02020X1223 — LV — 09.06.2021 — 001.001

Šis dokuments ir tikai informatīvs, un tam nav juridiska spēka. Eiropas Savienības iestādes neatbild par tā saturu. Attiecīgo tiesību aktu un to preambulu autentiskās versijas ir publicētas Eiropas Savienības “Oficiālajā Vēstnesī” un ir pieejamas datubāzē “Eur-Lex”. Šie oficiāli spēkā esošie dokumenti ir tieši pieejami, noklikšķinot uz šajā dokumentā iegultajām saitēm

Grozīta ar:









▼B

ANO Noteikumi Nr. 44 – Vienoti noteikumi par mehānisko transportlīdzekļu pasažieru–bērnu ierobežotājierīču apstiprināšanu (“bērna ierobežotājsistēmas”) [2020/1223]

Ar visiem grozījumiem līdz

04. sērijas grozījumu 17. papildinājumam – spēkā stāšanās datums: 2020. gada 29. maijs

SATURS NOTEIKUMI 1. Darbības joma 2. Definīcijas 3. Apstiprinājuma pieteikums 4. Marķējumi 5. Apstiprinājums 6. Vispārīgas specifikācijas 7. Konkrētas specifikācijas 8. Testu apraksts 9. Tipa apstiprinājuma un ražošanas kvalificēšanas testa ziņojumi 10. Pārveidojumi un bērna ierobežotājsistēmas tipa apstiprinājuma paplašināšana 11. Ražošanas kvalificēšana 12. Ražošanas atbilstības un kārtējie testi 13. Sankcijas par ražošanas neatbilstību 14. Ražošanas pilnīga izbeigšana 15. Instrukcijas 16. Par apstiprināšanas testu veikšanu atbildīgo tehnisko dienestu un tipa apstiprinātāju iestāžu nosaukumi un adreses 17. Pārejas noteikumi PIELIKUMI 1. Paziņojums 2. Apstiprinājuma marķējuma zīmju izkārtojums 3. Putekļizturības testa aparatūras paraugs 4. Korozijas tests 5. Abrazīvā nodiluma un mikroslīdēšanas tests 6. Ratiņu apraksts 7. Ratiņu palēninājuma vai paātrinājuma līkne laikā 8. Manekenu apraksts 9. Frontāla trieciena tests pret šķērsli 10. Trieciena no aizmugures testa procedūra 11. Daļēji universālās kategorijas bērna ierobežotāju nostiprināšanai mehāniskajos transportlīdzekļos vajadzīgie papildu stiprinājumi 12. Krēsls 13. Standarta drošības josta 14. Tipa apstiprināšanas shēma (blokshēma ISO 9002:2000) 15. Paskaidrojumi 16. Ražošanas atbilstības kontrole 17. Enerģiju absorbējošā materiāla tests 18. Metode galvas trieciena zonas noteikšanai ierīcēs ar atzveltnēm un sānu spārnu minimālā lieluma noteikšana uz aizmuguri vērstām ierīcēm 19. Bērna ierobežotājiem tieši uzmontētu regulatoru kondicionēšanas apraksts 20. Tipiska sprādzes stiprības testa ierīce 21. Dinamiskā trieciena testa iekārta 22. Rumpja apakšdaļas ķermeņa bloka tests 23. Slodzes pielikšanas ierīces 24. Izmantošanai iebūvētajās bērna ierobežotājsistēmās paredzēto materiālu uzliesmojamība

1. DARBĪBAS JOMA

1.1. Šos noteikumus piemēro bērna ierobežotājsistēmām, kas piemērotas uzstādīšanai mehāniskajos transportlīdzekļos ar trim vai vairāk riteņiem un kas nav paredzētas lietošanai kopā ar salokāmajiem (paceļamajiem) vai sāņus vērstiem sēdekļiem.

2. DEFINĪCIJAS

Šajos noteikumos izmanto šādas definīcijas.

2.1. Bērna ierobežotājsistēma (“ierobežotājs”) ir sastāvdaļu kopums, kas var ietvert siksnu vai elastīgu sastāvdaļu kombināciju ar sprādzi, regulēšanas ierīcēm, fiksatoriem un – dažos gadījumos – ar papildu ierīci, piemēram, kulbiņu, zīdaiņa turētāju, papildu krēslu un/vai trieciena vairogu, kuru var nostiprināt mehāniskajā transportlīdzeklī. Tā ir konstruēta, lai mazinātu traumas risku tās lietotājam, ierobežojot lietotāja ķermeņa kustībspēju sadursmes vai transportlīdzekļa pēkšņas palēnināšanās gadījumā.

ISOFIX ir tāda sistēma bērna ierobežotājsistēmu savienošanai ar transportlīdzekļiem, kurai ir divi stingri stiprinājumi uz transportlīdzekļa, divi atbilstīgi, stingri fiksatori uz bērna ierobežotājsistēmas un līdzeklis bērna ierobežotājsistēmas gareniskās rotācijas ierobežošanai.

2.1.1. Bērna ierobežotājus iedala piecās “masas grupās”:

2.1.1.1. 0. grupa bērniem ar masu, kas mazāka nekā 10 kg;

2.1.1.2. 0.+ grupa bērniem ar masu, kas mazāka nekā 13 kg;

2.1.1.3. I grupa bērniem ar masu no 9 kg līdz 18 kg;

2.1.1.4. II grupa bērniem ar masu no 15 kg līdz 25 kg;

2.1.1.5. III grupa bērniem ar masu no 22 kg līdz 36 kg.

2.1.1.6. ISOFIX bērna ierobežotājsistēmas iedala 7 ISOFIX izmēra klasēs, kas aprakstītas ANO Noteikumu Nr. 16 17. pielikuma 2. papildinājumā:







A – ISO/F3: pilna augstuma uz priekšu vērsta mazbērnu CRS B – ISO/F2: samazināta augstuma uz priekšu vērsta mazbērnu CRS B1 – ISO/F2X samazināta augstuma uz priekšu vērsta mazbērnu CRS C – ISO/R3: pilna izmēra uz aizmuguri vērsta mazbērnu CRS D – ISO/R2: samazināta izmēra uz aizmuguri vērsta mazbērnu CRS E – ISO/R1: uz aizmuguri vērsta zīdaiņu CRS F – ISO/L1: sāņus vērsta kreisās puses CRS (kulbiņa) G – ISO/L2: sāņus vērsta labās puses CRS (kulbiņa)







Masas grupa ISOFIX izmēra kategorija 0 – līdz 10 kg F ISO/L1 G ISO/L2 E ISO/R1 0+ – līdz 13 kg C ISO/R3 D ISO/R2 E ISO/R1 I – 9 līdz 18 kg A ISO/F3 B ISO/F2 B1 ISO/F2X C ISO/R3 D ISO/R2

2.1.2. Bērna ierobežotājus iedala četrās “kategorijās”:

2.1.2.1. “universāla” kategorija izmantošanai, kā norādīts 6.1.1., 6.1.3.1. un 6.1.3.2. punktā, lielākajā daļā transportlīdzekļu sēdvietu, jo īpaši tādās, kas atbilstoši ANO Noteikumiem Nr. 16 novērtētas kā savietojamas ar šādas kategorijas bērna ierobežotāju;

2.1.2.2. “ierobežota” kategorija izmantošanai, kā norādīts 6.1.1. un 6.1.3.1. punktā, noteiktās sēdvietās konkrētos transportlīdzekļu tipos, ko norāda vai nu bērna ierobežotāja ražotājs, vai transportlīdzekļa ražotājs;

2.1.2.3. “daļēji universāla” kategorija izmantošanai, kā norādīts 6.1.1. un 6.1.3.2. punktā;

2.1.2.4. “konkrētam transportlīdzeklim” kategorija izmantošanai vai nu:

2.1.2.4.1. konkrētos transportlīdzekļu tipos saskaņā ar 6.1.2. un 6.1.3.3. punktu, vai

2.1.2.4.2. kā “iebūvētu” bērna ierobežotāju.

2.1.3. Bērna ierobežotājsistēmu noturēšanas sistēma var būt divu klašu:

integrētas klases, ja bērna noturēšana ierobežotājsistēmā nav atkarīga no jebkāda, ar transportlīdzekli tieši savienota līdzekļa;

neintegrētas klases, ja bērna noturēšana ierobežotājsistēmā ir atkarīga no jebkāda ar transportlīdzekli tieši savienota līdzekļa.

2.1.3.1. “Daļējs ierobežotājs” ir ierīce, tāda kā paliktnis, kura tad, kad to lieto kopā ar pieauguša cilvēka drošības jostu, kas aptver bērna ķermeni vai notur ierīci, kurā bērns ir ievietots, veido pilnīgu bērna ierobežotājsistēmu.

2.1.3.2. “Paliktnis” ir stingrs spilvens, ko var lietot kopā ar pieauguša cilvēka drošības jostu.

2.2. “Bērna drošības krēsls” ir bērna ierobežotājs, kas ietver krēslu, kurā atrodas bērns.

2.3. “Drošības josta” ir bērna ierobežotājs, kas satur vairākas siksnas ar sprādzi, regulēšanas ierīces un fiksatorus.

2.4. “Krēsls” ir struktūra, kas ir bērna ierobežotāja daļa un kur ir paredzēts atrasties bērnam sēdus stāvoklī.

2.4.1. “Kulbiņa” ir ierobežotājsistēma, kurā paredzēts novietot un noturēt bērnu guļus stāvoklī uz muguras vai uz vēdera, bērna mugurkaulam atrodoties perpendikulāri transportlīdzekļa vidējai garenplaknei. Tā ir konstruēta tā, lai sadursmes gadījumā izkliedētu ierobežojošos spēkus pa bērna galvu un ķermeni, izņemot locekļus.

2.4.2. “Kulbiņas ierobežotājs” ir ierīce, ko izmanto kulbiņas nostiprināšanai pie transportlīdzekļa struktūras.

2.4.3. “Zīdaiņa turētājs” ir ierobežotājsistēma, kurā paredzēts novietot bērnu uz aizmuguri vērstā pusguļus stāvoklī. Tā ir konstruēta tā, lai frontālas sadursmes gadījumā izkliedētu ierobežojošos spēkus pa bērna galvu un ķermeni, izņemot locekļus.

2.5. “Krēsla balsts” ir tā bērna ierobežotāja daļa, ar kuru krēslu var pacelt.

2.6. “Bērna balsts” ir tā bērna ierobežotāja daļa, ar kuru bērnu var pacelt bērna ierobežotājā.

2.7. “Trieciena vairogs” ir ierīce, kas nostiprināta bērna priekšā un konstruēta tā, lai frontālas sadursmes gadījumā izkliedētu ierobežojošos spēkus pa lielāko daļu bērna ķermeņa.

Ņemot vērā 2.1.3. punktu, tās iedala divās klasēs:

A klase: integrēta;

B klase: neintegrēta.

2.8. “Siksna” ir elastīga sastāvdaļa, kas konstruēta spēku pārnešanai.

2.8.1. “Klēpja siksna” ir siksna, kas vai nu kā pilna drošības josta, vai kā šādas drošības jostas sastāvdaļa šķērso bērna iegurņa priekšpusi un tieši vai netieši ierobežo bērna iegurni.

2.8.2. “Pleca ierobežotājs” ir tā drošības jostas daļa, kas ierobežo bērna rumpja augšdaļu.

2.8.3. “Kājstarpes siksna” ir siksna (vai dalītas siksnas, ja tās veido divas vai vairākas lentas), kas piestiprināta bērna ierobežotājam un klēpja siksnai un ir tā pozicionēta, lai ietu starp bērna augšstilbiem; tā ir konstruēta tā, lai normālas lietošanas apstākļos novērstu bērna paslīdēšanu zem klēpja drošības jostas un trieciena gadījumā novērstu klēpja drošības jostas virzīšanos uz augšu nost no iegurņa.

2.8.4. “Bērnu ierobežojoša siksna” ir siksna, kas ir drošības jostas sastāvdaļa un ierobežo tikai bērna ķermeni.

2.8.5. “Bērna ierobežotāja fiksēšanas siksna” ir siksna, ar ko bērna ierobežotāju piestiprina transportlīdzekļa struktūrai un kas drīkst būt daļa no transportlīdzekļa sēdekļa noturēšanas ierīces.

2.8.6. “Drošības jostu sistēma” ir drošības jostu komplekts, kas sastāv no klēpja drošības jostas, plecu ierobežotājiem un kājstarpes siksnas, ja tāda uzstādīta.

2.8.7. “Y formas drošības josta” ir drošības josta, kurā siksnu kombināciju veido siksna, ko izliek starp bērna kājām, un viena siksna pār katru plecu.

2.8.8. “Vadsiksna” ir siksna vai ierīce, kas pieauguša cilvēka drošības jostas plecu siksnu ierobežo bērnam piemērotā stāvoklī un kuru faktiskajā vietā, kurā plecu siksna maina virzienu, var regulēt ar ierīci, kura pārvietojama augšup un lejup pa siksnu nolūkā to iestatīt lietotāja plecu līmenī un tad nofiksējama šajā vietā. Šai vadsiksnai nav paredzēts uzņemt būtisku dinamiskās slodzes daļu. Vadsiksnu uzskata par bērna ierobežotājsistēmas daļu, un atbilstīgi šiem noteikumiem to nevar atsevišķi apstiprināt kā bērna ierobežotājsistēmu.

2.9. “Sprādze” ir ātras atbrīvošanas ierīce, kas nodrošina, ka ierobežotājs notur bērnu vai ka ierobežotāju notur vieglā automobiļa struktūra, un to var ātri atvērt. Sprādze drīkst ietvert regulēšanas ierīci.

2.9.1. “Iegulta sprādzes atvēršanas poga” ir tāda sprādzes atvēršanas poga, ar kuru sprādzi nav iespējams atvērt, izmantojot 40 mm diametra lodi.

2.9.2. “Neiegulta sprādzes atvēršanas poga” ir tāda sprādzes atvēršanas poga, ar kuru sprādzi ir iespējams atvērt, izmantojot 40 mm diametra lodi.

2.10. “Regulēšanas ierīce” ir ierīce, ar ko ierobežotāju vai tā fiksatorus var pielāgot konkrētā lietotāja ķermenim, transportlīdzekļa konfigurācijai vai abiem kopā. Regulēšanas ierīce drīkst būt vai nu sprādzes daļa, vai ievilcējs, vai jebkura cita drošības jostas sastāvdaļa.

2.10.1. “Ātrais regulators” ir regulēšanas ierīce, kuru var darbināt ar vienu roku un vienu vienmērīgu kustību.

2.10.2. “Bērna ierobežotājam tieši uzmontēts regulators” ir tāds integrētas drošības jostu sistēmas regulators, kas tieši uzmontēts bērna ierobežotājam, nevis tāds, kas atrodas tieši uz lentām, kuras ar to ir paredzēts regulēt.

2.11. “Fiksatori” ir bērna ierobežotāja daļas, tostarp nostiprināšanas sastāvdaļas, kuras nodrošina bērna ierobežotāja stingru piestiprināšanu transportlīdzekļa struktūrai vai nu tieši, vai ar transportlīdzekļa sēdekļa starpniecību.

2.11.1. “Balstenis” ir bērna ierobežotāja pastāvīgs fiksators, kas rada spiedes slodzes ceļu starp bērna ierobežotāju un transportlīdzekļa struktūru, lai palēninājuma laikā apietu sēdekļa spilvena ietekmi; balstenis drīkst būt regulējams.

2.12. “Enerģijas absorbētājs” ir ierīce, kas konstruēta, lai neatkarīgi vai kopā ar siksnu izkliedētu enerģiju, un kas ir bērna ierobežotāja daļa.

2.13. “Ievilcējs” ir ierīce, kas konstruēta tā, lai tajā daļēji vai pilnībā ievietotos bērna ierobežotāja siksna. Šajā terminā aptvertas šādas ierīces:

2.13.1. “ievilcējs, kas bloķējas automātiski”, ir ievilcējs, kas siksnu ļauj izvilkt vēlamajā garumā un, kad sprādze aizsprādzēta, automātiski pielāgo siksnu tās lietotāja ķermeņa uzbūvei, tālākai siksnas izvilkšanai neesot iespējamai bez lietotāja apzinātas darbības;

2.13.2. “ievilcējs ar avārijas bloķēšanu” ir ievilcējs, kas normālos braukšanas apstākļos neierobežo drošības jostas lietotāja kustību brīvību. Šādai ierīcei ir garuma regulēšanas ierīces, kuras automātiski pielāgo siksnu lietotāja ķermeņa uzbūvei, un bloķēšanas mehānisms, kuru avārijas situācijā aktivizē:

2.13.2.1. transportlīdzekļa palēninājums, siksnas izvilkšana no ievilcēja vai jebkāds cits automātisks līdzeklis (vienkāršā jutība) vai

2.13.2.2. jebkuru šādu līdzekļu kombinācija (daudzkāršā jutība).

2.14. “Ierobežotāja stiprinājumi” ir transportlīdzekļa struktūras vai sēdekļa struktūras daļas, kurām piestiprina bērna ierobežotāja fiksatorus.

