02008L0006 — LV — 27.02.2008 — 000.003

Šis dokuments ir tikai informatīvs, un tam nav juridiska spēka. Eiropas Savienības iestādes neatbild par tā saturu. Attiecīgo tiesību aktu un to preambulu autentiskās versijas ir publicētas Eiropas Savienības “Oficiālajā Vēstnesī” un ir pieejamas datubāzē “Eur-Lex”. Šie oficiāli spēkā esošie dokumenti ir tieši pieejami, noklikšķinot uz šajā dokumentā iegultajām saitēm





Labota ar:









▼B

EIROPAS PARLAMENTA UN PADOMES DIREKTĪVA 2008/6/EK

(2008. gada 20. februāris),

ar ko Direktīvu 97/67/EK groza attiecībā uz Kopienas pasta pakalpojumu iekšējā tirgus pilnīgu izveidi







1. pants

Ar šo Direktīvu 97/67/EK groza šādi.

1) Direktīvas 1. pantu aizstāj ar šādu pantu:

“1. pants

Ar šo direktīvu paredz kopējus noteikumus, kas attiecas uz:

— pasta pakalpojumu sniegšanas nosacījumiem,

— ►C2 universālā pasta pakalpojuma ◄ sniegšanu Kopienā,

— ►C2 universālā pakalpojuma ◄ finansēšanu saskaņā ar nosacījumiem, ka nodrošina šā pakalpojuma pastāvīgu sniegšanu,

— ►C2 universālā pakalpojuma ◄ sniegšanas tarifu principiem un uzskaites caurskatāmību,

— ►C2 universālā pakalpojuma ◄ kvalitātes standartu noteikšanu un tādas sistēmas izveidi, ar ko nodrošina atbilstību minētajiem standartiem,

— tehnisko standartu saskaņošanu,

— neatkarīgu valsts regulatīvo iestāžu izveidi.”

2) Direktīvas 2. pantu groza šādi:

a) 1. punktu aizstāj ar šādu punktu:

“1. “Pasta pakalpojumi” ir pakalpojumi, kas saistīti ar pasta sūtījumu savākšanu, šķirošanu, pārvadāšanu un sadali.”;

b) iekļauj šādu punktu:

“1.a “Pasta pakalpojumu sniedzējs” ir uzņēmums, kas sniedz vienu vai vairākus pasta pakalpojumus.”;

c) 2. punktā vārdkopu “Valsts ►C2 pasta tīkls ◄ ” aizstāj ar “ ►C2 Pasta tīkls ◄ ”;

d) 3. punktu aizstāj ar šādu punktu:

“3. “Piekļuves vietas” ir fiziski objekti, tostarp publiskās pastkastes uz valsts automaģistrālēm vai pasta pakalpojumu sniedzēja(-u) telpās, kur sūtītāji var pasta sūtījumus nodot ►C2 pasta tīklā ◄ .”;

e) 4. punktu aizstāj ar šādu punktu:

“4. “Savākšana” ir pasta sūtījumu savākšana, ko veic pasta pakalpojumu sniedzējs.”;

f) 6. punktu aizstāj ar šādu punktu:

“6. “Pasta sūtījums” ir adresēts sūtījums galīgajā formā, kādā pasta pakalpojumu sniedzējiem tas jānogādā. Papildus korespondencei šādi sūtījumi ir arī, piemēram, grāmatas, katalogi, laikraksti, periodiskie izdevumi un pasta pakas, kurās ir preces ar komercvērtību vai bez tās.”;

g) svītro 8. punktu;

h) svītro 12. punktu;

i) 13. punktu aizstāj ar šādu punktu:

“13. “ ►C2 Universālā pakalpojuma ◄ sniedzējs” ir valsts vai privāts pasta pakalpojumu sniedzējs, kurš dalībvalstī sniedz ►C2 universālu pasta pakalpojumu ◄ vai kādu tā daļu un kura identitāte ir paziņota Komisijai saskaņā ar 4. pantu.”;

j) 14. punktu aizstāj ar šādu punktu:

“14. “Atļauja” ir jebkura atļauja, ar ko nosaka tiesības un pienākumus, kuri ir specifiski pasta nozarei, un kas ļauj uzņēmumiem sniegt pasta pakalpojumus un, attiecīgā gadījumā, izveidot un/vai ekspluatēt savus tīklus šādu pakalpojumu sniegšanai, un kas var būt vispārēja atļauja vai individuāla licence saskaņā ar šādu definīciju:

▼C2

— “vispārēja atļauja” – neatkarīgi no tā, vai to reglamentē ar noteiktas pakalpojumu grupas licenci vai ar vispārējiem tiesību aktiem un vai ar šādu reglamentāciju izvirza prasību par reģistrēšanas vai deklarēšanas procedūrām – ir atļauja, kas attiecīgajam uzņēmumam neuzliek pienākumu no attiecīgās valsts regulatīvās iestādes saņemt skaidru lēmumu pirms to tiesību izmantošanas, kuras izriet no atļaujas,

— “individuāla licence” ir atļauja, ko piešķīrusi attiecīgās valsts regulatīvā iestāde un ar ko pasta pakalpojumu sniedzējam piešķir īpašas tiesības, vai ar ko uz šā uzņēmuma darbībām attiecina īpašus pienākumus, ar kuriem attiecīgos gadījumos papildina vispārējo atļauju, ja pasta pakalpojumu sniedzējs nevar izmantot attiecīgās tiesības, pirms tas ir saņēmis attiecīgās valsts regulatīvās iestādes lēmumu.”;

k) 17. punktu aizstāj ar šādu punktu:

“17. “Lietotājs” ir jebkura fiziskā vai juridiskā persona, kas sūtītāja vai adresāta statusā gūst labumu no pasta pakalpojumu sniegšanas.”;

l) 19. punktu aizstāj ar šādu punktu:

