02014R1322 — LV — 26.06.2018 — 002.001

Šis dokuments ir tikai informatīvs, un tam nav juridiska spēka. Eiropas Savienības iestādes neatbild par tā saturu. Attiecīgo tiesību aktu un to preambulu autentiskās versijas ir publicētas Eiropas Savienības “Oficiālajā Vēstnesī” un ir pieejamas datubāzē “Eur-Lex”. Šie oficiāli spēkā esošie dokumenti ir tieši pieejami, noklikšķinot uz šajā dokumentā iegultajām saitēm

►B KOMISIJAS DELEĢĒTĀ REGULA (ES) Nr. 1322/2014 (2014. gada 19. septembris), ar ko Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 167/2013 papildina un groza attiecībā uz transportlīdzekļu konstrukciju un lauksaimniecības un mežsaimniecības transportlīdzekļu apstiprināšanas vispārīgajām prasībām (Dokuments attiecas uz EEZ) (OV L 364, 18.12.2014., 1. lpp)

Grozīta ar:









▼B

KOMISIJAS DELEĢĒTĀ REGULA (ES) Nr. 1322/2014

(2014. gada 19. septembris),

ar ko Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 167/2013 papildina un groza attiecībā uz transportlīdzekļu konstrukciju un lauksaimniecības un mežsaimniecības transportlīdzekļu apstiprināšanas vispārīgajām prasībām

(Dokuments attiecas uz EEZ)







I

NODAĻA

PRIEKŠMETS UN DEFINĪCIJAS

1. pants

Priekšmets

Ar šo regulu tiek noteiktas sīki izstrādātas tehniskās prasības un testa procedūras, kas attiecībā uz transportlīdzekļu uzbūvi, konstrukciju un montāžu jāievēro, lai varētu apstiprināt lauksaimniecības un mežsaimniecības transportlīdzekļus un to sistēmas, sastāvdaļas un atsevišķas tehniskās vienības, sīki izstrādāti pasākumi un prasības attiecībā uz tipa apstiprināšanas procedūrām, virtuālu testēšanu un ražošanas atbilstību, kā arī tehniskās specifikācijas attiecībā uz remonta un tehniskās apkopes informācijas pieejamību un tehnisko dienestu izpildes standartiem un novērtēšanas kritērijiem saskaņā ar Regulu (ES) Nr. 167/2013.

2. pants

Definīcijas

Šajā regulā piemēro šādas definīcijas:

1) “sēdekļa atskaites punkts (S)” ir punkts sēdekļa gareniskajā vidusplaknē, kur polsterētās atzveltnes pamatnē tangenciālā plakne krustojas ar horizontālo plakni. Šī horizontālā plakne šķērso sēdekļa zemāko virsmu 150 mm attālumā uz priekšu no sēdekļa atskaites punkta (S), kā noteikts XIV pielikuma 8. papildinājumā;

2) “vadības ierīce” ir jebkura ierīce, kura, tieši iedarbinot, spēj mainīt traktora vai jebkura ar to saistīta aprīkojuma režīmu vai darbību;

3) “vairogs” ir aizsargierīce, kura atrodas tieši bīstamās daļas priekšā un kura atsevišķi vai kopā ar citām mašīnas daļām no visām pusēm pasargā no saskares ar bīstamo daļu;

4) “aizsargs” ir aizsargierīce, kura ar sliedi, restēm vai līdzīgu ierīci nodrošina vajadzīgo drošo attālumu, novēršot saskari ar bīstamo daļu;

5) “pārsegs” ir aizsargierīce, kura atrodas bīstamās daļas priekšā un kura no pārsegtās puses aizsargā no saskares ar bīstamo daļu;

6) “stingri piestiprināts” nozīmē, ka šādas ierīces iespējams noņemt tikai ar instrumentiem;

7) “karsta virsma” ir traktora metāla virsma, kura parastos izgatavotāja paredzētos lietošanas apstākļos sasniedz temperatūru, kas augstāka par 85 °C, vai plastmasas virsma, kura sasniedz temperatūru, kas augstāka par 100 °C.







II

NODAĻA

TRANSPORTLĪDZEKĻU KONSTRUKCIJA UN TIPA APSTIPRINĀŠANAS VISPĀRĪGĀS PRASĪBAS

3. pants

Vispārīgie pienākumi, kuri attiecībā uz transportlīdzekļa konstrukciju jāievēro izgatavotājam

1. Izgatavotāji lauksaimniecības un mežsaimniecības transportlīdzekļus aprīko ar darba drošību ietekmējošām sistēmām, sastāvdaļām un atsevišķām tehniskajām vienībām, kuras projektētas, konstruētas un uzstādītas tā, lai transportlīdzeklis parastos lietošanas apstākļos, to ekspluatējot saskaņā ar izgatavotāja norādēm, atbilstu sīki izstrādātām tehniskajām prasībām un testa procedūrām, kas izklāstītas 4.–32. pantā.

2. Izgatavotāji, veicot fizisko testēšanu, apstiprinātājiestādei demonstrē, ka tirgū pieejamie, reģistrētie vai Savienībā ekspluatācijā laistie lauksaimniecības un mežsaimniecības transportlīdzekļi atbilst sīki izstrādātām tehniskajām prasībām un testa procedūrām, kas izklāstītas 4.–32. pantā.

3. Izgatavotāji gādā, lai rezerves daļas un aprīkojums, kas tiek darīts pieejams tirgū vai laists ekspluatācijā Savienībā, atbilstu sīki izstrādātām tehniskajām prasībām un testa procedūrām, kas minētas šajā regulā. Lauksaimniecības un mežsaimniecības transportlīdzeklis, kurš aprīkots ar šādu rezerves daļu vai aprīkojumu un ir saņēmis tipa apstiprinājumu, atbilst tām pašām testa prasībām un veiktspējas robežvērtībām kā ar oriģinālo detaļu aprīkotais transportlīdzeklis.

4. Izgatavotāji gādā, lai, pārbaudot ražošanas atbilstību, būtu ievērotas tipa apstiprināšanas procedūras attiecībā uz sīki izstrādātajām transportlīdzekļu konstrukcijas prasībām, kas noteiktas šajā regulā.

4. pants

ANO EEK noteikumu piemērošana

Šīs regulas I pielikumā norādītos ANO EEK noteikumus un to grozījumus lauksaimniecības un mežsaimniecības transportlīdzekļu tipa apstiprināšanai piemēro, ievērojot šīs regulas nosacījumus.

5. pants

Tādu testa protokolu atzīšana, kas nolūkā saņemt ES tipa apstiprinājumu izsniegti, pamatojoties uz ESAO kodeksiem

Saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 167/2013 50. pantu testa protokolus, kas izsniegti, pamatojoties uz šīs regulas II pielikumā norādītajiem ESAO kodeksiem, ES tipa apstiprināšanas nolūkos atzīst par alternatīvu testa protokolam, kas izsniegts, pamatojoties uz šo regulu.

6. pants

Tipa apstiprināšanas procedūru pasākumi, tostarp virtuālās testēšanas prasības

Tipa apstiprināšanas procedūru pasākumi, kas minēti Regulas (ES) Nr. 167/2013 20. panta 8. punktā, un virtuālās testēšanas prasības, kas minētas attiecīgās regulas 27. panta 6. punktā, ir noteiktas šīs regulas III pielikumā.

7. pants

Ražošanas atbilstības pasākumi

Ražošanas atbilstības pasākumi, kas minēti Regulas (ES) Nr. 167/2013 28. panta 6. punktā, ir izklāstīti šīs regulas IV pielikumā.

8. pants

Remonta un tehniskās apkopes informācijas pieejamības prasības

Remonta un tehniskās apkopes informācijas pieejamības prasības, kas minētas Regulas (ES) Nr. 167/2013 53. panta 12. punktā, ir izklāstītas šīs regulas V pielikumā.

9. pants

Apgāšanās aizsargkonstrukcijām piemērojamās prasības (dinamiskā testēšana)

Testa procedūras un prasības, kuras, veicot dinamisko testēšanu, jāpiemēro T1, T4.2 un T4.3 kategorijas transportlīdzekļu apgāšanās aizsargkonstrukcijām, kas minētas Regulas (ES) Nr. 167/2013 18. panta 2. punkta a) apakšpunktā, veic un pārbauda saskaņā ar šīs regulas VI pielikumu.

10. pants

Apgāšanās aizsargkonstrukcijām (kāpurķēžu traktoriem) piemērojamās prasības

Testa procedūras un prasības, kuras jāpiemēro C1, C2, C4.2 un C4.3 kategorijas kāpurķēžu traktoru apgāšanās aizsargkonstrukcijām, kas minētas Regulas (ES) Nr. 167/2013 18. panta 2. punkta a) apakšpunktā, veic un pārbauda saskaņā ar šīs regulas VII pielikumu.

11. pants

Apgāšanās aizsargkonstrukcijām piemērojamās prasības (statiskā testēšana)

Izgatavotāji kā alternatīvu 9. un 10. panta prasībām var izvēlēties ievērot šā panta prasības, ja transportlīdzekļa tips ietilpst šīs regulas VIII pielikuma piemērošanas jomā. Testa procedūras un prasības, kuras, veicot statisko testēšanu, jāpiemēro T1/C1, T4.2/C4.2 un T4.3/C4.3 kategorijas transportlīdzekļu apgāšanās aizsargkonstrukcijām, kas minētas Regulas (ES) Nr. 167/2013 18. panta 2. punkta a) apakšpunktā, veic un pārbauda saskaņā ar šīs regulas VIII pielikumu.

12. pants

Apgāšanās aizsargkonstrukcijām (šauras šķērsbāzes traktoru priekšā piestiprinātām apgāšanās aizsargkonstrukcijām) piemērojamās prasības

Testa procedūras un prasības, kuras jāpiemēro ►M2 T2/C2, T3/C3 un T4.3/C4.3 kategorijas ◄ šauras šķērsbāzes traktoru priekšā piestiprinātām apgāšanās aizsargkonstrukcijām, kas minētas Regulas (ES) Nr. 167/2013 18. panta 2. punkta a) apakšpunktā, veic un pārbauda saskaņā ar šīs regulas IX pielikumu.

13. pants

Apgāšanās aizsargkonstrukcijām (šauras šķērsbāzes traktoru aizmugurē piestiprinātām apgāšanās aizsargkonstrukcijām) piemērojamās prasības

Testa procedūras un prasības, kas jāpiemēroT2/C2, T3/C3 un T4.3/C4.3 kategorijas šauras šķērsbāzes traktoru aizmugurē piestiprinātām apgāšanās aizsargkonstrukcijām, kas minētas Regulas (ES) Nr. 167/2013 18. panta 2. punkta a) apakšpunktā, veic un pārbauda saskaņā ar šīs regulas X pielikumu.

14. pants

Konstrukcijām aizsardzībai pret krītošiem priekšmetiem piemērojamās prasības

Testa procedūras un prasības, kas jāpiemēro T un C kategorijas transportlīdzekļu konstrukcijām aizsardzībai pret krītošiem priekšmetiem, kas minētas Regulas (ES) Nr. 167/2013 18. panta 2. punkta b) apakšpunktā, veic un pārbauda saskaņā ar šīs regulas XI pielikumu.

15. pants

Pasažieru sēdekļiem piemērojamās prasības

Testa procedūras un prasības, kas jāpiemēro T un C kategorijas transportlīdzekļu pasažieru sēdekļiem, kas minēti Regulas (ES) Nr. 167/2013 18. panta 2. punkta c) apakšpunktā, veic un pārbauda saskaņā ar šīs regulas XII pielikumu.

16. pants

Prasības, kas jāievēro attiecībā uz trokšņu līmeni, kam pakļauts vadītājs

Testa procedūras un prasības, kas jāievēro attiecībā uz trokšņu līmeni, kam pakļauti T un C kategorijas transportlīdzekļu vadītāji, kā minēts Regulas (ES) Nr. 167/2013 18. panta 2. punkta d) apakšpunktā, veic un pārbauda saskaņā ar šīs regulas XIII pielikumu.

17. pants

Vadītāja sēdeklim piemērojamās prasības

Testa procedūras un prasības, kuras jāpiemēro T un C kategorijas transportlīdzekļa vadītāja sēdeklim, kas minēts Regulas (ES) Nr. 167/2013 18. panta 2. punkta e) apakšpunktā, veic un pārbauda saskaņā ar šīs regulas XIV pielikumu.

18. pants

Darbības telpai un piekļūšanai vadītāja vietai piemērojamās prasības

Testa procedūras un prasības, kuras jāpiemēro T un C kategorijas transportlīdzekļu darbības telpai un piekļūšanai vadītāja vietai, kas minētas Regulas (ES) Nr. 167/2013 18. panta 2. punkta f) apakšpunktā, veic un pārbauda saskaņā ar šīs regulas XV pielikumu.

19. pants

Jūgvārpstām piemērojamās prasības

Testa procedūras un prasības, kuras jāpiemēro T un C kategorijas transportlīdzekļu jūgvārpstām, kas minētas Regulas (ES) Nr. 167/2013 18. panta 2. punkta g) apakšpunktā, veic un pārbauda saskaņā ar šīs regulas XVI pielikumu.

20. pants

Piedziņas mehānisma sastāvdaļu aizsardzībai piemērojamās prasības

Testa procedūras un prasības, kuras jāpiemēro T un C kategorijas transportlīdzekļu piedziņas mehānisma sastāvdaļu aizsardzībai, kas minēta Regulas (ES) Nr. 167/2013 18. panta 2. punkta h) apakšpunktā, veic un pārbauda saskaņā ar šīs regulas XVII pielikumu.

21. pants

Drošības jostu stiprinājumiem piemērojamās prasības

Testa procedūras un prasības, kuras jāpiemēro T un C kategorijas transportlīdzekļu drošības jostu stiprinājumiem, kas minēti Regulas (ES) Nr. 167/2013 18. panta 2. punkta i) apakšpunktā, veic un pārbauda saskaņā ar šīs regulas XVIII pielikumu.

22. pants

Drošības jostām piemērojamās prasības

Testa procedūras un prasības, kuras jāpiemēro T un C kategorijas transportlīdzekļu drošības jostām, kas minētas Regulas (ES) Nr. 167/2013 18. panta 2. punkta j) apakšpunktā, veic un pārbauda saskaņā ar šīs regulas XIX pielikumu.

23. pants

Konstrukcijām aizsardzībai pret caurdurošiem objektiem piemērojamās prasības

Testa procedūras un prasības, kuras jāpiemēro T un C kategorijas transportlīdzekļu konstrukcijām aizsardzībai pret caurdurošiem objektiem, kas minētas Regulas (ES) Nr. 167/2013 18. panta 2. punkta k) apakšpunktā, veic un pārbauda saskaņā ar šīs regulas XX pielikumu.

24. pants

Izplūdes sistēmām piemērojamās prasības

Testa procedūras un prasības, kuras jāpiemēro T un C kategorijas transportlīdzekļu izplūdes sistēmām, kā minēts Regulas (ES) Nr. 167/2013 18. panta 2. punkta l) apakšpunktā, veic un pārbauda saskaņā ar šīs regulas XXI pielikumu.

25. pants

Operatora rokasgrāmatai piemērojamās prasības

Prasības, kuras jāpiemēro T, C, R un S kategorijas transportlīdzekļu operatora rokasgrāmatai, tostarp aizsardzībai pret kaitīgām vielām un transportlīdzekļu darbībai un tehniskajai apkopei, kā minēts Regulas (ES) Nr. 167/2013 18. panta 2. punkta l), n) un q) apakšpunktā, ir izklāstītas šīs regulas XXII pielikumā.

26. pants

Vadības ierīcēm, tostarp vadības sistēmu drošībai un izturībai, un avārijas un automātiskās apturēšanas ierīcēm piemērojamās prasības

Testa procedūras un prasības, kuras jāpiemēro T un C kategorijas transportlīdzekļu vadības ierīcēm, tostarp vadības sistēmu drošībai un izturībai, un avārijas un automātiskās apturēšanas ierīcēm, kas minētas Regulas (ES) Nr. 167/2013 18. panta 2. punkta o) apakšpunktā, veic un pārbauda saskaņā ar šīs regulas XXIII pielikumu.

