1999R0800 — LV — 02.09.2007 — 011.001

Šis dokuments ir izveidots vienīgi dokumentācijas nolūkos, un iestādes neuzņemas nekādu atbildību par tā saturu

Grozīta ar:









▼B

KOMISIJAS REGULA (EK) Nr. 800/1999

(1999. gada 15. aprīlis),

ar kuru nosaka kopējus sīki izstrādātus noteikumus eksporta kompensāciju sistēmas piemērošanai lauksaimniecības produktiem







EIROPAS KOPIENU KOMISIJA, ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu, ņemot vērā Padomes 1992. gada 30. jūnija Regulu (EEK) Nr. 1766/92 par labības tirgus kopīgo organizāciju ( 1 ), kurā jaunākie grozījumi izdarīti ar Komisijas Regulu (EK) Nr. 923/96 ( 2 ), un jo īpaši tās 13. un 21. pantu, un attiecīgos citu regulu noteikumus par lauksaimniecības produktu tirgu kopīgu organizāciju, ņemot vērā Padomes 1998. gada 15. decembra Regulu (EK) Nr. 2799/98, ar kuru noteikts eiro agromonetārais režīms ( 3 ), un jo īpaši tās 3. un 9. pantu, (1) tā kā Komisijas 1987. gada 27. novembra Regula (EEK) Nr. 3665/87, ar kuru paredz kopīgus, sīki izstrādātus noteikumus, kas jāievēro, piemērojot eksporta kompensāciju sistēmu lauksaimniecības produktiem ( 4 ), kurā jaunākie grozījumi izdarīti ar Regulu (EK) Nr. 604/98 ( 5 ), ir vairākkārt un būtiski grozīta; tā kā jaunu grozījumu gadījumā tā skaidrības labad būtu jāpārstrādā; (2) tā kā vispārīgie noteikumi, ko noteikusi Padome, paredz izmaksāt kompensāciju pēc tam, kad iesniegti pierādījumi par to, ka produkti ir eksportēti no Kopienas; tā kā tiesības uz kompensāciju tiek iegūtas, tiklīdz produktus izved no Kopienas tirgus, ja visām trešām valstīm piemēro vienotu kompensācijas likmi; tā kā, ja kompensācijas likme ir diferencēta atkarībā no produktu galamērķa, tad tiesības uz kompensāciju ir atkarīgas no ievešanas trešā valstī; (3) tā kā līdz ar Urugvajas kārtas Lauksaimniecības nolīguma ieviešanu, lai piešķirtu kompensāciju, kā likums, ir jāuzrāda eksporta licence, kurā ir jānosaka kompensācijas avanss; tā kā Kopienas teritorijā piegādes starptautiskajām organizācijām un bruņotajiem spēkiem, pārtikas piegādes un nelielu apjomu eksports tomēr ir īpaši gadījumi un nav ekonomiski sevišķi nozīmīgi; tā kā tādiem gadījumiem ir paredzēta speciāla sistēma bez eksporta licences, lai vienkāršotu šādas eksporta operācijas un lai uzņēmējiem un kompetentajām iestādēm netiktu uzkrauta pārlieku smaga administratīvā nasta; (4) tā kā šajā regulā eksporta diena ir tā, kurā muitas dienests pieņem dokumentu, ar kuru deklarācijas iesniedzējs izsaka vēlmi eksportēt tos produktus, par kuriem viņš lūdz eksporta kompensāciju; tā kā šāda dokumenta mērķis ir pievērst uzmanību, īpaši muitas dienestu uzmanību, faktam, ka attiecīgā operācija tiek veikta par Kopienas naudas līdzekļiem, lai minētie muitas dienesti veiktu atbilstošas pārbaudes; tā kā, produktus pieņem un līdz to faktiskajam eksportam tos novieto muitas uzraudzībā; tā kā tāda diena būs atsauces datums tam, lai noteiktu eksportētā produkta daudzumu, veidu un īpašības; (5) tā kā, ja piegādes notiek vairumā vai nestandarta vienībās, tad tiek atzīts, ka precīzu produktu neto svaru var uzzināt tikai pēc to iekraušanas transporta līdzeklī; tā kā, lai atrisinātu šādu situāciju, būtu jāizstrādā noteikums par to, lai eksporta deklarācijā noteiktu aptuveno masu; (6) tā kā, lai pareizi piemērotu Padomes 1990. gada 12. februāra Regulu (EEK) Nr. 386/90 par pārraudzību, ko veic, eksportējot tādus lauksaimniecības produktus, par kuriem saņem kompensācijas vai citus maksājumus ( 6 ), kurā jaunākie grozījumi izdarīti ar Regulu (EK) Nr. 163/94 ( 7 ), būtu jāparedz, ka tad, kad lauksaimniecības produkti tiek iekrauti konteinerā, kravas mašīnā, kuģī vai līdzīgi, varētu pārbaudīt, vai eksporta deklarācija atbilst šiem lauksaimniecības produktiem; (7) tā kā, ja bieži eksportē nelielu daudzumu partijas, tad būtu jāparedz vienkāršota procedūra, kā noteikt dienu, kas jāizmanto, lai noteiktu kompensācijas likmes; (8) tā kā, lai jēdzienu “eksports no Kopienas” varētu skaidrot konsekventi, būtu jāprecizē, ka produktu uzskata par