“19. “Pamatprasības” ir vispārīgi iemesli, kas nav ekonomiski iemesli un kas var rosināt kādu dalībvalsti piemērot nosacījumus pasta pakalpojumu sniegšanai. Šie iemesli ir korespondences noslēpums, tīkla drošība saistībā ar bīstamu preču pārvadāšanu, nodarbinātības noteikumu ievērošana, sociālā nodrošinājuma shēmas, kas noteiktas normatīvajos vai administratīvajos aktos un/vai koplīgumos, par kuriem valsts līmenī panākta vienošanās starp sociālajiem partneriem saskaņā ar Kopienas un attiecīgās valsts tiesību aktiem, un – pamatotos gadījumos – datu aizsardzība, vides aizsardzība un reģionālā plānošana. Datu aizsardzība var ietvert personas datu aizsardzību, nosūtītās vai glabātās informācijas konfidencialitāti un privātās dzīves aizsardzību.”;

m) pievieno šādu punktu:

“20. “Vienas vienības tarifa pakalpojumi” ir pasta pakalpojumi, kuru tarifi par atsevišķiem pasta sūtījumiem ir noteikti ►C2 universālā pakalpojuma ◄ sniedzēju vispārējos noteikumos.”

3) Direktīvas 3. pantu groza šādi:

a) 3. punkta pirmo daļu aizstāj ar šādu daļu:

“3. Dalībvalstis veic pasākumus, lai nodrošinātu, ka – ja vien nepastāv apstākļi vai ģeogrāfiski nosacījumi, ko atzīst par izņēmumu – ►C2 universālais pakalpojums ◄ ir garantēts ne mazāk kā piecas darbadienas nedēļā un ka tas ietver vismaz:

— vienu savākšanu,

— vienu piegādi mājās vai telpās visām fiziskajām vai juridiskajām personām vai – atkāpjoties no tā un ievērojot nosacījumus, ko var piemērot valsts regulatīvā iestāde, – vienu piegādi attiecīgās iekārtās.”;

b) 5. punktu aizstāj ar šādu punktu:

“5. Valsts regulatīvās iestādes var ►C2 universālā pakalpojuma ◄ sniegšanai svara ierobežojumu palielināt līdz jebkuram svaram, nepārsniedzot 20 kilogramus, un paredzēt īpašus noteikumus šādu paku piegādei mājās.

Neskarot kādas dalībvalsts noteikto svara ierobežojumu ►C2 universālā pakalpojuma ◄ pasta pakām, dalībvalstis nodrošina, ka to teritorijā piegādā pasta pakas, kuras saņem no citām dalībvalstīm un kuru svars ir līdz 20 kilogramiem.”;

c) 6. punktu aizstāj ar šādu punktu:

“6. Attiecīgo pasta sūtījumu minimālie un maksimālie izmēri ir tie, kas paredzēti attiecīgajos noteikumos, kurus pieņēmusi Pasaules Pasta savienība.”

4) Direktīvas 4. pantu aizstāj ar šādu pantu:

“4. pants

1. Ikviena dalībvalsts nodrošina to, ka ►C2 universālais pakalpojums ◄ ir garantēts, un informē Komisiju par pasākumiem, ko tā ir veikusi, lai izpildītu šo pienākumu. Šīs direktīvas 21. pantā minēto komiteju informē par pasākumiem, ko dalībvalstis noteikušas, lai nodrošinātu ►C2 universālā pakalpojuma ◄ sniegšanu.

2. Dalībvalstis var norādīt vienu vai vairākus uzņēmumus kā ►C2 universālā pakalpojuma ◄ sniedzējus, lai nodrošinātu pakalpojuma sniegšanu visā attiecīgās valsts teritorijā. Dalībvalstis var norādīt dažādus uzņēmumus, lai nodrošinātu dažādus ►C2 universālā pakalpojuma ◄ elementus un/vai lai pakalpojumu sniegtu dažādās attiecīgās valsts teritorijas daļās. To darot, dalībvalstis saskaņā ar Kopienas tiesību aktiem nosaka šo uzņēmumu pienākumus un tiesības un publisko šos pienākumus un tiesības. Jo īpaši dalībvalstis veic pasākumus, lai nodrošinātu, ka nosacījumi, ar kuriem ir uzticēta ►C2 universālā pakalpojuma ◄ sniegšana, ir balstīti uz pārskatāmības, nediskriminācijas un proporcionalitātes principiem, tādējādi garantējot ►C2 universālā pakalpojuma ◄ sniegšanas nepārtrauktību, ņemot vērā tās ievērojamo nozīmi sociālajā un teritoriālajā kohēzijā.

Dalībvalstis paziņo Komisijai savu norādīto ►C2 universālā pakalpojuma ◄ sniedzēju identitāti. ►C2 Universālā pakalpojuma ◄ sniedzēja norādīšana būtu periodiski jāpārskata un jāizvērtē, ņemot vērā šajā pantā izklāstītos nosacījumus un principus. Tomēr dalībvalstis nodrošina, ka šādas norādīšanas ilgums nodrošina pietiekamu laikposmu, lai gūtu atdevi no ieguldījumiem.”

5) Direktīvas 5. panta 2. punktu aizstāj ar šādu punktu:

“2. Šā panta 1. punkts neliedz veikt pasākumus, ko dalībvalstis pieņem saskaņā ar prasībām, kas attiecas uz Līgumā, jo īpaši tā 30. un 46. pantā, atzītām sabiedrības interesēm, saistībā ar, inter alia, sabiedrības morāli, valsts drošību, tostarp kriminālizmeklēšanu, un sabiedrisko kārtību.”