2.14.1. “Papildu stiprinājums” ir transportlīdzekļa struktūras vai sēdekļa struktūras daļa vai transportlīdzekļa jebkura cita daļa, kurai paredzēts piestiprināt bērna ierobežotāju un kas izveidota papildus stiprinājumiem, kuri apstiprināti saskaņā ar ANO Noteikumiem Nr. 14 vai ANO Noteikumiem Nr. 145. Tas ietver ratiņu grīdas paneli, kā aprakstīts 6. pielikumā, vai citus konkrēta(-u) transportlīdzekļa(-u) struktūras elementus, kad tos slogo ar balsteni.

2.14.2. “ISOFIX apakšējais stiprinājums” ir viens stingrs, apaļš, horizontāls stienis 6 mm diametrā, kas izvirzās no transportlīdzekļa vai sēdekļa struktūras, pie kura stiprina un kas ierobežo ISOFIX bērna ierobežotājsistēmu ar ISOFIX fiksatoriem;

2.14.3. “ISOFIX stiprinājumu sistēma” ir sistēma, kuru veido divi ISOFIX apakšējie stiprinājumi, kuri atbilst ANO Noteikumu Nr. 14 vai ANO Noteikumu Nr. 145 prasībām, un kura ir konstruēta ISOFIX bērna ierobežotājsistēmas piestiprināšanai kopā ar pretrotācijas ierīci.

2.14.4. “Pretrotācijas ierīce”

a) ISOFIX universālās bērna ierobežotājsistēmas pretrotācijas ierīce sastāv no ISOFIX augšējā enkurstiprinājuma.

b) ISOFIX daļēji universālās bērna ierobežotājsistēmas pretrotācijas ierīce sastāv vai nu no augšējā enkurstiprinājuma, vai transportlīdzekļa kontrolmērinstrumentu paneļa, vai balsteņa, kas paredzēts ierobežotāja rotācijas ierobežošanai frontāla trieciena laikā.

c) ISOFIX universālajai un daļēji universālajai bērna ierobežotājsistēmai transportlīdzekļa sēdeklis pats par sevi nav pretrotācijas ierīce.

2.14.5. “ISOFIX augšējais enkurstiprinājums” ir ierīce, kas atbilst ANO Noteikumu Nr. 14 vai ANO Noteikumu Nr. 145 prasībām, tāda kā definētā zonā esošs stienis, kas konstruēts ISOFIX augšējā enkurstiprinājuma siksnas savienotāja piestiprināšanai un tā ierobežojošā spēka pārnešanai uz transportlīdzekļa struktūru.

2.15. “Uz priekšu vērsts” nozīmē vērstu normālajā transportlīdzekļa braukšanas virzienā.

2.16. “Uz aizmuguri vērsts” nozīmē vērstu pretēji normālajam transportlīdzekļa braukšanas virzienam.

2.17. “Slīps stāvoklis” ir īpašs krēsla stāvoklis, kas ļauj bērnam atlaisties slīpi.

2.18. “Guļus/guļus uz vēdera/guļus uz muguras stāvoklis” ir stāvoklis, kurā vismaz bērna galva un ķermenis, izņemot locekļus, miera stāvoklī ierobežotājā atrodas uz horizontālas virsmas.

2.19. “Bērna ierobežotāja tips” ir bērna ierobežotāji, kas neatšķiras šādos būtiskos aspektos:

2.19.1. ierobežotāja kategorija, kā arī masas grupa(-as) un orientācija (kā noteikts 2.15. un 2.16. punktā), kādā ierobežotāju paredzēts lietot;

2.19.2. bērna ierobežotāja ģeometrija;

2.19.3. šādu elementu izmēri, masa, materiāls un krāsa:

a) sēdeklis;

b) polsterējums; un

c) trieciena vairogs;

2.19.4. siksnu materiāls, auduma pinums, izmēri un krāsa;

2.19.5. stingrās daļas (sprādze, fiksatori utt.).

2.20. “Transportlīdzekļa sēdeklis” ir struktūra, kas var būt vai nebūt integrēta transportlīdzekļa struktūrā, kopā ar apdari, un kurā ir paredzēts sēdēt vienam pieaugušam cilvēkam. Šajā sakarā:

2.20.1. “transportlīdzekļa sēdekļu grupa” ir vai nu sols, vai vairāki atsevišķi, blakus esoši sēdekļi (t. i., nostiprināti tā, ka viena sēdekļa priekšējie stiprinājumi atrodas vienā līnijā ar cita sēdekļa priekšējiem vai aizmugurējiem stiprinājumiem vai atrodas uz līnijas starp šiem stiprinājumiem), kur katrā sēdeklī atrodas viens vai vairāki pieauguši cilvēki;

2.20.2. “transportlīdzekļa sols” ir struktūra, kopā ar apdari, kurā paredzēts sēdēt vairāk nekā vienam pieaugušam cilvēkam;

2.20.3. “transportlīdzekļa priekšējie sēdekļi” ir pasažieru nodalījumā vistālāk priekšā esošā sēdekļu grupa, t. i., to priekšā nav citu sēdekļu;

2.20.4. “transportlīdzekļa aizmugurējie sēdekļi” ir fiksēti, uz priekšu vērsti sēdekļi aiz citas transportlīdzekļa sēdekļu grupas;

2.20.5. “ISOFIX pozīcija” ir sistēma, kas ļauj uzstādīt:

a) vai nu universālu ISOFIX uz priekšu vērstu bērna ierobežotājsistēmu, kā definēts šajos noteikumos,

b) vai daļēji universālu ISOFIX uz priekšu vērstu bērna ierobežotājsistēmu, kā definēts šajos noteikumos,

c) vai daļēji universālu ISOFIX uz aizmuguri vērstu bērna ierobežotājsistēmu, kā definēts šajos noteikumos,

d) vai daļēji universālu ISOFIX sāņus vērstu bērna ierobežotājsistēmu, kā definēts šajos noteikumos,

e) vai konkrēta transportlīdzekļa ISOFIX bērna ierobežotājsistēmu, kā definēts šajos noteikumos.

2.21. “Regulēšanas sistēma” ir nokomplektēta ierīce, ar kuru transportlīdzekļa sēdekli vai tā daļas var regulēt, lai pielāgotu sēdeklī sēdošā pieaugušā cilvēka ķermeņa uzbūvei; šī ierīce drīkst jo īpaši ļaut:

2.21.1. pārvietošanu garenvirzienā un/vai

2.21.2. pārvietošanu vertikāli; un/vai

2.21.3. leņķisku pārvietošanu.

2.22. “Transportlīdzekļa sēdekļa stiprinājums” ir sistēma, tostarp saistītās transportlīdzekļa struktūras daļas, ar kuras palīdzību pieauguša cilvēka sēdekli kā mezglu stiprina pie transportlīdzekļa struktūras.

2.23. “Sēdekļa tips” ir pieauguša cilvēka sēdekļi, kas neatšķiras šādos būtiskos aspektos:

2.23.1. sēdekļa struktūras forma, izmēri un materiāli;

2.23.2. sēdekļa regulēšanas un bloķēšanas sistēmu tipi un izmēri un

2.23.3. pieauguša cilvēka drošības jostas stiprinājuma pie sēdekļa, sēdekļa stiprinājumu un ar tiem saistīto transportlīdzekļa struktūras daļu tipi un izmēri.

2.24. “Pārvietošanas sistēma” ir ierīce, kas pieauguša cilvēka sēdekli vai kādu tā daļu ļauj pārvietot leņķiski vai gareniski bez fiksēta starpstāvokļa, lai atvieglotu pasažieru iekāpšanu un izkāpšanu un priekšmetu iekraušanu un izkraušanu.

2.25. “Bloķēšanas sistēma” ir ierīce, kas nodrošina pieauguša cilvēka sēdekļa un tā daļu fiksēšanu izmantošanas stāvoklī.

2.26. “Bloķēšanas ierīce” ir ierīce, kas pieauguša cilvēka drošības jostas lentu vienu posmu noslēdz un neļauj tam pārvietoties attiecībā pret otru tās pašas drošības jostas lentu daļu. Šādas ierīces drīkst iedarboties vai nu uz diagonālo, vai klēpja posmu vai arī sastiprināt kopā pieauguša cilvēka drošības jostas klēpja un diagonālo posmu. Šis termins aptver šādas klases:

2.26.1. “A klases ierīce” ir ierīce, kas neļauj bērnam vilkt lentas no ievilcēja caur drošības jostas klēpja daļu, kad pieauguša cilvēka drošības jostu izmanto bērna tiešai piesprādzēšanai;

2.26.2. “B klases ierīce” ir ierīce, kas ļauj noturēt pielikto spriegojumu pieauguša cilvēka drošības jostas klēpja daļai, kad pieauguša cilvēka drošības jostu izmanto bērna ierobežotāja ierobežošanai. Šī ierīce ir paredzēta, lai nepieļautu lentu izslīdēšanu no ievilcēja caur šo ierīci, tādējādi mazinot spriegojumu un nostādot ierobežotāju neoptimālā stāvoklī.

2.27. “Ierobežotājs īpašām vajadzībām” ir bērna ierobežotājsistēma, kas konstruēta bērniem, kuriem fiziskas vai psihiskas invaliditātes dēļ ir īpašas vajadzības; šāda ierīce, jo īpaši, drīkst ļaut papildu ierobežotājierīču lietošanu jebkurai bērna ķermeņa daļai, bet tai obligāti jāietver galvenais ierobežošanas līdzeklis, kas atbilst šo noteikumu prasībām.

2.28. “ISOFIX fiksators” ir viens no diviem savienojumiem, kas atbilst šo noteikumu 6.3.2. punkta prasībām, kurš izvirzās no ISOFIX bērna ierobežotājsistēmas struktūras un ir saderīgs ar ISOFIX apakšējo stiprinājumu.

2.29. “ISOFIX bērna ierobežotājsistēma” ir bērna ierobežotājsistēma, kas jāpiestiprina pie ISOFIX stiprinājumu sistēmas, kura atbilst ANO Noteikumu Nr. 14 vai ANO Noteikumu Nr. 145 prasībām.

2.30. “Sēdekļa ieliekums” ir laukums transportlīdzekļa sēdekļa spilvena un sēdekļa atzveltnes virsmu saskares vietas tuvumā.

2.31. “Transportlīdzekļa sēdekļa ietaise (VSF)” ir 2.1.1.6. punktā noteiktajām ISOFIX izmēru klasēm atbilstoša ietaise, kuras izmēri ir doti ANO Noteikumu Nr. 16 17. pielikuma 2. papildinājuma 1. līdz 6. attēlā, ko bērna ierobežotāja ražotājs izmanto, lai noteiktu ISOFIX bērna ierobežotājsistēmas pienācīgos izmērus un ISOFIX fiksatoru atrašanās vietas.

2.32. “ISOFIX augšējā enkurstiprinājuma savienotājs” ir ierīce, kas paredzēta stiprināšanai pie ISOFIX augšējā enkurstiprinājuma.

2.33. “ISOFIX augšējā enkurstiprinājuma kāsis” ir ISOFIX augšējā enkurstiprinājuma savienotājs, ko parasti izmanto, lai savienotu ISOFIX augšējā enkurstiprinājuma siksnu ar ISOFIX augšējā enkurstiprinājuma stiprinājumu, kā noteikts ANO Noteikumu Nr. 14 3. attēlā vai ANO Noteikumu Nr. 145 3. attēlā.

2.34. “ISOFIX augšējā enkurstiprinājuma siksna” ir lentu siksna (vai tās ekvivalents), kas sniedzas no ISOFIX bērna ierobežotājsistēmas augšas līdz ISOFIX augšējam enkurstiprinājumam un kas ir aprīkota ar regulēšanas ierīci, spriegojuma mazināšanas ierīci un ISOFIX augšējā enkurstiprinājuma savienotāju.

2.35. “ISOFIX augšējā enkurstiprinājuma fiksators” ir ierīce ISOFIX augšējā enkurstiprinājuma siksnas stiprināšanai pie ISOFIX bērna ierobežotājsistēmas.

2.36. “Spriegojuma mazināšanas ierīce” ir sistēma, kas ļauj atbrīvot ierīci, ar kuru regulē un uztur ISOFIX augšējā enkurstiprinājuma spriegojumu.

2.37. “Pieauguša cilvēka drošības jostas lentu vadīkla” ir ierīce, caur kuru iet pieauguša cilvēka drošības josta, lai panāktu tās pareizu izkārtojumu, kas ļauj lentām brīvi kustēties.

2.38. “Tipa apstiprināšanas tests” ir tests, lai noteiktu, kādā mērā apstiprināšanai iesniegtais bērna ierobežotājsistēmas tips atbilst prasībām.

2.39. “Ražošanas kvalificēšanas tests” ir tests, ar ko nosaka, vai ražotājs spēj izgatavot bērna ierobežotājsistēmu atbilstīgi tipa apstiprinājumam iesniegtajām bērna ierobežotājsistēmām.

2.40. “Kārtējā testēšana” ir no vienas partijas atlasītu vairāku ierobežotājsistēmu testēšana, lai verificētu, kādā mērā tās atbilst prasībām.

2.41. “Bērna ierobežotājsistēmas pārvietošanas sistēma” ir ierīce, kas ļauj pārvietot CRS vai kādu no tās daļām leņķiski vai garenvirzienā.

2.42. “Bērna ierobežotājsistēmas bloķēšanas sistēma” ir ierīce, kas nodrošina CRS un tās daļu uzturēšanu izmantošanas stāvoklī.

2.43. “Slodzes ierobežošanas ierīce” ir ierīce, kas noteiktas slodzes apstākļos var salūzt vai nosprostoties. Šo ierīci konstruē nepārprotami šādiem apstākļiem, un tās darbībai ir jābūt atkārtojamai un objektīvi dokumentētai tehniskajā dokumentācijā.

3. APSTIPRINĀJUMA PIETEIKUMS

3.1. Bērna ierobežotājsistēmas tipa apstiprinājuma pieteikumu iesniedz preču zīmes turētājs vai viņa pienācīgi pilnvarots pārstāvis, ievērojot 14. pielikumā aprakstīto tipa apstiprināšanas shēmu.

3.2. Apstiprinājuma pieteikumam attiecībā uz katru bērna ierobežotājsistēmas pievieno:

3.2.1. bērna ierobežotāja tehnisko aprakstu, norādot izmantotās siksnas un citus materiālus, kā arī slodzes ierobežošanas ierīces prognozēto un atkārtojamo darbību. Tam pievieno bērna ierobežotāju veidojošo daļu rasējumus un, ja sistēmā ir ievilcēji – šo ievilcēju un to devēju uzstādīšanas instrukcijas, deklarāciju par toksiskumu (6.1.5. punkts) un uzliesmojamību (6.1.6. punkts); rasējumos norāda vietu, kas paredzēta apstiprinājuma numuram un papildu simbolam(-iem) attiecībā pret apstiprinājuma marķējuma zīmes apli. Aprakstā norāda apstiprināšanai iesniegtā modeļa krāsu;

3.2.2. četrus bērna ierobežotāja paraugus;

3.2.3. bērna ierobežotājā izmantotās katras kategorijas siksnas 10 metrus garu paraugu un

3.2.4. papildu paraugus iesniedz, ja to pieprasa par testa veikšanu atbildīgais tehniskais dienests;

3.2.5. instrukcijas un informāciju par iepakojumu saskaņā ar 15. punktu;

3.2.6. attiecībā uz kulbiņām – ja kulbiņas ierobežotāju drīkst izmantot kopā ar vairāku tipu kulbiņām, ierobežotāja ražotājs iesniedz šo tipu sarakstu.

3.3. Ja bērna ierobežotāja piestiprināšanai izmanto apstiprinātu pieauguša cilvēka drošības jostu, pieteikumā norāda izmantojamo pieauguša cilvēka drošības jostas kategoriju, piem., statiskas klēpja drošības jostas.

3.4. Nolīguma puses tipa apstiprinātāja iestāde pirms tipa apstiprinājuma piešķiršanas verificē apmierinošu efektīvas kontroles nodrošināšanas pasākumu un procedūru esību, lai ražošanas procesā bērna ierobežotājsistēmas, aprīkojums vai daļas atbilstu apstiprinātajam tipam.

4. MARĶĒJUMI

4.1. Bērna ierobežotāja paraugus, kas saskaņā ar 3.2.2. un 3.2.3. punktu iesniegti apstiprināšanai, skaidri un nedzēšami marķē ar ražotāja nosaukumu, iniciāļiem vai preču zīmi.

4.2. Vienu no bērna ierobežotāja ierīces plastmasas daļām (tādu kā korpuss, trieciena vairogs, paliktnis utt.), izņemot drošības jostu(-as) vai drošības jostu sistēmu, skaidri (un nedzēšami) marķē ar ražošanas gadu.

4.3. Ja ierobežotājs ir jālieto kopā ar pieauguša cilvēka drošības jostu, ar ierobežotājam pastāvīgi piestiprinātu attēlu skaidri norāda lentu pareizu izkārtojumu. Ja ierobežotāju vietā notur pieauguša cilvēka drošības josta, lentu pareizu izkārtojumu skaidri marķē uz ražojuma ar krāsu kodiem. Sarkana krāsa norāda drošības jostas izkārtojumu, kad ierīci uzstāda vērstu uz priekšu, un zila – vērstu uz aizmuguri. Ierīcēm, kuras var uzstādīt vērstas uz priekšu un uz aizmuguri, nemainot drošības jostas izkārtojumu (piem., pagriežama sistēma), izmanto abas krāsas. Tās pašas krāsas izmanto arī etiķetēs uz ierīces, kuras ilustrē izmantošanas metodes.