27. pants

Aizsardzībai pret citiem mehāniskiem apdraudējumiem piemērojamās prasības

Testa procedūras un prasības, kuras jāpiemēro T, C, R un S kategorijas transportlīdzekļu aizsardzībai pret 9. līdz 14., 19. un 23. pantā neminētiem mehāniskajiem apdraudējumiem, tostarp saistībā ar aizsardzību pret neapstrādātām virsmām, asām malām un leņķiem, tādu cauruļu pārrāvumiem, pa kurām plūst šķidras vielas, un pret transportlīdzekļa nekontrolētu pārvietošanos, kas minētas Regulas (ES) Nr. 167/2013 18. panta 2. punkta p) apakšpunktā, veic un pārbauda saskaņā ar šīs regulas XXIV pielikumu.

28. pants

Aizsargiem un aizsargierīcēm piemērojamās prasības

Testa procedūras un prasības, kuras jāpiemēro T, C, R un S kategorijas transportlīdzekļu aizsargiem un aizsargierīcēm, kas minētas Regulas (ES) Nr. 167/2013 18. panta 2. punkta r) apakšpunktā, veic un pārbauda saskaņā ar šīs regulas XXV pielikumu.

29. pants

Informācijai, brīdinājumiem un marķējumiem piemērojamās prasības

Testa procedūras un prasības, kuras jāpiemēro T, C, R un S kategorijas transportlīdzekļu informācijai, brīdinājumiem un marķējumiem, arī saistībā ar brīdinājuma signāliem bremzējot un transportlīdzekļa darbību un tehnisko apkopi, kas minēti Regulas (ES) Nr. 167/2013 18. panta 2. punkta s) apakšpunktā, veic un pārbauda saskaņā ar šīs regulas XXVI pielikumu.

30. pants

Materiāliem un izstrādājumiem piemērojamās prasības

Testa procedūras un prasības, kuras jāpiemēro T un C kategorijas transportlīdzekļiem paredzētiem materiāliem un izstrādājumiem, kas minēti Regulas (ES) Nr. 167/2013 18. panta 2. punkta t) apakšpunktā, veic un pārbauda saskaņā ar šīs regulas XXVII pielikumu.

31. pants

Akumulatoriem piemērojamās prasības

Testa procedūras un prasības, kuras jāpiemēro T un C kategorijas transportlīdzekļu akumulatoriem, kas minēti Regulas (ES) Nr. 167/2013 18. panta 2. punkta u) apakšpunktā, veic un pārbauda saskaņā ar šīs regulas XXVIII pielikumu.

32. pants

Aizsardzībai pret kaitīgām vielām piemērojamās prasības

Testa procedūras un prasības, kuras jāievēro attiecībā uz T un C kategorijas transportlīdzekļu aizsardzību pret kaitīgām vielām, kas minēta Regulas (ES) Nr. 167/2013 18. panta 2. punkta l) apakšpunktā, veic un pārbauda saskaņā ar šīs regulas XXIX pielikumu.







III

NODAĻA

TEHNISKAJIEM DIENESTIEM PIEMĒROJAMĀS PRASĪBAS

33. pants

Tehnisko dienestu izpildes standarti un novērtēšana

Tehniskajiem dienestiem jāievēro izpildes standarti un to novērtēšanas procedūra, kas minēta Regulas (ES) Nr. 167/2013 61. pantā, ko pārbauda saskaņā ar šīs regulas XXX pielikumu.

34. pants

Atļauja veikt paštestēšanu

Paštestēšanu Regulas (ES) Nr. 167/2013 60. panta 1. punktā minētie iekšējie tehniskie dienesti drīkst veikt tikai tādos gadījumos, kad to atļauj šīs regulas III pielikums.







IV

NODAĻA

TRANSPORTLĪDZEKĻU, SISTĒMU, SASTĀVDAĻU VAI ATSEVIŠĶU TEHNISKO VIENĪBU VALSTS TIPA APSTIPRINĀJUMS

35. pants

Transportlīdzekļu, sistēmu, sastāvdaļu vai atsevišķu tehnisko vienību valsts tipa apstiprinājums

Valsts iestādes nedrīkst atteikt valsts tipa apstiprinājuma piešķiršanu transportlīdzekļa tipam, sistēmai, sastāvdaļai vai atsevišķai tehniskajai vienībai, pamatojoties uz konstrukcijas prasībām, ja transportlīdzeklis, sistēma, sastāvdaļa vai atsevišķa tehniskā vienība atbilst šīs regulas prasībām.







V

NODAĻA

NOBEIGUMA NOTEIKUMI

▼M2

35.a pants

Pārejas noteikumi

1. Līdz 2018. gada 26. jūnijam valstu iestādes turpina piešķirt tipa apstiprinājumus lauksaimniecības un mežsaimniecības transportlīdzekļu tipiem vai sistēmu, detaļu vai atsevišķu tehnisko vienību tipiem saskaņā ar šo regulu tādā redakcijā, kas piemērojama 2018. gada 25. jūnijā.

2. Līdz 2018. gada 31. decembrim dalībvalstis atļauj laist tirgū, reģistrēt vai nodot ekspluatācijā lauksaimniecības un mežsaimniecības transportlīdzekļus, sistēmas, detaļas vai atsevišķas tehniskās vienības, pamatojoties uz tipu, kas apstiprināts saskaņā ar šo regulu tādā redakcijā, kas piemērojama 2018. gada 25. jūnijā.

▼B

36. pants

Regulas (ES) Nr. 167/2013 I pielikuma grozījumi

Regulas (ES) Nr. 167/2013 I pielikumu groza šādi:

1) 39. rindā ierakstus attiecībā uz Ca un Cb kategorijas transportlīdzekļiem aizstāj ar “X”;

2) 41. rindā ierakstus attiecībā uz T2a un T2b kategorijas transportlīdzekļiem aizstāj ar “X”;

3) 43. rindā ierakstus attiecībā uz Ca un Cb kategorijas transportlīdzekļiem aizstāj ar “X”;

4) 44. rindā ierakstus attiecībā uz Ca un Cb kategorijas transportlīdzekļiem aizstāj ar “X”.

37. pants

Stāšanās spēkā un piemērošana

Šī regula stājas spēkā divdesmitajā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.

To piemēro no 2016. gada 1. janvāra.

Šī regula uzliek saistības kopumā un ir tieši piemērojama visās dalībvalstīs.









KOPSAVILKUMS







Pielikuma Nr. Pielikuma virsraksts Transportlīdzekļu konstrukcijas un vispārīgās tipa apstiprināšanas prasības I ANO EEK noteikumu piemērošana II Uz ESAO kodeksu pamata izsniegto testa protokolu atzīšana ES tipa apstiprināšanas nolūkā III Tipa apstiprināšanas procedūru pasākumi, tostarp virtuālās testēšanas prasības IV Ražošanas atbilstības pasākumi V Remonta un tehniskās apkopes informācijas pieejamības prasības VI Apgāšanās aizsargkonstrukcijām piemērojamās prasības (dinamiskā testēšana) VII Apgāšanās aizsargkonstrukcijām (kāpurķēžu traktoriem) piemērojamās prasības VIII Apgāšanās aizsargkonstrukcijām piemērojamās prasības (statiskā testēšana) IX Apgāšanās aizsargkonstrukcijām (šauras šķērsbāzes traktoru priekšā piestiprinātām apgāšanās aizsargkonstrukcijām) piemērojamās prasības X Apgāšanās aizsargkonstrukcijām (šauras šķērsbāzes traktoru aizmugurē piestiprinātām apgāšanās aizsargkonstrukcijām) piemērojamās prasības XI Konstrukcijām aizsardzībai pret krītošiem objektiem piemērojamās prasības XII Pasažieru sēdekļiem piemērojamās prasības XIII Prasības, kas jāievēro attiecībā uz trokšņu līmeni, kam pakļauts vadītājs XIV Prasības, kas attiecas uz vadītāja sēdekli XV Darbības telpai un piekļūšanai vadītāja vietai piemērojamās prasības XVI Jūgvārpstām piemērojamās prasības XVII Piedziņas mehānisma sastāvdaļu aizsardzībai piemērojamās prasības XVIII Drošības jostu stiprinājumiem piemērojamās prasības XIX Drošības jostām piemērojamās prasības XX Konstrukcijām aizsardzībai pret caurdurošiem objektiem piemērojamās prasības XXI Izplūdes sistēmām piemērojamās prasības XXII Vadītāja rokasgrāmatai piemērojamās prasības XXIII Vadības ierīcēm, tostarp vadības sistēmu drošībai un izturībai, un avārijas un automātiskās apturēšanas ierīcēm piemērojamās prasības XXIV Aizsardzībai pret citiem mehāniskiem apdraudējumiem piemērojamās prasības XXV Aizsargiem un aizsargierīcēm piemērojamās prasības XXVI Informācijai, brīdinājumiem un marķējumiem piemērojamās prasības XXVII Materiāliem un izstrādājumiem piemērojamās prasības XXVIII Akumulatoriem piemērojamās prasības XXIX Aizsardzībai pret bīstamām vielām piemērojamās prasības Prasības, kas attiecas uz tehniskajiem dienestiem XXX Tehnisko dienestu izpildes standarti un novērtēšana









I PIELIKUMS







ANO EEK noteikumu piemērošana ANO EEK noteikumu Nr. Temats Grozījumu sērija OV atsauce Piemērojamība 14 Drošības jostu stiprinājumi, ISOFIX stiprinājumu sistēmas un ISOFIX augšējā stiprinājuma saites stiprinājumi 07. grozījumu sērijas 1. papildinājums OV L 109, 28.4.2011., 1. lpp. T un C 16 Drošības jostas, ierobežotājsistēmas un bērnu ierobežotājsistēmas 06. grozījumu sērijas 1. papildinājums OV L 233, 9.9.2011., 1. lpp. T un C 43 Bezšķembu stiklojums 00. grozījumu sērijas 12. papildinājums OV L 230, 31.8.2010., 119. lpp. T un C 60 Vadītāja darbinātas vadības ierīces – vadības ierīču, signālierīču un indikatoru identifikācija (mopēdi/motocikli) OV L 95, 31.3.2004., 10. lpp. T un C 79 Stūres iekārta 01. grozījumu sērijas 3. papildinājums un 2006. gada 20. janvāra labojums OV L 137, 27.5.2008., 25. lpp. T un C

Paskaidrojums:

tas, ka sastāvdaļa ir iekļauta šajā sarakstā, nenozīmē, ka tās uzstādīšana ir obligāta. Tomēr konkrētām sastāvdaļām obligātās uzstādīšanas prasības ir noteiktas citos šīs regulas pielikumos.

▼M2

Piemēro šajā tabulā norādīto ANO EEK noteikumu pārejas noteikumus, izņemot, ja šajā regulā paredzēti konkrēti alternatīvi datumi. Pieņemama ir arī atbilstība prasībām saskaņā ar turpmākiem grozījumiem pēc tiem, kas norādīti šajā tabulā.

▼B









II PIELIKUMS







Uz ESAO kodeksu pamata izsniegto testa protokolu atzīšana ES tipa apstiprināšanas nolūkā Testa ziņojums, pamatojoties uz ESAO standartizēto kodeksu Nr. Temats Izdevums Piemērojamība Alternatīva ES testa ziņojumam, pamatojoties uz 3 Lauksaimniecības un mežsaimniecības traktoru aizsargkonstrukciju oficiāla testēšana (dinamiskais tests) 2017. gada izdevums – 2017. gada februāris – T1, T4.2 un T4.3 VI pielikumu XVIII pielikumu (ja tiek testēti drošības jostu stiprinājumi) 4 Lauksaimniecības un mežsaimniecības traktoru aizsargkonstrukciju oficiāla testēšana (statiskais tests) 2017. gada izdevums – 2017. gada februāris – T1/C1, T4.2/C4.2 un T4.3/C4.3 VIII pielikumu un XVIII pielikumu (ja tiek testēti drošības jostu stiprinājumi) 5 Oficiāli trokšņa mērījumi vadītāja vietā(-ās) lauksaimniecības un mežsaimniecības traktoros 2017. gada izdevums – 2017. gada februāris – T un C XIII pielikumu 6 Lauksaimniecības un mežsaimniecības šauras šķērsbāzes riteņtraktoru priekšā piestiprinātu apgāšanās aizsargkonstrukciju oficiāla testēšana 2017. gada izdevums – 2017. gada februāris – T2/C2, T3/C3 un T4.3/C4.3 IX pielikumu (ja tiek testētas un ir ievērotas salokāmu apgāšanās aizsargkonstrukciju veiktspējas prasības) un XVIII pielikumu (ja tiek testēti drošības jostu stiprinājumi) 7 Lauksaimniecības un mežsaimniecības šauras šķērsbāzes riteņtraktoru aizmugurē piestiprinātu apgāšanās aizsargkonstrukciju oficiāla testēšana 2017. gada izdevums – 2017. gada februāris – T2/C2, T3/C3 un T4.3/C4.3 X pielikumu (ja tiek testētas un ir ievērotas salokāmu apgāšanās aizsargkonstrukciju veiktspējas prasības) un XVIII pielikumu (ja tiek testēti drošības jostu stiprinājumi) 8 Lauksaimniecības un mežsaimniecības kāpurķēžu traktoru aizsargkonstrukciju oficiāla testēšana 2017. gada izdevums – 2017. gada februāris – C1, C2, C4.2 un C4.3 VII pielikumu un XVIII pielikumu (ja tiek testēti drošības jostu stiprinājumi) 10 Lauksaimniecības un mežsaimniecības traktoru konstrukciju aizsardzībai pret krītošiem objektiem oficiāla testēšana 2017. gada izdevums – 2017. gada februāris – T un C XI pielikuma C daļu









III PIELIKUMS

Tipa apstiprināšanas procedūru pasākumi, tostarp virtuālās testēšanas prasības

1. Tipa apstiprināšanas process

Saņemot transportlīdzekļa tipa apstiprinājuma pieteikumu, apstiprinātājiestāde:

1.1. pārliecinās, ka visi ES tipa apstiprinājuma sertifikāti un testa protokoli, kas izsniegti saskaņā ar Regulu (ES) Nr. 167/2013 un deleģētajiem un īstenošanas aktiem, kuri pieņemti saskaņā ar minēto regulu, un kas piemērojami transportlīdzekļa tipa apstiprināšanai, attiecas uz konkrēto transportlīdzekļa tipu un atbilst paredzētajām prasībām;

1.2. salīdzinot dokumentus, pārliecinās, ka transportlīdzekļa specifikācijas un transportlīdzekļa informācijas dokumentā ietvertie dati ir iekļauti informācijas pakešu datos un ES tipa apstiprinājuma sertifikātos, kas izsniegti saskaņā ar Regulu (ES) Nr. 167/2013 un deleģētajiem un īstenošanas aktiem, kuri pieņemti saskaņā ar minēto regulu;

1.3. izmantojot atlasītu apstiprināmā tipa transportlīdzekļu paraugu, veic vai organizē transportlīdzekļa detaļu un sistēmu pārbaudes, lai pārliecinātos, ka transportlīdzeklis(-ļi) ir izgatavots(-i) saskaņā ar attiecīgajiem datiem, kas ietverti informācijas paketē, kuras autentiskums ir apstiprināts, attiecībā uz Regulu (ES) Nr. 167/2013 un deleģētajiem un īstenošanas aktiem, kuri pieņemti saskaņā ar minēto regulu;

1.4. vajadzības gadījumā veic vai organizē attiecīgas atsevišķu tehnisko vienību uzstādīšanas pārbaudes;

1.5. veic vai organizē vajadzīgās pārbaudes attiecībā uz Regulas (ES) Nr. 167/2013 I pielikumā noteikto elementu klātbūtni.

2. Tehnisko specifikāciju kombinēšana

Iesniedzamo transportlīdzekļu skaitam jābūt pietiekamam, lai varētu pienācīgi pārbaudīt dažādās kombinācijas, kam ir vajadzīgs tipa apstiprinājums, atbilstīgi šādiem kritērijiem:

2.1. spēkiekārta;

2.2. transmisija;

2.3. dzenošās asis (skaits, izvietojums un savstarpējais savienojums);

2.4. vadāmās asis (skaits un izvietojums);

2.5. bremžu sistēma un bremzējamās asis (skaits);

2.6. apgāšanās aizsargkonstrukcija;

2.7. aizsardzība pret bīstamām vielām.