6) Direktīvas 6. pantu aizstāj ar šādu pantu:

“6. pants

Dalībvalstis veic pasākumus, lai nodrošinātu, ka ►C2 universālā pakalpojuma ◄ sniedzējs(-i) lietotājiem un pasta pakalpojumu sniedzējiem regulāri sniedz pietiekami sīki izstrādātu un atjauninātu informāciju par konkrētiem piedāvātā ►C2 universālā pakalpojuma ◄ elementiem, īpaši norādot uz šo pakalpojumu vispārīgajiem piekļuves nosacījumiem, kā arī uz cenām un kvalitātes standartu līmeni. Šo informāciju piemērotā veidā publisko.

Dalībvalstis informē Komisiju par to, kā dara pieejamu informāciju, kas jāpublisko saskaņā ar šā panta pirmo daļu.”

7) Direktīvas 3. nodaļas virsrakstu aizstāj ar šādu virsrakstu:

“ ►C2 Universālā pakalpojuma ◄ finansēšana”.

8) Direktīvas 7. pantu aizstāj ar šādu pantu:

“7. pants

1. Dalībvalstis nepiešķir un nepatur spēkā ekskluzīvas vai īpašas tiesības ieviest vai sniegt pasta pakalpojumus. ►C2 Universālā pakalpojuma ◄ nodrošināšanu dalībvalstis var finansēt atbilstīgi vienai vai vairākām 2., 3. un 4. punktā paredzētajām iespējām vai citiem līdzekļiem, kas ir saderīgi ar Līgumu.

▼C1

2. Dalībvalstis var nodrošināt ►C2 universālā pakalpojuma ◄ sniegšanu, izmantojot iepirkuma procedūras saskaņā ar spēkā esošajiem publiskā iepirkuma noteikumiem, tostarp – kā noteikts Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvā 2004/18/EK (2004. gada 31. marts) par to, kā koordinēt būvdarbu valsts līgumu, piegādes valsts līgumu un pakalpojumu valsts līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūru ( *1 ), – cenu aptauju vai sarunu procedūras, publicējot vai nepublicējot paziņojumu par līgumu.

▼B

3. Ja dalībvalsts konstatē, ka šajā direktīvā paredzētās ►C2 universālā pakalpojuma ◄ saistības ir saistītas ar tīrajām izmaksām, kuras aprēķina, ņemot vērā I pielikumu, un ir negodīgs finansiālais slogs ►C2 universālā pakalpojuma ◄ sniedzējam(-iem), tā var ieviest:

a) mehānismu, lai no valsts līdzekļiem nodrošinātu kompensāciju attiecīgajam(-iem) uzņēmumam(-iem);

b) mehānismu, lai ►C2 universālā pakalpojuma ◄ saistību tīrās izmaksas sadalītu starp pakalpojumu sniedzējiem un/vai lietotājiem.

4. Ja tīrās izmaksas sadala saskaņā ar 3. punkta b) apakšpunktu, dalībvalstis var izveidot kompensāciju fondu, kurus var finansēt no pakalpojumu sniedzēju un/vai lietotāju maksājumiem un kurus šim nolūkam pārvalda no labumguvēja vai labumguvējiem neatkarīga struktūra. Dalībvalstis var atļauju piešķiršanai saskaņā ar 9. panta 2. punktu pakalpojumu sniedzējiem piemērot nosacījumu, ka ir jāveic finanšu iemaksa minētajā fondā vai jāpilda ►C2 universālā pakalpojuma ◄ saistības. Šādi drīkst finansēt 3. pantā izklāstītās ►C2 universālā pakalpojuma ◄ sniedzēja(-u) saistības attiecībā uz ►C2 universālo pakalpojumu ◄ .

5. Dalībvalstis nodrošina, ka, veidojot kompensācijas fondu un nosakot 3. un 4. punktā minēto iemaksu līmeni, tiek ievēroti pārredzamības, nediskriminācijas un proporcionalitātes principi. Saskaņā ar 3. un 4. punktu pieņemto lēmumu pamatā ir objektīvi un pārbaudāmi kritēriji, un šos lēmumus publisko.

9) Direktīvas 4. nodaļas virsrakstu aizstāj ar šādu virsrakstu:

▼C2

“Nosacījumi, ar ko reglamentē pasta pakalpojumu sniegšanu un piekļuvi tīklam”

▼B

10) Direktīvas 9. pantu aizstāj ar šādu pantu:

“9. pants

1. Attiecībā uz pakalpojumiem, kas nepieder pie ►C2 universālā pakalpojuma ◄ , dalībvalstis var ieviest vispārīgas atļaujas, ciktāl tas vajadzīgs, lai nodrošinātu pamatprasību ievērošanu.

2. Attiecībā uz pakalpojumiem, kas pieder pie ►C2 universālā pakalpojuma ◄ , dalībvalstis var ieviest atļauju procedūras, tostarp individuālas licences, ciktāl tas vajadzīgs, lai nodrošinātu pamatprasību ievērošanu un nodrošinātu ►C2 universālā pakalpojuma ◄ sniegšanu.

Piešķirot atļaujas, var:

— piemērot ►C2 universālā pakalpojuma ◄ sniegšanas saistības,

— ja nepieciešams un ja tas ir pamatoti, piemērot prasības attiecībā uz attiecīgo pakalpojumu kvalitāti, pieejamību un izpildi,

— attiecīgā gadījumā noteikt pienākumu veikt finansiālu iemaksu 7. pantā minētajos izmaksu sadales mehānismos, ja ►C2 universālā pakalpojuma ◄ sniegšana rada tīrās izmaksas un ir negodīgs finansiāls slogs saskaņā ar 4. pantu norādītajam(-iem) ►C2 universālā pakalpojuma ◄ sniedzējam(-iem),

— attiecīgos gadījumos noteikt pienākumu finansiāli piedalīties 22. pantā minētās valsts regulatīvās iestādes darbības izmaksu segšanā,

— attiecīgā gadījumā noteikt pienākumu ievērot attiecīgās valsts tiesību aktos noteiktos darba apstākļus.

