2004R0136 — LV — 01.01.2007 — 001.001

Šis dokuments ir izveidots vienīgi dokumentācijas nolūkos, un iestādes neuzņemas nekādu atbildību par tā saturu

ar ko nosaka procedūras veterinārajām pārbaudēm Kopienas robežkontroles punktos attiecībā uz produktiem, ko importē no trešām valstīm

Grozīta ar:

No

▼B

KOMISIJAS REGULA (EK) Nr. 136/2004

(2004. gada 22. janvāris),

ar ko nosaka procedūras veterinārajām pārbaudēm Kopienas robežkontroles punktos attiecībā uz produktiem, ko importē no trešām valstīm

(Dokuments attiecas uz EEZ)

Ir iespējami izņēmumi veterināro pārbaužu procedūru prasībās attiecībā uz nelieliem dzīvnieku izcelsmes produktu daudzumiem, ko pašpatēriņam ved pasažieri, kas ieradušies no trešām valstīm. Uz dažiem no šiem produktiem attiecas aizsardzības pasākums saskaņā ar Komisijas 2002. gada 9. decembra Lēmumu 2002/995/EK, ar ko paredz pagaidu aizsardzības pasākumus attiecībā uz dzīvnieku valsts produktu importu pašpatēriņam ( 7 ). Līdz pastāvīgu noteikumu pieņemšanai šajā nozarē jāsaglabā norāde uz šiem pasākumiem.

Ir jāpakļauj veterinārajām pārbaudēm daži augu produkti, kas var izraisīt dzīvnieku infekciju vai lipīgo slimību izplatības risku. Šādu produktu saraksts ir jāizstrādā vienlaicīgi ar to trešo valstu vai to teritorijas daļu sarakstu, kam var atļaut eksportēt šos produktus uz Kopienu.

Papildus efektīvai attiecīgās informācijas vākšanai no visiem attiecīgajiem uzņēmējiem kompetentajai iestādei ir jābūt arī pieejai attiecīgām muitas datu bāzēm. Visi uzņēmēji ir jāiekļauj šajā datu bāzu sistēmā, lai iesaistītajām personām nodrošinātu pieeju atjauninātajai informācijai.

Pieredze liecina, ka, lai varētu samazināt krāpšanu un izvairīšanos no pārbaudēm, būtiska nozīme ir labiem informācijas avotiem attiecībā uz visiem sūtījumiem, ko ieved Kopienā. Muitas deklarāciju pārbaudes ir galvenā darbība šajā informācijas vākšanas procesā, bet tas ir ļoti būtisks un darbietilpīgs uzdevums, kas pēc iespējas ir jāautomatizē ar elektroniskiem līdzekļiem.

Tomēr ir jāparedz īpaši noteikumi attiecībā uz praktisko lietvedību ar sertifikātiem situācijās, kad attiecībā uz sūtījumiem ir saņemta veterinārā atļauja robežkontroles punktā, bet tie zināmu laiku ir muitas uzraudzībā fiskālu iemeslu dēļ. Šādos gadījumos ir vajadzīga izsekojamības sistēma un skaidri norādījumi par to, kādiem dokumentiem jābūt pievienotiem sūtījumam.

Sīki izstrādāti noteikumi par šā sertifikāta izmantošanu ir noteikti Komisijas 2000. gada 24. februāra Lēmumā 2000/208/EK, ar ko paredz sīki izstrādātus piemērošanas noteikumus Padomes Direktīvai 97/78/EK par dzīvnieku izcelsmes produktu tranzītu no kādas trešās valsts uz citu trešo valsti caur Eiropas Kopienu, izmantojot autoceļus ( 5 ), un Komisijas 2000. gada 8. septembra Lēmumā 2000/571/EK, ar ko nosaka veterināro pārbaužu metodes attiecībā uz trešo valstu produktiem, kuri paredzēti ievešanai brīvajās zonās, brīvās noliktavās, muitas noliktavās vai uzņēmējiem, kas tos piegādā pārrobežu jūras transportlīdzekļiem ( 6 ).