3. Īpaši noteikumi

Ja nav pieejami apstiprinājuma sertifikāti vai testa protokoli attiecībā uz elementiem, uz kuriem attiecas Regula (ES) Nr. 167/2013 vai deleģētie un īstenošanas akti, kuri pieņemti saskaņā ar minēto regulu, apstiprinātājiestāde:

3.1. organizē vajadzīgos testus un pārbaudes, kas prasīti Regulā (ES) Nr. 167/2013 un deleģētajos un īstenošanas aktos, kuri pieņemti saskaņā ar minēto regulu;

3.2. pārliecinās, ka transportlīdzeklis atbilst parametriem transportlīdzekļa informācijas mapē, kā arī Regulas (ES) Nr. 167/2013 un deleģēto un īstenošanas aktu, kuri pieņemti saskaņā ar minēto regulu, tehniskajām prasībām;

3.3. vajadzības gadījumā veic vai organizē attiecīgas sastāvdaļu un atsevišķu tehnisko vienību uzstādīšanas pārbaudes.

4. Procedūras, kas jāievēro vairākposmu ES tipa apstiprināšanas laikā

4.1. Vispārīga informācija

4.1.1. Lai vairākposmu ES tipa apstiprināšanas process būtu sekmīgs, ir vajadzīga visu attiecīgo izgatavotāju kopēja rīcība. Šajā nolūkā tipa apstiprinātājiestādes pirms pirmā un turpmāko posmu apstiprinājuma piešķiršanas pārliecinās, ka pastāv pienācīgi pasākumi, kas saista attiecīgos izgatavotājus, kad tie sniedz dokumentus un informāciju un apmainās ar tiem, lai pabeigtā transportlīdzekļa tips atbilstu Regulas (ES) Nr. 167/2013 un deleģēto un īstenošanas aktu, kuri pieņemti saskaņā ar minēto regulu, tehniskajām prasībām. Šāda informācija ietver sīkas ziņas par atbilstošajiem sistēmu, sastāvdaļu un atsevišķu tehnisko vienību apstiprinājumiem, kā arī par tām transportlīdzekļa detaļām, kuras ietilpst nepabeigtajā transportlīdzeklī, bet vēl nav apstiprinātas.

4.1.2. ES tipa apstiprinājumus saskaņā ar 4. punktu piešķir, ņemot vērā pašreizējo transportlīdzekļa tipa pabeigtības pakāpi, un tajos iekļauj visus apstiprinājumus, kas piešķirti agrākos posmos.

4.1.3. Katrs izgatavotājs vairākposmu ES tipa apstiprināšanas procesā ir atbildīgs par visu to sistēmu, sastāvdaļu vai atsevišķu tehnisko vienību apstiprināšanu un ražošanas atbilstību, kuras tas ir izgatavojis vai pievienojis iepriekš sagatavotam konstrukcijas posmam. Izgatavotājs nav atbildīgs par elementiem, kas apstiprināti kādā iepriekšējā posmā, izņemot gadījumus, kad tas attiecīgās detaļas pārveido tik lielā mērā, ka iepriekš piešķirtais apstiprinājums kļūst nederīgs.

4.2. Procedūras

Apstiprinātājiestāde:

4.2.1. pārliecinās, ka visi ES tipa apstiprinājuma sertifikāti un testa protokoli, kas izsniegti saskaņā ar Regulu (ES) Nr. 167/2013 un deleģētajiem un īstenošanas aktiem, kuri pieņemti saskaņā ar minēto regulu, un kas piemērojami transportlīdzekļa tipa apstiprināšanai, attiecas uz konkrēto transportlīdzekļa tipu tā pabeigtības pakāpē un atbilst paredzētajām prasībām;

4.2.2. nodrošina, lai visi attiecīgie dati, ņemot vērā transportlīdzekļa pabeigtības pakāpi, būtu iekļauti informācijas mapē;

4.2.3. salīdzinot dokumentus, pārliecinās, ka transportlīdzekļa specifikācija(-as) un transportlīdzekļa informācijas mapē ietvertie dati ir iekļauti informācijas pakešu datos un ES tipa apstiprinājuma sertifikātos saskaņā ar Regulu (ES) Nr. 167/2013 vai deleģētajiem un īstenošanas aktiem, kuri pieņemti saskaņā ar minēto regulu, un pabeigta transportlīdzekļa gadījumā, ja kāda informācijas mapes punkta numurs nav iekļauts kādā no informācijas paketēm, apstiprina, ka parametra attiecīgā daļa atbilst informācijas mapē ietvertajiem datiem;

4.2.4. izmantojot atlasītu apstiprināmā tipa transportlīdzekļu paraugu, veic vai organizē transportlīdzekļa detaļu un sistēmu pārbaudes, lai pārliecinātos, ka transportlīdzeklis(-ļi) ir izgatavots(-i) saskaņā ar attiecīgajiem datiem, kas ietverti informācijas paketē, kuras autentiskums ir apstiprināts, attiecībā uz Regulu (ES) Nr. 167/2013 un deleģētajiem un īstenošanas aktiem, kuri pieņemti saskaņā ar minēto regulu;

4.2.5. vajadzības gadījumā veic vai organizē attiecīgas atsevišķu tehnisko vienību uzstādīšanas pārbaudes.

4.3. Pārbaudāmo transportlīdzekļu skaitam 4.2.4. punkta nolūkā ir jābūt pietiekamam, lai varētu pienācīgi pārbaudīt dažādās kombinācijas, kurām ir vajadzīgs ES tipa apstiprinājums, ievērojot transportlīdzekļa pabeigtības pakāpi un 2. punktā noteiktos kritērijus.

5. Nosacījumi, saskaņā ar kuriem jāveic virtuālā testēšana, un prasības, attiecībā uz kurām var veikt virtuālo testēšanu

5.1. Mērķi un joma

Šajā 5. punktā ir izklāstīti attiecīgie noteikumi par virtuālo testēšanu saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 167/2013 27. panta 6. punktu. To nepiemēro minētās regulas 27. panta 3. punkta otrajai daļai.

5.2. To prasību saraksts, attiecībā uz kurām var veikt virtuālo testēšanu

▼M1







1. tabula To prasību saraksts, attiecībā uz kurām var veikt virtuālo testēšanu Atsauce uz deleģēto aktu Pielikuma Nr. Prasības Ierobežojumi/piezīmes Regula (ES) Nr. 1322/2014 IX nepārtrauktas vai pārtrauktas apgāšanās īpašības sāniski krītošam šauras šķērsbāzes traktoram ar vadītāja sēdekļa priekšā piestiprinātu aizsargrāmi B4. iedaļa Regula (ES) Nr. 1322/2014 XV Darbības telpai un piekļūšanai vadītāja vietai piemērojamās prasības Vienīgi prasības attiecībā uz izmēriem un novietojumu Regula (ES) 2015/208 VII Prasības par redzeslauku un vējstikla tīrītājiem Vienīgi prasības attiecībā uz izmēriem, novietojumu un redzamību Regula (ES) 2015/208 IX Prasības par atpakaļskata spoguļiem Vienīgi prasības attiecībā uz izmēriem, novietojumu un redzamību Regula (ES) 2015/208 XII Prasības par apgaismes iekārtām Vienīgi 5. un 6. punktā minētās prasības attiecībā uz izmēriem, novietojumu un redzamību (izņemot kolorimetriskās un fotometriskās prasības) Regula (ES) 2015/208 XIII Prasības par transportlīdzeklī esošu personu aizsardzību, tostarp iekšējo apdari, pagalvjiem, drošības jostām un transportlīdzekļa durvīm 2. daļa Vienīgi prasības attiecībā uz izmēriem, tostarp formas sīku aprakstu, un novietojumu Regula (ES) 2015/208 XIV Prasības par transportlīdzekļa ārpusi un aprīkojumu Vienīgi prasības attiecībā uz izmēriem, tostarp formas sīku aprakstu, un novietojumu

▼B

6. Nosacījumi, saskaņā ar kuriem jāveic virtuālā testēšana

6.1. Virtuālā testa shēma

Kā pamatstruktūru virtuālās testēšanas aprakstam un veikšanai izmanto šādu shēmu:

6.1.1. mērķis;

6.1.2. konstrukcijas modelis;

6.1.3. robežnosacījumi;

6.1.4. pieņēmumi par slodzi;

6.1.5. aprēķins;

6.1.6. novērtējums;

6.1.7. dokumentācija.

6.2. Datorsimulāciju un aprēķinu pamati

6.2.1. Matemātiskais modelis

Izgatavotājs iesniedz matemātisko modeli. Tajā atspoguļo attiecībā uz prasībām testējamā transportlīdzekļa, sistēmu un sastāvdaļu konstrukcijas sarežģītību. Tos pašus noteikumus mutatis mutandis piemēro, lai testētu sastāvdaļas vai tehniskās vienības neatkarīgi no transportlīdzekļa.

▼M1

6.2.2. Matemātiskā modeļa validēšanas process

Matemātisko modeli validē, to salīdzinot ar reāliem testa apstākļiem. Veic fizisku testu, lai rezultātus, kas iegūti, izmantojot matemātisko modeli, salīdzinātu ar fiziskā testa rezultātiem. Pārliecinās par testa rezultātu salīdzināmību. Šai nolūkā izgatavotājs tehniskajam dienestam sniedz atbilstības ziņojumu, kas ietver informāciju par matemātisko modeli un saikni starp rezultātiem, kas iegūti, izmantojot matemātisko modeli, un fiziskā testa rezultātiem atbilstoši 6.1. punktā sniegtajai shēmai. Izgatavotājs vai tehniskais dienests izstrādā un iesniedz apstiprinātājiestādei validēšanas ziņojumu, kurā apstiprina matemātiskā modeļa atbilstību. Par visām matemātiskā modeļa vai programmatūras izmaiņām, kuru dēļ validēšanas ziņojums varētu kļūt nederīgs, informē apstiprinātājiestādi, kas var pieprasīt, lai tiktu veikts jauns validēšanas process. Validēšanas procesa plūsmkarte ir parādīta 7. punkta 1. attēlā.

▼B

6.2.3. Dokumentācija

Izgatavotājs dara pieejamus simulācijā un aprēķinos izmantotos datus un palīgrīkus un tos attiecīgi dokumentē.

6.2.4. Rīki un atbalsts

Izgatavotājs pēc tehniskā dienesta pieprasījuma piegādā vajadzīgos rīkus, tostarp atbilstošu programmatūru, vai nodrošina piekļuvi tiem.

6.2.5. Turklāt izgatavotājs sniedz pienācīgu atbalstu tehniskajam dienestam.

6.2.6. Piekļuves un atbalsta nodrošināšana tehniskajam dienestam nemazina tehniskā dienesta pienākumus saistībā ar tā darbinieku iemaņām, licences tiesību apmaksu un konfidencialitātes ievērošanu.

▼M1

6.2.7. Apstiprināšanas process, izmantojot virtuālo testēšanu Atbilstību 5.2. punkta 1. tabulā noteiktajām prasībām, izmantojot virtuālās testēšanas procedūras, drīkst pierādīt vienīgi tad, ja tās ir veiktas saskaņā ar matemātisko modeli, kas validēts atbilstoši 6.2.2. punkta prasībām. Šā modeļa piemērojamību un ierobežojumus saskaņo ar tehniskajiem dienestiem, un tam ir nepieciešams apstiprinātājiestādes apstiprinājums.

6.2.8. Virtuālās testēšanas protokols Tehniskais dienests sniedz testa protokolu par virtuālās testēšanas rezultātiem. Testa protokolam ir jāsaskan ar atbilstības ziņojumu un validācijas ziņojumu, un tajā ietver vismaz šādus elementus: virtuālā prototipa uzbūvēšana, simulācijas ievaddati un simulācijas rezultāti saistībā ar tehniskajām prasībām.

▼B

7. Virtuālās testēšanas validēšanas process

1. attēls

Virtuālās testēšanas validēšanas procesa plūsmkarte









IV PIELIKUMS

Ražošanas atbilstības pasākumi

1. Definīcijas

Šajā pielikumā piemēro šādas definīcijas:

1.1. “kvalitātes vadības sistēma” ir savstarpēji saistītu vai mijiedarbojošos elementu kopums, ko organizācijas izmanto, lai virzītu un kontrolētu kvalitātes politikas īstenošanu un kvalitātes mērķu sasniegšanu;

1.2. “revīzija” ir pierādījumu vākšanas process, ko izmanto, lai izvērtētu, cik labi tiek piemēroti revīzijas kritēriji; revīzijai jābūt objektīvai, taisnīgai un neatkarīgai, un revīzijas procesam jābūt sistemātiskam un dokumentētam;

1.3. “korektīvi pasākumi” ir problēmu risināšanas process un turpmākie pasākumi, ko veic, lai novērstu neatbilstības vai nevēlamas situācijas cēloņus, un kas paredzēti, lai nepieļautu to atkārtošanos.

2. Mērķis

2.1. Ražošanas atbilstības procedūras mērķis ir nodrošināt, lai ikviens izgatavotais transportlīdzeklis, sistēma, sastāvdaļa, atsevišķa tehniskā vienība, detaļa vai aprīkojums atbilstu apstiprinātā tipa specifikācijai, kā arī veiktspējas un marķējuma prasībām.

2.2. Procedūrās ir nešķirami iekļauts 3. iedaļā noteiktais kvalitātes vadības sistēmu novērtējums, turpmāk “pirmais novērtējums”, un 4. iedaļā noteiktā verificēšana un ar ražošanu saistītie kontroles pasākumi, turpmāk “ražojumu atbilstības pasākumi”.

3. Pirmais novērtējums

3.1. Pirms tipa apstiprinājuma piešķiršanas apstiprinātājiestāde pārbauda, vai izgatavotājs ir ieviesis pietiekamus pasākumus un procedūras, lai efektīvi kontrolētu to, vai izgatavotie transportlīdzekļi, sistēmas, sastāvdaļas vai atsevišķas tehniskās vienības atbilst apstiprinātajam tipam.

3.2. Pirmajam novērtējumam piemēro kvalitātes un/vai vides pārvaldības sistēmu auditēšanas vadlīnijas, kas noteiktas standartā EN ISO 19011:2011.

3.3. Apstiprinātājiestāde, kas piešķir tipa apstiprinājumu, pārbauda, vai ir izpildītas 3.1. punktā minētās prasības. Apstiprinātājiestāde atzīst par pieņemamiem pirmo novērtējumu un 4. iedaļā izklāstītos ražojumu atbilstības pasākumus, atbilstīgi situācijai ņemot vērā vienu no 3.3.1. līdz 3.3.3. punktā izklāstītajiem pasākumiem vai vajadzības gadījumā šo pasākumu pilnīgu vai daļēju kombināciju.

3.3.1. Pirmo novērtējumu un/vai ražojumu atbilstības pasākumu pārbaudi veic apstiprinātājiestāde, kas piešķir apstiprinājumu, vai iecelta struktūra, kas rīkojas apstiprinātājiestādes vārdā.

3.3.1.1. Apsverot veicamā pirmā novērtējuma apjomu, apstiprinātājiestāde var ņemt vērā pieejamo informāciju saistībā ar:

3.3.1.1.1. izgatavotāja sertifikāciju, kas aprakstīta 3.3.3. punktā un nav kvalificēta vai atzīta saskaņā ar minēto punktu;

3.3.1.1.2. sastāvdaļu vai atsevišķu tehnisko vienību tipa apstiprinājuma gadījumā – kvalitātes nodrošināšanas sistēmu novērtējumiem, ko veic transportlīdzekļa izgatavotājs(-i) sastāvdaļas vai atsevišķas tehniskās vienības izgatavotāja uzņēmumā, saskaņā ar vienu vai vairākām rūpniecības nozares specifikācijām, kas atbilst saskaņotā standarta EN ISO 9001:2008 prasībām.

3.3.2. Pirmo novērtējumu un/vai ražojumu atbilstības pasākumu pārbaudi var veikt arī citas dalībvalsts apstiprinātājiestāde vai iecelta struktūra, kuru šim mērķim pilnvarojusi apstiprinātājiestāde.

3.3.2.1. Šādā gadījumā šīs citas dalībvalsts apstiprinātājiestāde sagatavo atbilstības paziņojumu, kurā raksturo tās jomas un ražošanas iekārtas, kuras tā uzskatījusi par būtiskām saistībā ar transportlīdzekļiem, sistēmām, sastāvdaļām vai atsevišķām tehniskajām vienībām, kam jāsaņem tipa apstiprinājums.

3.3.2.2. Saņemot atbilstības paziņojuma pieprasījumu no kādas dalībvalsts apstiprinātājiestādes, kas piešķir tipa apstiprinājumu, šīs citas dalībvalsts apstiprinātājiestāde nekavējoties nosūta tai atbilstības paziņojumu vai informē, ka tā nevar sniegt šādu paziņojumu.