Saistības un prasības, kas minētas pirmajā ievilkumā un 3. pantā, var piemērot vienīgi norādītajiem ►C2 universālā pakalpojuma ◄ sniedzējiem.

Izņemot attiecībā uz uzņēmumiem, kas saskaņā ar 4. pantu ir norādīti kā ►C2 universālā pakalpojuma ◄ sniedzēji, atļaujas nedrīkst:

— būt ierobežotas skaita ziņā,

— attiecībā uz vieniem un tiem pašiem ►C2 universālā pakalpojuma ◄ elementiem vai attiecīgās valsts teritorijas daļām noteikt gan ►C2 universālā pakalpojuma ◄ saistības, gan finansiālas iemaksas izmaksu sadales mehānismos,

— dublēt nosacījumus, ko uzņēmumiem piemēro saskaņā ar citiem attiecīgās valsts tiesību aktiem, kas nav saistīti ar nozari,

— piemērot tehniskus vai darbības nosacījumus, kas nav nepieciešami šajā direktīvā paredzēto pienākumu izpildei.

3. Procedūras, saistības un prasības, kas minētas 1. un 2. punktā, ir pārredzamas, pieejamas, nediskriminējošas, proporcionālas, precīzas un skaidras, iepriekš publiskotas un pamatotas ar objektīviem kritērijiem. Dalībvalstis nodrošina to, ka pretendentam dara zināmus atļaujas atteikuma vai pilnīgas vai daļējas atsaukšanas iemeslus, un nosaka pārsūdzēšanas procedūru.”

11) Direktīvas 10. panta 1. punktu aizstāj ar šādu punktu:

“1. Eiropas Parlaments un Padome pēc Komisijas priekšlikuma, pamatojoties uz Līguma 47. panta 2. punktu, 55. un 95. pantu, pieņem vajadzīgos pasākumus, lai saskaņotu 9. pantā minētās procedūras, ar ko reglamentē pasta pakalpojumu komerciālu sniegšanu sabiedrībai.”

12) Direktīvas 11. pantu aizstāj ar šādu pantu:

“11. pants

Eiropas Parlaments un Padome pēc Komisijas priekšlikuma, pamatojoties uz Līguma 47. panta 2. punktu, 55. un 95. pantu, pieņem vajadzīgos saskaņošanas pasākumus, lai lietotājiem un pasta pakalpojumu sniedzējiem nodrošinātu piekļuvi ►C2 pasta tīklam ◄ ar pārredzamiem un nediskriminējošiem nosacījumiem.”

13) Iekļauj šādu pantu:

“11.a pants

Ja tas vajadzīgs, lai aizsargāt lietotāju intereses un/vai veicinātu reālu konkurenci, kā arī ņemot vērā attiecīgās valsts apstākļus un tiesību aktus, dalībvalstis nodrošina pārskatāmus, nediskriminējošus piekļuves nosacījumus tādiem pasta infrastruktūras elementiem vai pakalpojumiem, kas pieder pie ►C2 universālā pakalpojuma ◄ , kā pasta indeksu sistēma, adrešu datubāze, pasta iestāžu pastkastes, piegāžu pastkastes, informācija par adreses maiņu, pāradresēšanas pakalpojums un atpakaļnosūtīšanas pakalpojums. Šis noteikums neskar dalībvalstu tiesības pieņemt pasākumus, lai nodrošinātu piekļuvi ►C2 pasta tīklam ◄ , ievērojot pārredzamus, proporcionālus un nediskriminējošus nosacījumus.”

14) Direktīvas 12. pantu aizstāj ar šādu pantu:

“12. pants

Dalībvalstis veic pasākumus, lai nodrošinātu, ka visiem pakalpojumiem, kuri ir daļa no ►C2 universālā pakalpojuma ◄ , tarifi atbilst šādiem principiem:

— cenas ir pieņemamas un tādas, lai visiem lietotājiem neatkarīgi no ģeogrāfiskās atrašanās vietas, kā arī ņemot vērā attiecīgās valsts īpašos apstākļus, būtu piekļuve sniegtajiem pakalpojumiem. Dalībvalstis var saglabāt vai ieviest bezmaksas pasta pakalpojumus neredzīgām vai daļēji neredzīgām personām,

— cenas ir saskaņotas ar izmaksām, un tās stimulē efektīvu ►C2 universālā pakalpojuma ◄ sniegšanu. Ja to prasa sabiedrības intereses, dalībvalstis var izlemt, ka vienas vienības tarifa sūtījumiem un citiem sūtījumiem visā attiecīgās valsts teritorijā un/vai uz citu dalībvalstu teritoriju piemēro vienotu tarifu,

— vienota tarifa piemērošana neizslēdz ►C2 universālā pakalpojuma ◄ sniedzēju tiesības slēgt ar lietotājiem individuālas vienošanās par cenām,

— tarifi ir pārredzami un nediskriminējoši,

— ja ►C2 universālā pakalpojuma ◄ sniedzēji piemēro īpašus tarifus, piemēram, par pakalpojumiem, ko sniedz uzņēmumiem, vairumnosūtītājiem vai dažādu lietotāju pasta sūtījumu apkopotājiem, tad tie attiecībā gan uz tarifiem, gan attiecīgajiem nosacījumiem piemēro pārredzamības un nediskriminācijas principu. Tarifus ar attiecīgajiem nosacījumiem vienādi piemēro gan dažādu trešo personu, gan trešo personu un to ►C2 universālā pakalpojuma ◄ sniedzēju attiecībās, kas sniedz līdzvērtīgus pakalpojumus. Visi šie tarifi ir pieejami arī citiem lietotājiem, jo īpaši individuālajiem lietotājiem un mazajiem un vidējiem uzņēmumiem, kas nosūta pastu ar līdzīgiem nosacījumiem.”