Sertifikāts, ko izsniedz pēc veterināro pārbaužu pabeigšanas un kas pašreiz noteikts Lēmuma 93/13/EEK B pielikumā, ir jāpielāgo, lai ņemtu vērā procedūru izmaiņas gan attiecībā uz sūtījumiem, kas atbilst Kopienas noteikumiem, gan attiecībā uz sūtījumiem, kas neatbilst Kopienas noteikumiem, atkarībā no tā, vai tos paredzēts importēt Kopienā vai vest tranzītā caur Kopienu.

Ievērojot pieredzi, kas iegūta pēc Direktīvas 90/675/EEK pieņemšanas, ir notikušas dažas izmaiņas Direktīvas 97/78/EK ieviestajās procedūrās. Komisijas 1992. gada 22. decembra Lēmums 93/13/EEK, ar ko Kopienas robežkontroles punktos nosaka procedūras veterinārajām pārbaudēm attiecībā uz produktiem no trešām valstīm ( 3 ), kurā jaunākie grozījumi izdarīti ar Lēmumu 2003/279/EK ( 4 ), ir pieņemts, pamatojoties uz pirmo direktīvu un tādēļ ir jāatjaunina.

Veterināro pārbaužu sākotnējās prasības attiecībā uz produktiem, ko ieved Kopienā no trešām valstīm, bija noteiktas Padomes Direktīvā 90/675/EEK ( 2 ), kura ir atcelta un aizstāta ar Direktīvu 97/78/EK.

ņemot vērā Padomes 1997. gada 18. decembra Direktīvu 97/78/EK, ar ko nosaka principus, kuri reglamentē veterināro pārbaužu organizēšanu produktiem, ko ieved Kopienā no trešām valstīm ( 1 ), un jo īpaši tās 3. panta 5. punktu, 4. panta 5. punktu, 5. panta 4. punktu, 8. panta 7. punktu, 16. panta 3. punktu un 19. panta 1. punktu,

1. pants

Veterinārās pārbaudes

1. Direktīvas 97/78/EK 4. panta 3. punktā paredzēto dokumentu pārbaudi veic saskaņā ar šīs regulas I pielikumu.

2. Direktīvas 97/78/EK 4. panta 4. punkta b) apakšpunktā paredzētos laboratorijas testus un oficiālo paraugu analīzes veic saskaņā ar šīs regulas II pielikumu.

2. pants

Paziņojums par produktu saņemšanu ar kopīgā veterinārā ievešanas dokumenta palīdzību

1. Pirms sūtījuma faktiskas saņemšanas Kopienas teritorijā persona, kas ir atbildīga par kravu, paziņo par produktu saņemšanu tā robežkontroles punkta veterinārajam personālam, kam produkti ir jāuzrāda, izmantojot kopīgo veterināro ievešanas dokumentu (KVID), kā norādīts III pielikumā.

2. KVID izsniedz saskaņā ar vispārīgajiem sertifikācijas noteikumiem, kas izklāstīti citos attiecīgos Kopienas tiesību aktos.

3. KVID oriģināleksemplāru un kopijas sagatavo atbilstoši kompetentās iestādes norādījumiem, lai atbilstu šīs regulas prasībām. Personāls, kas ir atbildīgs par kravu, aizpilda KVID 1. daļu un iesniedz to robežkontroles punkta veterinārajam personālam.

4. Neierobežojot 1. un 3. punkta prasības, KVID iekļauto informāciju var iepriekš paziņot ar telekomunikāciju vai citu elektroniskās datu pārraides sistēmu palīdzību, ja tam piekrīt kompetentās iestādes, uz kurām attiecas sūtījums. Šādā gadījumā elektroniskā formā nosūtītajai informācijai ir jābūt tādā veidā, kā paredzēts KVID parauga 1. daļā.