eksportētu tad, kad to izved no Kopienas muitas teritorijas; (9) tā kā eksportētājam vai pārvadātājam var būt jāveic pasākumi, lai novērstu to, ka eksportam paredzētie produkti sabojājas tajās 60 dienās, kas ir no eksporta deklarācijas pieņemšanas līdz produktu izvešanai no Kopienas muitas teritorijas vai ievešanai galapunktā; tā kā sasaldēšana ir šāds pasākums, kas ļauj produktiem saglabāties; tā kā, lai ievērotu šo prasību, minētajā laikposmā būtu jāļauj veikt sasaldēšanu; (10) tā kā kompetentajām iestādēm būtu jānodrošina, lai produkti, ko izved no Kopienas vai kas atrodas tranzītā uz konkrētu galamērķi, patiesi būtu tie, par kuriem ir nokārtotas muitas eksporta formalitātes; tā kā tādēļ, kad produkts šķērso pārējo dalībvalstu teritorijas un vēl nav izvests no Kopienas muitas teritorijas vai sasniedzis konkrēto galamērķi, būtu jāizmanto T5 kontrolkopija, kas minēta 471. līdz 495. pantā Komisijas 1993. gada 2. jūlija Regulā (EEK) Nr. 2454/93, ar ko paredz noteikumus, kas jāievēro, ieviešot Padomes Regulu (EEK) Nr. 2913/92, ar kuru izveidots Kopienas Muitas kodekss ( 8 ), kurā jaunākie grozījumi izdarīti ar Regulu (EK) Nr. 502/1999 ( 9 ); tā kā, lai vienkāršotu administratīvo procedūru, tomēr ir vēlams paredzēt režīmu, kas ir elastīgāks par T5 kontrolkopijas izmantošanu, ja piemēro atvieglotu Kopienas tranzīta režīmu pārvadājumiem pa dzelzceļu vai lielos konteineros saskaņā ar Regulas (EEK) Nr. 2454/93 412. līdz 442. pantu, kurā ir paredzēts, ka, ja transporta operācija sākas Kopienā un beigsies ārpus tās, tad tajā muitas punktā, kam ir pakļauta robežstacija, nav jākārto nekādas formalitātes; (11) tā kā dažreiz var tikt pieprasīta kompensācija par tiem produktiem, kas ir tikuši eksportēti un izvesti no Kopienas muitas teritorijas, bet kas ir atvesti atpakaļ pārkraušanas vai tranzīta nolūkā, pirms tie sasniedz galamērķi ārpus tādas teritorijas, un tā kā produktus var atvest atpakaļ arī citu, ne tikai transporta prasību dēļ, jo īpaši spekulācijas nolūkā; tā kā tādos gadījumos tiek apdraudēta iekļaušanās 60 dienu termiņā, kas ir dots, lai preces izvestu no Kopienas muitas teritorijas; tā kā, lai novērstu šādas situācijas, ir skaidri jāparedz nosacījumi, ar kādiem preces drīkst ievest atpakaļ Kopienas muitas teritorijā; (12) tā kā šajā regulā paredzēto režīmu drīkst piemērot tikai tādiem produktiem, kas ir brīvā apgrozībā un kas atsevišķos gadījumos ir Kopienas izcelsmes; tā kā, ja runa ir par zināmiem produktiem, kas sastāv no vairākām sastāvdaļām, tad kompensāciju nosaka, nevis pamatojoties uz pašu produktu, bet gan uz tiem pamatproduktiem, kas ir tā sastāvā, un tā kā gadījumos, kad kompensācija ir tādējādi noteikta, pamatojoties uz vienu vai vairākām sastāvdaļām, lai piešķirtu kompensāciju vai ievērojamu tās daļu, pietiek, lai minētā sastāvdaļa vai sastāvdaļas atbilstu minētajām prasībām vai arī vairs neatbilstu tikai tā iemesla dēļ, ka tās ir iestrādātas citos produktos; tā kā, lai ņemtu vērā dažu sastāvdaļu īpašo statusu, būtu jāsastāda to produktu saraksts, kam kompensāciju nosaka, pamatojoties uz vienu sastāvdaļu; (13) tā kā Padomes 1992. gada 12. oktobra Regulas (EK) Nr. 2913/92, ar kuru ir izveidots Kopienas Muitas kodekss ( 10 ) un kurā jaunākie grozījumi izdarīti ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 82/97 ( 11 ), 23. līdz 26. pantā ir definēta preču nepreferenciālā izcelsme; tā kā, piešķirot eksporta kompensācijas, par Kopienas izcelsmes produktiem uzskata tikai tos produktus, kas ir pilnībā iegūti vai būtiski pārstrādāti Kopienā; tā kā, lai panāktu vienveidīgu piemērojumu visās dalībvalstīs, ir lietderīgi noskaidrot, ka zināmiem produktu maisījumiem kompensācija nepienākas; (14) tā kā kompensācijas likmi nosaka produkta tarifa klasifikācija; tā kā zināmiem maisījumiem, preču komplektiem un precēm, kas sastāv no vairākām sastāvdaļām šādas klasifikācijas rezultātā var tikt piešķirta lielāka kompensācija, nekā tas ir ekonomiski pamatots; tā kā līdz ar to ir jāpieņem speciāli noteikumi, lai noteiktu kompensāciju, kas