15) Direktīvas 14. pantu groza šādi:

a) 1., 2. un 3. punktu aizstāj ar šādiem punktiem:

“1. Dalībvalstis veic vajadzīgos pasākumus, lai nodrošinātu, ka ►C2 universālā pakalpojuma ◄ sniedzēji veic uzskaiti saskaņā ar šo pantu.

2. ►C2 Universālā pakalpojuma ◄ sniedzēji savās iekšējās uzskaites sistēmās uztur atsevišķus kontus, lai skaidri nošķirtu pakalpojumus un produktus, kas ir daļa no ►C2 universālā pakalpojuma ◄ , un tos, kas nav. Šādu uzskaites nošķiršanu izmanto kā izejas datus, dalībvalstīm aprēķinot ►C2 universālā pakalpojuma ◄ tīrās izmaksas. Šādas iekšējās uzskaites sistēmas darbojas, pamatojoties uz konsekventi piemērotiem un objektīvi pamatojamiem izmaksu uzskaites principiem.

3. Neskarot 4. punktu, 2. punktā minētajās uzskaites sistēmās izmaksas iedala šādi:

a) izmaksas, ko var tieši attiecināt uz noteiktu pakalpojumu vai produktu, tā arī attiecina;

b) kopējās izmaksas, proti, izmaksas, ko nevar tieši attiecināt uz noteiktu pakalpojumu vai produktu, iedala šādi:

i) ja iespējams, kopējās izmaksas iedala, pamatojoties uz pašu izmaksu izcelsmes tiešu analīzi;

ii) ja tieša analīze nav iespējama, kopējo izmaksu kategorijas iedala, pamatojoties uz netiešu saistību ar citu izmaksu kategoriju vai izmaksu kategoriju grupu, uz kurām ir iespējams tiešs attiecinājums vai iedalījums; netiešās saistības pamatā ir salīdzināmas izmaksu struktūras;

iii) ja izmaksas nevar iedalīt ne ar tiešiem, ne netiešiem pasākumiem, izmaksu kategoriju iedala, pamatojoties uz vispārēju sadalījumu, ko aprēķina pēc attiecības starp visiem izdevumiem, kas tieši vai netieši attiecināti vai iedalīti, no vienas puses, uz katru ►C2 universālo pakalpojumu ◄ un, no otras puses, uz pārējiem pakalpojumiem;

iv) kopējās izmaksas, kas ir vajadzīgas gan ►C2 universālā pakalpojuma ◄ , gan citu pakalpojumu sniegšanai, iedala atbilstīgi; tie paši izmaksu faktori ir jāpiemēro gan attiecībā uz ►C2 universālo pakalpojumu ◄ , gan citiem pakalpojumiem.”;

b) 8. punktu aizstāj ar šādu punktu:

“8. Ja kāda dalībvalsts nav izmantojusi ►C2 universālā pakalpojuma ◄ sniegšanas finansēšanas mehānismu, kā atļauts saskaņā ar 7. pantu, un ja attiecīgās valsts regulatīvā iestāde ir pārliecinājusies, ka neviens no attiecīgās dalībvalsts norādītajiem ►C2 universālā pakalpojuma ◄ sniedzējiem nesaņem netiešu vai citādu valsts palīdzību un ka tirgū pilnībā darbojas konkurence, attiecīgā valsts regulatīvā iestāde var izlemt nepiemērot šā panta prasības.”;

c) pievieno šādus punktus:

“9. Šo pantu tomēr var piemērot ►C2 universālā pakalpojuma ◄ sniedzējam, kas norādīts līdz pilnīgas tirgus atvēršanas galīgajam termiņam, ja vien nav norādīti citi ►C2 universālā pakalpojuma ◄ sniedzēji. Valsts regulatīvā iestāde par šādu lēmumu iepriekš informē Komisiju.

10. Dalībvalstis var prasīt, lai pakalpojumu sniedzēji, kuriem ir jāveic iemaksas kompensāciju fondā, ievieš attiecīgu uzskaites nošķiršanu, lai nodrošinātu fonda darbību.”

16) Direktīvas 16. pantu groza šādi:

a) trešās daļas otro ievilkumu aizstāj ar šādu ievilkumu:

“— Eiropas Parlaments un Padome pārrobežu pakalpojumiem Kopienā (sk. II pielikumu). Turpmāku šo standartu pielāgošanu tehnikas attīstībai vai tirgus pārmaiņām veic saskaņā ar 21. pantā 2. punktā minēto regulatīvo kontroles procedūru.”;

b) ceturto daļu aizstāj ar šādu daļu:

“Rezultātu neatkarīgu pārraudzību vismaz reizi gadā veic ārējas struktūras, kurām nav nekādas saistības ar ►C2 universālā pakalpojuma ◄ sniedzējiem, saskaņā ar standarta nosacījumiem, ko paredz saskaņā ar 21. panta 2. punktā minēto regulatīvo kontroles procedūru, un par to sagatavo ziņojumus, ko publisko vismaz reizi gadā.”

17) Direktīvas 18. panta 1. un 2. punktu aizstāj ar šādiem punktiem:

“1. Saskaņā ar 16. pantu kvalitātes standarti pārrobežu pakalpojumiem Kopienā ir noteikti II pielikumā.