3. pants

Procedūra, kas jāveic pēc veterināro pārbaužu pabeigšanas

1. Pēc Direktīvas 97/78/EK 4. pantā paredzēto veterināro pārbaužu pabeigšanas aizpilda KVID 2. daļu tā valsts pilnvarotā veterinārārsta atbildībā, kurš ir atbildīgs par robežkontroles punktu. Dokumentu KVID paraksta šis valsts pilnvarotais veterinārārsts vai cits valsts pilnvarots veterinārārsts, kurš darbojas pirmā še minētā veterinārārsta uzraudzībā, izsniedzot sūtījumam veterināro atļauju.

Gadījumā, ja robežkontroles punkti pārbauda zivju importu saskaņā ar Komisijas Lēmumu 93/352/EEK ( 8 ), izraudzītais valsts pilnvarotais pārstāvis var veikt valsts pilnvarotā veterinārārsta funkcijas, tostarp KVID aizpildīšanu un parakstīšanu.

2. KVID oriģināleksemplārā tādiem sūtījumiem, par kuriem piešķirta veterinārā atļauja, ir 1. un 2. daļa, kas ir pienācīgi aizpildīta un parakstīta.

3. Valsts pilnvarotais veterinārārsts vai persona, kas ir atbildīga par kravu, paziņo robežinspekcijas punkta muitai par veterināro atļauju sūtījumam, kā noteikts 1. punktā, iesniedzot KVID oriģināleksemplāru, vai ar elektroniskiem saziņas līdzekļiem.

4. Valsts pilnvarotais veterinārārsts vismaz trīs gadus saglabā veterinārā sertifikāta oriģināleksemplāru vai dokumentus, ko izsniegusi trešā valsts un kas pievienoti sūtījumam, kā arī KVID kopiju. Tomēr tādiem produktu sūtījumiem, ko ved tranzītā vai uzglabāšanai noliktavā, kas apstiprināta saskaņā ar Direktīvas 97/78/EK 12. panta 4. punktu vai 13. pantu, un kas paredzēti vienīgi galamērķiem ārpus Kopienas, veterināro dokumentu oriģināleksemplārus, kas pievienoti sūtījumam, to saņemot, ved tālāk kopā ar sūtījumu, savukārt robežkontroles punktā saglabā vienīgi šo dokumentu kopijas.

4. pants

Procedūra, kas jāveic, ja produktu sūtījumiem ir saņemta veterinārā atļauja, bet tas joprojām ir muitas uzraudzībā

1. Ja produktu sūtījumiem ir saņemta veterinārā atļauja robežkontroles punktā, kā noteikts 3. panta 1. punktā, bet tie ir muitas uzraudzībā un brīvā apgrozībā tos laiž vēlākā posmā, tad piemēro 2., 3. un 4. punktā noteikto procedūru.

2. Sūtījuma KVID oriģināleksemplārs ir pievienots sūtījumam, kamēr sūtījums ir muitas uzraudzībā, ko veic viens vai vairāki uzņēmumi, līdz par kravu atbildīgā persona pieprasa veikt muitošanu.

3. Pirmajā muitošanā par kravu atbildīgā persona uzrāda KVID oriģināleksemplāru muitas iestādei, kas ir atbildīga par uzņēmumu, kurā sūtījums atrodas. To var veikt ar elektroniskajiem saziņas līdzekļiem, ja to atļāvusi kompetentā iestāde.

4. Ja ir pieprasīts veikt muitošanu, kā noteikts 3. punktā, tad uzņēmuma vadītājs:

c) reģistrē muitošanas datumu vai šādas muitošanas datumus, ja sūtījumu sadala, kā paredzēts 5. pantā.

5. pants

Procedūra, kas jāveic, ja sadala tādus sūtījumus, kas ir muitas uzraudzībā

1. Ja 4. panta 1. punktā minēto sūtījumu sadala, tad KVID oriģināleksemplārs jāuzrāda par uzņēmumu atbildīgajām kompetentajām muitas iestādēm tad, kad sūtījums tiek sadalīts. Tādā gadījumā KVID kopiju saglabā uzņēmumā, kur veikta sūtījuma sadalīšana.