Drošības jostas klēpja un pleca sekciju paredzētie izkārtojumi ir nepārprotami jādiferencē. Drošības jostas katru sekciju identificē ar krāsu kodējumu, tekstu, formām utt.

Jebkurā drošības jostas izkārtojuma attēlojumā uz ražojuma skaidri norāda bērna ierobežotāja orientāciju attiecībā pret transportlīdzekli. Drošības jostas izkārtojuma shēmas, kurās nav redzams transportlīdzekļa sēdeklis, nav pieņemamas.

Šajā punktā noteiktajam marķējumam ir jābūt redzamam, kad ierobežotājs atrodas transportlīdzeklī. Attiecībā uz 0. grupas ierobežotājiem, šim marķējumam ir jābūt redzamam arī tad, ja bērns atrodas ierobežotājā.

4.4. Uz aizmuguri vērstiem ierobežotājiem tās zonas tuvumā, kur bērna ierobežotājsistēmā atrodas bērna galva, uz redzamās iekšējās virsmas (tostarp uz sānu malas iekšējās virsmas blakus bērna galvai) ir pastāvīgi piestiprināta turpmāk redzamā etiķete.

Etiķetes kopējiem izmēriem ir jābūt vismaz 120 × 60 mm vai tiem ekvivalentam laukumam.

Etiķeti drīkst pielāgot tā, ka tās izkārtojums atšķiras no redzamā piemēra; tomēr saturam ir jāatbilst precīzajiem priekšrakstiem. Turklāt uz etiķetes nedrīkst norādīt cita veida informāciju, ja vien tā neatrodas ārpus skaidri marķēta taisnstūra, kuram ir vismaz tādi kopējie izmēri, kādi prasīti iepriekš. Atkāpjoties no iepriekš minētā, uz etiķetes drīkst atrasties daļas numurs, svītrkods vai līdzīga identifikācijas marķējuma zīme, kas nepārsniedz 8 mm × 35 mm vai ekvivalentu laukumu.

Nodrošina, ka netiek pieļautas nekādas novirzes no noteikto piktogrammu formas vai orientācijas, īpaši to, ka ir aizliegts jebkāds individualizēts noteikto piktogrammu attēlu izskats, izņemot roku ar rādītājpirkstu un atvērtu bukletu, kura labās puses lapā ir burts “i” ar nosacījumu, ka tie ir skaidri atpazīstami kā tādi.

Ir pieļaujamas līniju biezuma, etiķešu drukas nelielas neprecizitātes un citas saistītas ražošanas pielaides.

Etiķetei pa visu perimetru ir jābūt piešūtai pārvalkam, un/vai visai tās aizmugures virsmai ir jābūt pastāvīgi pielīmētai pārvalkam. Ir pieņemams jebkāds cits piestiprināšanas veids, kas ir pastāvīgs un nepieļauj atdalīšanos no ražojuma vai nepadara etiķeti neredzamu. Karodziņa veida etiķetes ir nepārprotami aizliegtas.

Ja ierobežotāja sekcijas vai jebkāds papildaprīkojums, ko piegādā bērna ierobežotājsistēmas ražotājs, var aizsegt etiķeti, vajadzīga papildu etiķete. Vienai brīdinājuma etiķetei jābūt pastāvīgi redzamai visos gadījumos, kad ierobežotājs ir sagatavots lietošanai jebkurā konfigurācijā.

A attēls

Brīdinājuma etiķete

B. attēls

Piktogramma saskaņā ar ISO 2575:2004 – Z.01, kas jāizmanto un kuras ārējam diametram ir jābūt vismaz 38 mm

C attēls

Piktogrammai, kas attēlo drošības spilvena nostrādāšanas bīstamību un kura ir jālieto, ir jābūt 40 mm platai un 28 mm augstai vai proporcionāli lielākai

4.5. Ja bērna ierobežotāju var lietot vērstu gan uz priekšu, gan uz aizmuguri, iekļauj šādu tekstu:

“SVARĪGI – NEIZMANTOT UZ PRIEKŠU VĒRSTĀ STĀVOKLĪ, JA BĒRNA MASA NEPĀRSNIEDZ … (sk. instrukcijas)”

4.6. Ja bērna ierobežotājam ir alternatīvi drošības jostas izkārtojumi, nedzēšami marķē alternatīvos slodzi nesošos kontakta punktus starp bērna ierobežotāju un pieauguša cilvēka drošības jostu. Šim marķējumam jānorāda, ka tas ir alternatīvs drošības jostas izkārtojums, un tam ir jāatbilst iepriekš minētajām kodēšanas prasībām uz priekšu un uz aizmuguri vērstām sēdvietām.

4.7. Ja bērna ierobežotājam ir alternatīvi slodzi nesošie kontakta punkti, 4.3. punktā noteiktajā marķējumā ietver norādi, ka alternatīvais drošības jostas izkārtojums ir aprakstīts instrukcijās.

4.8. ISOFIX marķējums

Ja ražojums satur ISOFIX fiksatorus, personai, kas uzstāda ierobežotāju transportlīdzeklī, pastāvīgi jābūt redzamai šādai informācijai:

ISO ISOFIX logotipam, kam seko burts(-i), kas atbilst ražojuma ISOFIX izmēra klasei(-ēm), kurai(-ām) ražojums pieder. Vismaz simbolam, ko veido aplis vismaz 13 mm diametrā, kurā ir piktogramma, kas kontrastē ar apļa fona krāsu. Piktogrammas skaidru redzamību panāk, vai nu ar kontrastējošām krāsām, vai ar pietiekamu reljefu, ja tā ir izlieta vai iespiesta.

Šādu informāciju drīkst sniegt ar piktogrammām un/vai tekstu. Marķējumam jānorāda:

a) būtiskākās darbības sēdekļa sagatavošanai ierīces uzstādīšanai. Piemēram, ir jābūt paskaidrotai ISOFIX slēgsistēmas pagarināšanas metodei;

b) ir jābūt paskaidrotam jebkādu indikatoru stāvoklim, funkcijai un nolūkam;

c) augšējo enkurstiprinājumu vai citu sēdekļa rotāciju ierobežojošu līdzekļu, kuru uzstādīšanai lietotājam jāveic kāda darbība, novietojums un nepieciešamības gadījumā arī izkārtojums ir jānorāda, izmantojot attiecīgi vienu no šādiem simboliem:

d) ir jānorāda ISOFIX slēgu un augšējā enkurstiprinājuma vai citu sēdekļa rotāciju ierobežojošu līdzekļu, kuru uzstādīšanai lietotājam jāveic kāda darbība, regulējums;

e) marķējumam ir jābūt pastāvīgi piestiprinātam un redzamam personai, kas uzstāda sēdekli;

f) nepieciešamības gadījumā būtu jāatsaucas uz bērna ierobežotāja lietošanas instrukcijām un uz šā dokumenta atrašanās vietu, izmantojot šādu simbolu:

4.9. Paliktņa bez atzveltnes marķējums

Ja ražojums ir paliktnis bez atzveltnes, šādai etiķetei jābūt pastāvīgi redzamai personai, kas uzstāda ierobežotāju transportlīdzeklī, un paslēptai, kad paliktni lieto kopā ar tā noņemamo atzveltni.

5. APSTIPRINĀJUMS

5.1. Pirms var piešķirt apstiprinājumu, visiem paraugiem, kas iesniegti atbilstīgi šo noteikumu 3.2.2. un 3.2.3. punktam, visos aspektos jāatbilst šo noteikumu 6. līdz 8. punktā noteiktajām prasībām.

5.2. Katram apstiprinātajam tipam piešķir apstiprinājuma numuru. Tā pirmie divi cipari (pašlaik 04, kas atbilst 04. grozījumu sērijai, kura stājās spēkā 1995. gada 12. septembrī) norāda grozījumu sēriju, kas ietver jaunākos svarīgākos tehniskos grozījumus, kas līdz apstiprinājuma izdošanas brīdim izdarīti šajos noteikumos. Viena un tā pati Nolīguma puse nepiešķir vienu un to pašu numuru citam bērna ierobežotāja tipam, uz kuru attiecas šie noteikumi.

5.3. Paziņojumu par apstiprinājumu vai apstiprinājuma paplašinājumu vai atteikumu bērna ierobežotājam atbilstīgi šiem noteikumiem nosūta šos noteikumus piemērojošajām Nolīguma pusēm, izmantojot šo noteikumu 1. pielikumā dotajam paraugam atbilstošu veidlapu.

5.4. Papildus 4. punktā noteiktajām marķējuma zīmēm uz katra bērna ierobežotāja, kas atbilst saskaņā ar šiem noteikumiem apstiprinātam tipam, piemērotā vietā norāda šādu informāciju:

5.4.1. starptautisku apstiprinājuma marķējuma zīmi, ko veido:

5.4.1.1. aplis, kas aptver burtu “E”, un tam līdzās esošs tās valsts pazīšanas numurs, kura piešķīrusi apstiprinājumu ( 1 );

5.4.1.2. apstiprinājuma numurs;

5.4.2. šādi papildu simboli:

5.4.2.1. vārds(-i) “universāls”, “ierobežots”, “daļēji universāls” vai “konkrētam transportlīdzeklim” atkarībā no ierobežotāja kategorijas;

5.4.2.2. masas diapazons, kuram bērna ierobežotājs konstruēts, proti :

0–10 kg; 0–13 kg; 9–18 kg; 15–25 kg; 22–36 kg; 0–18 kg; 9–25 kg; 15–36 kg; 0–25 kg; 9–36 kg; 0–36 kg;

5.4.2.3. simbols “S”, ja tas ir “ierobežotājs īpašām vajadzībām”.

5.5. Apstiprinājuma marķējuma zīmi, kas noteikta 5.4. punktā, nedrīkst aizstāt ar unikālo identifikatoru (UI), kas minēts 1958. gada Nolīguma 5. pielikumā.

5.6. Šo noteikumu 2. pielikumā ir dots apstiprinājuma marķējuma zīmes izkārtojuma piemērs.

5.7. Elementiem, kas aprakstīti 5.4. punktā, ir jābūt skaidri salasāmiem un neizdzēšamiem, un tie drīkst būt vai nu uz etiķetes, vai marķēti tieši. Etiķetei un marķējumam ir jābūt nodilumizturīgam.

5.8. Etiķetes, kas minētas 5.6. punktā, drīkst izsniegt vai nu iestāde, kas piešķīrusi apstiprinājumu, vai ražotājs, ja to pilnvarojusi minētā iestāde.

6. VISPĀRĪGAS SPECIFIKĀCIJAS

6.1. Novietošana un nostiprināšana transportlīdzeklī

6.1.1. “Universālās”, “daļēji universālās” un “ierobežotās” kategorijas bērna ierobežotājus ir atļauts izmantot priekšējās un aizmugurējās sēdvietās, ja ierobežotāji ir uzstādīti saskaņā ar ražotāja instrukcijām.

6.1.2. “Konkrēta transportlīdzekļa” kategorijas bērna ierobežotājus ir atļauts izmantot visās sēdvietās, kā arī bagāžas zonā, ja ierobežotāji ir uzstādīti saskaņā ar ražotāja instrukcijām. Uz aizmuguri vērsta ierobežotāja gadījumā konstrukcijai jānodrošina, ka vienmēr, kad ierobežotājs ir gatavs izmantošanai, bērna galvai ir atbalsts. To nosaka, izmantojot sēdekļa atzveltnei perpendikulāru līniju acu augstumā, un krustpunktam ir jāatrodas vismaz 40 mm zem šāda galvas atbalsta rādiusa sākuma.

▼M1

6.1.3. Atkarībā no kategorijas, kurai tas pieder, bērna ierobežotāju piestiprina pie transportlīdzekļa struktūras vai pie sēdekļa struktūras.







Iespējamās konfigurācijas apstiprināšanai Grupu/kategoriju tabula Grupa kategorija Universālā (1) Daļēji universālā (2) Ierobežotā Konkrēta transportlīdzekļa CRS ISOFIXCRS CRS ISOFIXCRS CRS ISOFIXCRS CRS ISOFIXCRS 0 Kulbiņa A (3) NA A (3) A (3) A (3) NA A (3) A (3) Uz aizmuguri vērsts A (3) NA A (3) A (3) A (3) NA A (3) A (3) 0+ Uz aizmuguri vērsts A (3) NA A (3) A (3) A (3) NA A (3) A (3) I Uz aizmuguri vērsts A (3) NA A (3) A (3) A (3) NA A (3) A (3) Uz priekšu (integrēts) A (3) A (3) A (3) A (3) A (3) NA A (3) A (3) Uz priekšu vērsts (neintegrēts) NA NA NA NA NA NA NA NA Uz priekšu vērsts (neintegrēts – sk. 6.1.12. punktu) A (3) NA A (3) NA A (3) NA A (3) A (3) II Uz aizmuguri vērsts A (3) NA A (3) NA A (3) NA A (3) A (3) Uz priekšu vērsts (integrēts) A (3) NA A (3) NA A (3) NA A (3) A (3) Uz priekšu vērsts (neintegrēts) A (3) NA A (3) NA A (3) NA A (3) A (3) III Uz aizmuguri vērsts A (3) NA A (3) NA A (3) NA A (3) A (3) Uz priekšu (integrēts) A (3) NA A (3) NA A (3) NA A (3) A (3) Uz priekšu vērsts (neintegrēts) A (3) NA A (3) NA A (3) NA A (3) A (3)

kur:

CRS : bērna ierobežotājsistēma

A : attiecas

NA : neattiecas

(1) ISOFIX universālie CRS ir uz priekšu vērsti ierobežotāji izmantošanai transportlīdzekļos ar sēdvietām, kas ir aprīkotas ar ISOFIX stiprinājumu sistēmu un augšējo enkurstiprinājumu.

(2) ISOFIX daļēji universālais CRS ir:

— uz priekšu vērsti ierobežotāji, kas aprīkoti ar balsteni, vai

— uz aizmuguri vērsti ierobežotāji, kas aprīkoti ar balsteni vai augšējo enkurstiprinājuma siksnu, izmantošanai transportlīdzekļos ar sēdvietām, kas ir aprīkotas ar ISOFIX stiprinājumu sistēmu un vajadzības gadījumā ar augšējo enkurstiprinājumu,

— vai uz aizmuguri vērsti, transportlīdzekļa kontrolmērinstrumentu paneļa balstīti ierobežotāji izmantošanai priekšējā pasažiera sēdeklī, kas aprīkots ar ISOFIX stiprinājumu sistēmu,

— vai sāņus vērstas pozīcijas ierobežotājs, kas vajadzības gadījumā aprīkots ar pretrotācijas ierīci izmantošanai transportlīdzekļos ar sēdvietām, kas aprīkotas ar ISOFIX stiprinājumu sistēmu un vajadzības gadījumā ar augšējo enkurstiprinājumu.

(3) Jauni apstiprinājumi un paplašinājumi tiks piešķirti saskaņā ar 17.16.–17.23. punktu.

▼B

6.1.3.1. Attiecībā uz “universālo” un “ierobežoto” kategoriju – ar pieauguša cilvēka drošības jostu (ar ievilcēju vai bez tā), kas atbilst ANO Noteikumu Nr. 16 (vai līdzvērtīgām) prasībām un ir uzstādīta stiprinājumos, kuri atbilst ANO Noteikumu Nr. 14 (vai līdzvērtīgām) prasībām.

6.1.3.2. Attiecībā uz ISOFIX“universālajām” bērna ierobežotājsistēmām – ar ISOFIX fiksatoriem un ISOFIX augšējā enkurstiprinājuma siksnām, kas atbilst šo noteikumu prasībām un ir piestiprināta ISOFIX stiprinājumu sistēmai un ISOFIX augšējam enkurstiprinājumam, kas atbilst ANO Noteikumu Nr. 14 vai ANO Noteikumu Nr. 145 prasībām.

6.1.3.3. Attiecībā uz “daļēji universālo” kategoriju: ar apakšējiem stiprinājumiem, kas noteikti ANO Noteikumos Nr. 14 vai ANO Noteikumos Nr. 145, un papildu stiprinājumiem, kas atbilst šo noteikumu 11. pielikuma ieteikumam.

6.1.3.4. Attiecībā uz ISOFIX“daļēji universālajām” bērna ierobežotājsistēmām – ar ISOFIX fiksatoriem un ISOFIX augšējā enkurstiprinājuma siksnu vai balsteni, vai transportlīdzekļa kontrolmērinstrumentu paneli, kas atbilst šo noteikumu prasībām un ko piestiprina pie ISOFIX stiprinājumiem un/vai ISOFIX augšējā enkurstiprinājuma, kurš atbilst ANO Noteikumu Nr. 14 vai ANO Noteikumu Nr. 145 prasībām.