3.3.2.3. Atbilstības paziņojumā ietver vismaz šādu informāciju:

3.3.2.3.1. grupa vai uzņēmums (piemēram, XYZ automobiļu izgatavotājs);

3.3.2.3.2. konkrēta organizācija (piemēram, Eiropas nodaļa);

3.3.2.3.3. rūpnīcas/objekti (piemēram, 1. motoru rūpnīca (Apvienotajā Karalistē) – 2. transportlīdzekļu rūpnīca (Vācijā));

3.3.2.3.4. transportlīdzekļu/sastāvdaļu klāsts (piemēram, visu kategoriju T1 modeļi);

3.3.2.3.5. izvērtētās jomas (piemēram, motoru montāža, korpusu štancēšana un montāža, transportlīdzekļu montāža);

3.3.2.3.6. pārbaudītie dokumenti (piemēram, uzņēmuma un objekta kvalitātes rokasgrāmata un procedūras);

3.3.2.3.7. izvērtēšanas datums (piemēram, revīzija veikta 18.–30.5.2013.);

3.3.2.3.8. plānotais uzraudzības apmeklējums (piemēram, 2014. gada oktobrī).

3.3.3. Apstiprinātājiestāde akceptē arī izgatavotāja pienācīgu sertifikāciju atbilstoši saskaņotajam standartam EN ISO 9001:2008 vai līdzvērtīgam saskaņotajam standartam kā atbilstīgu 3.3. punktā minētajām pirmā novērtējuma prasībām. Izgatavotājs iesniedz sertifikācijas datus un apņemas informēt apstiprinātājiestādi par visām tās derīguma vai darbības jomas izmaiņām.

3.4. Veicot transportlīdzekļa tipa apstiprināšanu, pirmie novērtējumi, kas jau veikti, piešķirot apstiprinājumus transportlīdzekļa sistēmām, sastāvdaļām un atsevišķām tehniskajām vienībām, nav jāatkārto, bet tos papildina ar novērtējumu, kas attiecas uz gatavā transportlīdzekļa montāžas vietu un pasākumiem, kuri nebija aptverti iepriekšējos novērtējumos.

4. Ražojumu atbilstības pasākumi

4.1. Visus transportlīdzekļus, sistēmas, sastāvdaļas vai atsevišķas tehniskās vienības, kas apstiprinātas saskaņā ar Regulu (ES) Nr. 167/2013 un deleģētajiem un īstenošanas aktiem, kuri pieņemti saskaņā ar minēto regulu, vai apstiprinātas saskaņā ar ANO EEK noteikumiem, kuri pievienoti Pārskatītajam 1958. gada nolīgumam, vai saskaņā ar pilnīgu testa protokolu, kas izsniegts, pamatojoties uz šīs regulas II pielikumā norādītajiem ESAO kodeksiem, izgatavo tā, lai nodrošinātu atbilstību apstiprinātajam tipam, izpildot šā pielikuma, Regulas (ES) Nr. 167/2013 un deleģēto un īstenošanas aktu, kuri pieņemti saskaņā ar minēto regulu, kā arī attiecīgo ANO EEK noteikumu un ESAO kodeksa(-u) prasības.

4.2. Pirms tipa apstiprinājuma piešķiršanas saskaņā ar Regulu (ES) Nr. 167/2013 un deleģētajiem un īstenošanas aktiem, kuri pieņemti saskaņā ar minēto regulu, vai piešķiršanas saskaņā ar ANO EEK noteikumiem, kas pievienoti Pārskatītajam 1958. gada nolīgumam, vai saskaņā ar ESAO kodeksu dalībvalsts apstiprinātājiestāde pārliecinās, ka ir izstrādāti pienācīgi pasākumi un dokumentēti pārbaužu plāni, kuri jāsaskaņo ar izgatavotāju saistībā ar katru apstiprinājumu, lai noteiktos intervālos varētu veikt tos testus vai ar tiem saistītās pārbaudes, kas vajadzīgi, lai pārliecinātos par pastāvīgu atbilstību apstiprinātajam tipam, tostarp, attiecīgā gadījumā, testus, kas noteikti Regulā (ES) Nr. 167/2013, ANO EEK noteikumos un ESAO kodeksā.

4.3. Tipa apstiprinājuma turētājs it sevišķi rīkojas šādi:

4.3.1. nodrošina, ka ir izstrādātas un tiek piemērotas procedūras, ar ko efektīvi kontrolē ražojumu (transportlīdzekļu, sistēmu, sastāvdaļu vai atsevišķu tehnisko vienību) atbilstību apstiprinātajam tipam;

4.3.2. tam ir pieejams testēšanas aprīkojums vai cits piemērots aprīkojums, kas vajadzīgs katra apstiprinātā tipa atbilstības pārbaudei;

4.3.3. nodrošina, ka testu vai pārbaužu rezultātus reģistrē un ka pievienotie dokumenti ir pieejami laikposmā, kas nepārsniedz 10 gadus un ko nosaka, vienojoties ar apstiprinātājiestādi;

4.3.4. analizē katra veida testu vai pārbaužu rezultātus, lai pārbaudītu un ar rūpnieciskajai ražošanai atbilstīgām pielaidēm nodrošinātu stabilitāti attiecībā uz ražojumu parametriem;

4.3.5. nodrošina, ka katram ražojuma tipam tiek veiktas vismaz tās pārbaudes un testi, kas paredzēti Regulā (ES) Nr. 167/2013 un deleģētajos un īstenošanas aktos, kuri pieņemti saskaņā ar minēto regulu, kā arī attiecīgajos ANO EEK noteikumos vai ESAO kodeksā noteiktās pārbaudes un testi;

4.3.6. nodrošina, ka jebkurš paraugu vai testa objektu kopums, kas liecina par neatbilstību attiecīgā veida testā, ir pamats turpmākai paraugu ņemšanai un testam vai pārbaudei. Tiek veikti visi vajadzīgie pasākumi, lai atjaunotu ražošanas procesu nolūkā nodrošināt atbilstību apstiprinātajam tipam;

4.3.7. transportlīdzekļa tipa apstiprinājuma gadījumā 4.3.5. punktā minētajās pārbaudēs tiek pārbaudītas vismaz pareizas izgatavošanas specifikācijas saistībā ar apstiprinājumu un informācija, kas vajadzīga atbilstības sertifikātiem.

4.4. Pakāpenisku, jauktu vai vairākposmu tipa apstiprinājumu gadījumā apstiprinātājiestāde, kas piešķir gatava transportlīdzekļa tipa apstiprinājumu, var pieprasīt sīkāku informāciju par to, kā ir izpildītas ražošanas atbilstības prasības, kas izklāstītas šajā pielikumā, no jebkuras apstiprinātājiestādes, kas piešķīrusi tipa apstiprinājumu jebkurai attiecīgajai sistēmai, sastāvdaļai vai atsevišķai tehniskajai vienībai.

4.5. Ja apstiprinātājiestāde, kas piešķir gatava transportlīdzekļa tipa apstiprinājumu, nav apmierināta ar 4.4. punktā minēto paziņoto informāciju un šo neapmierinātību rakstiski paudusi attiecīgajam izgatavotājam un apstiprinātājiestādei, kas piešķīrusi tipa apstiprinājumu sistēmai, sastāvdaļai vai atsevišķai tehniskajai vienībai, tad apstiprinātājiestāde, kas piešķir gatava transportlīdzekļa tipa apstiprinājumu, pieprasa veikt papildu ražošanas atbilstības revīziju vai pārbaudes uz vietas attiecīgo sistēmu, sastāvdaļu vai atsevišķu tehnisko vienību izgatavotāja(-u) uzņēmumā, un rezultātus nekavējoties dara pieejamus attiecīgajai apstiprinātājiestādei.

4.6. Ja piemēro 4.4. un 4.5. punktu un apstiprinātājiestāde, kas piešķir gatava transportlīdzekļa tipa apstiprinājumu, papildu revīzijas vai pārbaudes rezultātus uzskata par neapmierinošiem, tad izgatavotājs nodrošina, ka ražošanas atbilstība tiek atjaunota iespējami drīz, veicot tādus korektīvus pasākumus, kurus par pietiekamiem uzskata apstiprinātājiestāde, kas piešķir gatava transportlīdzekļa tipa apstiprinājumu, un apstiprinātājiestāde, kas piešķir sistēmas, sastāvdaļas vai atsevišķas tehniskās vienības tipa apstiprinājumu.

5. Pastāvīgi verificēšanas pasākumi

5.1. Iestāde, kas piešķīrusi tipa apstiprinājumu, jebkurā laikā var pārbaudīt katrā ražotnē piemērojamās ražošanas atbilstības kontroles metodes, veicot periodisku revīziju. Šajā nolūkā izgatavotājs ļauj piekļūt ražošanas, pārbaudes, testēšanas, uzglabāšanas un izplatīšanas telpām un sniedz visu vajadzīgo informāciju, kas attiecas uz kvalitātes vadības sistēmas dokumentāciju un ierakstiem.

5.1.1. Parastā pieeja attiecībā uz šādām periodiskām revīzijām ir uzraudzīt 3. un 4. iedaļā (“Pirmais novērtējums” un “Ražojumu atbilstības pasākumi”) noteikto procedūru pastāvīgu efektivitāti.

5.1.1.1. Pieņem, ka uzraudzības pasākumi, kurus veic tehniskie dienesti (kvalificēti vai atzīti saskaņā ar 3.3.3. punkta prasībām), nodrošina 5.1.1. punkta prasību izpildi attiecībā uz procedūrām, kuras noteiktas pirmās izvērtēšanas laikā.

5.1.1.2. Parasti šīs verifikācijas (izņemot 5.1.1.1. punktā minētās) apstiprinātājiestāde veic tik bieži, lai nodrošinātu to, ka attiecīgie ražošanas atbilstības kontroles pasākumi, ko piemēro saskaņā ar 3. un 4. iedaļu, tiek pārskatīti laika posmā, kurš atbilst apstiprinātājiestādes radītajai uzticamībai.

5.2. Testu un pārbaužu dati un ražošanas uzskaite, jo īpaši to testu vai pārbaužu dati, kas dokumentētas saskaņā ar 4.2. punktu, katrā pārskatīšanas reizē ir pieejami inspektoram.

5.3. Inspektors drīkst atlasīt paraugus izlases kārtā testēšanai izgatavotāja laboratorijā vai tehniskajā dienestā, un tādā gadījumā tiek veikti tikai fiziskie testi. Paraugu minimālo skaitu var noteikt atkarībā no izgatavotāja pašpārbaudes rezultātiem.

5.4. Ja kontroles līmenis šķiet neapmierinošs vai ja konstatēta nepieciešamība pārbaudīt to testu derīgumu, kuri veikti, piemērojot 5.2. punktu, inspektors atlasa paraugus, kas nosūtāmi tehniskajam dienestam fizisko testu veikšanai saskaņā ar prasībām, kuras noteiktas 4. iedaļā un Regulā (ES) Nr. 167/2013, deleģētajos un īstenošanas aktos, kas pieņemti saskaņā ar minēto regulu, attiecīgajos ANO EEK noteikumos vai ESAO kodeksā.

5.5. Ja pārbaudē vai uzraudzības pārskatīšanā tiek konstatēti neapmierinoši rezultāti, apstiprinātājiestāde nodrošina, ka tiek veikti visi pasākumi, kas vajadzīgi, lai cik vien iespējams drīz atjaunotu ražošanas atbilstību.

5.6. Ja Regulā (ES) Nr. 167/2013 prasīta atbilstība ANO EEK noteikumiem vai kā alternatīvu prasībām, kas noteiktas deleģētajos aktos, kuri pieņemti saskaņā ar minēto regulu, atļauts izmantot pilnīgus testa protokolus, kas izsniegti, pamatojoties uz ESAO standarta kodeksiem, izgatavotājs var izvēlēties piemērot šā pielikuma noteikumus kā alternatīvu ražošanas atbilstības prasībām attiecīgajos ANO EEK noteikumos vai ESAO kodeksos. Tomēr, ja piemēro 4.5. vai 4.6. punktu, jāizpilda visas atsevišķās ražošanas atbilstības prasības, kas paredzētas ANO EEK noteikumos vai ESAO kodeksos, līdz apstiprinātājiestāde tās atzīst par izpildītām un nolemj, ka ražošanas atbilstība ir atjaunota.









V PIELIKUMS

Remonta un tehniskās apkopes informācijas pieejamības prasības

PAPILDINĀJUMU SARAKSTS







Papildinājuma Nr. Papildinājuma nosaukums 1 Transportlīdzekļa OBD un transportlīdzekļa remonta un tehniskās apkopes informācijas pieejamība 2 Informācija, kas dod iespēju izstrādāt vispārējus diagnostikas rīkus

1. Definīcija

Šajā pielikumā piemēro šādu definīciju: “transportlīdzekļa OBD un transportlīdzekļa remonta un tehniskās apkopes informācijas pieejamība” ir visas tādas OBD un remonta un tehniskās apkopes informācijas pieejamība, kas nepieciešama transportlīdzekļa pārbaudei, diagnostikai, tehniskajai apkopei vai remontam.

2. Atbilstība prasībām par transportlīdzekļa OBD un transportlīdzekļa remonta un tehniskās apkopes informācijas pieejamību tipa apstiprināšanas procedūrā

2.1. Izgatavotājs nodrošina atbilstību šā pielikuma tehniskajām prasībām par transportlīdzekļa OBD un transportlīdzekļa remonta un tehniskās apkopes informācijas pieejamību.

2.2. Apstiprinātājiestāde piešķir tipa apstiprinājumu tikai pēc tam, kad tā no izgatavotāja saņēmusi sertifikātu par transportlīdzekļa OBD un transportlīdzekļa remonta un tehniskās apkopes informācijas pieejamību.

2.3. Sertifikāts par transportlīdzekļa OBD un transportlīdzekļa remonta un tehniskās apkopes informācijas pieejamību ir pierādījums par atbilstību Regulas (ES) Nr. 167/2013 XV nodaļai.

2.4. Sertifikātu par transportlīdzekļa OBD un transportlīdzekļa remonta un tehniskās apkopes informācijas pieejamību sagatavo saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 167/2013 53. panta 8. punkta trešajā daļā minēto paraugu.

3. Maksa par piekļuvi

Papildus piekļuvei, kas tiek piešķirta uz konkrētu laiku atbilstoši Regulas (ES) Nr. 167/2013 55. pantam, izgatavotāji var piedāvāt piekļuvi uz transakciju pamata, kur maksa tiek iekasēta par katru transakciju un nav balstīta uz laiku, kurā nodrošināta piekļuve. Ja izgatavotāji piedāvā gan sistēmu piekļuvei uz konkrētu laiku, gan sistēmu piekļuvei uz transakciju pamata, neatkarīgie remonta veicēji izvēlas piekļuves sistēmu, kuru tie atzīst par labāku — vai nu piekļuvi uz konkrētu laiku, vai piekļuvi uz transakciju pamata.

4. Rezerves daļas, diagnostikas rīki un testēšanas iekārtas

4.1. Regulas (ES) Nr. 167/2013 53. panta 6. punkta kontekstā izgatavotājs dara ieinteresētajām personām pieejamu šādu informāciju, pamatojoties uz individuālu vienošanos, kam piemēro Regulas (ES) Nr. 167/2013 55. pantā noteikto principu, un norāda kontaktinformāciju savā tīmekļa vietnē:

4.1.1. attiecīgā informācija, kas ļauj izstrādāt rezerves komponentus, kuri ir svarīgi OBD sistēmas pareizai darbībai;

4.1.2. informācija, kas dod iespēju izstrādāt vispārējus diagnostikas rīkus, kuri norādīti 2. papildinājumā.

4.2. Šā pielikuma 4.1.1. punkta nolūkā rezerves komponentu izstrādi nekavē nekas no turpmāk minētā:

4.2.1. atbilstīgas informācijas nepieejamība;

4.2.2. tehniskās prasības par nepareizas darbības uzrādīšanas stratēģijām, ja ir pārsniegtas OBD robežvērtības vai ja OBD sistēma nespēj pildīt šajā regulā noteiktās OBD pārraudzības pamatprasības;

4.2.3. īpaši OBD informācijas apstrādes pārveidojumi, lai atsevišķi uzraudzītu transportlīdzekļa darbināšanu ar šķidro degvielu vai ar gāzveida degvielu;

4.2.4. tādu ar gāzveida degvielu darbināmu transportlīdzekļu tipa apstiprinājums, kuriem ir konstatēts ierobežots nelielu defektu skaits.