piemērojama maisījumiem, preču komplektiem un precēm, kas sastāv no vairākām sastāvdaļām; (15) tā kā, ja kompensācijas likme mainās atkarībā no produkta galamērķa, būtu jāparedz pārbaude, ka produktu patiešām importē tajā trešā valstī vai valstīs, par ko tika noteikta kompensācija; tā kā šādu pasākumu var bez sarežģījumiem mīkstināt attiecībā uz tiem eksportiem, kur attiecīgās kompensāciju summas ir nelielas, ja vien darījums sniedz pietiekamas garantijas, ka attiecīgie produkti sasniegs savu galamērķi; tā kā šāda noteikuma mērķis ir vienkāršot administratīvo darbu, kas nepieciešams, lai iesniegtu pierādījumus; (16) tā kā, ja visiem galamērķiem piemēro vienotu kompensācijas likmi tajā dienā, kad kompensācija ir noteikta iepriekš, tad zināmos gadījumos ietver obligātu galamērķa klauzulu; tā kā šāda situācija būtu jāuzlūko kā kompensācijas variants, ja kompensācijas likme, kas piemērojama eksporta dienā, ir zemāka par to kompensācijas likmi, kas bija piemērojama dienā, kad likme tika noteikta iepriekš un kas vajadzības gadījumā ir pielāgota tai dienai, kad notiek eksports; (17) tā kā, ja kompensācijas likmi diferencē atkarībā no eksportēto produktu galamērķa, tad būtu jāiesniedz pierādījums, ka attiecīgais produkts ir importēts trešā valstī; tā kā ievedmuitas formalitāšu kārtošana lielā mērā nozīmē samaksāt piemērojamos ievedmuitas nodokļus, lai šo produktu varētu tirgot attiecīgajā trešā valstī; tā kā, ņemot vērā atšķirīgās situācijas, kas dominē trešās importētājvalstīs, ir vēlams ļaut uzrādīt tādus ievedmuitas dokumentus, kuros ir sniegtas garantijas, ka eksportētie produkti ir sasnieguši savu galamērķi, tajā pat laikā pēc iespējas mazāk kavējot tirdzniecību; (18) tā kā, lai palīdzētu Kopienas eksportētājiem iegūt pierādījumus par to, ka produkti ir sasnieguši galamērķi, būtu jāparedz, ka starptautiskās kontroles un uzraudzības aģentūras, ko apstiprinājušas dalībvalstis, izsniedz sertifikātu par to, ka ir nogādāti galamērķī tie eksportētie Kopienas lauksaimniecības produkti, kas gūst labumu no diferencētās kompensācijas, un tā kā apstiprināt tādas aģentūras ir dalībvalstu kompetencē, kas šādas aģentūras apstiprina katru atsevišķi saskaņā ar zināmām spēkā esošām nostādnēm, un tā kā ir lietderīgi noskaidrot situāciju un iekļaut galvenās nostādnes šajā regulā; (19) tā kā, lai tādu produktu eksportus, kam piemēro diferencētu kompensāciju atkarībā no galamērķa, nostādītu vienādā līmenī ar pārējiem eksportiem, būtu jāparedz, ka daļu kompensācijas, kas aprēķināta, pamatojoties uz zemāko kompensācijas likmi, kas piemērojama eksporta dienā, izmaksā, tiklīdz eksportētājs ir iesniedzis pierādījumu, ka produkts ir izvests no Kopienas muitas teritorijas; (20) tā kā gadījumā ar diferencētām kompensācijām, ja ir mainīts galamērķis, tad kompensācija, kas piemērojama faktiskajam galamērķim, ir maksājama, ievērojot to maksimālo summu, kas piemērojama iepriekš noteiktajam galamērķim; tā kā, lai novērstu situāciju, ka to ļaunprātīgi izmanto un sistemātiski izvēlas galamērķus ar lielākajām kompensācijas likmēm, būtu jāievieš sodu sistēma par galamērķa maiņu, ja faktiskā kompensācijas likme ir mazāka par likmi, kas piemērojama iepriekš noteiktajam galamērķim, un tā kā šis jaunais noteikums ietekmē aprēķinus, aprēķinot to kompensācijas daļu, kas maksājama pēc tam, kad eksportētājs ir iesniedzis pierādījumu, ka produkts ir izvests no Kopienas muitas teritorijas; (21) tā kā Regulas (EEK) Nr. 2913/92 23. līdz 26. pantā ir definēta preču nepreferenciālā izcelsme; tā kā zināmos gadījumos ir lietderīgi piemērot kritēriju, kas attiecas uz būtisku pārstrādi vai apstrādi, kas noteikta 24. pantā, lai novērtētu, vai produkti patiesi ir sasnieguši savu galamērķi; (22) tā kā zināmi eksporta darījumi var novest pie tirdzniecības plūsmu novirzes; tā kā, lai novērstu šādas novirzes, kompensācijas samaksai būtu jābūt atkarīgai no nosacījuma, ka produkts ir ne tikai izvests no Kopienas muitas teritorijas, bet arī importēts kādā trešā valstī vai ir būtiski pārstrādāts vai