6.1.3.5. Attiecībā uz “konkrēta transportlīdzekļa” kategoriju: ar transportlīdzekļa ražotāja vai bērna ierobežotāja ražotāja konstruētiem stiprinājumiem.

6.1.3.6. Ja bērna ierobežošanas siksnas vai bērna ierobežotāja fiksēšanas siksnas izmanto drošības jostas stiprinājumus, kuriem jau piestiprināta(-as) pieauguša cilvēka drošības josta vai jostas, tehniskais dienests pārbauda, vai:

pieauguša cilvēka drošības jostas faktiskā stiprinājuma vieta ir tāda, kā apstiprināta atbilstīgi ANO Noteikumiem Nr. 14 vai līdzvērtīgām prasībām;

vienas ierīces faktisko darbību netraucē otra ierīce;

pieauguša cilvēka sistēmas un papildu sistēmas sprādzes nav savstarpēji apmaināmas.

Ja bērna ierobežotājierīcēs ir izmantoti stieņi vai papildu ierīces, kas piestiprinātas stiprinājumiem, kuri apstiprināti atbilstīgi ANO Noteikumiem Nr. 14, kā rezultātā faktiskās stiprinājuma vietas nonāk ārpus ANO Noteikumos Nr. 14 tvēruma, piemēro šādus nosacījumus:

šādas ierīces apstiprina tikai kā daļēji universālas vai konkrēta transportlīdzekļa ierīces;

tehniskais dienests stienim un fiksācijas ierīcēm piemēro šo noteikumu 11. pielikuma prasības;

stieni iekļauj dinamiskajā testā, slodzi pieliekot stieņa vidū un, ja tas ir regulējams, tam esot izvilktam maksimālajā garumā;

nav traucēts pieauguša cilvēka drošības jostas neviens faktiskais stiprinājums, pie kura stienis ir nostiprināts, un tā darbība.

6.1.3.7. Bērna ierobežotājus, kuros izmanto balsteni, apstiprina tikai “daļēji universālajā” vai “konkrēta transportlīdzekļa” kategorijā, un piemēro šo noteikumu 11. pielikuma prasības. Bērna ierobežotājsistēmas ražotājs ņem vērā balsta pareizai darbībai nepieciešamos nosacījumus katrā transportlīdzeklī un sniedz šo informāciju.

6.1.4. Paliktni nostiprina vai nu ar pieauguša cilvēka drošības jostu, izmantojot 8.1.4. punktā noteikto testu, vai ar atsevišķiem līdzekļiem.

6.1.5. Bērna ierobežotājsistēmas ražotājs rakstiski deklarē, ka ierobežotājsistēmu ražošanā izmantoto un ierobežotajam bērnam pieejamo materiālu toksiskums atbilst attiecīgajām EN 71-3:2013+A1:2014 daļām (konkrētas prasības 4.2. punkta 2. tabulas III kategorijā un testa metodoloģija 7.3.3. punktā). Tehniskais dienests pēc saviem ieskatiem drīkst veikt deklarācijas atbilstības apstiprināšanas testus. Šo punktu nepiemēro II un III grupas ierobežotājierīcēm.

6.1.6. Apstiprinājumam iesniegto bērna ierobežotājsistēmu uzliesmojamību novērtē ar vienu no šādām metodēm:

1. metodi piemēro tikai neiebūvētām bērna ierobežotājsistēmām un 2. metodi piemēro tikai konkrēta transportlīdzekļa neiebūvētām bērna ierobežotājsistēmām.

1. metode

Bērna ierobežotājsistēmas ražotājs rakstiski deklarē, ka ierobežotājsistēmas ražošanā izmantoto materiālu uzliesmojamība atbilst EN 71-2:2011+A1:2014 5.4. nodaļā dotajai metodei, maksimālajam liesmas izplatīšanās ātrumam esot 30 mm/s. Tehniskais dienests pēc saviem ieskatiem drīkst veikt deklarācijas atbilstības apstiprināšanas testus. Ja audumi ir savienoti kopā, tos testē kā saliktu materiālu.

“Salikts materiāls” ir materiāls, ko veido vairāki līdzīgu vai atšķirīgu materiālu slāņi, kuru virsmas cieši savienotas kopā, izmantojot sakausēšanu, līmēšanu, sapresēšanu, metināšanu u. c. Šādā gadījumā materiālu testē kā saliktu materiālu. Ja dažādu materiālu savienojums nav vienlaidu, šādus materiālus neuzskata par saliktiem materiāliem un tāpēc testē atsevišķi.

Tehniskais dienests pēc saviem ieskatiem drīkst veikt deklarācijas atbilstības apstiprināšanas testus.

2. metode

Pieteikuma iesniedzējs rakstiski deklarē, ka, testējot materiālus saskaņā ar šo noteikumu 24. pielikumu, izmantotie materiāli nedeg un nepārvieto liesmas robežu pa virsmu ar ātrumu, kas pārsniedz 100 mm minūtē. Katram bērna ierobežotājsistēmā izmantotajam materiālam jāatbilst šīm prasībām. Tomēr prasību par liesmas robežas pārvietošanu nepiemēro virsmai, kas izveidojusies, pārgriežot testa paraugu nolūkā to testēt atbilstīgi 24. pielikumam.

Prasībām ir jābūt izpildītām gan iebūvētas bērna ierobežotājsistēmas “lietošanas”, gan “uzglabāšanas” stāvoklī.

Ja materiāls beidz degt, pirms tas dedzis 60 sekundes no laika skaitīšanas uzsākšanas, un nav nodedzis vairāk kā 51 mm no punkta, kurā sākās laika skaitīšana, to uzskata par atbilstošu iepriekš noteiktajai degšanas ātruma prasībai.

Tehniskais dienests pēc saviem ieskatiem drīkst veikt deklarācijas atbilstības apstiprināšanas testus.

6.1.7. Attiecībā uz tādiem uz aizmuguri vērstiem bērna ierobežotājiem, kas balstās pret transportlīdzekļa kontrolmērinstrumentu paneli, apstiprinājuma piešķiršanai atbilstīgi šiem noteikumiem pieņem, ka panelis ir pietiekami stingrs.

6.1.8. “Universālās” kategorijas integrētajām bērna ierobežotājsistēmām, izņemot ISOFIX universālās bērna ierobežotājsistēmas, ir jābūt galvenajam slodzi nesošajam kontakta punktam starp bērna ierobežotājsistēmu un pieauguša cilvēka drošības jostas lentām. Šim punktam ir jābūt ne mazāk kā 150 mm rādiusā no Cr ass, to mērot, kad bērna ierobežotājs ir uzstādīts dinamiskā testa stendā, kā turpmāk parādīts attēlos, saskaņā ar šo noteikumu 21. pielikumu bez manekena.

“Universālās” kategorijas neintegrētajām bērna ierobežotājsistēmām ir jābūt galvenajam slodzi nesošajam kontakta punktam starp bērna ierobežotājsistēmu un pieauguša cilvēka drošības jostas lentām. Šis punkts nedrīkst atrasties mazāk kā 65 mm pa vertikāli virs testa stenda spilvena un būt mazāks kā 150 mm rādiusā no Cr ass, to mērot, kad bērna ierobežotājs ir uzstādīts dinamiskā testa stendā, kā turpmāk parādīts attēlos, saskaņā ar šo noteikumu 21. pielikumu bez manekena.

Mērīšanas procedūru paskaidrojošie attēli

(visi izmēri milimetros)

.tifPārbaudi veic abpus CRS un garenplaknē, kas ir paralēla CRS vidusplaknei.

Ir atļauti papildu alternatīvi drošības jostas izkārtojumi. Ja ir alternatīvs drošības jostas izkārtojums, ražotājs šo alternatīvo izkārtojumu īpaši norāda lietošanas instrukcijās, kā noteikts 15. punktā. Veicot testus ar šādu(-iem) alternatīvu(-iem) drošības jostu izkārtojumu(-iem), ierobežotājam ir jāatbilst visām šo noteikumu prasībām.

6.1.9. Ja “universālās” kategorijas bērna ierobežotāja nostiprināšanai vajadzīga pieauguša cilvēka drošības josta, tās maksimālais garums izmantošanai dinamiskā testa stendā ir noteikts šo noteikumu 13. pielikumā.

Lai pārbaudītu šīs prasības izpildi, bērna ierobežotāju nostiprina testa stendā, izmantojot pienācīgu standarta drošības jostu, kas aprakstīta 13. pielikumā. Manekenu neuzstāda, ja vien ierobežotāja konstrukcija nav tāda, ka manekena uzstādīšana neprasa lielāku drošības jostas garumu. Bērna ierobežotājam esot uzstādītam, drošības josta nedrīkst būt nospriegota, izņemot spriegojumu, ko rada standarta ievilcējs, ja tāds ir uzstādīts. Ja izmanto ievilcēja drošības jostu, šis nosacījums ir izpildīts, ja spolē paliek vismaz 150 mm drošības jostas garuma.

6.1.10. Bērna ierobežotājus, kas pieder 0. un 0.+ grupai, neizmanto, vērstus uz priekšu.

6.1.11. Bērna ierobežotājsistēmām, kas pieder 0. un 0.+ grupai, izņemot kulbiņas, kā noteikts 2.4.1. punktā, ir jābūt integrētās klases.

6.1.12. I grupas bērna ierobežotājsistēmām ir jābūt integrētās klases, ja vien tās nav aprīkotas ar B klases trieciena vairogu, kā definēts šo noteikumu 2.7. punktā.

6.1.13. Paliktni bez atzveltnes apstiprina tikai kā III grupas bērna ierobežotājsistēmu, kā noteikts šo noteikumu 2.1.1.5. punktā (masas diapazons no 22 kg līdz 36 kg).

6.2. Konfigurācija

6.2.1. Ierobežotāja konfigurācijai ir jābūt tādai, ka:

6.2.1.1. ierobežotājs nodrošina vajadzīgo aizsardzību jebkurā paredzētajā ierobežotājsistēmas stāvoklī; attiecībā uz “ierobežotājiem īpašām vajadzībām” galvenais ierobežošanas līdzeklis nodrošina vajadzīgo aizsardzību jebkurā paredzētajā ierobežotājsistēmas stāvoklī bez papildu ierobežotājierīcēm, kuras drīkst būt;

6.2.1.2. bērns ir viegli un ātri ievietojams un izņemams; ja bērna ierobežotājsistēmā bērnu ierobežo drošības jostu sistēma vai Y formas drošības josta bez ievilcēja, 7.2.1.4. punktā noteiktās procedūras laikā katrs pleca ierobežotājs un klēpja siksna spēj kustēties viena attiecībā pret otru.

Šādos gadījumos bērna ierobežotājsistēmas drošības jostu komplekts drīkst būt konstruēts ar vienu vai divām savienojošajām daļām. Attiecībā uz “ierobežotājiem īpašām vajadzībām” ir zināms, ka papildu ierobežotājierīces pagarina laiku, kādā bērnu var ievietot un izņemt. Tomēr papildu ierīcēm jābūt konstruētām tā, lai bērnu atsprādzēt varētu pēc iespējas ātrāk;

6.2.1.3. ja ir iespējams mainīt ierobežotāja slīpumu, šādai slīpuma maiņai nedrīkst būt vajadzīga siksnu manuāla pārregulēšana. Lai mainītu ierobežotāja slīpumu, jāizdara apzināta kustība ar roku;

6.2.1.4. ierobežotājsistēmas, kas pieder 0., 0.+ un I grupai, notur bērnu tā pozicionētu, lai nodrošinātu vajadzīgo aizsardzību pat tad, kad bērns ir aizmidzis;

6.2.1.5. lai novērstu paslīdēšanu zem drošības jostas, ko izraisa vai nu trieciens, vai nemierīgums, visos uz priekšu vērstajos I grupas ierobežotājos ar integrētu drošības jostas sistēmu ir kājstarpes siksna.

6.2.2. Visās ierobežotājierīcēs, kurās izmantota „klēpja siksna”, tai jāizvietojas vienādi abās pusēs, lai nodrošinātu „klēpja siksnas” pārnestās slodzes pārnešanu caur iegurni. Šis mezgls nedrīkst pakļaut bērna ķermeņa vājās daļas (vēderu, kājstarpi utt.) pārmērīgām slodzēm.

Paliktņu un paliktņa veida sēdekļu gadījumā pieauguša cilvēka drošības jostas klēpja daļai jāizvietojas vienādi abās pusēs, lai nodrošinātu pieauguša cilvēka klēpja drošības jostas pārnestās slodzes pārnešanu caur iegurni. Slodžu novirzīšanai uz iegurni jārealizējas no brīža, kas bērns tiek ievietots; klēpja drošības jostai jāiet pāri augšstilba augšgalam, skarot savienojuma vietu ar iegurni. Leņķiem α un β starp pieskari, pa kuru drošības josta saskaras ar augšstilbiem, un horizontāli, jābūt lielākiem nekā 10°.

Piesprādzēta bērna attēli

6.2.2.1. Kad kājstarpes siksna ir uzlikta un, ja tā ir regulējama, noregulēta visgarākajā stāvoklī, nedrīkst būt iespējas noregulēt klēpja siksnu tā, lai tā atrastos virs iegurņa gan vismazākajam, gan vislielākajam manekenam masas grupā, ko aptver apstiprinājums. Nevienam uz priekšu vērstam ierobežotājam nedrīkst būt iespējas noregulēt klēpja siksnu tā, lai tā atrastos virs iegurņa gan vismazākajam, gan vislielākajam manekenam masas grupā, ko aptver apstiprinājums.

6.2.2.2. Dinamiskā testa laikā, kā noteikts 8.1.3. punktā, klēpja siksna nedrīkst pilnībā aizvirzīties tālāk par manekena iegurņa struktūru laikposmā pirms maksimālā horizontālā galvas pārvietojuma. Novērtēšanu veic, izmantojot liela ātruma videofilmēšanu.

6.2.3. Ierobežotāja visām siksnām ir jābūt izvietotām tā, lai tās nevarētu radīt neērtības lietotājam normālas lietošanas apstākļos vai veidot bīstamu konfigurāciju. Attālumam starp plecu siksnām kakla tuvumā vajadzētu būt vismaz atbilstošā manekena kakla platumā.

6.2.4. Konstrukcijai ir jābūt tādai, lai sadursmes gadījumā uz bērna galvas augšdaļu neiedarbotos spiedes slodzes.

6.2.4.1. Y formas drošības jostas drīkst lietot tikai uz aizmuguri un sāņus vērstās bērna ierobežotājsistēmās (kulbiņās).

6.2.5. Bērna ierobežotājam jābūt konstruētam un uzstādītam, lai:

6.2.5.1. līdz minimumam samazinātu asu malu vai izvirzījumu (piem., kā noteikts ANO Noteikumos Nr. 21) radītas traumas risku bērnam vai citiem braucējiem;

6.2.5.2. nav asu malu vai izvirzījumu, kas varētu bojāt transportlīdzekļa sēdekļu pārvalkus vai cilvēku apģērbu;

6.2.5.3. bērna ķermeņa vājās daļas (vēders, kājstarpe utt.) netiek pakļautas papildu inerces spēkiem, ko tas rada;

6.2.5.4. cietajām daļām vietās, kur tās saskaras ar siksnām, nav asu malu, kas varētu deldēt siksnas.

6.2.6. Jebkādai daļai, kas ir atdalāma, lai sastāvdaļas varētu pievienot un noņemt, ir jābūt konstruētai tā, lai pēc iespējas izvairītos no nepareizas montāžas un lietošanas riska. “Ierobežotājiem īpašām vajadzībām” drīkst būt papildu ierobežotājierīces; tām jābūt konstruētām tā, lai izvairītos no jebkāda nepareizas montāžas riska un lai to atvienošanas metodes un darbības veids būtu momentāni acīmredzams glābējam avārijas situācijā.

6.2.7. Ja I, II vai I un II grupai kopā paredzētā bērna ierobežotājā ietilpst krēsla atzveltne, tās iekšējais augstums, noteikts saskaņā ar 12. pielikuma shēmu, nedrīkst būt mazāks kā 500 mm.

6.2.8. Drīkst lietot tikai ievilcējus, kas bloķējas automātiski, vai ievilcējus ar avārijas bloķēšanu.

6.2.9. Ierīcēs, ko paredzēts lietot I grupā, bērnam pēc ievietošanas tajās nedrīkst būt iespēja viegli padarīt vaļīgu to sistēmas daļu, kas ierobežo iegurni; šajā nolūkā ir jāizpilda 7.2.5. punkta (bloķēšanas ierīces) prasības; jebkurai ierīcei, kas ir konstruēta, lai to panāktu, ir jābūt pastāvīgi piestiprinātai bērna ierobežotājsistēmai.

6.2.10. Bērna ierobežotājs drīkst būt konstruēts lietošanai vairāk nekā vienā masas grupā un/vai lai to varētu lietot vairāk nekā vienam bērnam ar nosacījumu, ka tas atbilst katrai attiecīgajai grupai noteiktajām prasībām. “Universālās” kategorijas bērna ierobežotājam ir jāatbilst šīs kategorijas prasībām visām masas grupām, kurām tas ir apstiprināts.

6.2.11. Bērna ierobežotāji ar ievilcēju

Ja bērna ierobežotājā ir ievilcējs, tam ir jāatbilst 7.2.3. punkta prasībām.