4.3. Šā pielikuma 4.1.2. punkta nolūkā, ja izgatavotāji savos franšīzes tīklos izmanto diagnostikas un testēšanas rīkus saskaņā ar standartiem ISO 22900-2:2009 “Modulārā transportlīdzekļu komunikācijas saskarne (MVCI)” un ISO 22901-2:2011 “Diagnostikas datu atvērtā apmaiņa (ODX)”, ODX datnēm jābūt pieejamām neatkarīgiem uzņēmumiem, izmantojot izgatavotāja tīmekļa vietni.

▼M1

4.4. Pielikuma 4.1.2. punktu piemēro no 1.7.2021.

Tomēr no 4.1.2. punktā minētā pienākuma ir atbrīvoti R un S kategorijas transportlīdzekļu izgatavotāji, kuri transportlīdzekļu diagnostikas vai pārprogrammēšanas vajadzībām neizmanto diagnostikas rīkus vai fizisku vai bezvadu saziņu ar vadības ierīces bloku(-iem).

▼B

5. Vairākposmu tipa apstiprināšana

5.1. Vairākposmu tipa apstiprināšanas gadījumā, kā noteikts Regulas (ES) Nr. 167/2013 20. pantā, galīgais izgatavotājs ir atbildīgs par transportlīdzekļa OBD un transportlīdzekļa remonta un tehniskās apkopes informācijas pieejamības nodrošināšanu attiecībā uz savu(-iem) izgatavošanas posmu(-iem) un par saikni ar iepriekšējo(-iem) posmu(-iem).

5.2. Turklāt galīgais izgatavotājs savā tīmekļa vietnē sniedz neatkarīgiem uzņēmumiem šādu informāciju:

5.2.1. par iepriekšējo(-iem) posmu(-iem) atbildīgā(-o) izgatavotāja(-u) tīmekļa vietnes adrese;

5.2.2. visu par iepriekšējo(-iem) posmu(-iem) atbildīgo izgatavotāju nosaukums un adrese;

5.2.3. iepriekšējā(-o) posma(-u) tipa apstiprinājuma numurs(-i);

5.2.4. motora numurs.

5.3. Izgatavotāji, kuri ir atbildīgi par vienu konkrētu tipa apstiprināšanas posmu vai vairākiem tās posmiem, ir atbildīgi par transportlīdzekļa OBD un transportlīdzekļa remonta un tehniskās apkopes informācijas pieejamības nodrošināšanu savā tīmekļa vietnē saistībā ar to/tiem tipa apstiprināšanas posmu(-iem), par ko tie ir atbildīgi, un par saikni ar iepriekšējo(-iem) posmu(-iem).

5.4. Izgatavotājs, kurš ir atbildīgs par vienu konkrētu tipa apstiprināšanas posmu vai vairākiem tās posmiem, par nākamo posmu atbildīgajam izgatavotājam sniedz šādu informāciju:

5.4.1. atbilstības sertifikāts attiecībā uz posmu(-iem), par ko tas ir atbildīgs;

5.4.2. sertifikāts par transportlīdzekļa OBD un transportlīdzekļa remonta un tehniskās apkopes informācijas pieejamību, iekļaujot arī sertifikāta papildinājumus;

5.4.3. tipa apstiprinājuma numurs, kas atbilst posmam(-iem), par ko ir atbildīgs izgatavotājs;

5.4.4. dokumenti, kas minēti 5.4.1., 5.4.2. un 5.4.3. punktā un ko nodrošina izgatavotājs(-i), kurš(-i) saistīts(-i) ar iepriekšējo(-iem) posmu(-iem).

5.5. Katrs izgatavotājs pilnvaro par nākamo posmu atbildīgo izgatavotāju nodot iesniegtos dokumentus izgatavotājiem, kuri ir atbildīgi par katru nākamo posmu un galīgo posmu.

5.6. Turklāt izgatavotājs, kurš ir atbildīgs par vienu konkrētu tipa apstiprināšanas posmu vai vairākiem tās posmiem, pamatojoties uz līgumu:

5.6.1. nodrošina par nākamo posmu atbildīgajam izgatavotājam piekļuvi transportlīdzekļa OBD un transportlīdzekļa remonta un tehniskās apkopes informācijai un saskarnes informācijai, kura atbilst konkrētajam(-iem) posmam(-iem), par ko ir atbildīgs izgatavotājs;

5.6.2. pēc pieprasījuma, ko iesniedz par kādu no tipa apstiprināšanas turpmākajiem posmiem atbildīgais izgatavotājs, nodrošina piekļuvi transportlīdzekļa OBD un transportlīdzekļa remonta un tehniskās apkopes informācijai un saskarnes informācijai, kura atbilst konkrētajam(-iem) posmam(-iem), par ko ir atbildīgs izgatavotājs.

5.7. Izgatavotājs, arī galīgais izgatavotājs, drīkst iekasēt maksu saskaņā Regulas (ES) Nr. 167/2013 55. pantu tikai par to/tiem posmu(-iem), par ko tas ir atbildīgs.

5.8. Izgatavotājs, arī galīgais izgatavotājs, neiekasē maksu par informācijas sniegšanu saistībā ar jebkura cita izgatavotāja tīmekļa vietnes adresi vai kontaktinformāciju.

6. Mazo sēriju izgatavotāji

6.1. Izgatavotāji nodrošina vienkāršu un ātru piekļuvi remonta un tehniskās apkopes informācijai tā, lai nepieļautu diskrimināciju salīdzinājumā ar pilnvarotajiem izplatītājiem un remonta veicējiem piemērotajiem noteikumiem vai piešķirto piekļuvi, saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 167/2013 53. panta 13. punktu, ja tie gadā visā pasaulē saražo mazāk tā tipa transportlīdzekļu, uz ko attiecas minētā regula, nekā norādīts turpmāk:

a) T kategorija: 200 transportlīdzekļi;

b) C kategorija: 80 transportlīdzekļi;

c) R kategorija: 400 transportlīdzekļi;

d) S kategorija: 200 transportlīdzekļi.

Sistēmas, sastāvdaļas vai atsevišķas tehniskās vienības tipam, uz ko attiecas minētā regula, attiecīgais skaitlis šā noteikuma nozīmē ir 250 vienības.

▼M1

6.2. Transportlīdzekļus, sistēmas, sastāvdaļas un atsevišķas tehniskas vienības, uz ko attiecas 6.1. punkts, norāda izgatavotāja remonta un tehniskās apkopes informācijas tīmekļa vietnē.

▼B

6.3. Apstiprinātājiestāde ziņo Komisijai par katru mazo sēriju izgatavotājiem piešķirto tipa apstiprinājumu.

7. Pienākumu izpilde attiecībā uz transportlīdzekļa OBD un transportlīdzekļa remonta un tehniskās apkopes informācijas pieejamību

7.1. Apstiprinātājiestāde vai nu pēc savas iniciatīvas, vai pamatojoties uz sūdzību vai tehniskā dienesta novērtējumu, var jebkurā laikā pārbaudīt to, kā izgatavotājs izpilda savus pienākumus saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 167/2013 un šīs regulas noteikumiem, kā arī sertifikāta par transportlīdzekļa OBD un transportlīdzekļa remonta un tehniskās apkopes informācijas pieejamību noteikumiem.

7.2. Ja apstiprinātājiestāde konstatē, ka izgatavotājs nepilda pienākumu nodrošināt transportlīdzekļa OBD un transportlīdzekļa remonta un tehniskās apkopes informācijas pieejamību, apstiprinātājiestāde, kura piešķīrusi attiecīgo tipa apstiprinājumu, veic atbilstīgus pasākumus situācijas labošanai.

7.3. Šie pasākumi var būt tipa apstiprinājuma anulēšana vai apturēšana, soda nauda vai citi pasākumi, kas pieņemti saskaņā ar Regulu (ES) Nr. 167/2013.

7.4. Ja neatkarīgs uzņēmums vai nozares apvienība, kas pārstāv neatkarīgus uzņēmumus, iesniedz apstiprinātājiestādei sūdzību, apstiprinātājiestāde veic revīziju, lai pārbaudītu, vai izgatavotājs izpilda pienākumus attiecībā uz transportlīdzekļa OBD un transportlīdzekļa remonta un tehniskās apkopes informācijas pieejamību.

7.5. Veicot revīziju, apstiprinātājiestāde var lūgt tehnisko dienestu vai citu neatkarīgu ekspertu veikt novērtējumu, lai pārbaudītu minēto pienākumu izpildi.

7.6. Ja transportlīdzekļa OBD un transportlīdzekļa remonta un tehniskās apkopes informācija tipa apstiprinājuma pieteikuma iesniegšanas laikā nav pieejama, izgatavotājs sniedz minēto informāciju sešu mēnešu laikā no tipa apstiprināšanas dienas.

7.7. Ja transportlīdzekli laiž tirgū vēlāk nekā sešus mēnešus pēc tipa apstiprināšanas dienas, informāciju sniedz tajā dienā, kad transportlīdzekli laiž tirgū.

7.8. Apstiprinātājiestāde, pamatojoties uz aizpildītu sertifikātu par transportlīdzekļa OBD un transportlīdzekļa remonta un tehniskās apkopes informācijas pieejamību, var pieņemt, ka izgatavotājs ir ieviesis pietiekamus pasākumus un procedūras attiecībā uz transportlīdzekļa OBD un transportlīdzekļa remonta un tehniskās apkopes informācijas pieejamību, ja nav iesniegtas sūdzības un ja izgatavotājs iesniedz sertifikātu 7.7. punktā noteiktajos termiņos.

7.9. Ja atbilstības sertifikāts šajā laikposmā nav iesniegts, apstiprinātājiestāde īsteno piemērotus pasākumus atbilstības nodrošināšanai.

8. Informācijas prasības, piešķirot neatkarīgiem uzņēmumiem piekļuvi zonām, kas nav aizsargātas zonas

8.1. Lai piekļūtu jebkādai transportlīdzekļa OBD un transportlīdzekļa remonta un tehniskās apkopes informācijai, kas neattiecas uz aizsargātām transportlīdzekļa zonām, reģistrācijas prasībās, lai izgatavotāja tīmekļa vietni varētu izmantot neatkarīgs uzņēmums, prasa tikai tādu informāciju, kas nepieciešama, lai apstiprinātu to, kādā veidā veicams maksājums par informāciju.

9. Informācijas prasības, piešķirot neatkarīgiem uzņēmumiem piekļuvi aizsargātām zonām

9.1. Lai piekļūtu jebkādai transportlīdzekļa OBD un transportlīdzekļa remonta un tehniskās apkopes informācijai, kas attiecas uz piekļuvi aizsargātām transportlīdzekļa zonām, neatkarīgam uzņēmumam jābūt akreditētam un pilnvarotam šādā nolūkā, pamatojoties uz dokumentiem, kas uzskatāmi parāda, ka uzņēmums veic likumīgu saimniecisko darbību un nav apsūdzēts nekādās saistītās kriminālās darbībās.

9.2. Neatkarīgiem uzņēmumiem piešķir piekļuvi transportlīdzekļa drošības elementiem, ko izmanto pilnvarotie izplatītāji un remontdarbnīcas, piemērojot aizsardzības tehnoloģijas, lai nodrošinātu datu apmaiņas konfidencialitāti, integritāti un aizsardzību pret datu pārspēlēšanu.

9.3. Regulas (ES) Nr. 167/2013 56. pantā paredzētais Forums par piekļuvi transportlīdzekļu informācijai konkretizēs šo prasību izpildei nepieciešamos parametrus atbilstoši jaunākajām tehnoloģijām.

9.4. Attiecībā uz informāciju par piekļuvi aizsargātām transportlīdzekļa zonām neatkarīgs uzņēmums, lai identificētu sevi un organizāciju, ko tas pārstāv, uzrāda sertifikātu saskaņā ar standartu ISO 20828:2006. Izgatavotājs atbild ar savu sertifikātu saskaņā ar ISO 20828:2006, apstiprinot neatkarīgam uzņēmumam, ka tas piekļūst attiecīgā izgatavotāja oficiālajai tīmekļa vietnei. Abas puses reģistrē visas minētās transakcijas, norādot attiecīgos transportlīdzekļus un tiem veiktās izmaiņas saskaņā ar šo noteikumu.









1. papildinājums

Transportlīdzekļa OBD un transportlīdzekļa remonta un tehniskās apkopes informācijas pieejamība

1. Ievads

1.1. Šajā papildinājumā ir noteiktas tehniskās prasības attiecībā uz transportlīdzekļa OBD un transportlīdzekļa remonta un tehniskās apkopes informācijas pieejamību.

2. Prasības

2.1. Izgatavotājs sniedz transportlīdzekļa remonta un tehniskās apkopes informāciju, izmantojot tikai atklātu teksta un grafisko formātu vai formātus, ko var apskatīt un izdrukāt, izmantojot tikai standarta programmatūras spraudņus, kas ir brīvi pieejami, viegli instalējami un darbojas parasti izmantojamās datoru operētājsistēmās.

2.1.1. Tīmekļa vietnēs pieejamā transportlīdzekļa OBD un transportlīdzekļa remonta un tehniskās apkopes informācija atbilst Regulas (ES) Nr. 167/2013 53. panta 2. punktā minētajam kopējam standartam.

2.1.2. Ja iespējams, atslēgvārdi metadatos atbilst standartam ISO 15031-2:2010. Šai informācijai jābūt pieejamai vienmēr, izņemot gadījumus, kad tas nav iespējams tīmekļa vietnes uzturēšanas nolūkos.

2.1.3. Personām, kam nepieciešamas tiesības pavairot vai pārpublicēt informāciju, jāsazinās tieši ar attiecīgo izgatavotāju.

2.1.4. Jābūt pieejamai arī informācijai par mācību materiāliem, bet to var nodrošināt, izmantojot citus līdzekļus, nevis tīmekļa vietnes.

2.2. Informācija par visām transportlīdzekļa detaļām, ar kurām transportlīdzekļa izgatavotājs ir aprīkojis transportlīdzekli, ko identificē modeļa un sērijas numurs vai transportlīdzekļa identifikācijas numurs (VIN) un jebkurš cits papildu kritērijs, piemēram, transportlīdzekļa garenbāze, motora jauda, apdares līmenis vai opcijas, un kuras var aizvietot ar rezerves daļām, ko transportlīdzekļa izgatavotājs piedāvā saviem pilnvarotajiem remonta veicējiem vai izplatītājiem, vai trešām personām, atsaucoties uz oriģinālā aprīkojuma (OE) detaļas numuru, tiek darīta pieejama datu bāzē, kurai viegli var piekļūt neatkarīgi uzņēmumi.

2.3. Šajā datu bāzē vai alternatīvā pieejamā formātā iekļauj VIN, OE detaļu numurus, OE detaļu nosaukumus, derīguma atzīmi (“derīgs no” un “derīgs līdz” datumus), uzstādīšanas atzīmes un attiecīgā gadījumā strukturēšanas raksturojumu.

2.4. Informāciju, kas iekļauta datu bāzē vai iegūstama citā pieejamā formātā, regulāri atjaunina. Atjauninājumos jo īpaši ietver visus pārveidojumus, kas veikti atsevišķiem transportlīdzekļiem pēc to izgatavošanas, ja šāda informācija ir pieejama pilnvarotajam izplatītājam.

▼M1

2.5. Vadības bloku pārprogrammēšanas un diagnostikas vajadzībām, lai veiktu pārkalibrēšanu pēc remonta vai programmatūras ielādi nomainītajā elektroniskajā vadības blokā, vai pārkodētu vai reinicializētu rezerves daļas vai sastāvdaļas, jābūt iespējai izmantot nepatentētu aparatūru.

2.5.1. Pārprogrammēšanu un diagnostiku (PC-VCI komunikācijas saskarne) saskaņā ar ISO 22900-2, SAE J2534 vai TMC RP1210 veic no 1.7.2021.

Tomēr no 1.7.2023. šā punkta pirmo daļu piemēro šādiem izgatavotājiem:

a) R un S kategorijas transportlīdzekļu izgatavotājiem,

b) T un C kategorijas transportlīdzekļu izgatavotājiem, kuru ražošanas apjoms ir mazāks par šā pielikuma 6.1. punktā noteiktajiem ierobežojumiem,

c) sistēmu, sastāvdaļu vai atsevišķu tehnisko vienību izgatavotājiem, kuru ražošanas apjoms ir mazāks par šā punkta 6.1. punktā noteiktajiem ierobežojumiem.