2. Kompetentā iestāde, kas ir atbildīga par 1. punktā minēto uzņēmumu, var izsniegt to KVID oriģināleksemplāra apstiprinātu fotokopiju pievienošanai katras daļas sūtījumam, kurā norādīta informācija par izmaiņām daudzumā vai svarā.

Kompetentā iestāde var pieprasīt tā uzņēmuma vadītājam, kurā sūtījums sadalīts, veikt uzskaiti, lai nodrošinātu dažādo sūtījuma daļu izsekojamību.

Uzskaites dokumenti un KVID kopijas jāglabā trīs gadus.

6. pants

Koordinācija ar citiem izpildes dienestiem

Lai nodrošinātu to, ka visiem dzīvnieku izcelsmes produktiem, ko ieved Kopienā, veiktu veterinārās pārbaudes, katras dalībvalsts kompetentā iestāde un valsts pilnvarotie veterinārārsti veic koordināciju ar citiem izpildes dienestiem, lai savāktu visu vajadzīgo informāciju attiecībā uz dzīvnieku produktu ievešanu. Tas jo īpaši attiecas uz:

c) citiem informācijas avotiem, kāda pieejama autopārvadātājiem, dzelzceļa, ostu vai lidostu uzņēmējiem.

7. pants

Pieeja datu bāzēm un informācijas tehnoloģijas sistēmu integrēšana

Kompetentajai iestādei 6. pantā izklāstīto mērķu vajadzībām ir pieejamas datu bāzes vai to attiecīgas daļas, kas ir muitas dienestu rīcībā.

Ievērojot vajadzīgo datu drošību, kompetentās iestādes izmantotās informācijas tehnoloģijas sistēmas pēc iespējas un attiecīgā gadījumā integrē muitas dienestos un uzņēmumos, lai paātrinātu informācijas pārraidi.

8. pants

Īpaši noteikumi par produktiem, kas ir ceļotāju bagāžā vai ko sīksūtījumos nosūta privātpersonām

1. Neierobežojot īpašos Kopienas noteikumus attiecībā uz atsevišķiem produktiem, tādiem produktiem, kas minēti Direktīvas 97/78/EK 16. panta 1. punkta a), b) un d) apakšpunktā, neveic šīs direktīvas 1. nodaļā noteiktās sistemātiskās veterinārās pārbaudes, ja to svars ir mazāks par 1 kg un tie paredzēti pārtikas pašpatēriņam.

Tomēr šādus produktus var ievest Kopienā vienīgi no apstiprinātām trešām valstīm vai apstiprināto trešo valstu daļām.

2. Šā panta 1. punkts neskar dzīvnieku un sabiedrības veselības noteikumus, kas izklāstīti attiecīgos Kopienas tiesību aktos.

3. Attiecībā uz tādām sīkpakām, kurās ir dzīvnieku izcelsmes produkti, ko ieved Dānijā no Grenlandes un Farēru salām privātpersonu tiešam patēriņam, 1. punktā paredzētais svara limits ir 5 kg.

4. Attiecībā uz zivīm, ko zvejo vaļaspriekam un ieved Somijā no Zviedrijas vai Krievijas ceļotāju personiskajā bagāžā privātpersonu tiešam patēriņam, 1. punktā paredzētais svara limits ir 15 kg vai viena jebkāda svara zivs – tas variants, kurā svars ir lielāks.

9. pants

Dažu augu produktu veterinārās pārbaudes

1. Dalībvalstis IV pielikumā uzskaitītajiem augu produktiem no atzītām valstīm, kas uzskaitītas V pielikumā, veic dokumentu pārbaudi, kas minēta šīs regulas 1. panta 1. punktā, un attiecīgā gadījumā laboratorijas pārbaudes, kas minētas šīs regulas 1. panta 2. punktā, un citas fiziskas pārbaudes, kas noteiktas Direktīvas 97/78/EK III pielikumā.

2. Direktīvas 97/78/EK un šīs regulas prasības attiecas uz visiem šīs regulas IV pielikumā uzskaitītajiem augu produktiem, kas konkrēti to izcelsmes un turpmākā galamērķa dēļ var izraisīt dzīvnieku infekciju vai lipīgo slimību izplatīšanās risku.