6.2.12. Attiecībā uz paliktņiem jāpārbauda, cik viegli pieauguša cilvēka drošības jostas siksnas un mēlīte iet cauri stiprinājuma punktiem. Tas īpaši attiecas uz vieglo automobiļu priekšējām sēdvietām konstruētiem paliktņiem, kuriem var būt gari pusstingri karkasi. Aizvērtai sprādzei nevajadzētu būt iespējams iziet cauri paliktņa veida sēdekļu stiprinājuma punktiem vai veidot tādu drošības jostas izkārtojumu, kas pilnīgi atšķiras no tā, kāds bijis uz testa ratiņiem.

6.2.13. Ja bērna ierobežotājs ir konstruēts vairāk nekā vienam bērnam, katrai ierobežotājsistēmai ir jābūt pilnīgi neatkarīgai attiecībā uz slodzes pārnešanu un regulējumiem.

6.2.14. Bērna ierobežotājiem ar iestrādātiem piepūšamajiem elementiem ir jābūt konstruētiem tā, ka lietošanas apstākļi (spiediens, temperatūra, mitrums) neietekmē to spēju atbilst šo noteikumu prasībām.

6.3. ISOFIX ierobežotāja specifikācijas

6.3.1. Vispārīgi raksturlielumi

6.3.1.1. Izmēri

ISOFIX bērna ierobežotājsistēmas maksimālie izmēri sāniskā virzienā, uz leju un uz aizmuguri, kā arī ISOFIX stiprinājumu sistēmas atrašanās vietas, kur tā saslēdzas ar fiksatoriem, ISOFIX bērna ierobežotājsistēmas ražotājam noteikti ar transportlīdzekļa sēdekļa ietaisi (VSF), kas definēta šo noteikumu 2.31. punktā.

6.3.1.2. Masa

Universālās un daļēji universālās kategorijas, kā arī 0., 0.+ un I masas grupas ISOFIX bērna ierobežotājsistēmas masa nedrīkst pārsniegt 15 kg.

6.3.2. ISOFIX fiksatori

6.3.2.1. Tips

ISOFIX fiksatori drīkst atbilst 0.a) attēlā dotajiem piemēriem vai citām piemērotām konstrukcijām, kas veido stingra mehānisma daļu, kuram ir regulēšanas līdzeklis, kura raksturu nosaka ISOFIX bērna ierobežotājsistēmas ražotājs.

0.a) attēls

Izmēri mm

Apzīmējumi

1 ISOFIX bērna ierobežotājsistēmas fiksators – 1. paraugs.

2 ISOFIX bērna ierobežotājsistēmas fiksators – 2. paraugs.

6.3.2.2. Izmēri

ISOFIX bērna ierobežotājsistēmas fiksatora daļas, kas saslēdzas ar ISOFIX stiprinājumu sistēmu, izmēri nedrīkst pārsniegt 0.b) attēlā norādītos maksimālos izmērus.

0.b) attēls

Izmēri mm

6.3.2.3. Nepilnīgas saslēgšanās indikācija

ISOFIX bērna ierobežotājsistēmai jāsatur līdzekļi, kas skaidri norāda abu ISOFIX fiksatoru pilnīgu saslēgšanos ar atbilstošajiem ISOFIX apakšējiem stiprinājumiem. Indikācijas līdzekļi drīkst būt akustiski, taustāmi vai vizuāli vai divu, vai vairāku līdzekļu kombinācija. Vizuālas indikācijas gadījumā tai jābūt saredzamai visos normāla apgaismojuma apstākļos.

6.3.3. ISOFIX bērna ierobežotāja augšējā enkurstiprinājuma siksnas specifikācijas

6.3.3.1. Augšējā enkurstiprinājuma savienotājs

Augšējā enkurstiprinājuma savienotajam vajadzētu būt ISOFIX augšējā enkurstiprinājuma kāsim, kāds parādīts 0.c) attēlā, vai līdzīgai ierīcei, kas iekļaujas 0.c) attēlā norādītajos izmēros.

6.3.3.2. ISOFIX augšējā enkurstiprinājuma siksnas īpašības

ISOFIX augšējā enkurstiprinājuma siksnu atbalsta lentas (vai to ekvivalents), kam ir regulēšanas un spriegojuma atbrīvošanas līdzekļi.

6.3.3.2.1. ISOFIX augšējā enkurstiprinājuma siksnas garums

ISOFIX bērna ierobežotāja augšējā enkurstiprinājuma siksnas garumam ir jābūt vismaz 2 000 mm.

6.3.3.2.2. Nospriegojuma indikators

ISOFIX augšējā enkurstiprinājuma siksnu vai ISOFIX bērna sēdekli aprīko ar ierīci, kas norāda, ka siksna ir nospriegota. Šī ierīce drīkst būt regulēšanas un spriegojuma atbrīvošanas ierīces daļa.

6.3.3.2.3. Izmēri

ISOFIX augšējā enkurstiprinājuma kāšu saslēguma izmēri ir parādīti 0.c) attēlā.

0.c) attēls

ISOFIX augšējā enkurstiprinājuma savienotāja (kāša tipa) izmēri

Izmēri milimetros

Apzīmējumi:







Apkārtējā struktūra (ja ir) Zona, kurā pilnībā jāatrodas enkurstiprinājuma siksnas kāša saskarnes profilam

6.3.4. Regulēšanas līdzekļi

ISOFIX fiksatoriem vai pašai ISOFIX bērna ierobežotājsistēmai ir jābūt regulējamai, lai salāgotu ar ISOFIX stiprinājumu atrašanās vietām, kas aprakstītas ANO Noteikumos Nr. 14 vai ANO Noteikumos Nr. 145.

6.4. Marķējumu kontrole

6.4.1. Apstiprināšanas testus veicošais tehniskais dienests verificē marķējumu atbilstību 4. punkta prasībām.

6.5. Uzstādīšanas instrukciju un lietošanas instrukciju kontrole

6.5.1. Apstiprināšanas testus veicošais tehniskais dienests verificē uzstādīšanas instrukciju un lietošanas instrukciju atbilstību 15. punktam.

7. KONKRĒTAS SPECIFIKĀCIJAS

7.1. Nokomplektētam ierobežotājam piemērojamie noteikumi

7.1.1. Izturība pret koroziju

7.1.1.1. Nokomplektētu bērna ierobežotāju vai tā daļas, kas varētu korodēt, pakļauj 8.1.1. punktā noteiktajam korozijas testam.

7.1.1.2. Pēc 8.1.1.1. un 8.1.1.2. punktā noteiktā korozijas testa kvalificētam vērotājam ar neapbruņotu aci nedrīkst būt redzamas tādu bojājumu pazīmes, kuri varētu pasliktināt bērna ierobežotāja pareizu darbību, un ievērojama korozija.

7.1.2. Enerģijas absorbcija

7.1.2.1. Testējot saskaņā ar 17. pielikumu, visu ierīču ar atzveltnēm zonu, kas noteiktas šo noteikumu 18. pielikumā, maksimālajam paātrinājumam ir jābūt mazākam nekā 60 g. Šo prasību piemēro arī tām trieciena vairogu zonām, kas atrodas galvas trieciena zonā.

7.1.2.2. Bērna ierobežotājsistēmām ar pastāvīgām mehāniski piestiprinātām, regulējamām galvas atbalsta ierīcēm, kurās vai nu pieauguša cilvēka drošības jostas vai bērna drošības jostu sistēmas augstumu tieši nosaka regulējams galvas atbalsts, nav nepieciešams pieprasīt enerģijas absorbciju tajās 18. pielikumā noteiktajās zonās, ar kurām manekena galvai nav saskares, t. i., aiz galvas atbalsta.

7.1.3. Apgāšanās

7.1.3.1. Bērna ierobežotāju testē, kā noteikts 8.1.2. punktā; nevienā brīdī visa testa laikā manekens nedrīkst tikt pilnībā izsviests no ierīces, turklāt, testa stendam atrodoties apgāztā stāvoklī, manekena galva nedrīkst pārvietoties vairāk kā par 300 mm no sākotnējā stāvokļa vertikālā virzienā attiecībā pret testa stendu, kad pielikto slodzi noņem.

7.1.4. Dinamiskais tests

7.1.4.1. Vispārīgi Bērna ierobežotāju pakļauj dinamiskajam testam atbilstoši 8.1.3. punktam.

7.1.4.1.1. “Universālās”, “ierobežotās” un “daļēji universālās” kategorijas bērna ierobežotājus testē uz testa ratiņiem, izmantojot 6. punktā noteikto testa sēdekli un atbilstoši 8.1.3.1. punktam.

7.1.4.1.2. “Konkrēta transportlīdzekļa” kategorijas bērna ierobežotājus testē kopā ar katru transportlīdzekļa modeli, kuram bērna ierobežotājs ir paredzēts. Par testa veikšanu atbildīgais tehniskais dienests drīkst samazināt testējamo transportlīdzekļu modeļu skaitu, ja tie daudz neatšķiras 7.1.4.1.2.3. punktā uzskaitītajos aspektos. Bērna ierobežotāju drīkst testēt vienā no šādiem veidiem:

7.1.4.1.2.1. pabeigtā transportlīdzeklī, kā noteikts 8.1.3.3. punktā;

7.1.4.1.2.2. transportlīdzekļa korpusā uz testa ratiņiem, kā noteikts 8.1.3.2. punktā; vai

7.1.4.1.2.3. izmantojot pietiekami daudzas transportlīdzekļa korpusa daļas, kas reprezentē transportlīdzekļa struktūru un trieciena virsmas. Ja bērna ierobežotāju paredzēts izmantot aizmugurējā sēdeklī, tām jāietver priekšējā sēdekļa atzveltne, aizmugurējais sēdeklis, grīdas panelis, B un C statnes un jumts. Ja bērna ierobežotāju paredzēts izmantot priekšējā sēdeklī, daļām jāietver kontrolmērinstrumentu panelis, A statņi, vējstikls, jebkādas sviras un pogas, kas ierīkotas grīdā vai viduskonsolē, priekšējais sēdeklis, grīdas panelis un jumts. Turklāt, ja bērna ierobežotāju paredzēts izmantot kombinācijā ar pieauguša cilvēka drošības jostu, šīm daļām jāietver attiecīgā(-ās) pieauguša cilvēka drošības josta(-as). Par testa veikšanu atbildīgais tehniskais dienests drīkst ļaut atsevišķas sastāvdaļas neiekļaut, ja uzskata, ka tās ir liekas. Testēšanu veic saskaņā ar 8.1.3.2. punktu.

7.1.4.1.3. Dinamisko testu veic bērna ierobežotājiem, kas iepriekš nav tikuši slogoti.

7.1.4.1.4. Dinamisko testu laikā neviena bērna ierobežotāja daļa, kas faktiski palīdz noturēt bērnu vietā, nedrīkst salūst, un neviena sprādze vai bloķēšanas sistēma, vai pārvietošanas sistēma, vai balstenis nedrīkst attiecīgi atsprādzēties, atbloķēties vai sabrukt, izņemot, ja attiecīgā ierīce ir identificēta kā slodzi ierobežojoša ierīce. Jebkādu slodzi ierobežojošu ierīci skaidri identificē ražotāja tehniskajos aprakstos, kā noteikts šo noteikumu 3.2.1. punktā.

7.1.4.1.5. “Neintegrēta tipa” gadījumā izmantojamajai drošības jostai ir jābūt standarta drošības jostai ar tās stiprinājuma balsteņiem, kā noteikts šo noteikumu 13. pielikumā. Tas neattiecas uz “konkrēta transportlīdzekļa” apstiprinājumiem, kad izmanto faktisko transportlīdzekļa drošības jostu.

7.1.4.1.6. Ja “konkrēta transportlīdzekļa” bērna ierobežotājsistēmu uzstāda zonā aiz aizmugurē vistālāk esošajām, uz priekšu vērstajām pieauguša cilvēka sēdvietām (piemēram, bagāžas zonā), veic vienu testu ar vislielāko(-ajiem) manekenu(-iem) pabeigtā transportlīdzeklī, kā noteikts 8.1.3.3.3. punktā. Ja ražotājs vēlas, drīkst veikt pārējos testus, tostarp ražošanas atbilstības testu, kā noteikts 8.1.3.2. punktā.

7.1.4.1.7. “Ierobežotāja īpašām vajadzībām” gadījumā katru šajos noteikumos noteikto dinamisko testu katrai masas grupai veic divreiz: pirmoreiz, izmantojot galveno ierobežošanas līdzekli, un otrreiz, izmantojot visas lietojamās ierobežotājierīces. Šajos testos īpašu uzmanību pievērš 6.2.3. un 6.2.4. punkta prasībām.

7.1.4.1.8. Dinamisko testu laikā standarta drošības josta, ko izmanto integrēta bērna ierobežotāja uzstādīšanai, nedrīkst atvienoties no jebkādas vadotnes vai bloķēšanas ierīces, ko izmanto veicamajā testā.

Dinamisko testu laikā standarta drošības josta, ko izmanto neintegrēta bērna ierobežotāja uzstādīšanai, nedrīkst atvienoties no jebkādas vadotnes vai bloķēšanas ierīces, ko izmanto veicamajā testā; tomēr standarta drošības jostas plecu daļai to vērtē līdz brīdim, kad ir sasniegts manekena galvas maksimālais horizontālais pārvietojums. Turklāt neintegrēta bērna ierobežotāja dinamiskā testa laikā pleca drošības jostas pieņemama pārvietojuma robeža ir tāda, ka standarta drošības jostas pleca posma apakšējā mala neatrodas zemāk par manekena elkoni manekena galvas maksimālā horizontālā pārvietojuma punktā.

7.1.4.1.9. Bērna ierobežotāju ar balsteni testē šādi.

a) Daļēji universālās kategorijas gadījumā frontāla trieciena testus veic, balstenim atrodoties gan maksimālā, gan minimālā regulējuma stāvoklī, kāds saderīgs ar ratiņu grīdas paneļa pozicionējumu. Trieciena no aizmugures testus veic tehniskā dienesta izvēlētajā visnelabvēlīgākajā novietojumā. Testu laikā balstenim jābalstās pret ratiņu grīdas paneli, kā parādīts 6. pielikuma 3. papildinājuma 2. attēlā. Ja starp balsta mazāko garumu un grīdas paneļa augstāko līmeni ir sprauga, balstu noregulē atbilstoši grīdas paneļa līmenim 140 mm zem Cr. Ja balsteņa maksimālais garums ir lielāks, nekā to ļauj noregulēt grīdas paneļa zemākais līmenis, balsteni noregulē atbilstoši grīdas paneļa zemākajam līmenim 280 mm zem Cr. Ja balstenim ir pakāpjveida regulēšana, balsteņa garumu noregulē nākamajā regulējuma stāvoklī, lai nodrošinātu, ka balstenis saskaras ar grīdu.

b) Ja balsteņi neatrodas simetrijas plaknē, visnelabvēlīgāko novietojumu testam izvēlas tehniskais dienests.

c) Konkrēta transportlīdzekļa kategorijas gadījumā balsteni noregulē, kā norādījis bērna ierobežotāja ražotājs.

7.1.4.1.10. Ja bērna ierobežotājā izmantota ISOFIX stiprinājumu sistēma un pretrotācijas ierīce, ja tāda ir, dinamisko testu veic:

7.1.4.1.10.1. A, B un B1 izmēru klases ISOFIX CRS:

7.1.4.1.10.1.1. izmantojot pretrotācijas ierīci, un

7.1.4.1.10.1.2. neizmantojot pretrotācijas ierīci. Ja pretrotācijas ierīce ir balstenis un ja to var pilnībā ievirzīt CRS pamatnē vai korpusā, testu veic attiecīgi ar ierīci glabāšanas pozīcijā vai ar noņemtu balsteni. Ja to nevar pilnībā ievirzīt pamatnē, testu veic ar ierīci tās vismazākajā garumā kopā ar ratiņu grīdas paneli zemākajā pozīcijā.

Šo prasību nepiemēro, ja par pretrotācijas ierīci izmanto pastāvīgu un neregulējamu balsteni.

7.1.4.1.10.2. citu izmēru klašu ISOFIX bērna ierobežotājsistēmām – izmantojot pretrotācijas ierīci.

7.1.4.2. Krūškurvja paātrinājums ( 2 )

7.1.4.2.1. Rezultējošais krūškurvja paātrinājums nedrīkst pārsniegt 55 g, izņemot laikposmus, kuru summa nepārsniedz 3 ms.

7.1.4.2.2. Paātrinājuma vertikālā komponente no vēdera uz galvu, “-z”, izpildot šī dokumenta 8.5. punktā noteiktās mērīšanas procedūras, nedrīkst pārsniegt 30 g, izņemot laikposmus, kuru summa nepārsniedz 3 ms. Šī dokumenta 8.5. punktā noteiktās mērīšanas procedūras ir tādas kā ISO 6487, izmantojot SAE J211 zīmju konvenciju, kā parādīts A attēlā.