2. Ja to prasa izņēmuma situācijas saistībā ar infrastruktūru vai ģeogrāfiju, valstu regulatīvās iestādes var noteikt atbrīvojumus no II pielikumā paredzētajiem kvalitātes standartiem. Ja valstu regulatīvās iestādes šādi nosaka atbrīvojumus, tad tās tūlīt attiecīgi informē Komisiju. Komisija informācijas nolūkā iesniedz 21. pantā minētajai komitejai gada ziņojumu par iepriekšējos 12 mēnešos saņemto informāciju.”

18) Direktīvas 19. pantu aizstāj ar šādu pantu:

“19. pants

1. Dalībvalstis nodrošina, ka visi pasta pakalpojumu sniedzēji nodrošina pārredzamas, vienkāršas un nesadārdzinātas procedūras pasta pakalpojumu lietotāju sūdzību izskatīšanai, jo īpaši gadījumos, kas saistīti ar zudumu, zādzību, bojājumu vai neatbilstību pakalpojumu kvalitātes standartiem (tostarp procedūras atbildības noteikšanai, ja ir iesaistīts vairāk nekā viens operators), neskarot attiecīgos starptautiskos un attiecīgo valstu noteikumus par kompensāciju shēmām.

Dalībvalstis pieņem pasākumus, lai nodrošinātu, ka pirmajā daļā minētās procedūras ļauj taisnīgi un ātri izšķirt strīdus, vajadzības gadījumā nodrošinot atlīdzināšanas un/vai kompensācijas sistēmu.

Tāpat dalībvalstis atbalsta neatkarīgas ārpustiesas strīdu izšķiršanas shēmas izstrādi strīdu izšķiršanai starp pasta pakalpojumu sniedzējiem un lietotājiem.

2. Neskarot citas attiecīgās valsts vai Kopienas tiesību aktos paredzētās pārsūdzības iespējas vai tiesiskās aizsardzības līdzekļus, dalībvalstis nodrošina, ka gadījumos, kad lietotāju sūdzības uzņēmumiem, kas sniedz pasta pakalpojumus, kas pieder pie ►C2 universālā pakalpojuma ◄ , nav izšķirtas apmierinoši, lietotāji individuāli vai, ja attiecīgās valsts tiesību akti to atļauj, kopīgi ar organizācijām, kuras pārstāv lietotāju un/vai patērētāju intereses, var attiecīgo lietu nodot valsts kompetentajām iestādēm.

Saskaņā ar 16. pantu dalībvalstis nodrošina, ka ►C2 universālā pakalpojuma ◄ sniedzēji un atbilstīgos gadījumos uzņēmumi, kas sniedz pakalpojumus, kuri pieder pie ►C2 universālā pakalpojuma ◄ , kopā ar gada ziņojumu par to rezultātu pārraudzību publisko informāciju par sūdzību skaitu un to izskatīšanas veidu.”

19) Direktīvas 21. pantu aizstāj ar šādu pantu:

“21. pants

1. Komisijai palīdz komiteja.

2. Ja ir atsauce uz šo punktu, piemēro Lēmuma 1999/468/EK 5.a panta 1. līdz 4. punktu un 7. pantu, ņemot vērā tā 8. pantu.”

20) Direktīvas 22. pantu aizstāj ar šādu pantu:

“22. pants

1. Katra dalībvalsts norāda vienu vai vairākas pasta nozares valsts regulatīvās iestādes, kas ir juridiski nošķirtas un funkcionāli neatkarīgas no pasta operatoriem. Dalībvalstis, kas saglabā pasta pakalpojumu sniedzējus savā īpašumā vai kontrolē, nodrošina regulatīvo funkciju efektīvu nošķiršanu no darbībām, kas ir saistītas ar īpašumtiesībām vai kontroli.

Dalībvalstis informē Komisiju par valsts regulatīvajām iestādēm, ko tās ir norādījušas no šīs direktīvas izrietošo uzdevumu veikšanai. Dalībvalstis viegli pieejamā veidā publisko valsts regulatīvo iestāžu pienākumus, jo īpaši ja šie pienākumi ir uzticēti vairāk nekā vienai struktūrai. Attiecīgos gadījumos saistībā ar kopējas ieinteresētības jautājumiem dalībvalstis nodrošina šo iestāžu apspriedes un sadarbību ar valsts iestādēm, kam ir uzticēta konkurences tiesību aktu un patērētāju tiesību aizsardzības aktu īstenošana.

2. Valsts regulatīvo iestāžu īpašs pienākumus ir nodrošināt no šīs direktīvas izrietošo pienākumu izpildi, jo īpaši nosakot pārraudzības un reglamentējošas procedūras, lai nodrošinātu ►C2 universālā pakalpojuma ◄ sniegšanu. Tām var uzdot arī nodrošināt atbilstību konkurences noteikumiem pasta nozarē.

Lai sekmētu šīs direktīvas piemērošanu attiecīgās esošajās struktūrās, valstu regulatīvās iestādes cieši sadarbojas un sniedz savstarpēju palīdzību.

3. Dalībvalstis nodrošina, ka valsts līmenī pastāv efektīvi mehānismi, atbilstīgi kuriem ikvienam lietotājam vai pasta pakalpojumu sniedzējam, kuru skar valsts regulatīvās iestādes lēmums, ir tiesības pārsūdzēt šo lēmumu no iesaistītajām pusēm neatkarīgā pārsūdzības struktūrā. Kamēr tiek izskatīta šāda pārsūdzība, valsts regulatīvās iestādes lēmums paliek spēkā, ja vien pārsūdzības struktūra neizlemj citādi.”

21) Iekļauj šādu nodaļu:

“9.a

NODAĻA

Informācijas sniegšana

22.a pants

1. Dalībvalstis nodrošina, ka pasta pakalpojumu sniedzēji sniedz visu informāciju, jo īpaši valsts regulatīvajām iestādēm, tostarp finanšu informāciju un informāciju par ►C2 universālā pakalpojuma ◄ sniegšanu, galvenokārt šādiem nolūkiem:

a) lai valsts regulatīvās iestādes varētu nodrošināt atbilstību šai direktīvai vai saskaņā ar šo direktīvu pieņemtiem lēmumiem;

b) skaidri noteiktiem statistikas mērķiem.