10. pants

Elektroniskā sertifikācija

KVID, kā to paredz dažādās šajā regulā aprakstītās situācijas, pēc kompetentās iestādes ieskatiem var sagatavot, izmantot, nosūtīt un uzglabāt elektroniskā veidā.

11. pants

Atcelšana

Lēmumu 93/13/EEK atceļ.

Atsauces uz atcelto lēmumu uzskata par atsaucēm uz šo regulu.

12. pants

Stāšanās spēkā

Šī regula stājas spēkā 2004. gada 1. martā.

Šī regula uzliek saistības kopumā un ir tieši piemērojama visās dalībvalstīs.

I PIELIKUMS

DOKUMENTU PĀRBAUDES, KAS MINĒTAS 1. PANTA 1. PUNKTĀ

Dokumentu pārbaudēm attiecībā uz produktiem no trešām valstīm jāpiemēro šādi noteikumi:

g) to ir parakstījis valsts pilnvarots veterinārārsts vai attiecīgā gadījumā oficiālās iestādes pārstāvis, un viņa vārds, uzvārds un amats ar drukātiem burtiem un ir salasāms, un ka trešās valsts oficiāls veselības zīmogs un paraksts ir citā krāsā, nekā sertifikāta drukas krāsa, vai – elektroniskiem sertifikātiem – paraksts un zīmogs ir pievienots aizsargātā sistēmā;

c) tā noformējums un saturs atbilst paraugam, kāds izstrādāts šim produktam un attiecīgai trešai valstij, vai – nesaskaņotu produktu gadījumā – attiecīgās dalībvalsts paraugam;

2. Ir jāpārbauda katrs sertifikāts vai dokuments attiecībā uz dzīvnieku veselību vai sabiedrības veselības aizsardzību, kas pievienots tādu produktu sūtījumam, kuru izcelsme ir trešā valstī un kuru uzrāda robežkontroles punktam, attiecīgi pārliecinoties par to, ka:

II PIELIKUMS

LABORATORIJAS PĀRBAUDES, KAS MINĒTAS 1. PANTA 2. PUNKTĀ

Produktu testiem laboratorijā jāpiemēro šādi noteikumi:

1. Dalībvalstīm ievešanai uzrādīto produktu sūtījumi ir jāpakļauj uzraudzības plānam, lai uzraudzītu atbilstību Kopienas tiesību aktiem vai attiecīgā gadījumā valsts noteikumiem un, konkrēti, atklātu atliekas, patogēnos organismus vai citas cilvēkiem, dzīvniekiem vai videi kaitīgas vielas. Šiem uzraudzības plāniem jāpamatojas uz produktu īpašībām un to radīto risku, ņemot vērā attiecīgos uzraudzības parametrus, piemēram, sūtījumu ievešanas biežums un to skaits, un iepriekšējās uzraudzības rezultāti.

3. Ja laboratorijas testus veic, pamatojoties uz aizdomām par pārkāpumu, uz pieejamu informāciju, iepriekš saņemtu paziņojumu no Pārtikas un barības ātrās reaģēšanas sistēmas (RASFF) vai aizsardzības pasākumu, un ja tests attiecas uz tādu vielu vai patogēnu aģentu, kas izraisa tiešu vai tūlītēju risku dzīvnieku vai sabiedrības veselībai, tad valsts pilnvarotais veterinārārsts, kurš ir atbildīgs par to robežkontroles punktu, kas veica testu, vai kompetentā iestāde nedrīkst izsniegt sūtījumam veterināro atļauju un laist to brīvā apgrozībā līdz laboratorijas testu apmierinošu rezultātu saņemšanai. Tikmēr sūtījums ir iestāžu kontrolē un tā valsts pilnvarotā veterinārārsta vai izraudzītā valsts pilnvarotā pārstāvja atbildībā robežkontroles punktā, kas veica veterinārās pārbaudes.