A attēls

SAE J211 zīmju konvencija

7.1.4.3. Iespiešanās vēderā ( 3 )

7.1.4.3.1. Veicot 8. pielikuma 1. papildinājuma 5.3. punktā aprakstīto verifikāciju, nedrīkst būt redzamas pazīmes, ka vēdera modelēšanas mālā būtu ierobežotājierīces jebkādas daļas radīti iespiedumi.

7.1.4.4. Manekena pārvietojums

7.1.4.4.1. “Universālās”, “ierobežotās” un “daļēji universālās” kategorijas bērna ierobežotāji

7.1.4.4.1.1. Uz priekšu vērsti bērna ierobežotāji: manekena galva nedrīkst aizvirzīties tālāk par 1. attēlā norādītajām plaknēm BA un DA, izņemot paliktņa veida sēdekļus, kad izmanto lielāko manekenu P10, kuram vērtība attiecībā pret DA plakni ir 840 mm.

1. attēls

Izkārtojums uz priekšu vērstas ierīces testēšanai

Izmēri mm

* Testa, kas noteikts 7.1.4.1.10.1.1. punktā, vajadzībām šis izmērs ir 500 mm.

7.1.4.4.1.2. Uz aizmuguri vērsti bērna ierobežotāji

7.1.4.4.1.2.1. Kontrolmērinstrumentu paneļa balstīti bērna ierobežotāji: manekena galva nedrīkst aizvirzīties tālāk par 2. attēlā norādītajām plaknēm AB, AD un DCr. To izvērtē līdz 300 ms vai līdz brīdim, kad manekens ir pilnībā apstājies, atkarībā no tā, kas notiek pirmais.

2. attēls

Izkārtojums uz aizmuguri vērstas ierīces testēšanai

Izmēri mm

7.1.4.4.1.2.2. Kontrolmērinstrumentu paneļa nebalstīti 0. grupas bērna ierobežotāji un kulbiņas: manekena galva nedrīkst aizvirzīties tālāk par 3. attēlā norādītajām plaknēm AB, AD un DE. To izvērtē 300 ms vai līdz brīdim, kad manekens ir pilnībā apstājies, atkarībā no tā, kas notiek pirmais.

3. attēls

Izkārtojums kontrolmērinstrumentu paneļa nebalstītu 0. grupas bērna ierobežotājierīču testēšanai

Izmēri mm

7.1.4.4.1.2.3. Kontrolmērinstrumentu paneļa nebalstīti bērna ierobežotāji, kas nepieder 0. grupai:

Manekena galva nedrīkst aizvirzīties tālāk par 4. attēlā norādītajām plaknēm FD, FG un DE, un manekena galva nedrīkst saskarties ar stieni. To izvērtē līdz 300 ms vai līdz brīdim, kad manekens ir pilnībā apstājies, atkarībā no tā, kas notiek pirmais.

Gadījumā, ja šāds bērna ierobežotājs saskaras ar 100 mm diametra stieni un ir izpildīti visi veiktspējas kritēriji, veic vēl vienu dinamisko testu (frontāls trieciens) ar vissmagāko manekenu, kāds paredzēts šādam bērna ierobežotājam, un bez 100 mm diametra stieņa; prasības šajā testā ir tādas, ka jāizpildās visiem kritērijiem, izņemot pārvietojumu uz priekšu.

4. attēls

Izkārtojums uz aizmuguri vērstu, kontrolmērinstrumentu paneļa nebalstītu ierīču testēšanai, kuras nepieder 0. grupai

Izmēri mm

7.1.4.4.2. “Konkrēta transportlīdzekļa” kategorijas bērna ierobežotāji: testējot pabeigtā transportlīdzeklī vai transportlīdzekļa korpusā, galva nedrīkst saskarties ne ar vienu transportlīdzekļa daļu. Tomēr, ja saskare notiek, galvas ātrumam trieciena brīdī ir jābūt mazākam nekā 24 km/h, un skartajai daļai jāatbilst enerģijas absorbcijas testa prasībām, kas noteiktas ANO Noteikumu Nr. 21 4. pielikumā. Testos ar pabeigtiem transportlīdzekļiem pēc testa ir jābūt iespējamai manekenu izņemšanai no bērna ierobežotāja, nelietojot instrumentus.

7.1.5. Noturība pret temperatūru

7.1.5.1. Sprādžu mezglus, ievilcējus, regulatorus un bloķēšanas ierīces, ko varētu ietekmēt temperatūra, pakļauj 8.2.8. punktā noteiktajam temperatūras testam.

7.1.5.2. Pēc 8.2.8.1. punktā noteiktā temperatūras testa kvalificētam vērotājam ar neapbruņotu aci nedrīkst būt redzamas tādu bojājumu pazīmes, kas varētu traucēt bērna ierobežotāja pareizu darbību.

7.2. Ierobežotāja atsevišķajām sastāvdaļām piemērojami noteikumi

7.2.1. Sprādze

7.2.1.1. Sprādzei ir jābūt konstruētai tā, lai nebūtu iespējams to nepareizi izmantot. Tas cita starpā nozīmē, ka nedrīkst būt iespēja sprādzi atstāt daļēji aizsprādzētā stāvoklī; nedrīkst būt iespēja nejauši sajaukt sprādzes daļas, sprādzi aizsprādzējot; sprādzei jāaizsprādzējas tikai tad, kad ir saslēgušās visas daļas. Kad vien sprādze un/vai mēlīte saskaras ar bērnu, tā nedrīkst būt šaurāka kā siksnas minimālais platums, kā noteikts 7.2.4.1.1. punktā. Šo punktu nepiemēro drošības jostas komplektiem, kas jau ir apstiprināti saskaņā ar ANO Noteikumiem Nr. 16 vai ar citu ekvivalentu spēkā esošu standartu. Attiecībā uz “ierobežotājsistēmu īpašām vajadzībām” vienīgi galvenā ierobežošanas līdzekļa sprādzei ir jāatbilst 7.2.1.1. līdz 7.2.1.9. punkta (ieskaitot) prasībām.

7.2.1.2. Sprādzei pat bez spriegojuma jāpaliek aizsprādzētai jebkurā stāvoklī. Tai jābūt viegli izmantojamai un satveramai. Jābūt iespējai to atvērt, nospiežot pogu vai līdzīgu ierīci. Virsmai, kurai jāpieliek šis spiediens, faktiskās atsprādzēšanas stāvoklī un, kad tā izvirzās pogas sākotnējās kustības virzienam perpendikulārā plaknē, jābūt: iegultām ierīcēm – ar laukumu vismaz 4,5 cm2 un platumu ne mazāku kā 15 mm; neiegultām ierīcēm – ar laukumu vismaz 2,5 cm2 un platumu ne mazāku kā 10 mm. Platumam ir jābūt mazākajam no šiem diviem izmēriem, kas veido noteikto laukumu, un to mēra taisnā leņķī pret atvēršanas pogas kustības virzienu.

7.2.1.3. Sprādzes atvēršanas laukumam ir jābūt sarkanā krāsā. Neviena cita sprādzes daļa nedrīkst būt šādā krāsā.

7.2.1.4. Ir jābūt iespējai atbrīvot bērnu no ierobežotāja, veicot vienu darbību ar vienu sprādzi. Attiecībā uz 0. un 0.+ grupu ir atļauts izņemt bērnu kopā ar tādām ierīcēm kā zīdaiņa turētājs/kulbiņa/kulbiņas ierobežotāji, ja bērna ierobežotājsistēmu var atbrīvot, veicot darbības ne vairāk kā ar divām sprādzēm.

7.2.1.4.1. Saspraužamu savienojumu starp drošības jostu sistēmas plecu siksnām uzskata par neatbilstošu prasībai par vienas darbības veikšanu, kā noteikts 7.2.1.4. punktā.

7.2.1.5. II un III grupā sprādzei ir jābūt izvietotai tā, lai pasažieris-bērns varētu to aizsniegt. Turklāt visās grupās tai ir jābūt izvietotai tā, lai tās nolūks un darbības veids būtu momentāni acīmredzams glābējam avārijas situācijā.

7.2.1.6. Sprādzes atvēršanai jāļauj izņemt bērnu neatkarīgi no “krēsla”, “krēsla balsta” vai “trieciena vairoga”, ja tāds uzstādīts, un, ja ierīcē ietilpst kājstarpes siksna, tai jābūt atveramai ar to pašu sprādzi.

7.2.1.7. Sprādzei jāspēj izturēt 8.2.8.1. punktā norādītās temperatūras testa darbības prasības un atkārtotu darbināšanu, un pirms 8.1.3. punktā noteiktajiem dinamiskajiem testiem sprādzi pakļauj testam, kurā veic 5 000 ± 5 atvēršanas un aizvēršanas ciklus normālas lietošanas apstākļos.

7.2.1.8. Sprādzi pakļauj šādiem atvēršanas testiem.

7.2.1.8.1. Tests pie slodzes

7.2.1.8.1.1. Šim testam izmanto bērna ierobežotāju, kam jau veikts 8.1.3. punktā noteiktais dinamiskais tests.

7.2.1.8.1.2. Sprādzes atvēršanai vajadzīgais spēks 8.2.1.1. punktā noteiktajā testā nedrīkst pārsniegt 80 N.

7.2.1.8.2. Tests bez slodzes

7.2.1.8.2.1. Šim testam izmanto sprādzi, kura iepriekš nav bijusi pakļauta slodzei. Spēkam, kāds vajadzīgs, lai 8.2.1.2. punktā noteiktajos testos atvērtu sprādzi, kad slodze uz to neiedarbojas, ir jābūt diapazonā 40–80 N.

7.2.1.9. Izturība

7.2.1.9.1. Testu laikā, kurus veic saskaņā ar 8.2.1.3.2. punktu, neviena sprādzes vai ar to saistīto siksnu vai regulatoru daļa nedrīkst salūst vai atdalīties.

7.2.1.9.2. Drošības jostu sistēmas sprādzei 0. un 0.+ masas grupā jāiztur 4 000 N.

7.2.1.9.3. Drošības jostu sistēmas sprādzei I un augstākā masas grupā jāiztur 10 000 N.

7.2.1.9.4. Tipa apstiprinātāja iestāde drīkst neveikt sprādzes izturības testu, ja jau pieejamā informācija padara testu lieku.

7.2.2. Regulēšanas ierīce

7.2.2.1. Regulēšanas diapazonam ir jābūt pietiekamam, lai pareizi varētu noregulēt bērna ierobežotāju visiem tās masas grupas manekeniem, kam ierīce ir paredzēta, un lai to pienācīgi varētu uzstādīt visos norādītajos transportlīdzekļu modeļos.

7.2.2.2. Visām regulēšanas ierīcēm ir jābūt “ātrā regulatora” tipa, izņemot regulēšanas ierīces, kuras izmanto tikai sākotnējai ierobežotāja uzstādīšanā transportlīdzeklī – tās drīkst nebūt “ātrā regulatora” tipa.

7.2.2.3. “Ātrā regulatora” tipa ierīcēm ir jābūt viegli aizsniedzamām, kad bērna ierobežotājs ir pareizi uzstādīts un bērns vai manekens ir savā vietā.

7.2.2.4. “Ātrā regulatora” tipa ierīcei jābūt viegli regulējamai, lai to pielāgotu bērna ķermeņa uzbūvei. Proti, veicot testu saskaņā ar 8.2.2.1. punktu, manuālas regulēšanas ierīces darbināšanai vajadzīgais spēks nedrīkst pārsniegt 50 N.

7.2.2.5. Divus bērna ierobežotāja regulēšanas ierīču paraugus testē, kā noteikts temperatūras testa veikšanas prasībās 8.2.8.1. un 8.2.3. punktā.

7.2.2.5.1. Siksnas izslīdējums vienai regulēšanas ierīcei nedrīkst pārsniegt 25 mm un visām regulēšanas ierīcēm – 40 mm.

7.2.2.6. Testējot saskaņā ar 8.2.2.1. punktu, ierīce nedrīkst salūzt vai atdalīties.

7.2.2.7. Bērna ierobežotājam tieši uzstādītai regulēšanas ierīcei jāspēj izturēt atkārtotu darbināšanu, un pirms 8.1.3. punktā noteiktā dinamiskā testa to pakļauj testam, kas sastāv no 5 000 ± 5 cikliem, kā noteikts 8.2.7. punktā.

7.2.3. Ievilcēji

7.2.3.1. Ievilcēji, kas bloķējas automātiski

7.2.3.1.1. Drošības jostas siksna, kas aprīkota ar ievilcēju, kurš bloķējas automātiski, starp ievilcēja bloķēšanās pozīcijām nedrīkst attīties vairāk kā par 30 mm. Lietotājam pavirzoties atpakaļ, drošības jostai vai nu jāpaliek sākotnējā stāvoklī, vai automātiski jāatgriežas tajā, kad lietotājs pēc tam pavirzās uz priekšu.

7.2.3.1.2. Ja ievilcējs ir klēpja drošības jostas daļa, siksnas ievilkšanās spēks nedrīkst būt mazāks kā 7 N, mērot brīvajā posmā starp manekenu un ievilcēju, kā noteikts 8.2.4.1. punktā. Ja ievilcējs ir krūškurvja ierobežotāja daļa, siksnas ievilkšanās spēks nedrīkst būt mazāks kā 2 N un lielāks kā 7 N, mērot līdzīgi. Ja siksna iet caur vadotni vai trīsi, ievilkšanās spēku mēra brīvajā posmā starp manekenu un vadotni vai trīsi. Ja komplektā ietilpst manuāli vai automātiski darbināma ierīce, kas neļauj siksnai pilnīgi ievilkties, šo mērījumu veikšanas laikā šo ierīci nedarbina.

7.2.3.1.3. Siksnu atkārtoti izvelk no ievilcēja un ļauj tai ievilkties 8.2.4.2. punktā noteiktajos apstākļos, līdz veikti 5 000 cikli. Pēc tam ievilcēju pakļauj 8.2.8.1. punktā noteiktajām temperatūras testa veikšanas prasībām un 8.1.1. punktā aprakstītajam korozijas testam, un 8.2.4.5. punktā aprakstītajam putekļizturības testam. Pēc tam ievilcējam sekmīgi jāiztur vēl 5 000 izvilkšanas un ievilkšanās cikli. Pēc minētajiem testiem ievilcējam jāturpina pareizi darboties un jāatbilst 7.2.3.1.1. un 7.2.3.1.2. punktā noteiktajām prasībām.

7.2.3.2. Ievilcēji ar avārijas bloķēšanos

7.2.3.2.1. Ievilcējam ar avārijas bloķēšanos, to testējot saskaņā ar 8.2.4.3. punktu, jāatbilst šādiem nosacījumiem:

7.2.3.2.1.1. tam jābloķējas, kad transportlīdzekļa palēninājums sasniedz 0,45 g;

7.2.3.2.1.2. tas nedrīkst bloķēties, ja siksnas paātrinājums, mērīts siksnas izvilkšanas ass virzienā, ir mazāks nekā 0,8 g;

7.2.3.2.1.3. tas nedrīkst bloķēties, kad tā devējs ir sasvēries mazāk nekā 12° leņķī jebkurā virzienā no uzstādīšanas stāvokļa, ko norādījis ražotājs;

7.2.3.2.1.4. tam jābloķējas, kad tā devējs ir sasvēries par 27° lielākā leņķī jebkurā virzienā no uzstādīšanas stāvokļa, ko norādījis ražotājs.

7.2.3.2.2. Ja ievilcēja darbība ir atkarīga no ārēja signāla vai enerģijas avota, konstrukcijai jānodrošina ievilcēja automātiska bloķēšanās minētā signāla vai enerģijas avota atteices vai pārtraukuma gadījumā.

7.2.3.2.3. Ievilcējam ar avārijas bloķēšanu un daudzkāršo jutību ir jāatbilst iepriekš noteiktajām prasībām. Turklāt, ja viens no jutības faktoriem attiecas uz siksnas izvilkšanu, bloķēšanai jānotiek pie siksnas paātrinājuma 1,5 g, mērot siksnas izvilkšanas ass virzienā.

7.2.3.2.4. Testos, kas minēti 7.2.3.2.1.1. un 7.2.3.2.3. punktā, izvilktā siksnas posma garums pirms ievilcēja bloķēšanās nedrīkst pārsniegt 50 mm, mērot no 8.2.4.3.1. punktā norādītā attīšanas garuma. Testā, kas minēts 7.2.3.2.1.2. punktā, bloķēšanās nedrīkst notikt 50 mm gara siksnas posma izvilkšanas laikā, mērot no 8.2.4.3.1. punktā norādītā attīšanas garuma.

7.2.3.2.5. Ja ievilcējs ir klēpja drošības jostas daļa, siksnas ievilkšanās spēks nedrīkst būt mazāks kā 7 N, mērot brīvajā posmā starp manekenu un ievilcēju, kā noteikts 8.2.4.1. punktā. Ja ievilcējs ir krūškurvja ierobežotāja daļa, siksnas ievilkšanās spēks nedrīkst būt mazāks kā 2 N un lielāks kā 7 N, mērot līdzīgi. Ja siksna iet caur vadotni vai trīsi, ievilkšanās spēku mēra brīvajā posmā starp manekenu un vadotni vai trīsi. Ja komplektā ietilpst manuāli vai automātiski darbināma ierīce, kas neļauj siksnai pilnīgi ievilkties, šo mērījumu veikšanas laikā šo ierīci nedarbina.