apstrādāts, un tā kā turklāt kompensācijas samaksa dažos gadījumos var būt atkarīga no tā, vai produkts patiesi ir piedāvāts tirgū trešā importētājvalstī vai arī tas ir būtiski pārstrādāts vai apstrādāts; (23) tā kā, ja produkts ir iznīcināts vai sabojājies pirms tas ir piedāvāts tirgū trešā valstī vai pirms galīgās apstrādes, tad uzskata, ka kompensācija vairs nepienākas; tā kā tādos gadījumos eksportētājam vajadzētu būt iespējai iesniegt pierādījumus, ka eksporta operācija tika veikta tādos ekonomiskajos apstākļos, kas normālā notikumu gaitā darījumu būtu pieļāvuši; (24) tā kā eksporta darbību finansējums no Kopienas puses ir nepamatots, ja darbība nav parasts komercdarījums, jo tam nav ekonomiskā pamatojuma un tas ir veikts tikai ar nolūku saņemt samaksu no Kopienas; (25) 25) tā kā būtu jāveic pasākumi, lai novērstu to, ka Kopienas naudas līdzekļi tiek piešķirti darījumiem, kas neatbilst nevienam eksporta kompensāciju sistēmas mērķim; tā kā pastāv risks, ka līdzīgi darījumi tiks veikti ar produktiem, kas pēc eksporta kompensāciju saņemšanas tiktu reimportēti Kopienā, pirms tam neizejot būtisku pārstrādi vai apstrādi trešā valstī, un kam reimportēšanas brīdī tiktu piemērota samazināta vai nulles ievedmuita, ievērojot vienošanos par muitas atvieglojumiem vai Padomes lēmumu; tā kā, lai samazinātu ierobežojumus eksportētājiem, ir lietderīgi piemērot šādus pasākumus paaugstināta riska produktiem; (26) tā kā vajadzības gadījumā, lai samazinātu eksportētāju nedrošību, ir lietderīgi atcelt prasību par kompensācijas atmaksu, ja produkti tiek reimportēti Kopienā vairāk nekā divus gadus pēc eksportēšanas; (27) tā kā no vienas puses, dalībvalstīm būtu jādod iespēja atteikties piešķirt kompensācijas, vai arī iespēja tās atgūt, ja tās faktiski konstatē, ka darījums nesaskan ar eksporta kompensāciju sistēmas mērķi, un, no otras puses, valstu varas iestādēm nebūtu jāuzkrauj pārāk smaga nasta, uzliekot tām par pienākumu sistemātiski pārbaudīt visus importus; (28) tā kā produktiem būtu jābūt tādas kvalitātes, lai tos varētu parastos apstākļos tirgot Kopienā; tā kā tomēr ir lietderīgi ņemt vērā īpašās saistības, kas rodas no standartiem, kas ir spēkā trešā saņēmējvalstī; (29) tā kā zināmi produkti var zaudēt tiesības uz kompensāciju, ja tie zaudē pienācīgi labu tirdzniecības kvalitāti; (30) tā kā, ja eksporta kompensācija ir noteikta iepriekš vai noteikta konkursa kārtībā, tad nekādu izvedmuitu nepiemēro, jo eksports ir jāveic saskaņā ar tādējādi iepriekš noteiktiem vai konkursa kārtībā noteiktiem nosacījumiem; tā kā vienlīdz būtu jāparedz, ka, ja eksports ir pakļauts izvedmuitai, kas noteikta iepriekš, vai konkursa kārtībā, tad eksports ir jāveic saskaņā ar noteiktajiem nosacījumiem un līdz ar to nevar pretendēt uz eksporta kompensāciju; (31) tā kā, lai dotu iespēju eksportētājiem vieglāk finansēt savus darījumus, dalībvalstīm būtu jāļauj izmaksāt avansā visu summu vai tās daļu, tiklīdz ir pieņemta eksporta deklarācija vai maksājuma deklarācija, ar noteikumu, ka ir iesniegta garantijas ķīla, kas garantē avansa atmaksu, ja vēlāk atklātos, ka kompensācija nebija jāmaksā; (32) tā kā eksporta avansā samaksātā summa ir jāatlīdzina, ja tiek pierādīts, ka nav tiesību uz eksporta kompensāciju vai arī ka bija tiesības uz mazāku kompensāciju, un tā kā atlīdzībai ir jāietver papildus summa, lai novērstu ļaunprātīgu izmantošanu; tā kā force majeure gadījumos papildsumma netiek atlīdzināta; (33) tā kā Padomes Regulā (EEK) Nr. 565/80 ( 12 ), kas grozīta ar Regulu (EEK) Nr. 2026/83 ( 13 ), ir izstrādāti vispārīgie noteikumi, kas jāievēro, eksporta avansā maksājot summu, kas ir vienāda ar eksporta kompensāciju; (34) tā kā Regulas (EEK) Nr. 565/80 4. panta 5. un 6. punktā ir paredzēts, ka diena, kad pamatproduktus nodod muitas kontrolē, ir jāizmanto, lai noteiktu piemērojamo kompensācijas likmi vai pielāgojumus, kas jāizdara tādai likmei; (35) tā kā dienai, kad tā ir spēkā, attiecīgi būtu jābūt dienai, kad muitas dienests no konkrētās personas pieņem deklarāciju, kurā tā