2. Pasta pakalpojumu sniedzēji sniedz šādu informāciju pēc pieprasījuma un – vajadzības gadījumā – konfidenciāli, nekavējoties, noteiktajā termiņā un tik sīkā izklāstā, kā to prasa valsts regulatīvā iestāde. Valsts regulatīvās iestādes pieprasītā informācija ir proporcionāla šīs iestādes veicamajiem pienākumiem. Valsts regulatīvā iestāde pienācīgi pamato savus informācijas pieprasījumus.

3. Dalībvalstis nodrošina, ka valstu regulatīvās iestādes pēc pieprasījuma sniedz Komisijai attiecīgu un nepieciešamu informāciju, lai tā varētu veikt savus uzdevumus saskaņā ar šo direktīvu.

4. Ja valsts regulatīvā iestāde informāciju uzskata par konfidenciālu saskaņā ar Kopienas un attiecīgās valsts uzņēmējdarbības konfidencialitātes noteikumiem, Komisija un attiecīgās valsts regulatīvās iestādes ievēro šo konfidencialitāti.”

22) Direktīvas 23. pantu aizstāj ar šādu pantu:

“23. pants

Katru ceturto gadu un pirmoreiz vēlākais 2013. gada 31. decembrī Komisija iesniedz Eiropas Parlamentam un Padomei ziņojumu par šīs direktīvas piemērošanu, iekļaujot atbilstīgu informāciju par nozares attīstību, jo īpaši ekonomiskajām, sociālajām, nodarbinātības tendencēm un tehniskajiem aspektiem, kā arī par pakalpojumu kvalitāti. Vajadzības gadījumā ziņojumam pievieno priekšlikumus Eiropas Parlamentam un Padomei.”

23) Iekļauj šādu pantu:

“23.a pants

Komisija sniedz palīdzību dalībvalstīm attiecībā uz šīs direktīvas īstenošanu, tostarp attiecībā uz ►C2 universālā pakalpojuma ◄ tīro izmaksu aprēķināšanu.”

24) Svītro 24., 25., 26. un 27. pantu.

25) Šādu tekstu iekļauj kā I pielikumu:









“I PIELIKUMS

Norādījumi par ►C2 universālā pakalpojuma ◄ tīro izmaksu aprēķināšanu, ja tādas būtu

A daļa. ►C2 Universālā pakalpojuma ◄ saistību definīcija

►C2 Universālā pakalpojuma ◄ saistības attiecas uz 3. pantā minētajām saistībām, ko dalībvalsts uzliek pasta pakalpojumu sniedzējam un kas attiecas uz tīkla un pakalpojuma nodrošināšanu kādā īpašā ģeogrāfiskā apgabalā, tostarp, ja vajadzīgs, vienotām cenām šā pakalpojuma nodrošināšanai attiecīgajā ģeogrāfiskajā apgabalā, vai noteiktu bezmaksas pasta pakalpojumu sniegšanu neredzīgām vai daļēji neredzīgām personām.

Šīs saistības, cita starpā, var ietvert:

— lielāku sūtījumu piegādes dienu skaitu, nekā paredzēts šajā direktīvā,

— pakalpojumu piekļuves vietu pieejamību, lai pildītu ►C2 universālā pakalpojuma ◄ saistības,

— ►C2 universālā pakalpojuma ◄ tarifu pieejamību,

— vienotas cenas par ►C2 universālo pakalpojumu ◄ ,

— noteiktu bezmaksas pakalpojumu sniegšanu neredzīgām vai daļēji neredzīgām personām.

B daļa. Tīro izmaksu aprēķināšana

Valsts regulatīvajām iestādēm jāizskata visi līdzekļi, lai nodrošinātu atbilstošus stimulus pasta pakalpojumu sniedzējiem (norādītiem vai nenorādītiem) rentabli izpildīt ►C2 universālā pakalpojuma ◄ saistības.

►C2 Universālā pakalpojuma ◄ saistību tīrās izmaksas ir jebkuras izmaksas, kas ir saistītas ar ►C2 universālā pakalpojuma ◄ sniegšanu un vajadzīgas tai. ►C2 Universālā pakalpojuma ◄ tīrās izmaksas ir jāaprēķina kā starpība starp norādītā ►C2 universālā pakalpojuma ◄ sniedzēja, kam ir ►C2 universālā pakalpojuma ◄ saistības, tīrajām izmaksām un tā paša pasta pakalpojumu sniedzēja tīrajām izmaksām bez ►C2 universālā pakalpojuma ◄ saistībām.

Aprēķinā ņem vērā visus pārējos attiecīgos elementus, tostarp nemateriālos un tirgus ieguvumus, kas rodas pasta pakalpojumu sniedzējam, kurš norādīts ►C2 universālā pakalpojuma ◄ sniegšanai, tiesības uz saprātīgu peļņu un rentabilitātes stimulus.

Pienācīga uzmanība ir jāpievērš to izmaksu pareizai izvērtēšanai, no kurām ikviens norādītais ►C2 universālā pakalpojuma ◄ sniedzējs vēlētos izvairīties, ja tam nebūtu ►C2 universālā pakalpojuma ◄ saistību. Tīro izmaksu aprēķināšanā būtu jāizvērtē ►C2 universālā pakalpojuma ◄ sniedzēja ieguvumi, tostarp nemateriālie ieguvumi.