2.5.2. Var lietot arī Ethernet, seriālā kabeļa vai lokālā tīkla (LAN) saskarni un alternatīvus datu nesējus, piemēram, kompaktdisku (CD), ciparvideodisku (DVD) vai pusvadītāju atmiņas ierīci, taču ar noteikumu, ka tādēļ nav vajadzīgs patentēts komunikācijas programmnodrošinājums (piemēram, dziņi vai spraudņi) un aparatūra. Lai validētu izgatavotājam specifiska lietojuma un ISO 22900-2, SAE J2534 vai TMC RP1210 atbilstošo transportlīdzekļa komunikācijas saskarņu (VCI) saderību, izgatavotājs piedāvā vai nu neatkarīgi izstrādātas VCI validēšanu, vai informāciju un jebkādas speciālas aparatūras nomu, kas ir vajadzīga, lai VCI izgatavotājs varētu pats veikt šādu validēšanu. Attiecībā uz maksu par šādu validēšanu vai informāciju un aparatūru piemēro Regulas (ES) Nr. 167/2013 55. pantā minētos nosacījumus.

2.5.3. Transportlīdzekļu izgatavotāju programmnodrošinājuma līdzāspastāvēšanu nodrošina no 1.7.2021.

Tomēr no 1.7.2023. šā punkta pirmo daļu piemēro šādiem izgatavotājiem:

a) R un S kategorijas transportlīdzekļu izgatavotājiem;

b) T un C kategorijas transportlīdzekļu izgatavotājiem, kuru ražošanas apjoms ir mazāks par šā pielikuma 6.1. punktā noteiktajiem ierobežojumiem;

c) sistēmu, sastāvdaļu vai atsevišķu tehnisko vienību izgatavotājiem, kuru ražošanas apjoms ir mazāks par šā pielikuma 6.1. punktā noteiktajiem ierobežojumiem.

2.5.4. Lai nodrošinātu komunikāciju starp transportlīdzekli un diagnostikas rīkiem, fiziskajiem diagnostikas savienotājiem starp VCI un transportlīdzekli piemēro šādus standartus: SAE J1939-13, ISO 11783-2, ISO 15031-3 un ISO 13400-4.

▼B

2.5.5. Ja izgatavotājs iesaka traktora tipa apvienojumu ar R vai S kategorijas transportlīdzekļa tipu vai otrādi, tas neatkarīgiem uzņēmumiem sniedz transportlīdzekļa OBD un transportlīdzekļa remonta un tehniskās apkopes informāciju, kas saistīta ar abu transportlīdzekļu savienojamību. Šo informāciju var sniegt arī tīmekļa vietnē, kuru kopīgi izveidojuši vairāki izgatavotāji vai izgatavotāju konsorcijs, ja šī tīmekļa vietne atbilst šīs regulas noteikumiem, kā norādīts Regulas (ES) Nr. 167/2013 23. apsvērumā.

2.6. Remonta informācijas tīmekļa vietnēs izgatavotāji norāda tipa apstiprinājuma numuru katram modelim.

2.7. Izgatavotāji nosaka samērīgu un proporcionālu stundas, dienas, mēneša un gada maksu un, ja piemērojams, maksu par transakciju par piekļuvi savām remonta un tehniskās apkopes informācijas tīmekļa vietnēm.









2. papildinājums

Informācija, kas dod iespēju izstrādāt vispārējus diagnostikas rīkus

1. Diagnostikas rīku izgatavošanai nepieciešamā informācija

Lai atvieglotu vispārēju diagnostikas rīku nodrošināšanu vairāku marku transportlīdzekļu remonta veicējiem, transportlīdzekļu izgatavotāji savās remonta informācijas tīmekļa vietnēs nodrošina piekļuvi 1.1., 1.2. un 1.3. punktā minētajai informācijai. Šajā informācijā iekļauj visas diagnostikas rīku funkcijas un visas saites uz remonta informāciju, kā arī norādījumus problēmu novēršanai. Par piekļuvi šai informācijai var prasīt samērīgu maksu.

1.1. Komunikācijas protokola informācija

Jānorāda šāda informācija, kas indeksēta attiecībā pret transportlīdzekļa marku, modeli un variantu vai citu apstrādājamu definējumu, piemēram, VIN vai transportlīdzekļa un sistēmu identifikāciju:

a) visas papildu protokola informācijas sistēmas, kas nepieciešamas, lai būtu iespējams veikt pilnīgu diagnostiku papildus ANO/EEK Noteikumu Nr. 49 9.B pielikuma 4.7.3. punktā noteiktajiem standartiem, iekļaujot visu papildu iekārtas vai programmatūras protokola informāciju, parametru identifikāciju, pārsūtīšanas funkcijas, prasības attiecībā uz “uzturēšanu” vai kļūdu nosacījumus;

b) sīka informācija par to, kā iegūt un interpretēt visus kļūdu kodus, kuri neatbilst ANO/EEK Noteikumu Nr. 49 9.B pielikuma 4.7.3. punktā noteiktajiem standartiem;

c) saraksts ar visiem pieejamajiem tiešo datu parametriem, iekļaujot gradācijas un piekļuves informāciju;

d) saraksts ar visiem pieejamajiem funkcionālajiem testiem, iekļaujot iekārtu iedarbināšanu vai vadību un to īstenošanas līdzekļus;

e) sīki izklāstītas norādes, kā iegūt visu informāciju par komponentiem un statusu, laika zīmogus, DTC gaidīšanas režīmā un stingkadrus;

f) sākotnējo iestatījumu atjaunošana adaptīviem mācību parametriem, variantu kodiem un rezerves komponentu izveidei, un klientu preferences;

g) ECU identifikācija un variantu kodi;

h) sīka informācija par to, kā atjaunot ekspluatācijas apgaismojuma sākotnējos iestatījumus;

i) diagnostikas savienotāja atrašanās vieta un informācija par savienotāju;

j) motora koda identifikācija.

1.2. OBD pārraudzīto sastāvdaļu testi un diagnostika

Jānorāda šāda informācija:

a) testu apraksts funkcionalitātes apstiprināšanai sastāvdaļas vai elektroinstalācijas līmenī;

b) testa procedūra, iekļaujot arī testa parametrus un informāciju par sastāvdaļām;

c) sīka informācija par savienotāju, iekļaujot arī minimālos un maksimālos ievades un izvades datus un braukšanas un slodzes vērtības;

d) konkrētos braukšanas apstākļos, tostarp dīkstāvē, paredzamās vērtības;

e) sastāvdaļu elektriskās vērtības statiskā un dinamiskā stāvoklī;

f) kļūmes režīma vērtības katrā minētajā scenārijā;

g) kļūmes režīma diagnostikas secība, iekļaujot kļūmju kokus un vadītu diagnostiku un novēršanu.

1.3. Remonta veikšanai nepieciešamā informācija

Jānorāda šāda informācija:

a) ECU un sastāvdaļu inicializēšana (gadījumos, kad uzstāda aizstājējus);

b) jaunu vai aizstājēju ECU inicializēšana, attiecīgā gadījumā izmantojot (pār-) programmēšanas metodes ar datu pārsūtīšanu (pass-through metodes).









VI PIELIKUMS

Apgāšanās aizsargkonstrukcijām piemērojamās prasības (dinamiskā testēšana)

A. VISPĀRĪGS NOTEIKUMS

1. Apgāšanās aizsargkonstrukcijām piemērojamās Savienības prasības (dinamiskā testēšana) ir noteiktas B punktā.

B. APGĀŠANĀS AIZSARGKONSTRUKCIJĀM PIEMĒROJAMĀS PRASĪBAS (DINAMISKĀ TESTĒŠANA) ( 1 )

1. Definīcijas

1.1. [Nepiemēro]

1.2. Apgāšanās aizsargkonstrukcija (ROPS) Apgāšanās aizsargkonstrukcija (aizsargkabīne vai aizsargrāmis), turpmāk – “aizsargkonstrukcija”, ir tāda konstrukcija uz traktora, kuras galvenais mērķis ir novērst vai ierobežot vadītāja apdraudējumu, ko izraisa traktora apgāšanās, parastas lietošanas laikā. Apgāšanās aizsargkonstrukcija nodrošina brīvu telpu klīrensa zonai, kura ir pietiekami liela, lai aizsargātu vadītāju sēdus stāvoklī vai nu konstrukcijas aizsargrāmī, vai arī apgabalā, ko norobežo vairākas taisnes, kuras no konstrukcijas ārējām malām savienotas ar kādu traktora daļu, kas var saskarties ar zemes virsmu un kas spēj atbalstīt traktoru šajā stāvoklī, ja traktors apgāžas.

1.3. Sliede 1.3.1. Provizoriska definīcija: riteņa vidusplakne Riteņa vidusplakne atrodas vienādā attālumā no abām plaknēm, kas norobežo telpu starp riteņa diska ārējām malām. 1.3.2. Sliedes definīcija Vertikālā plakne, kas iet caur riteņa asi, šķērso tās vidusplakni taisnā līnijā, kura noteiktā punktā savienojas ar balsta virsmu. Ja A un B ir divi punkti, kas šādi definēti riteņiem uz vienas traktora ass, tad sliedes platums ir attālums starp A un B. Šādi sliedi var definēt gan priekšējiem, gan pakaļējiem riteņiem. Dubultriteņiem sliede ir attālums starp divām plaknēm, kuras abas ir riteņu pāra vidusplaknes. Kāpurķēžu traktoriem sliede ir attālums starp kāpurķēžu vidusplaknēm. 1.3.3. Papildu definīcija: traktora vidusplakne A un B punkta galējie stāvokļi traktora pakaļējai asij ir sliedes maksimālā iespējamā vērtība. Vertikālā plakne, kura ir taisnā leņķī pret AB līniju tās centrālajā punktā, ir traktora vidusplakne.

1.4. Garenbāze Garenbāze ir attālums starp vertikālām plaknēm, kas iet caur divām līnijām AB, kas definētas iepriekš – attiecīgi viena priekšējiem un viena pakaļējiem riteņiem.

1.5. Sēdekļa indeksa punkta noteikšana. Sēdekļa novietojums un noregulēšana testam 1.5.1. Sēdekļa indeksa punkts (SIP) ( 2 ) Sēdekļa indeksa punktu nosaka saskaņā ar ISO 5353:1995. 1.5.2. Sēdekļa novietojums un noregulēšana testam 1.5.2.1. Ja atzveltnes un sēdekļa plāksnes slīpums ir regulējams, tas jānoregulē tā, lai sēdekļa indeksa punkts būtu visaugstākajā aizmugurējā stāvoklī. 1.5.2.2. Ja sēdeklim ir atsperes, tās jānobloķē pusgājienā, ja vien tas nav pretrunā norādījumiem, ko skaidri formulējis sēdekļa izgatavotājs. 1.5.2.3. Ja sēdekļa stāvoklis ir regulējams tikai gareniski un vertikāli, sēdekļa indeksa punktu šķērsojošā garenass ir paralēla caur stūres rata centru ejošajai traktora vertikālajai garenplaknei un tā neatrodas tālāk par 100 mm no šīs plaknes.

1.6. Klīrensa zona 1.6.1. Atskaites plakne Klīrensa zona ir attēlota 3.8. līdz 3.10. attēlā un raksturota 3.3. tabulā. Minēto zonu nosaka attiecībā pret atskaites plakni un sēdekļa indeksa punktu. Atskaites plakne ir vertikāla plakne, parasti gareniski pret traktoru, kas šķērso sēdekļa indeksa punktu un stūres rata centru. Parasti atskaites plakne sakrīt ar traktora garenisko vidusplakni. Pieņem, ka minētā atskaites plakne ar sēdekli un stūres ratu slogošanas laikā pārvietojas horizontāli, bet paliek perpendikulāra pret traktoru vai apgāšanās aizsargkonstrukcijas grīdu. Klīrensa zonu nosaka, pamatojoties uz 1.6.2. un 1.6.3. apakšpunktu. 1.6.2. Klīrensa zonas noteikšana traktoriem ar sēdekli, kas nav reverss Traktoriem ar sēdekli, kas nav reverss, klīrensa zona ir noteikta 1.6.2.1. līdz 1.6.2.10. punktā, un, ja traktors ir uz horizontālas virsmas un regulējams sēdeklis ir noregulēts visaugstākajā aizmugurējā stāvoklī (2) , un regulējams stūres rats ir noregulēts vidusstāvoklī vadīšanai sēdus, tad zonu ierobežo šādas plaknes: 1.6.2.1. horizontāla plakne A1 B1 B2 A2, (810 + av) mm attālumā virs sēdekļa indeksa punkta (SIP) ar līniju B1B2, kas atrodas (ah-10) mm attālumā aiz SIP; 1.6.2.2. slīpa plakne G1 G2 I2 I1, kura ir perpendikulāra atskaites plaknei un kurā ietverts punkts 150 mm attālumā aiz līnijas B1B2 un sēdekļa atzveltnes galējais aizmugurējais punkts; 1.6.2.3. cilindriska virsma A1 A2 I2 I1, kura ir perpendikulāra atskaites plaknei un kuras rādiuss ir 120 mm, kas ir tangenciāla 1.6.2.1. un 1.6.2.2. punktā noteiktajām plaknēm; 1.6.2.4. cilindriska virsma B1 C1 C2 B2, kura ir perpendikulāra atskaites plaknei un kuras rādiuss ir 900 mm, kas izvirzīta uz priekšu par 400 mm un ir tangenciāla 1.6.2.1. punktā noteiktajai plaknei gar līniju B1B2; 1.6.2.5. slīpa plakne C1 D1 D2 C2, kas ir perpendikulāra atskaites plaknei un savienojas ar 1.6.2.4. punktā noteikto virsmu, un iet 40 mm attālumā no stūres rata priekšējās ārējās malas. Ja stūres rats atrodas augstu, šī plakne ir izvirzīta uz priekšu no līnijas B1B2 tangenciāli 1.6.2.4. punktā noteiktajai virsmai; 1.6.2.6. vertikāla plakne D1 E1 E2 D2, kas ir perpendikulāra atskaites plaknei 40 mm attālumā pirms stūres rata ārējās malas; 1.6.2.7. horizontāla plakne E1 F1 F2 E2, kura šķērso punktu (90-av) mm attālumā zem sēdekļa indeksa punkta (SIP); 1.6.2.8. virsma G1 F1 F2 G2, kas vajadzības gadījumā ir liekta no 1.6.2.2. punktā noteiktās plaknes zemākās robežas līdz 1.6.2.7. punktā noteiktajai horizontālajai plaknei, ir perpendikulāra atskaites plaknei un visā garumā saskaras ar sēdekļa atzveltni; 1.6.2.9. vertikālas plaknes J1 E1 F1 G1 H1 un J2 E2 F2 G2 H2. Šīs vertikālās plaknes izvirzītas virs plaknes E1 F1 F2 E2 par 300 mm; attālumi E1 E0 un E2 E0 ir 250 mm; 1.6.2.10. paralēlas plaknes A1 B1 C1 D1 J1 H1 I1 un A2 B2 C2 D2 J2 H2 I2, kuru slīpums ir tāds, ka plaknes augšējā mala pusē, kurai pieliek spēku, ir vismaz 100 mm attālumā no vertikālās atskaites plaknes. 1.6.3. Klīrensa zonas noteikšana traktoriem ar reversu vadītāja vietu Traktoriem ar reversu vadītāja vietu (reverss sēdeklis un stūres rats) klīrensa zona ir to abu klīrensa zonu apgabals, kuras nosaka abi dažādie stūres rata un sēdekļa stāvokļi. 1.6.4. Sēdekļu izvēles iespējas 1.6.4.1. Ja ir iespējams izvēlēties, ar kādiem sēdekļiem var aprīkot traktoru, testu vajadzībām izmanto apgabalu, kurā ietverti visi iespējamie sēdekļa indeksa punkti. Aizsargkonstrukcija nedrīkst ietiekties lielākajā klīrensa zonā, kurā ņemti vērā šie dažādie sēdekļa indeksa punkti. 1.6.4.2. Ja pēc testa tiek piedāvāta jauna sēdekļa izvēles iespēja, ir jānosaka, vai klīrensa zona apkārt jaunajam SIP iekļaujas iepriekš noteiktajā apgabalā. Ja tā šajā apgabalā neiekļaujas, ir jāveic jauns tests. 1.6.4.3. Sēdeklis, kurš paredzēts personai, kas nav traktora vadītājs, un no kura nav iespējams vadīt traktoru, nav uzskatāms par sēdekļa izvēles iespēju. SIP nav jānosaka, jo klīrensa zonu nosaka attiecībā pret vadītāja sēdekli.