paziņo par savu nodomu pakļaut attiecīgās preces vai produktus režīmam, kas paredzēts Regulas (EEK) Nr. 565/80 4. un 5. pantā, un tās eksportēt, saņemot kompensāciju, pēc pārstrādes vai uzglabāšanas; tā kā tādā deklarācijā ir jāietver nepieciešamie dati, kas vajadzīgi kompensāciju aprēķinam; (36) tā kā kompensācijas maksājuma, ko veic pirms pārstrādes, mērķis ir nostādīt Kopienas produktus vienā līmenī ar produktiem, kas importēti no trešām valstīm apstrādei un reeksportam; (37) tā kā pārstrādātu produktu ražošanas metodes un to kontroles procedūras prasa zināmu elastības pakāpi; tā kā Regulas (EEK) Nr. 2913/92 115. pantā ir paredzēta līdzvērtības sistēma, ievērojot iekšējās apstrādes režīmu; (38) tā kā, lai labāk izmantotu esošo noliktavu ietilpību, ir lietderīgi paredzēt sistēmu, kurā ir iespējams atļaut tādu produktu līdzvērtību, kas tiek uzglabāti neiesaiņoti (beramā veidā) un kas tiks eksportēti pēc apstrādes; (39) tā kā produkti, par kuriem nepienākas kompensācija, nevar būt līdzvērtīgi produkti; (40) tā kā no Komisijas 1992. gada 16. oktobra Regulas (EEK) Nr. 3002/92, ar kuru paredz kopīgus, sīki izstrādātus noteikumus, kas jāievēro, pārbaudot no intervences iegūto produktu izmantošanu un/vai galamērķi ( 14 ), un kurā jaunākie grozījumi izdarīti ar Regulu (EEK) Nr. 770/96 ( 15 ), ir skaidrs, ka intervences produktiem ir jāsasniedz noteiktais galamērķis; tā kā līdz ar to tādus produktus nedrīkst aizvietot ar līdzvērtīgiem produktiem; (41) tā kā attiecīgo produktu eksportam būtu jānosaka pēdējais termiņš; tā kā tāds termiņš ir jānosaka, ņemot vērā eksporta licenču un iepriekš noformējamo sertifikātu sistēmu; (42) tā kā gadījumos, kad produkti pirms eksporta tiek uzglabāti noliktavā, šķiet lietderīgi ierobežot šo regulu līdz tām apstrādes formām, kas paredzētas, lai nodrošinātu minēto preču saglabāšanu; tā kā, lai noskaidrotu situāciju, būtu jānosaka, ka tādas apstrādes formas nekādā veidā neietekmē piemērojamo kompensāciju; (43) tā kā Regulas (EEK) Nr. 565/80 5. pantā ir noteikts, ka summa, kas vienāda ar eksporta kompensāciju, ir jāsamaksā, tiklīdz produkti vai preces ir pakļautas muitas noliktavas vai brīvās zonas procedūrai; tā kā pēc tam, kad ir pieņemta maksājuma deklarācija, būtu jābūt iespējai pārvest šādus produktus vai preces uz citu dalībvalsti, nevis to, kur tika veikts maksājums, lai tur uzglabātu un vēlāk eksportētu; tā kā būtu jāparedz, ka T5 kontrolkopija ir jāpievieno produktiem vai precēm, lai pierādītu to izvešanu no Kopienas, un tā kā, lai novērstu divkārša maksājuma risku, eksporta deklarācijā būtu jāizdara daži ieraksti, kas informētu tās dalībvalsts maksātājaģentūru, kur tika pieņemta eksporta deklarācija, ka kompensācijas samaksas procedūra ir jau sākusies; (44) tā kā gadījumos, kad netiek ievērots eksporta termiņš vai pierādījumu iesniegšanas termiņš, kas jāievēro, lai saņemtu kompensācijas maksājumu, kompensāciju nepiešķir; tā kā būtu jāpieņem pasākumi, līdzīgi tiem, kas paredzēti Komisijas 1985. gada 22. jūlija Regulā (EEK) Nr. 2220/85, ar ko paredz kopīgus, sīki izstrādātus noteikumus, kas jāievēro, piemērojot garantijas ķīlu sistēmu lauksaimniecības produktiem, un kurā jaunākie grozījumi izdarīti ar Regulu (EEK) Nr. 3403/93 ( 16 ); (45) tā kā dalībvalstīs produkti, kas importēti no trešām valstīm zināmai izmantošanai, ir atbrīvoti no nodevām; tā kā tik ilgi, kamēr šie preču tirgi ir ievērojami, Kopienas produkti būtu jānostāda vienā līmenī ar tādiem produktiem no trešām valstīm; tā kā šāda situācija rodas īpaši gadījumos ar produktiem, ko izmanto kuģu un lidaparātu apgādei; (46) tā kā, ja runa ir par kuģu un lidaparātu apgādi un piegādēm bruņotajiem spēkiem, tad ir iespējams izstrādāt speciālus noteikumus, lai noteiktu kompensācijas apjomu; (47) tā kā produktus, kas paņemti uz kuģa klāja kā krājumi, izmanto patēriņam uz kuģa, un tā kā tādi produkti, ko patērē to esošajā veidā vai izmanto, gatavojot ēdienu uz kuģa, pretendē uz kompensāciju, kas ir piemērojama nepārstrādātiem produktiem; tā kā, ņemot vērā