7.2.3.2.6. Turpmāk 8.2.4.2. punktā aprakstītajos apstākļos siksnu atkārtoti izvelk no ievilcēja un ļauj tai atkal savilkties, līdz veikti 40 000 šādi cikli. Pēc tam ievilcēju pakļauj 8.2.8.1. punktā noteiktajām temperatūras testa veikšanas prasībām un 8.1.1. punktā aprakstītajam korozijas testam, un 8.2.4.5. punktā aprakstītajam putekļizturības testam. Pēc tam ievilcējam sekmīgi jāiztur vēl 5 000 izvilkšanas un ievilkšanās cikli (lai kopējais ciklu skaits ir 45 000 ). Pēc minētajiem testiem ievilcējam jāturpina pareizi darboties un jāatbilst 7.2.3.2.1. līdz 7.2.3.2.5. punkta prasībām.

7.2.4. Siksnas

7.2.4.1. Platums

7.2.4.1.1. To bērna ierobežotāja siksnu minimālais platums, kuras saskaras ar manekenu, ir 25 mm 0., 0.+ un I grupai un 38 mm II un III grupai. Šos izmērus mēra 8.2.5.1. punktā noteiktā siksnas izturības testa laikā, neapturot mašīnu, un pie slodzes, kas vienāda ar 75 procentiem no siksnas pārraušanas slodzes.

7.2.4.2. Izturība pēc kondicionēšanas telpās

7.2.4.2.1. Diviem siksnas paraugiem, kas kondicionēti atbilstīgi 8.2.5.2.1. punktam, siksnas pārraušanas slodzi nosaka saskaņā ar 8.2.5.1.2. punktu.

7.2.4.2.2. Abu paraugu pārraušanas slodzes atšķirība nedrīkst pārsniegt 10 procentus no lielākās izmērītās slodzes.

7.2.4.3. Izturība pēc kondicionēšanas īpašos apstākļos

7.2.4.3.1. Divu siksnu, kas kondicionētas, kā noteikts vienā no 8.2.5.2. punkta noteikumiem (izņemot 8.2.5.2.1. punktu), siksnas pārraušanas slodze nedrīkst būt mazāka kā 75 procenti no vidējās slodzes, kas noteikta 8.2.5.1. punktā minētajā testā.

7.2.4.3.2. Turklāt pārraušanas slodze nedrīkst būt mazāka kā 3,6 kN 0., 0.+ un I grupas ierobežotājiem, 5 kN – II grupas un 7,2 kN – III grupas ierobežotājiem.

7.2.4.3.3. Tipa apstiprinātāja iestāde drīkst neveikt vienu vai vairākus no šiem testiem, ja izmantotā materiāla sastāvs vai jau pieejamā informācija minētos testus padara liekus.

7.2.4.3.4. Tikai tad, ja 8.2.3. punktā noteiktajā mikroslīdēšanas testā rezultāts pārsniedz 50 procentus no 7.2.2.5.1. punktā noteiktās robežas, veic 8.2.5.2.6. punktā noteikto 1. tipa abrazīvās kondicionēšanas procedūru.

7.2.4.4. Nedrīkst būt iespējams siksnu pilnībā izvilkt cauri jebkādiem regulatoriem, sprādzēm vai stiprinājuma punktiem.

7.2.5. Bloķēšanas ierīce

7.2.5.1. Bloķēšanas ierīcei ir jābūt pastāvīgi piestiprinātai bērna ierobežotājam.

7.2.5.2. Bloķēšanas ierīce nedrīkst pasliktināt pieauguša cilvēka drošības jostas ilgizturību, un to pakļauj 8.2.8.1. punktā noteiktajām temperatūras testa veikšanas prasībām.

7.2.5.3. Bloķēšanas ierīce nedrīkst kavēt bērna ātru atbrīvošanu.

7.2.5.4. A klases ierīces

Pēc 8.2.6.1. punktā noteiktā testa lentu izslīdējums nedrīkst pārsniegt 25 mm.

7.2.5.5. B klases ierīces

Pēc 8.2.6.2. punktā noteiktā testa lentu izslīdējums nedrīkst pārsniegt 25 mm.

7.2.6. ISOFIX fiksatoru specifikācijas

“ISOFIX fiksatoriem” un saslēguma indikatoriem jāspēj izturēt atkārtotu darbināšanu, un pirms 8.1.3. punktā noteiktā dinamiskā testa tos pakļauj testam, kurā veic 2 000 ± 5 atvēršanas un aizvēršanas ciklus normālas lietošanas apstākļos.

7.2.7. ISOFIX fiksatoriem jābūt slēgmehānismam, kas atbilst a) vai b) apakšpunktā noteiktajām prasībām, proti:

a) visa sēdekļa slēgmehānisma atbrīvošanai jābūt vajadzīgām divām secīgām darbībām, no kurām pirmā būtu jāuztur, kamēr otrā tiek veikta; vai

b) ISOFIX fiksatora atbrīvošanas spēkam ir jābūt vismaz 50 N, testējot, kā noteikts 8.2.9. punktā.

8. TESTU APRAKSTS ( 4 )

8.1. Samontēta ierobežotāja testi

8.1.1. Korozija

8.1.1.1. Bērna ierobežotāja metāla daļas ievieto testa kamerā, kā noteikts 4. pielikumā. Ja bērna ierobežotājs satur ievilcēju, siksnu izvelk visā garumā mīnus 100 ± 3 mm. Izņemot īsus pārtraukumus, kas var būt nepieciešami, piemēram, lai pārbaudītu un atjaunotu sāls šķīduma daudzumu, iedarbības testam jāturpinās nepārtraukti 50 ±0,5 stundas.

8.1.1.2. Pēc iedarbības testa pabeigšanas bērna ierobežotāja metāla daļas saudzīgi nomazgā vai iegremdē tīrā tekošā ūdenī, kura temperatūra nepārsniedz 38 °C, lai atbrīvotos no jebkādām sāls nogulsnēm, kas var būt izveidojušās, un ļauj istabas temperatūrā no 18 līdz 25 °C žūt 24 ± 1 stundas pirms inspicēšanas saskaņā ar 7.1.1.2. punktu.

8.1.2. Apgāšanās

8.1.2.1. Manekenu aprīko ar kādu no slogošanas ierīcēm, kura ir piemērota un aprakstīta 23. pielikumā. Manekenu ievieto ierobežotājos, kas uzstādīti saskaņā ar šiem noteikumiem un, ņemot vērā ražotāja instrukcijas, un ar standarta vaļīgumu, kā noteikts 8.1.3.6. punktā, to identiski piemērojot visām sistēmām.

8.1.2.2. Ierobežotāju piestiprina testa sēdeklim vai transportlīdzekļa sēdeklim. Visu bērna ierobežotājsistēmu kopumā griež 540° +/– 5° leņķī ap horizontālo asi, kas iet caur bērna ierobežotājsistēmas centrālo garenplakni, ar ātrumu 2–5 grādi sekundē un aptur šādā stāvoklī. Šā testa nolūkā ierīces, kuras paredzētas izmantošanai konkrētos vieglajos automobiļos, drīkst piestiprināt 6. pielikumā aprakstītajam testa sēdeklim.

8.1.2.3. Šādā statiskā apgāztā stāvoklī, izmantojot 23. pielikumā aprakstīto slodzes pielikšanas ierīci, vertikāli uz leju, rotācijas asij perpendikulārā plaknē pieliek slodzi, kas 4 reizes lielāka par manekena masu ar pielaidi –0/+5% attiecībā pret 8. pielikumā dotajām manekenu nominālajām masām. Slodzi pieliek pakāpeniski un kontrolēti ar ātrumu, kas nepārsniedz brīvās krišanas paātrinājumu vai 400 mm/min. Noteikto maksimālo slodzi notur 30 –0/+5 sekundes.

8.1.2.4. Noņem slodzi ar ātrumu, kas nepārsniedz 400 mm/min. un mēra pārvietojumu.

8.1.2.5. Rotē visu sēdekli par 180°, lai atgrieztu sākuma stāvoklī.

8.1.2.6. Šo testa ciklu atkārto, rotējot pretējā virzienā. Rotācijas asij atrodoties horizontālajā plaknē un 90° leņķī pret divos iepriekšējos testos izmantoto asi, procedūru atkārto abos rotācijas virzienos.

8.1.2.7. Šos testus veic, izmantojot gan mazāko, gan lielāko manekenu no grupas vai grupām, kurai(-ām) ierobežotājierīce ir paredzēta.

Visā testa cikla laikā ir aizliegta manekena vai bērna ierobežotājsistēmu stāvokļa jebkāda regulēšana.

8.1.3. Dinamiskie testi

8.1.3.1. Tests uz ratiņiem un testa sēdekļa

8.1.3.1.1. Uz priekšu vērsts

8.1.3.1.1.1. Dinamiskajā testā izmantojamajiem ratiņiem un testa sēdeklim ir jāatbilst šo noteikumu 6. pielikuma prasībām, un dinamiskā trieciena testa sagatavošanas procedūrai ir jābūt saskaņā ar 21. pielikumu.

8.1.3.1.1.2. Ratiņiem jāpaliek horizontāliem visu palēninājuma vai paātrinājuma laiku.

8.1.3.1.1.3. Palēninājuma un paātrinājuma ierīces

Pieteikuma iesniedzējs izvēlas vienu no divām šādām ierīcēm.

8.1.3.1.1.3.1. Palēninājuma testa ierīce

Ratiņu palēninājumu panāk ar šo noteikumu 6. pielikumā noteikto aparatūru vai jebkādu citu ierīci, kas dod ekvivalentus rezultātus. Aparatūras veiktspējai jāatbilst 8.1.3.4. punktā un turpmāk šeit noteiktajai.

Frontālajam triecienam ratiņi jāpiedzen tā, ka testa sākumā to ātrums ir 50 + 0 – 2 km/h un to palēninājuma līkne atrodas 7. pielikuma 1. papildinājumā dotā attēla iezīmētajā zonā. Triecienam no aizmugures ratiņi jāpiedzen tā, ka testa sākumā to ātrums ir 30 + 2 – 0 km/h un to palēninājuma līkne atrodas 7. pielikuma 2. papildinājumā dotā attēla iezīmētajā zonā.

Testus, kuri veikti ar lielāku ātrumu un/vai ar paātrinājumu, kas pārsniedz iezīmētās zonas augšējo robežu, uzskata par sekmīgiem, ja bērna ierobežotājsistēma atbilst testa veiktspējas prasībām testā.

Testus, kuri veikti ar mazāku paātrinājumu, uzskata par sekmīgiem tikai tad, ja paātrinājuma līkne šķērso iezīmētās zonas apakšējo robežu uz summāro laikposmu līdz 3 ms.

Lai izpildītu minētās prasības, tehniskajam dienestam ir jāizmanto ratiņu (aprīkotu ar tā sēdekli) masa, kāda norādīta 6. pielikuma 1. punktā, lielāka nekā 380 kg.

8.1.3.1.1.3.2. Paātrinājuma testa ierīce

Dinamiskās testēšanas apstākļi

Frontālajam triecienam ratiņi jāpiedzen tā, ka testa laikā to kopējā ātruma izmaiņa ΔV ir 52 + 0 – 2 km/h un to paātrinājuma līkne atrodas 7. pielikuma 1. papildinājumā dotā attēla iezīmētajā zonā un paliek virs segmenta, ko apraksta koordinātas (5 g, 10 ms) un (9 g, 20 ms). Trieciena sākumu (T0) definē saskaņā ar ISO 17373 paātrinājuma līmenim 0,5 g. Triecienam no aizmugures ratiņi jāpiedzen tā, lai testa laikā to kopējā ātruma izmaiņa ΔV ir 32 +2 –0 km/h un to paātrinājuma līkne atrodas 7. pielikuma 2. papildinājumā dotā attēla iezīmētajā zonā un paliek virs segmenta, ko apraksta koordinātas (5 g, 5 ms) un (10 g, 10 ms). Trieciena sākumu (T0) definē saskaņā ar ISO 17373 paātrinājuma līmenim 0,5 g.

Neraugoties uz iepriekš minēto prasību izpildi, tehniskajam dienestam ir jāizmanto ratiņu (aprīkotu ar tā sēdekli) masa, kāda norādīta 6. pielikuma 1. punktā, lielāka nekā 380 kg.

Tomēr, ja minētie testi ir veikti ar lielāku ātrumu un/vai paātrinājuma līkne pārsniegusi iezīmētās zonas augšējo līmeni un bērna ierobežotājs atbilst prasībām, testu uzskata par sekmīgu.

8.1.3.1.1.4. Veic šādus mērījumus:

8.1.3.1.1.4.1. ratiņu ātruma tieši pirms trieciena (tikai palēninājuma ratiņiem, lai aprēķinātu apstāšanās ceļu);

8.1.3.1.1.4.2. apstāšanās ceļa (tikai palēninājuma ratiņiem), ko drīkst aprēķināt kā reģistrētā ratiņu palēninājuma divkāršo integrāli;

8.1.3.1.1.4.3. manekena galvas pārvietojuma vertikālā un horizontālā plaknē I, II un III grupai un 0. un 0.+ grupai – manekena pārvietojuma, neņemot vērā locekļus;

8.1.3.1.1.4.4. krūškurvja palēninājuma trijos savstarpēji perpendikulāros virzienos, izņemot jaundzimušā manekenam;

8.1.3.1.1.4.5. jebkādu redzamu pazīmju, ka vēdera modelēšanas mālā ir iespiedumi (skatīt 7.1.4.3.1. punktu), izņemot jaundzimušā manekenam;

8.1.3.1.1.4.6. ratiņu paātrinājuma vai palēninājuma vismaz pirmajās 300 ms.

8.1.3.1.1.5. Pēc trieciena bērna ierobežotāju inspicē vizuāli, neatsprādzējot sprādzi, lai noteiktu, vai bijusi kāda atteice vai lūzums.

8.1.3.1.2. Uz aizmuguri vērsts

8.1.3.1.2.1. Testa sēdekli rotē par 180°, testējot atbilstoši trieciena no aizmugures testa prasībām.

8.1.3.1.2.2. Testējot uz aizmuguri vērstu bērna ierobežotāju, kas paredzēts lietošanai priekšējā sēdvietā, transportlīdzekļa priekšējo paneli reprezentē ratiņiem tā piestiprināts ciets stienis, ka visa enerģijas absorbēšana notiek bērna ierobežotājā.

8.1.3.1.2.3. Palēninājuma apstākļiem jāatbilst 8.1.3.1.1.3.1. punkta prasībām.

Paātrinājuma apstākļiem jāatbilst 8.1.3.1.1.3.2. punkta prasībām.

8.1.3.1.2.4. Veicamajiem mērījumiem ir jābūt tādiem, kas uzskaitīti 8.1.3.1.1.4. līdz 8.1.3.1.1.4.6. punktā.

8.1.3.2. Tests uz ratiņiem un transportlīdzekļa korpusā

8.1.3.2.1. Uz priekšu vērsts

8.1.3.2.1.1. Metode, ko izmanto transportlīdzekļa nostiprināšanai testa laikā, nedrīkst būt tāda, kas pastiprina transportlīdzekļa sēdekļu, pieauguša cilvēka drošības jostu un jebkādus papildu stiprinājumus, kuri vajadzīgi bērna ierobežotāja nostiprināšanai, vai kas mazina struktūras normālo deformēšanos. Nedrīkst būt neviena transportlīdzekļa daļa, kura, ierobežojot manekena kustību, mazinātu testa laikā bērna ierobežotājam pielikto slodzi. No struktūras atdalītās daļas drīkst aizstāt ar ekvivalentas stiprības daļām ar nosacījumu, ka tās netraucē manekena kustību.

8.1.3.2.1.2. Nostiprināšanas ierīci uzskata par apmierinošu, ja tā nekādi neietekmē zonu, kas aptver visu struktūras platumu, un ja transportlīdzeklis vai struktūra ir bloķēta vai fiksēta priekšpusē ne mazāk kā 500 mm attālumā no ierobežotājsistēmas stiprinājuma. Aizmugurē struktūra jānostiprina pietiekamā attālumā aiz stiprinājumiem, lai nodrošinātu visu 8.1.3.2.1.1. punkta prasību izpildi.

8.1.3.2.1.3. Transportlīdzekļa sēdekli un bērna ierobežotāju uzstāda un novieto tādā pozīcijā, kuru apstiprināšanas testus veicošais tehniskais dienests uzskata par visnelabvēlīgāko stiprības ziņā un kura ir savietojama ar manekena novietojumu transportlīdzeklī. Transportlīdzekļa sēdekļa atzveltnes un bērna ierobežotāja pozīciju norāda ziņojumā. Ja transportlīdzekļa sēdekļa atzveltnes slīpums ir regulējams, to bloķē, kā norādījis ražotājs, vai, ja šādu norādījumu nav, tā, ka faktiskais atzveltnes leņķis ir iespējami tuvs 25° leņķim.