1.7. Masa bez balasta Traktora masa bez balasta ierīcēm un, ja traktors aprīkots ar pneimatiskajām riepām, bez šķidrā balasta riepās. Traktoram jābūt darba kārtībā ar piepildītām tvertnēm, cirkulācijas kontūriem un radiatoru, jābūt aizsargkonstrukcijai ar apšuvumu un visam ritošās iekārtas aprīkojumam vai papildu priekšējo riteņu piedziņas komponentiem, kas vajadzīgi parastai ekspluatācijai. Vadītājs netiek iekļauts.

1.8. Pieļaujamās pielaides mērījumos Attālums ± 0,5 mm Spēks ± 0,1 % (no pilnas sensora skalas) Masa ± 0,2 % (no pilnas sensora skalas) Spiediens riepās ± 5,0 % Leņķis ± 0,1°

1.9. Simboli



ah (mm) Puse no sēdekļa horizontālā regulējuma av (mm) Puse no sēdekļa vertikālā regulējuma E (J) Testa laikā pievadītā enerģija F (N) Statiskās slodzes spēks H (mm) Svārsta kluča smaguma centra pacelšanas augstums I (kg.m2) Inerces moments ap pakaļējo asi, izņemot riteņus, kuru izmanto, lai aprēķinātu no aizmugures dota trieciena enerģiju L (mm) Garenbāze, kuru izmanto, lai aprēķinātu no aizmugures dota trieciena enerģiju M (kg) Masa, kuru izmanto, lai aprēķinātu enerģiju un saspiešanas spēku

2. Piemērošanas joma

2.1. Šo pielikumu piemēro traktoriem, kuriem ir vismaz divas asis riteņiem ar pneimatiskajām riepām, ar vai bez kāpurķēdes uzlikām, un traktora masa bez balasta ir lielāka nekā 600 kg, bet parasti mazāka nekā 6 000 kg.

2.2. Pakaļējo riteņu minimālajam sliedes platumam parasti jābūt lielākam nekā 1 150 mm. Ir atzīts, ka var būt tādas konstrukcijas traktori, piemēram, zāles pļāvēji, šauri traktori darbam vīna dārzos, zema profila traktori, kurus izmanto telpās ar ierobežotu augstumu vai augļu dārzos, traktori ar paaugstinātu klīrensu un īpašas mežsaimniecības mašīnas, piemēram, transportieri un treilēšanas traktori, kam šo pielikumu nepiemēro.

3. Noteikumi un norādījumi

3.1. Vispārīgi noteikumi

3.1.1. Aizsargkonstrukciju var izgatavot traktora izgatavotājs vai neatkarīgs uzņēmums. Jebkurā gadījumā tests ir spēkā tikai attiecībā uz tādu traktora modeli, kuram šis tests ir veikts. Aizsargkonstrukcija atkārtoti jātestē katram traktora modelim, pie kā to paredzēts piestiprināt. Tomēr testēšanas iestādes var apliecināt, ka izturības testi ir spēkā arī attiecībā uz tādiem traktoru modeļiem, kurus iegūst no sākotnējā modeļa, pārveidojot motoru, transmisiju, stūres iekārtu un priekšējo balstiekārtu (skatīt 3.6. punktu. Attiecināšana uz citiem traktoru modeļiem). Savukārt vienam un tam pašam traktora modelim var testēt vairākas aizsargkonstrukcijas.

3.1.2. Aizsargkonstrukcijai, ko iesniedz dinamiskajam testam, jābūt parastā veidā piestiprinātai tam traktora modelim, saistībā ar kuru aizsargkonstrukciju testē. Iesniegtajam traktoram jābūt nokomplektētam un darba kārtībā.

3.1.3. “Tandēma” traktora gadījumā jāizmanto tās daļas standarta versijas masa, pie kuras piestiprināta aizsargkonstrukcija.

3.1.4. Aizsargkonstrukcija var būt konstruēta tikai, lai aizsargātu vadītāju gadījumā, ja traktors apgāžas. Pie šīs konstrukcijas var būt iespējams uz ilgāku vai īsāku laiku piestiprināt aprīkojumu vadītāja aizsardzībai pret laika apstākļiem. Vadītājs siltā laikā šo aprīkojumu parasti noņems. Tomēr ir arī tādas aizsargkonstrukcijas, kuru apšuvums ir pastāvīgs un siltā laikā tiek nodrošināta ventilācija caur logiem vai atlokiem. Tā kā apšuvums var palielināt aizsargkonstrukcijas izturību un, ja tas ir noņemams, negadījuma laikā tā var arī nebūt, visas daļas, ko vadītājs šādi var noņemt, testa vajadzībām noņem. Durvis, jumta lūku un logus, ko var atvērt, noņem vai testa laikā nostiprina atvērtā stāvoklī tā, lai tie nepalielinātu aizsargkonstrukcijas izturību. Atzīmē, vai šādā stāvoklī tie apdraudētu vadītāju, ja traktors apgāztos. Turpmāk šajos noteikumos tiks minēta tikai aizsargkonstrukcijas testēšana. Tas jāsaprot tā, ka še ir ietverts pastāvīgs apšuvums. Specifikācijās jāietver visa nodrošinātā pagaidu apšuvuma apraksts. Pirms testa jānoņem visi stikli vai līdzīgi trausli materiāli. Ja izgatavotājs to vēlas, pirms testa var noņemt traktora un aizsargkonstrukcijas sastāvdaļas, kuras testa laikā var tikt bez vajadzības bojātas un kuras neietekmē aizsargkonstrukcijas izturību vai tās izmērus. Testa laikā nedrīkst veikt remontus vai regulēšanu.

3.1.5. Testa protokolā jāapraksta visas traktora sastāvdaļas, kas palielina aizsargkonstrukcijas izturību, piemēram, dubļusargi, un kuras izgatavotājs ir pastiprinājis, un jānorāda to mērījumu rezultāti.

3.2. Aparāti un testa apstākļi

3.2.1. Konstrukcijai dod triecienu ar kluci, kas darbojas kā svārsts, un veic saspiešanas testu priekšējā daļā un aizmugurējā daļā

3.2.2. Svārsta kluča (3.1. attēls) masa ir 2 000 kg. Tā trieciena skaldnes izmēri ir 680 × 680 mm ± 20. Svārsta klucim jābūt izgatavotam tā, lai tā smaguma centrs būtu nemainīgs (piemēram, no betonā iestiprinātiem dzelzs stieņiem). To iekar šarnīrā aptuveni 6 m virs grīdas līmeņa tādā veidā, lai varētu ērti un droši regulēt svārsta augstumu.

3.2.3. Traktoriem, uz kuru priekšējiem riteņiem ir mazāk nekā 50 % to masas, pirmo triecienu pa konstrukciju dod no aizmugures. Tam seko saspiešanas tests, ko arī veic konstrukcijas aizmugurējā daļā. Otro triecienu dod no priekšpuses un trešo – no sāna. Visbeidzot, veic otro saspiešanas testu konstrukcijas priekšējā daļā. Traktoriem, uz kuru priekšējiem riteņiem ir 50 % vai vairāk no to masas, pirmo triecienu dod no priekšpuses un otro – no sāna. Tam seko divi saspiešanas testi, no kuriem pirmo veic konstrukcijas aizmugurējā daļā un otro – priekšējā daļā.

3.2.4. Traktoriem ar reversu vadītāja vietu (reverss sēdeklis un stūres rats) pirmo triecienu dod gareniski pa smagāko galu (vairāk nekā 50 % no traktora masas). Tam seko saspiešanas tests, ko veic tajā pašā galā. Otro triecienu dod pa traktora otru galu un trešo – pa sānu. Visbeidzot, veic otro saspiešanas testu traktora vieglākajā galā.

3.2.5. Pakaļējo riteņu sliedes platuma iestatījumu izvēlas tādu, lai konstrukcija testa laikā nekādā gadījumā nebalstītos uz riepām. Šo noteikumu var neievērot, ja šāds atbalsts tiek dots, kad riteņi ir to platākajā alternatīvajā sliedes iestatījumā.

3.2.6. Traktora sānu mala, pa kuru dod triecienu, ir tā mala, kas, kā uzskata testēšanas iestāde, varētu visvairāk deformēties. Triecienu no aizmugures dod sānu triecienam pretējā stūrī un triecienu no priekšpuses – sānu triecienam tuvākajā stūrī. Triecienu no aizmugures dod divas trešdaļas no attāluma starp traktora vidusplakni un vertikālo plakni, kas skar konstrukcijas visvairāk uz āru izvirzīto punktu. Tomēr, ja izliekums konstrukcijas aizmugurē sākas mazāk nekā divas trešdaļas no attāluma līdz centram, triecienu dod izliekuma sākumā, proti, punktā, kur līkne ir tangenciāla līnijai taisnā leņķī attiecībā pret traktora vidusplakni.

3.2.7. Ja testa laikā izkustas, salūst vai pārtrūkst kāda saite, balsts vai klucis, tests jāatkārto.

3.3. Trieciena testi

3.3.1. Trieciens no aizmugures (3.2.a un 3.2.b attēls)

3.3.1.1. Trieciens no aizmugures nav jāizdara traktoriem, kuriem 50 % vai vairāk no to masas (kā definēts iepriekš) ir uz priekšējiem riteņiem.

3.3.1.2. Traktoru attiecībā pret svārstu novieto tā, lai aizsargkonstrukcija saņemtu svārsta triecienu, kad svārsta trieciena skaldne un piekares ķēdes ir 20° leņķī pret vertikālu stāvokli, ja vien aizsargkonstrukcija trieciena punktā deformācijas laikā nav lielākā leņķī attiecībā pret vertikālu stāvokli. Šādā gadījumā trieciena skaldne ar papildu balstu jānovieto paralēli aizsargkonstrukcijas malai trieciena punktā maksimālās deformācijas laikā, un piekares ķēdes paliek 20° leņķī pret vertikālu stāvokli. Saskares punkts ir tā aizsargkonstrukcijas daļa, kura pirmā atsistos pret zemi, traktoram gāžoties uz aizmuguri, parasti tā ir augšējā mala. Svārsta augstumu noregulē tā, lai novērstu svārsta griešanos ap trieciena punktu.

3.3.1.3. Traktoru piesaitē. Saišu stiprinājuma punkti ir apmēram 2 m aiz pakaļējās ass un 1,5 m pirms priekšējās ass. Pie katras ass ir divas saites, pa vienai katrā traktora vidusplaknes pusē. Saites ir tērauda troses 12,5 līdz 15 mm diametrā ar stiepes stiprību 1 100 –1 260 MPa. Traktora riepas ir piepumpētas, un saites nospriegotas, lai panāktu 3.1. tabulā norādīto riepu spiedienu un deformāciju. Kad saites ir nospriegotas, pakaļējo riteņu priekšā ar skavām stingri pret riteņiem piestiprina 150 × 150 mm šķērsgriezuma koka šķērsi.

3.3.1.4. Svārstu atvelk atpakaļ tā, lai tā smaguma centra augstumu H virs smaguma centra augstuma trieciena punktā varētu izteikt ar vienu no šādām formulām pēc izgatavotāja izvēles: vai

3.3.1.5. Svārstu atlaiž un ļauj tam triekties pret aizsargkonstrukciju. Ātrās atlaišanas mehānisms jānovieto tā, lai atlaišanas brīdī svārsta klucis nesasvērtos attiecībā pret piekares ķēdēm.



3.1. tabula Spiediens riepās Spiediens riepās (kPa (1)) Deformācija (mm) Pilnpiedziņas traktori, kuru priekšējie un pakaļējie riteņi ir vienāda lieluma: Priekšējie riteņi 100 25 Pakaļējie riteņi 100 25 Pilnpiedziņas traktori, kuru priekšējie riteņi ir mazāki nekā pakaļējie riteņi: Priekšējie riteņi 150 20 Pakaļējie riteņi 100 25 Traktori ar divu riteņu piedziņu Priekšējie riteņi 200 15 Pakaļējie riteņi 100 25 (*1) Neizmanto ūdens balastu.

3.3.2. Trieciens no priekšpuses (3.3.a un 3.3.b attēls)

3.3.2.1. Šo triecienu dod tāpat kā triecienu no aizmugures. Saites ir tādas pašas, bet koka šķērsi piestiprina aiz pakaļējiem riteņiem. Svārsta smaguma centra kritiena augstumu aprēķina pēc šādas formulas:

3.3.2.2. Saskares punkts ir tā aizsargkonstrukcijas daļa, kura pirmā atsistos pret zemi, kustībā uz priekšu esošam traktoram gāžoties uz sāniem, parasti tas ir augšējais priekšējais stūris.

3.3.3. Trieciens no sāna (3.4. attēls)

3.3.3.1. Traktoru attiecībā pret svārstu novieto tā, lai aizsargkonstrukcija saņemtu svārsta triecienu, kad svārsta trieciena skaldne un piekares ķēdes ir vertikālā stāvoklī, ja vien aizsargkonstrukcija trieciena punktā deformācijas laikā nav citā stāvoklī, nevis vertikālā. Šādā gadījumā trieciena skaldni novieto aptuveni paralēli aizsargkonstrukcijai trieciena punktā maksimālās deformācijas brīdī. Trieciena skaldni šādi novieto, izmantojot papildu atbalstu, un piekares ķēdes trieciena brīdī paliek vertikālā stāvoklī. Saskares punkts ir tā aizsargkonstrukcijas daļa, kura pirmā atsistos pret zemi, traktoram gāžoties uz sāniem, parasti tā ir augšējā mala.

3.3.3.2. Ja nav iemesla uzskatīt, ka pirmā pret zemi atsistos cita šīs malas daļa, tad saskares punkts ir plaknē, kas atrodas taisnā leņķī pret traktora vidusplakni un 60 mm uz priekšu no sēdekļa indeksa punkta, kad sēdeklis ir noregulēts garenvirziena regulējuma vidusstāvoklī. Svārsta augstumu noregulē tā, lai novērstu svārsta griešanos ap trieciena punktu.

3.3.3.3. Traktoriem ar reversu vadītāja vietu saskares punkts ir plaknē, kas atrodas taisnā leņķī pret traktora vidusplakni un iet cauri viduspunktam starp abiem sēdekļa indeksa punktiem.

3.3.3.4. Piesaitē traktora pakaļējo riteni sānā, pa kuru dod triecienu. Saišu spriegojumu nosaka tāpat kā triecienam no aizmugures. Kad ritenis piesaitēts, pret tā pakaļējā riteņa malu, kas atrodas triecienam pretējā sānā, ar skavām stingri pret riteni nostiprina 150 × 150 mm šķērsgriezuma šķērsi. Pret šo riteni kā balstu novieto siju un nostiprina pie zemes tā, lai tā cieši turētos pie riteņa trieciena laikā. Šīs sijas garumu izvēlas tādu, lai pēc nostiprināšanas pret riteni tā veidotu 25 līdz 40° leņķi attiecībā pret horizontāli. Tās garums ir 20 līdz 25 reizes lielāks par tās biezumu, un tās platums ir divas līdz trīs reizes lielāks par tās biezumu.

3.3.3.5. Svārstu atvelk atpakaļ tāpat kā iepriekšējos testos tā, lai tā smaguma centra augstumu H virs smaguma centra augstuma trieciena brīdī varētu izteikt ar šādu formulu:

3.3.3.6. Sānu trieciena testa laikā reģistrē maksimālās momentānās deformācijas un paliekošās deformācijas starpību (810 + av) mm augstumā virs sēdekļa indeksa punkta. To var darīt ar ierīci, kurā uz horizontāla stieņa uzmontēta kustīga berzes manšete. Vienu stieņa galu piestiprina pie aizsargkonstrukcijas augstākā elementa, un otrs gals iet caur atveri vertikālā stienī, kas piestiprināts traktora šasijai. Manšeti pirms trieciena novieto pret vertikālo stieni, kas piestiprināts traktora šasijai, un manšetes attālums no stieņa pēc trieciena uzrādīs maksimālās momentānās deformācijas un paliekošās deformācijas starpību.