Aprēķinu pamatā ir izmaksas, kas attiecināmas uz:

i) konkrēto pakalpojumu elementiem, ko var nodrošināt vienīgi ar zaudējumiem vai ar tādiem izmaksu nosacījumiem, kas neatbilst parastiem komerciāliem standartiem. Šī kategorija var ietvert tādus pakalpojumu elementus, kā A daļā definētie pakalpojumi;

ii) īpašiem lietotājiem vai lietotāju grupām, ko, ņemot vērā konkrētā pakalpojuma nodrošināšanas izmaksas, radītos ieņēmumus un jebkādas dalībvalsts noteiktās vienotās cenas, var apkalpot vienīgi ar zaudējumiem vai ar tādiem izmaksu nosacījumiem, kuri neatbilst parastiem komerciāliem standartiem.

Šī kategorija ietver lietotājus vai lietotāju grupas, ko neapkalpotu komerciāls operators, kam nav ►C2 universālā pakalpojuma ◄ sniegšanas saistību.

►C2 Universālā pakalpojuma ◄ saistību īpašu aspektu tīro izmaksu aprēķināšana jāveic atsevišķi un tā, lai izvairītos no jebkuru tiešu vai netiešu ieguvumu un izmaksu divkāršas uzskaitīšanas. ►C2 Universālā pakalpojuma ◄ saistību kopējās tīrās izmaksas jebkuram norādītam ►C2 universālā pakalpojuma ◄ sniedzējam jāaprēķina kā to tīro izmaksu summa, kuras rodas no īpašiem ►C2 universālā pakalpojuma ◄ saistību komponentiem, ņemot vērā visus nemateriālos ieguvumus. Tīro izmaksu pārbaudīšana ir valsts regulatīvās iestādes pienākums. ►C2 Universālā pakalpojuma ◄ sniedzējs(-i) sadarbojas ar valsts regulatīvo iestādi, lai tā varētu pārbaudīt tīrās izmaksas.

C daļa. Jebkādu ►C2 universālā pakalpojuma ◄ saistību tīro izmaksu atgūšana

Jebkādu ►C2 universālā pakalpojuma ◄ saistību tīro izmaksu atgūšanai vai finansēšanai norādītie ►C2 universālā pakalpojuma ◄ sniedzēji var prasīt kompensāciju par pakalpojumiem, ko tie nodrošina saskaņā ar nekomerciāliem nosacījumiem. Tā kā šāda kompensēšana ir saistīta ar finansiāliem pārskaitījumiem, dalībvalstīm jānodrošina, ka tie tiek veikti objektīvi, pārredzami, nediskriminējoši un proporcionāli. Tādējādi šie pārskaitījumi radītu pēc iespējas mazāku konkurences un lietotāju pieprasījuma izkropļojumu.

Sadales mehānismā, kura pamatā ir 7. panta 4. punktā minētais fonds, būtu jāizmanto pārredzama un neitrāla sistēma iemaksu iekasēšanai, izvairoties no divkāršas iemaksu uzlikšanas, kas ietekmē gan uzņēmumu ieguldījumus, gan peļņu.

Neatkarīgajai struktūrai, kas pārvalda fondu, ir jābūt atbildīgai par iemaksu iekasēšanu no uzņēmumiem, kas dalībvalstī ir novērtēti kā tādi, kam jāpiedalās ►C2 universālā pakalpojuma ◄ saistību tīro izmaksu segšanā, un jāpārrauga attiecīgo summu pārskaitīšana uzņēmumiem, kas tiesīgi saņemt maksājumus no fonda.”

26) Pielikums kļūst par II pielikumu.

2. pants

1. Dalībvalstīs stājas spēkā normatīvie un administratīvie akti, kas vajadzīgi, lai līdz 2010. gada 31. decembrim izpildītu šīs direktīvas prasības. Dalībvalstis par to tūlīt informē Komisiju.

Kad dalībvalstis pieņem minētos noteikumus, tajos ietver atsauci uz šo direktīvu vai arī šādu atsauci pievieno to oficiālajai publikācijai. Dalībvalstis nosaka paņēmienus, kā izdarīt šādas atsauces.

2. Dalībvalstis dara zināmus Komisijai savus normatīvos un administratīvos aktus, kas attiecas uz šīs direktīvas piemērošanu.

3. pants

1. Atkāpjoties no 2. panta, turpmāk norādītās dalībvalstis var atlikt šīs direktīvas īstenošanu līdz 2012. gada 31. decembrim, lai turpinātu pakalpojumu rezervēšanu ►C2 universālā pakalpojuma ◄ sniedzējiem:

— Čehijas Republika,

— Grieķija,

— Kipra,

— Latvija,

— Lietuva,

— Luksemburga,

— Ungārija,

— Malta,

— Polija,

— Rumānija,

— Slovākija.

Šīs dalībvalstis var nolemt īstenot šo direktīvu arī agrāk.

2. Attiecīgās dalībvalstis līdz 2008. gada 27. augustam informē Komisiju par nodomu izmantot 1. punktā noteikto iespēju atlikt īstenošanu.

3. Dalībvalstis, kuras līdz 2012. gada 31. decembrim atceļ sev rezervētos pakalpojumus, var no 2011. gada 1. janvāra līdz 2012. gada 31. decembrim atteikties piešķirt Direktīvas 97/67/EK 9. panta 2. punktā minēto atļauju pakalpojumiem, kas ir atceltajā rezervēto pakalpojumu jomā, tiem pasta operatoriem, kuri sniedz pakalpojumus, kas pieder pie ►C2 universālā pakalpojuma ◄ , kā arī uzņēmējsabiedrībām, kuras šie pasta operatori kontrolē un kurām citā valstī ir dotas tiesības sniegt rezervētus pakalpojumus.

4. pants

Šī direktīva stājas spēkā dienā, kad to publicē Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.

5. pants

Šī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.