ierobežoto telpu, kas ir pieejama lidaparātā, ēdiens ir jāsagatavo pirms to uz turieni nogādā; tā kā saskaņošanas labad būtu jāpieņem tādi noteikumi, kas ļautu lauksaimniecības produktiem, ko patērē lidaparātā, piešķirt tādu pašu kompensāciju kā tiem produktiem, ko patērē pēc sagatavošanas uz kuģa; (48) tā kā kuģu un lidaparātu apgāde ir ļoti specializēts tirdzniecības veids, kas attaisno speciālu kompensācijas avansu režīmu; tā kā produkti un preces, kas piegādātas uz pārtikas krājumu noliktavām, ir turpmāk jāizmanto pārtikas piegādēm; tā kā piegādes uz šādām noliktavām, raugoties no tiesību viedokļa uz kompensāciju, nevar uzskatīt par galīgo eksportu; (49) tā kā, ja tiek izmantotas tādas telpas un vēlāk atklājas, ka kompensācija nebija jāmaksā, tad eksportētāji faktiski būs guvuši nepamatotu labumu no bezprocentu aizdevuma; tā kā līdz ar to būtu jāpieņem pasākumi, lai novērstu šādu neattaisnotu labumu; (50) tā kā, lai saglabātu tādu Kopienas preču konkurētspēju, kas piegādātas uz platformām, kas atrodas noteiktās zonās tuvu dalībvalstīm, kompensācijas būtu jāpiemēro par tādu pašu likmi, kādu piemēro šādām piegādēm Kopienā; tā kā jebkurai piegādei, kam ir konkrēts galamērķis, tādas kompensācijas likmes piemērošana, kas ir lielāka par minimālo, nekādā ziņā nav attaisnojama, ja vien nav šaubu, ka preces ir sasniegušas savu galamērķi, un tā kā krājumu piegāde uz platformām, kas atrodas jūrā, katrā ziņā ir specializēta operācija – tāda, kas attaisno iespēju pietiekami kontrolēt piegādes; tā kā, ar noteikumu, ka ir ieviesti pietiekami kontroles pasākumi, šķiet saprātīgi piemērot piegādēm tādas kompensācijas likmes, kādas piemēro pārtikas piegādēm Kopienā; tā kā ir iespējams paredzēt vienkāršotu procedūru mazāk nozīmīgām piegādēm; tā kā, ņemot vērā, ka teritoriālo ūdeņu platums atkarībā no dalībvalsts ir no 3 līdz 12 jūdzēm, būtu arī saprātīgi uzskatīt par eksportu piegādes uz visām šādām platformām, kas atrodas aiz trīs jūdžu līnijas; (51) tā kā, ja kādu karakuģi, kas pieder kādai dalībvalstij, atklātā jūrā apgādā jūras apgādes kuģis, kas iziet no kādas Kopienas ostas, tad ir iespējams saņemt tādas piegādes sertifikāciju no kompetentas iestādes; tā kā būtu saprātīgi šādām piegādēm piemērot tādu pašu kompensācijas likmi, kādu piemēro krājumu piegādei Kopienas ostā; (52) tā kā ir vēlams, lai lauksaimniecības produktiem, ko izmanto kuģu un lidaparātu apgādei, būtu tiesības uz identisku kompensāciju, neatkarīgi no tā, vai tos nogādā uz kuģa vai lidaparāta klāja Kopienā vai ārpus tās; (53) tā kā šādu krājumu piegādes trešās valstīs var būt tiešas vai netiešas, un tā kā būtu jāievieš uzraudzības metodes, atbilstošas katram piegādes veidam; (54) tā kā saskaņā ar Regulas (EEK) Nr. 2913/92 161. panta 3. punkta noteikumiem Helgolandes sala netiek uzskatīta par tādu galamērķi, par ko ir maksājama kompensācija; tā kā Kopienas lauksaimniecības produktu patēriņš Helgolandes salā būtu veicināms; tā kā tādēļ būtu jāpieņem vajadzīgie noteikumi; (55) tā kā kopš ir stājies spēkā Pagaidu līgums par tirdzniecību un muitas savienību starp Kopienu un Sanmarīno ( 17 ), tās valsts teritorija vairs nav daļa Kopienas muitas teritorijas; tā kā no tā Līguma 1., 5. un 7. panta var secināt, ka lauksaimniecības produktu cenas muitas savienībā ir vienādā līmenī un ka līdz ar to nav ekonomiska attaisnojuma piešķirt eksporta kompensācijas tiem Kopienas lauksaimniecības produktiem, kas piegādāti uz Sanmarīno; (56) tā kā, ja iesniegumu par nodevu atmaksājumu vai atbrīvojumu no tām vēlāk noraida, tad attiecīgie produkti var pretendēt uz eksporta kompensāciju vai arī tiem, atkarībā no situācijas, piemēro eksporta nodevu vai eksporta nodokli; tā kā līdz ar to ir jāizstrādā speciāli noteikumi; (57) tā kā bruņotie spēki, kas izvietoti kādā valstī, kas nav dalībvalsts, bet neatrodas šīs valsts pakļautībā, starptautiskās organizācijas un diplomātiskās iestādes parasti saņem savas piegādes, ko neapliek ar ievedmuitu; tā kā šķiet ir iespējams veikt īpašus pasākumus – attiecībā uz bruņotajiem