3.4. Saspiešanas testi

Kad testu veic aizmugurējā daļā, var būt nepieciešams nofiksēt traktora priekšējo daļu. Zem asīm novieto klučus tā, lai saspiešanas spēks neiedarbotos uz riepām. Izmantojamā šķērša platums ir aptuveni 250 mm, un to ar universāliem savienojumiem savieno ar mehānismu, kas pieliek slodzi (3.5. attēls).

3.4.1. Saspiešana aizmugurējā daļā (3.6.a un 3.6.b attēls)

3.4.1.1. Saspiedošo šķērsi novieto pāri visaugstākajiem konstrukcijas elementiem traktora aizmugurējā daļā tā, lai rezultējošais saspiešanas spēks koncentrētos traktora vertikālajā atskaites plaknē. Pieliek saspiešanas spēku (F), kur F = 20 M Šo spēku turpina pielikt piecas sekundes pēc vizuāli nosakāmu aizsargkonstrukcijas kustību beigšanās.

3.4.1.2. Ja aizsargkonstrukcijas jumta aizmugurējai daļai nepieliek pilnu saspiešanas spēku (3.7.a un 3.7.b attēls), spēku pieliek tik ilgi, līdz jumts deformējas tā, ka tas sakrīt ar plakni, kura savieno aizsargkonstrukcijas augšējo daļu ar to daļu traktora aizmugurē, kas ir spējīga balstīt traktoru, kad tas ir apgāzies. Tad spēku noņem un saspiedošo šķērsi pārvieto pāri aizsargkonstrukcijas daļai, kura balstītu traktoru, kad tas ir pilnībā apgāzies. Pēc tam pieliek saspiešanas spēku (F).

3.4.2. Saspiešana priekšējā daļā (3.6.a un 3.6.b attēls)

3.4.2.1. Saspiedošo šķērsi novieto pāri visaugstākajiem konstrukcijas elementiem traktora priekšējā daļā tā, lai rezultējošais saspiešanas spēks koncentrētos traktora vertikālajā atskaites plaknē. Pieliek saspiešanas spēku (F), kur F = 20 M Šo spēku turpina pielikt piecas sekundes pēc vizuāli nosakāmu aizsargkonstrukcijas kustību beigšanās.

3.4.2.2. Ja aizsargkonstrukcijas jumta priekšējai daļai nepieliek pilnu saspiešanas spēku (3.7.a un 3.7.b attēls), spēku pieliek tik ilgi, līdz jumts deformējas tā, ka tas sakrīt ar plakni, kura savieno aizsargkonstrukcijas augšējo daļu ar to daļu traktora priekšgalā, kas ir spējīga balstīt traktoru, kad tas ir apgāzies. Tad spēku noņem un saspiedošo šķērsi pārvieto pāri aizsargkonstrukcijas daļai, kura balstītu traktoru, kad tas ir pilnībā apgāzies. Pēc tam pieliek saspiešanas spēku F.

3.5. Pieņemšanas nosacījumi

3.5.1. Pēc katras testa daļas vizuāli pārbauda, vai aizsargkonstrukcijā un traktorā nav radušās plaisas vai plīsumi. Lai varētu uzskatīt, ka aizsargkonstrukcija ir izturējusi testu, jāizpildās šādiem nosacījumiem: 3.5.1.1. nav radušās plaisas konstrukcijas elementos, montāžas sastāvdaļās vai traktora daļās, kas ietekmē aizsargkonstrukcijas izturību (izņemot 3.5.1.3. punktā aprakstīto gadījumu); 3.5.1.2. nav radušās plaisas metinātajās šuvēs, kas ietekmē aizsargkonstrukcijas vai tās montāžas sastāvdaļu izturību. Šo nosacījumu parasti nepiemēro punktveida vai piediegšanas metinājuma šuvēm, kuras izmanto apšuvuma paneļu piestiprināšanai; 3.5.1.3. enerģiju absorbējoši lokšņu metāla konstrukciju plīsumi ir pieņemami, ja testēšanas iestāde neuzskata, ka tie ievērojami mazina aizsargkonstrukcijas izturību pret deformāciju. Neņem vērā no lokšņu metāla izgatavoto sastāvdaļu plīsumus, ko izraisījušas svārsta kluča malas; 3.5.1.4. abos saspiešanas testos jāiztur vajadzīgais spēks; 3.5.1.5. maksimālās momentānās deformācijas un paliekošās deformācijas starpība sānu trieciena testā nedrīkst pārsniegt 250 mm (3.11. attēls); 3.5.1.6. nevienā testa brīdī neviena detaļa neietiecas klīrensa zonā. Testu laikā neviena detaļa nedrīkst dod triecienu pa sēdekli. Turklāt klīrensa zona nedrīkst būt ārpus aizsargkonstrukcijas aizsardzības zonas. Šādā nolūkā uzskata, ka tā ir ārpus aizsargkonstrukcijas aizsardzības zonas, ja jebkāda tās daļa nonāktu saskarē ar zemes virsmu, traktoram apgāžoties testa slodzes pielikšanas virzienā. Lai to novērtētu, riepu un sliedes platumam ir jābūt vismazākajam standarta uzstādījumam, kādu noteicis izgatavotājs; 3.5.1.7. attiecībā uz traktoriem ar locīklu pieņem, ka abu daļu vidusplaknes ir uz vienas līnijas.

3.5.2. Pēc pēdējā saspiešanas testa reģistrē aizsargkonstrukcijas paliekošo deformāciju. Šajā nolūkā pirms testa jāreģistrē aizsargkonstrukcijas galveno elementu stāvoklis attiecībā pret sēdekļa indeksa punktu. Pēc tam reģistrē visu to konstrukcijas elementu kustību, pa kuriem testu laikā dod triecienu, un visas jumta priekšējās un aizmugurējās daļas elementu augstuma izmaiņas.

3.6. Attiecināšana uz citiem traktoru modeļiem

3.6.1. [Nepiemēro]

3.6.2. Tehniskā attiecināšana Ja izdara traktora, aizsargkonstrukcijas vai metodes, ko izmanto aizsargkonstrukcijas piestiprināšanai pie traktora, tehniskas izmaiņas, testēšanas iestāde, kas ir veikusi oriģinālo testu, “tehniskā attiecinājuma ziņojumu” var izdot šādos gadījumos. 3.6.2.1. Konstrukcijas testa rezultātu attiecināšana uz citiem traktoru modeļiem Trieciena un saspiešanas testi nav jāveic katram traktora modelim, ja aizsargkonstrukcija un traktors atbilst turpmāk 3.6.2.1.1. līdz 3.6.2.1.5. punktā minētajiem nosacījumiem. 3.6.2.1.1. Konstrukcijai jābūt vienādai ar jau testēto. 3.6.2.1.2. Vajadzīgā enerģija nedrīkst pārsniegt enerģiju, kas ir aprēķināta oriģinālajam testam, par vairāk kā 5%. 5 % ierobežojumu piemēro arī attiecinājumiem gadījumos, kad viena un tā paša traktora riteņus aizstāj ar kāpurķēdēm. 3.6.2.1.3. Stiprinājuma metodei un traktora sastāvdaļām, pie kurām veic piestiprināšanu, ir jābūt vienādām. 3.6.2.1.4. Visām sastāvdaļām, kas varētu balstīt aizsargkonstrukciju, piemēram, dubļusargiem un motora pārsegam, ir jābūt vienādām. 3.6.2.1.5. Sēdekļa novietojums un kritiskie izmēri aizsargkonstrukcijā, kā arī aizsargkonstrukcijas relatīvais novietojums uz traktora ir tāds, ka visu testu laikā klīrensa zonai būtu jāpaliek deformētās konstrukcijas aizsardzības zonā (to pārbauda, izmantojot tādu pašu klīrensa zonas atskaites punktu kā oriģinālā testa protokolā, proti, sēdekļa atskaites punktu (SAP) vai sēdekļa indeksa punktu (SIP)). 3.6.2.2. Konstrukcijas testa rezultātu attiecināšana uz aizsargkonstrukcijas modeļu modifikācijām Šī procedūra jāveic tad, ja nav izpildīti 3.6.2.1. punkta noteikumi; to nedrīkst izmantot, ja atšķiras aizsargkonstrukcijas piestiprināšanas metodes princips (piemēram, gumijas balsti aizstāti ar balstiekārtu): 3.6.2.2.1. izmaiņas, kas neietekmē oriģinālā testa rezultātus (piemēram, piederuma montāžas paneļa stiprinājums ar metināšanas šuvi nekritiskā konstrukcijas vietā), sēdekļu pievienošana ar atšķirīgu SIP novietojumu aizsargkonstrukcijā (jāpārbauda, vai jaunā(-ās) klīrensa zona(-as) visu testu laikā paliek deformētās konstrukcijas aizsardzības zonā); 3.6.2.2.2. izmaiņas, kas, iespējams, ietekmē oriģinālā testa rezultātus, neradot bažas par aizsargkonstrukcijas pieņemamību (piemēram, konstrukcijas elementa izmaiņas, aizsargkonstrukcijas piestiprināšanas metodes izmaiņas). Ir iespējams veikt validācijas testu, kura rezultātus apkopo attiecinājuma ziņojumā. Minētajam tipa attiecinājumam nosaka šādus ierobežojumus: 3.6.2.2.2.1. ja netiek veikts validācijas tests, drīkst apstiprināt ne vairāk kā 5 attiecinājumus; 3.6.2.2.2.2. validācijas testa rezultātus saistībā ar attiecinājumu pieņems, ja tiks izpildīti visi šajā pielikumā paredzētie pieņemšanas nosacījumi un ja deformācija, kas izmērīta pēc katra trieciena testa, atšķirsies no oriģinālā testa protokolā norādītās deformācijas, kas izmērīta pēc katra trieciena testa, ne vairāk kā par ± 7 %; 3.6.2.2.2.3. vienā attiecinājuma ziņojumā var iekļaut vairākas aizsargkonstrukcijas izmaiņas, ja tie ir dažādi tās pašas aizsargkonstrukcijas risinājumi, tomēr vienā attiecinājuma ziņojumā var apstiprināt tikai vienu validācijas testu. Risinājumus, kuri nav testēti, apraksta attiecinājuma ziņojuma īpašā sadaļā. 3.6.2.2.3. Izgatavotāja deklarētās atskaites masas palielināšana jau testētai aizsargkonstrukcijai. Ja izgatavotājs vēlas saglabāt to pašu apstiprinājuma numuru, pēc validācijas testa veikšanas (šādā gadījumā 3.6.2.2.2.2. punktā noteiktos ± 7 % ierobežojumus nepiemēro) ir iespējams izdot attiecinājuma ziņojumu.

3.7. [Nepiemēro]

3.8. Aizsargkonstrukciju veiktspēja aukstā laikā 3.8.1. Ja tiek apgalvots, ka aizsargkonstrukcijas īpašības to padara izturīgu pret trauslumu aukstā laikā, izgatavotājs sniedz sīku informāciju, kas iekļaujama protokolā. 3.8.2. ►M2 Attiecīgā gadījumā īpašības, kas saistītas ar trauslumu aukstā laikā, pārbauda vai nu saskaņā ar 3.8.2.1.–3.8.2.7. punkta, vai 3.8.3. punkta prasībām. ◄



3.2. tabula Šarpī triecienu testa ar V veida ierobu minimālā triecienenerģija Parauga izmērs Enerģija pie Enerģija pie – 30 °C – 20 °C (mm) J J () 10 × 10 () 11 27,5 10 × 9 10 25 10 × 8 9,5 24 10 × 7,5 () 9,5 24 10 × 7 9 22,5 10 × 6,7 8,5 21 10 × 6 8 20 10 × 5 () 7,5 19 10 × 4 7 17,5 10 × 3,5 6 15 10 × 3 6 15 10 × 2,5 () 5,5 14 (1) Norādīts vēlamais izmērs. Parauga izmērs nedrīkst būt mazāks par lielāko materiāla pieļauto vēlamo izmēru. (2) Vajadzīgā enerģija pie – 20 °C ir 2,5 reizes lielāka par vērtību, kas norādīta enerģijai pie – 30 °C. Triecienenerģijas lielumu ietekmē citi faktori, proti, velmēšanas virziens, tecēšanas spriegums, grauda orientācija un metināšana. Minētie faktori ir jāņem vērā, izvēloties un izmantojot tēraudu. 3.8.2.1. Skrūvēm un uzgriežņiem, kurus izmanto aizsargkonstrukcijas piestiprināšanai pie traktora un tās konstrukcijas elementu savienošanai, ir jābūt ar atbilstošām zemas temperatūras izturības īpašībām. 3.8.2.2. Visiem metināšanas elektrodiem, kas izmantoti konstrukcijas elementu un stiprinājumu ražošanā, jābūt saderīgiem ar aizsargkonstrukcijas materiālu, kas norādīts 3.8.2.3. punktā. 3.8.2.3. Aizsargkonstrukcijas elementu tērauda materiāliem jābūt lielas izturības materiāliem, kas atbilst 3.2. tabulā norādītajām Šarpī triecienu testa ar V veida ierobu minimālās triecienenerģijas prasībām. Tērauda kategorija un kvalitāte ir jānorāda saskaņā ar ISO 630:1995; grozījums 1:2003. Uzskata, ka tērauds ar velmēšanas biezumu, kas mazāks par 2,5 mm, un ar oglekļa saturu, kas mazāks par 0,2 %, atbilst šai prasībai. Aizsargkonstrukcijas elementiem, kas izgatavoti no citiem materiāliem, nevis no tērauda, ir jābūt līdzvērtīgai triecienizturībai zemā temperatūrā. 3.8.2.4. Testējot atbilstību Šarpī triecienu testa ar V veida ierobu triecienenerģijas prasībām, paraugs nedrīkst būt mazāks par vislielāko materiāla iespējamo izmēru, kas ir minēts 3.2. tabulā. 3.8.2.5. Šarpī triecienu testi ar V veida ierobu jāveic saskaņā ar procedūru ASTM A 370-1979; šo procedūru nepiemēro attiecībā uz testa parauga izmēriem, jo tiem ir jābūt saskaņā ar 3.2. tabulā dotajiem izmēriem. 3.8.2.6. Alternatīva šai procedūrai ir mierīgā vai pusmierīgā tērauda izmantošana, par kuru jāsniedz piemērota specifikācija. Tērauda kategorija un kvalitāte ir jānorāda saskaņā ar ISO 630:1995; grozījums 1:2003. 3.8.2.7. Paraugiem ir jābūt gareniskiem un pirms veidošanas vai metināšanas izmantošanai aizsargkonstrukcijās ņemtiem no plakana materiāla, caurulēm vai profiliem. Paraugi no caurulēm vai profiliem ir jāņem no tā sāna vidus, kuram ir lielākie izmēri, un tajos nedrīkst iekļaut metināto šuvi. ▼M2 3.8.3. Izturību pret trauslumu aukstā laikā var uzskatāmi parādīt, piemērojot šā pielikuma B punkta 3. iedaļas noteikumus un norādījumus – 18 °C vai vēl zemākā temperatūrā. Pirms dinamiskā testa sākšanas aizsargkonstrukciju un visus uzstādīšanas elementus atdzesē līdz – 18 °C vai vēl zemākai temperatūrai. ▼B

3.9. [Nepiemēro]

3.1. attēls

3.2. attēls 3.2.a attēls Aizsargkabīne 3.2.b attēls Aizmugurējā apgāšanās aizsargstieņa rāmis

3.3. attēls 3.3.a attēls Aizsargkabīne 3.3.b attēls Aizmugurējā apgāšanās aizsargstieņa rāmis

3.4. attēls

3.5. attēls

3.6. attēls 3.6.a attēls Aizsargkabīne 3.6.b attēls Aizmugurējā apgāšanās aizsargstieņa rāmis

3.7. attēls 3.7.a attēls Aizsargkabīne 3.7.b attēls Aizmugurējā apgāšanās aizsargstieņa rāmis



3.3. tabula Klīrensa zonas izmēri Izmēri mm Piezīmes A1 A0 100 minimums B1 B0 100 minimums F1 F0 250 minimums F2 F0 250 minimums G1 G0 250 minimums G2 G0 250 minimums H1 H0 250 minimums H2 H0 250 minimums J1 J0 250 minimums J2 J0 250 minimums E1 E0 250 minimums E2 E0 250 minimums D0 E0 300 minimums J0 E0 300 minimums A1 A2 500 minimums B1 B2 500 minimums C1 C2 500 minimums D1 D2 500 minimums I1 I2 500 minimums F0 G0 — I0 G0 — atkarībā no C0 D0 — traktora E0 F0 —