8.1.3.2.1.4. Ja uzstādīšanas un lietošanas instrukcijās nav noteikts citādi, priekšējo sēdekli novieto vistālāk uz priekšu esošajā pozīcijā, kādu normāli lieto bērna ierobežotājiem, ko paredzēts izmantot priekšējās sēdvietās, un vistālāk uz aizmuguri esošajā pozīcijā, kādu normāli lieto bērna ierobežotājiem, ko paredzēts izmantot aizmugurējās sēdvietās.

8.1.3.2.1.5. Palēninājuma apstākļiem jāatbilst 8.1.3.4. punkta prasībām. Testa sēdeklis ir faktiskā transportlīdzekļa sēdeklis.

8.1.3.2.1.6. Veic šādus mērījumus:

8.1.3.2.1.6.1. ratiņu ātruma tieši pirms trieciena (tikai palēninājuma ratiņiem, lai aprēķinātu apstāšanās ceļu);

8.1.3.2.1.6.2. apstāšanās ceļa (tikai palēninājuma ratiņiem), ko drīkst aprēķināt kā reģistrētā ratiņu palēninājuma divkāršo integrāli;

8.1.3.2.1.6.3. manekena galvas jebkādas saskaršanās ar transportlīdzekļa korpusa iekšpusi;

8.1.3.2.1.6.4. krūškurvja palēninājuma trijos savstarpēji perpendikulāros virzienos, izņemot jaundzimušā manekenam;

8.1.3.2.1.6.5. jebkādu redzamu pazīmju, ka vēdera modelēšanas mālā ir iespiedumi (skatīt 7.1.4.3.1. punktu), izņemot jaundzimušā manekenam;

8.1.3.2.1.6.6. ratiņu un transportlīdzekļa korpusa paātrinājuma vai palēninājuma vismaz pirmajās 300 ms.

8.1.3.2.1.7. Pēc trieciena bērna ierobežotāju inspicē vizuāli, neatsprādzējot sprādzi, lai noteiktu, vai bijusi kāda atteice.

8.1.3.2.2. Uz aizmuguri vērsts

8.1.3.2.2.1. Trieciena no aizmugures testiem transportlīdzekļa korpusu uz testa ratiņiem rotē par 180°.

8.1.3.2.2.2. Tādas pašas prasības kā frontālajam triecienam.

8.1.3.3. Tests ar pabeigtu transportlīdzekli

8.1.3.3.1. Palēninājuma apstākļiem jāatbilst 8.1.3.4. punkta prasībām.

8.1.3.3.2. Frontāla trieciena testu procedūrai jābūt tādai, kā noteikts šo noteikumu 9. pielikumā.

8.1.3.3.3. Trieciena no aizmugures testu procedūrai jābūt tādai, kā noteikts šo noteikumu 10. pielikumā.

8.1.3.3.4. Veic šādus mērījumus:

8.1.3.3.4.1. transportlīdzekļa/zveltņa ātruma tieši pirms trieciena;

8.1.3.3.4.2. manekena galvas jebkādas saskares (0. grupas gadījumā neņem vērā manekena locekļus) ar transportlīdzekļa iekšpusi;

8.1.3.3.4.3. krūškurvja paātrinājuma trijos savstarpēji perpendikulāros virzienos, izņemot jaundzimušā manekenam;

8.1.3.3.4.4. jebkādu redzamu pazīmju, ka vēdera modelēšanas mālā ir iespiedumi (skatīt 7.1.4.3.1. punktu), izņemot jaundzimušā manekenam.

8.1.3.3.5. Ja priekšējo sēdekļu slīpums ir regulējams, tos bloķē, kā norādījis ražotājs, vai, ja šādu norādījumu nav, tā, ka faktiskais atzveltnes leņķis ir iespējami tuvs 25° leņķim.

8.1.3.3.6. Pēc trieciena bērna ierobežotāju inspicē vizuāli, neatsprādzējot sprādzi, lai noteiktu, vai bijusi kāda atteice vai lūzums.

8.1.3.4. Dinamiskā testa nosacījumi ir apkopoti šajā tabulā.







FRONTĀLS TRIECIENS TRIECIENS NO AIZMUGURES Tests Ierobežotājs Ātrums (km/h) Testa impulss Apstāšanās ceļš testa laikā (mm) Ātrums (km/h) Testa impulss Apstāšanās ceļš testa laikā (mm) Ratiņi ar testa sēdekli Uz priekšu vērsts priekšējo un aizmugurējo sēdekļu, universālais, daļēji universālais vai ierobežotais (*1) 50 + 0 – 2 1 650 ± 50 — — — Uz aizmuguri vērsts priekšējo un aizmugurējo sēdekļu, universālais, daļēji universālais vai ierobežotais (*2) 50 + 0 – 2 1 650 ± 50 30 + 2 – 0 2 275 ± 25 Transportlīdzekļa virsbūve uz ratiņiem Uz priekšu vērsts (*1) 50 + 0 – 2 1 vai 3 650 ± 50 — — — Uz aizmuguri vērsts (*2) 50 + 0 – 2 1 vai 3 650 ± 50 30 + 2 – 0 2 vai 4 275 ± 25 Visa transportlīdzekļa tests pret šķērsli Uz priekšu vērsts 50 + 0 – 2 3 nav norādīts — — — Uz aizmuguri vērsts 50 + 0 – 2 3 nav norādīts 30 + 2 – 0 4 nav norādīts ( *1 ) Kalibrēšanas laikā apstāšanās ceļam vajadzētu būt 650 ± 30 mm. ( *2 ) Kalibrēšanas laikā apstāšanās ceļam vajadzētu būt 275 ± 20 mm. Piezīme. Frontālā triecienā un triecienā no aizmugures visas 0. un 0.+ grupas ierobežotājsistēmas testē saskaņā ar nosacījumiem “uz aizmuguri vērstām”. Apzīmējumi: Testa impulss Nr. 1 – kā noteikts 7. pielikumā – frontāls trieciens. Testa impulss Nr. 2 – kā noteikts 7. pielikumā – trieciens no aizmugures. Testa impulss Nr. 3 – frontālam triecienam pakļauta transportlīdzekļa palēninājuma impulss. Testa impulss Nr. 4 – triecienam no aizmugures pakļauta transportlīdzekļa palēninājuma impulss.

8.1.3.5. Bērna ierobežotāji ar papildu stiprinājumu lietošanu

8.1.3.5.1. Attiecībā uz bērna ierobežotājiem, ko paredzēts lietot, kā norādīts 2.1.2.3. punktā, un kas satur papildu stiprinājumu lietošanu, prasības frontālā trieciena testam saskaņā ar 8.1.3.4. punktu izpilda šādi:

8.1.3.5.2. Ierīču ar īsām augšējām fiksatora siksnām, piem., paredzētu stiprināšanai pie aizmugurējā mantu plaukta, augšējā stiprinājuma konfigurācijai uz testa ratiņiem jābūt tādai, kā noteikts 6. pielikuma 3. papildinājumā.

8.1.3.5.3. Ierīču ar garām augšējām fiksatora siksnām, piem., paredzētu lietošanai, kad nav cieta mantu plaukta un augšējā stiprinājuma siksnas fiksē pie transportlīdzekļa grīdas, stiprinājumiem pie testa ratiņiem ir jābūt tādiem, kā noteikts 6. pielikuma 3. papildinājumā.

8.1.3.5.4. Ierīcēm, kas paredzētas lietošanai abās konfigurācijās, 8.1.3.5.2. un 8.1.3.5.3. punktā paredzētos testus veic ar tādu izņēmumu, ka saskaņā ar 8.1.3.5.3. punkta prasībām veicamajā testā izmanto tikai smagāko manekenu.

8.1.3.5.5. Uz aizmuguri vērstām ierīcēm konfigurācijas uz testa ratiņiem apakšējam stiprinājumam ir jābūt tādam, kā noteikts 6. pielikuma 3. papildinājumā.

8.1.3.5.6. Kulbiņām, kurām izmanto papildu siksnas, kas piestiprinātas divām pieauguša cilvēka drošības jostām, kur slodzes ceļš iet tieši caur pieauguša cilvēka drošības jostu uz pieauguša cilvēka drošības jostas apakšējo stiprinājumu, stiprinājumam uz testa ratiņiem jābūt tādam, kā noteikts 6. pielikuma 3. papildinājuma 7. punktā, (A1, B1). Uzstādīšanu testa stendā veic, kā aprakstīts 21. pielikuma 5. piezīmē. Šai sistēmai jādarbojas pareizi pat ar neaizsprādzētām pieauguša cilvēka drošības jostām, un to uzskata par universālu, ja tā atbilst 6.1.8. punktam.

8.1.3.6. Testa manekeni

8.1.3.6.1. Bērna ierobežotāju un manekenus uzstāda tā, ka ir izpildītas 8.1.3.6.3. punkta prasības.

8.1.3.6.2. Bērna ierobežotāju testē, izmantojot šo noteikumu 8. pielikumā noteiktos manekenus.

8.1.3.6.3. Manekena uzstādīšana

8.1.3.6.3.1. Manekenu novieto tā, lai starp manekena mugurpusi un ierobežotāju ir atstarpe. Kulbiņās manekenu novieto taisnā, horizontālā stāvoklī iespējami tuvu kulbiņas viduslīnijai.

8.1.3.6.3.2. Bērna krēslu novieto uz testa sēdekļa.

Manekenu ievieto bērna krēslā.

Ja ierobežotāji vai siksnas uz ievilcēju vai pieauguša cilvēka trīspunktu drošības jostu iedarbojas tieši un ja netiek izmantota saslēgšanas ierīce vai sistēma, kas var kavēt ievilcēja darbību:

a) drošības jostu izkārto atbilstoši ražotāja instrukcijām;

b) bērna krēsla uzstādīšanu testa sēdeklī pabeidz saskaņā ar šo noteikumu 21. pielikumu.

Visiem pārējiem ierobežotājiem:

a) starp manekenu un sēdekļa atzveltni novieto 2,5 cm biezu un 6 cm platu, ar eņģēm aprīkotu dēli vai līdzīgu elastīgu ierīci, kuras garums ir vienāds ar plecu augstumu (sēdus stāvoklī, 8. pielikums) mīnus gūžas centra augstums (sēdus stāvoklī, 8. pielikums, paceles augstums plus puse no augšstilba augstuma, sēdus stāvoklī) atbilstoši testējamā manekena izmēram. Dēļa formai vajadzētu būt pēc iespējas tuvai krēsla izliekuma formai, un tā apakšgalam būtu jāatrodas manekena gūžas locītavas augstumā;

b) drošības jostu noregulē saskaņā ar ražotāja instrukcijām, bet ar spriegojumu, kas par 250 ± 25 N pārsniedz regulatora spēku, siksnas izlieces leņķim pie regulatora esot 45 ± 5°, vai, alternatīvi, leņķim, kādu noteicis ražotājs;

c) bērna krēsla uzstādīšanu testa sēdeklī pabeidz saskaņā ar šo noteikumu 21. pielikumu;

d) izņem elastīgo ierīci.

8.1.3.6.3.3. Garenplakni, kas iet caur manekena viduslīniju, iestata vidū starp abiem apakšējiem jostas stiprinājumiem, tomēr ņemot vērā arī 8.1.3.2.1.3. punktu. Bērna ierobežotājiem, kuri jātestē ar desmitgadīga bērna manekenu, garenplakni, kas iet caur manekena viduslīniju, pozicionē līdz 80 mm uz stiprinājuma punkta C pusi attiecībā pret viduspunktu starp drošības jostas diviem apakšējiem stiprinājumiem. Tehniskais dienests lemj par novirzes lielumu, lai optimizētu plecu siksnas izkārtojumu uz manekena.

8.1.3.6.3.4. Ierīcēm, kurām vajadzīga standarta drošības jostas lietošana, plecu siksnas izkārtojumu uz manekena pirms dinamiskā testa drīkst uzturēt, izmantojot vieglu līmlenti, kuras maksimālais garums ir 250 mm un maksimālais platums ir 20 mm. Uz aizmuguri vērstām ierīcēm galvu drīkst noturēt piespiestu ierobežotājsistēmas atzveltnei, izmantojot vieglu, pietiekami garu līmlenti, kuras maksimālais platums ir 20 mm.

8.1.3.7. Izmantojamā manekena kategorija

8.1.3.7.1. 0. grupas ierīce: testē, izmantojot “jaundzimušā” manekenu un 9 kg manekenu;

8.1.3.7.2. 0.+ grupas ierīce: testē, izmantojot jaundzimušā manekenu un 11 kg manekenu;

8.1.3.7.3. I grupas ierīce: testē, izmantojot manekenu ar masu attiecīgi 9 kg un 15 kg.

8.1.3.7.4. II grupas ierīce: testē, izmantojot manekenu ar masu attiecīgi 15 kg un 22 kg.

8.1.3.7.5. III grupas ierīce: testē, izmantojot manekenu ar masu attiecīgi 22 kg un 32 kg.

8.1.3.7.6. Ja bērna ierobežotājsistēma ir piemērota divām vai vairākām masas grupām, testus veic ar iepriekš minētajiem vieglākajiem un smagākajiem manekeniem katrai attiecīgajai grupai.

8.1.3.7.7. Ja bērna ierobežotājsistēma ir konstruēta diviem vai vairāk bērniem, vienu testu veic ar smagākajiem manekeniem, kas novietoti visās sēdvietās. Otru testu veic ar iepriekš norādītajiem vieglākajiem un smagākajiem manekeniem. Testus veic, izmantojot 6. pielikuma 3. papildinājuma 3. attēlā parādīto testa sēdekli. Testus veicošais tehniskais dienests drīkst veikt trešo testu ar jebkādu manekenu kombināciju vai tukšu sēdekli, ja uzskata to par vēlamu.

8.1.3.7.8. Ja 0. vai 0.+ grupas bērna ierobežotājsistēmai ir dažādas konfigurācijas atkarībā no bērna masas, katru konfigurāciju testē ar abiem attiecīgās masas grupas manekeniem.

8.1.3.7.9. Ja ISOFIX bērna ierobežotājsistēmā izmanto augšējo enkurstiprinājumu, vienu testu veic ar mazāko manekenu un mazāko augšējo enkurstiprinājuma garumu (stiprinājuma punkts G1). Otru testu veic ar smagāko manekenu un garāko augšējā enkurstiprinājuma garumu (stiprinājuma punkts G2). Noregulē augšējo siksnu, lai panāktu stiepes slodzi 50 ± 5 N.

8.1.3.7.10. Testu, kas norādīts 7.1.4.1.10.1.2. punktā, veic tikai ar vislielāko manekenu, kādam konstruēts bērna ierobežotājs. Ja bērna ierobežotājsistēmai iespējamas daudzas konfigurācijas (piem., vertikāli/slīpi), šim testam izmanto konfigurāciju, kurā ir visnelabvēlīgākais galvas horizontālais pārvietojums.

8.1.4. Paliktņu ierobežotājs

Uz testa stenda sēdvirsmas novieto kokvilnas audumu. Bērnu sēdekli novieto uz testa stenda, novieto rumpja apakšdaļas ķermeņa bloku, kā parādīts 22. pielikuma 1. attēlā, uz sēdvirsmas, pielāgo un uzliek pieauguša cilvēka trīspunktu drošības jostu un nospriego, kā noteikts 21. pielikumā. Ap paliktni apliek 25 mm platu lentas vai tamlīdzīga materiāla posmu, pieliek 250 ± 5 N slodzi bultas A virzienā, sk. 22. pielikuma 2. attēlu, paralēli testa stenda sēdvirsmai.

8.2. Atsevišķu sastāvdaļu testi

8.2.1. Sprādze

8.2.1.1. Atsprādzēšanas tests slodzes apstākļos

8.2.1.1.1. Šim testam izmanto bērna ierobežotāju, kurš jau bijis pakļauts 8.1.3. punktā noteiktajam dinamiskajam testam.

8.2.1.1.2. Bērna ierobežotāju noņem no testa ratiņiem vai transportlīdzekļa, neatsprādzējot sprādzi. Sprādzei pieliek 200 ± 2 N lielu spriegojumu. Ja sprādze ir pievienota cietai daļai, spēku pieliek, atveidojot leņķi, kāds dinamiskajā testā veidojas starp sprādzi un šo cieto daļu.

8.2.1.1.3. Ar ātrumu 400 ± 20 mm/min. sprādzes atvēršanas pogas ģeometriskajam centram pieliek slodzi fiksētas ass virzienā, kas paralēla pogas kustības sākotnējam virzienam; ģeometriskais centrs ir tā sprādzes virsmas daļa, kurai jāpieliek atsprādzēšanas spiediens. Atsprādzēšanas spēka pielikšanas laikā sprādzi nostiprina uz cieta atbalsta.

8.2.1.1.4. Sprādzes atsprādzēšanas spēku pieliek tādā veidā un virzienā, kā normālas lietošanas gadījumā, izmantojot dinamometru vai līdzīgu ierīci. Saskares galam ir jābūt pulētai metāla puslodei ar rādiusu 2,5 ±0,1 mm.

8.2.1.1.5. Mēra sprādzes atsprādzēšanas spēku un atzīmē visas atteices.

8.2.1.2. Atsprādzēšanas tests bez slodzes

8.2.1.2.1. Iepriekš slodzei nepakļautu sprādzi nostiprina un pozicionē atbilstoši “bezslodzes” a