spēkiem, kas atrodas vai nu kādas dalībvalsts vai starptautiskas organizācijas, kurā piedalās vismaz viena dalībvalsts, pakļautībā, attiecībā uz starptautiskajām organizācijām, kurās piedalās vismaz viena dalībvalsts, un attiecībā uz diplomātiskajām iestādēm – kuri paredz, ka pierādījumu par importu iesniedz ar speciālu dokumentu; (58) tā kā būtu jāizstrādā noteikums, saskaņā ar kuru kompensāciju maksā tā dalībvalsts, kuras teritorijā pieņēma eksporta deklarāciju; (59) tā kā var gadīties, ka no eksportētāja neatkarīgu apstākļu dēļ T5 kontrolkopiju nevar iesniegt, pat ja produkts ir izvests no Kopienas muitas teritorijas vai ir sasniedzis konkrētu galamērķi; tā kā tāda situācija var kavēt tirdzniecību; tā kā tādos apstākļos citi dokumenti būtu jāuzskata par līdzvērtīgiem; (60) tā kā saprātīgas administratīvās prakses interesēs kompensācijas maksājuma pieteikumi, kam pievienoti attiecīgie dokumenti, būtu jāpieprasa saprātīgā laikposmā, izņemot force majeure gadījumus un, jo īpaši, ja nav bijis iespējams iekļauties termiņā administratīvu kavējumu dēļ, ko eksportētājs nevarēja ietekmēt; (61) tā kā periods, kurā veic eksporta kompensāciju samaksu, atšķiras katrā dalībvalstī; tā kā, lai novērstu konkurences traucējumus, ir ieteicams ieviest vienveidīgu maksimālo termiņu, kad maksātājaģentūrām ir jāizmaksā šīs kompensācijas; (62) tā kā nelielu produktu daudzumu eksports nav ekonomiski nozīmīgs un var pārlieku un nevajadzīgi noslogot kompetentās iestādes; tā kā dalībvalstu kompetentajiem dienestiem būtu jādod iespēja atteikties maksāt kompensācijas par šādiem eksportiem; (63) tā kā Kopienas noteikumos ir paredzēts piešķirt eksporta kompensācijas tikai, pamatojoties uz objektīviem kritērijiem, jo īpaši uz eksportētā produkta daudzumu, veidu un īpašībām, un tā ģeogrāfisko galamērķi; tā kā, ņemot vērā pieredzi, būtu jāpastiprina pasākumi, lai apkarotu pārkāpumus un sevišķi krāpšanu, kas var nodarīt kaitējumu Kopienas budžetam; tā kā tādēļ būtu jāparedz pārmaksāto summu atlīdzināšana un sankcijas, lai mudinātu eksportētājus ievērot Kopienas noteikumus; (64) tā kā, lai nodrošinātu eksporta kompensāciju sistēmas pareizu darbību, sankcijas būtu jāpiemēro neatkarīgi no vainas subjektīvā elementa, un tā kā tomēr ir lietderīgi zināmos gadījumos atbrīvot no sankcijām, īpaši, ja ir notikusi acīmredzama kļūda, ko ir atzinusi kompetentā iestāde, un paredzēt smagākas sankcijas, ja notikušais ir izdarīts tīšuprāt; tā kā tādi pasākumi ir vajadzīgi, un tiem būtu jābūt samērīgiem, pietiekami pārliecinošiem un vienveidīgi piemērotiem visās dalībvalstīs; (65) tā kā, lai nodrošinātu vienādu attieksmi pret eksportētājiem dalībvalstīs, būtu izsmeļoši jāparedz, attiecībā uz eksporta kompensācijām, ka labuma guvējam ir jāatmaksā jebkura pārmaksātā summa, ar procentiem, un būtu jāizstrādā samaksas kārtība, un tā kā, lai labāk aizsargātu Kopienas finansiālās intereses, būtu jāparedz, ka gadījumā, ja tiesības uz kompensāciju tiek nodotas, tāds pienākums tiek nodots tiesību pārņēmējam, un tā kā atgūtās summas un procenti un iekasētās soda naudas būtu jākreditē Eiropas Lauksaimniecības virzības un garantiju fondam (ELVGF) saskaņā ar principiem, kas noteikti Padomes 1970. gada 21. aprīļa Regulas (EEK) Nr. 729/70 par kopīgās lauksaimniecības politikas finansēšanu ( 18 ), kurā jaunākie grozījumi izdarīti ar Regulu (EK) Nr. 1287/95 ( 19 ), 8. panta 2. punktā; (66) tā kā, lai nodrošinātu likumīgo cerību principa vienveidīgu piemērošanu visā Kopienā, atgūstot pārmaksātās summas, nosacījumi, kādos šo principu drīkst izmantot, būtu jānosaka, nenonākot pretrunā ar rīcību par nepienācīgi samaksātām summām, kā paredzēts īpaši Regulas (EEK) Nr. 729/70 5. un 8. pantā; (67) tā kā eksportētājam būtu jābūt atbildīgam īpaši par jebkuras trešās personas darbību, kas varētu radīt iespēju nepienācīgi iegūt dokumentus, kas vajadzīgi kompensācijas samaksai; (68) tā kā attiecīgās pārvaldību komitejas nav izteikušas atzinumus to priekšsēdētāju noteiktajos termiņos, IR PIEŅĒMUSI ŠO REGULU.







I

SADAĻA

JOMA UN DEFINĪCIJAS

1. pants

Neierobežojot atkāpes, kas paredzētas Kopienas noteikumos īpašiem produktiem, šajā regulā ir sīki izstrādāti vispārīgie noteikumi, kas jāievēro, piemērojot eksporta kompensāciju sistēmu, turpmāk tekstā “kompensācijas”, kas paredzētas:

— Padomes Regulas Nr. 136/66/EEK ( 20 ) 3. pantā (eļļa un tauki),

— Padomes Regulas (EEK) Nr. 804/68 ( 21 ) 17. pantā (piens un piena produkti),

— Padomes Regulas (EEK) Nr. 805/68 ( 22 ) 13. pantā (liellopu un teļa gaļa),

— Padomes Regulas (EEK) Nr. 2759/75 ( 23 ) 13. pantā (cūkgaļa),

— Padomes Regulas (EEK) Nr. 2771/75 ( 24 ) 8. pantā (olas),

— Padomes Regulas (EEK) Nr. 2777/75 ( 25 ) 8. pantā (putnu gaļa),

— Padomes Regulas (EEK) Nr. 1785/81 ( 26 ) 17. pantā (cukurs, izoglikoze un inulīna sīrups),

— Padomes Regulas (EEK) Nr. 822/87 ( 27 ) 55. un 56. pantā (vīns),

— Regulas (EEK) Nr. 1766/92 13. pantā (labība),

— Padomes Regulas (EEK) Nr. 3072/95 ( 28 ) 13. pantā (rīsi),

— Padomes Regulas (EK) Nr. 2200/96 ( 29 ) 35. pantā (augļi un dārzeņi),

— Padomes Regulas (EK) Nr. 2201/96 ( 30 ) 16., 17. un 18. pantā (augļu un dārzeņu pārstrādes produkti).

2. pants

1. Šajā regulā:

— “produkti” nozīmē produktus, kas uzskaitīti 1. pantā, un preces, — “pamatprodukti” nozīmē produktus, kas paredzēti eksportam un ir pārstrādāti pārstrādātos produktos vai precēs, un preces pēc pārstrādes, kas paredzētas eksportam, arī uzskata par pamatproduktiem, — “pārstrādāti produkti” nozīmē produktus, kas iegūti, pārstrādājot pamatproduktus, un par kuriem pienākas kompensācija, — “preces” nozīmē preces, kas uzskaitītas Komisijas Regulas (EK) Nr. 1222/94 ( 31 ) B pielikumā; a)

b) “ievedmuitas nodoklis” nozīmē muitas nodokļus, maksājumus ar līdzvērtīgu iedarbību un citus importa maksājumus, kas paredzēti saskaņā ar kopējo lauksaimniecības politiku vai saskaņā ar īpašu tirdzniecības režīmu, ko piemēro zināmām precēm, kas rodas lauksaimniecības produktu pārstrādes rezultātā;

c) “eksportētāja dalībvalsts” nozīmē dalībvalsti, kurā pieņēma eksporta deklarāciju;

d) “kompensācijas iepriekšēja noteikšana” nozīmē kompensācijas noteikšanu tajā dienā, kad tiek iesniegts eksporta licences vai iepriekš noteikta kompensācijas sertifikāta pieteikums, likmi pielāgojot par jebkuru pieaugumu vai labojuma summu, kas piemērojama kompensācijai;

e) “diferencēta kompensācija” nozīmē to, ka: — vienam un tam pašam produktam nosaka vairāk nekā vienu kompensācijas likmi atkarībā no trešās saņēmējas valsts vai — vienam un tam pašam produktam nosaka vienu vai vairākas kompensācijas likmes atkarībā no trešās saņēmējas valsts, pie tam vienai vai vairākām trešām valstīm nenosaka likmi;

f) “kompensācijas diferencētā daļa” nozīmē kompensācijas daļu, kas iegūta, atskaitot no kopējās piemērojamās kompensācijas summas to kompensāciju, kas samaksāta vai kas būs jāmaksā, kad tiks iesniegts pierādījums par izvešanu no Kopienas muitas teritorijas un kas aprēķināta saskaņā ar 18. pantu;

g) “eksports” nozīmē muitas eksporta formalitāšu nokārtošanu, pēc kā produktus izved no Kopienas muitas teritorijas;

h) “T5 kontrolkopija” nozīmē dokumentu, kas minēts Regulas (EEK) Nr. 2454/93 ►M5 912.a līdz 912.g pants ◄ ;

i) “eksportētājs” nozīmē fizisku vai juridisku personu, kam ir tiesības saņemt kompensāciju. Ja jāizmanto eksporta licence ar iepriekš noteiktu kompensāciju, tad licences īpašniekam vai vajadzības gadījumā licences īpašumtiesību pārņēmējam ir tiesības uz kompensāciju. Eksportētājs muitas izpratnē var atšķirties no eksportētāja šīs regulas izpratnē, ņemot vērā attiecības starp uzņēmējiem saskaņā ar privāttiesībām, izņemot gadījumus, kad ir pieņemti speciāli noteikumi kādā tirgus kopīgo organizāciju sistēmā;

j) “kompensācijas avanss” nozīmē summu, kas nav lielāka par kompensāciju un kas samaksāta pēc dienas, kad tika pieņemta eksporta deklarācija;

▼M8 —————

▼B

l) “kompensācijas likme, kas noteikta konkursa kārtībā” nozīmē kompensāciju, ko noteicis eksportētājs un kas pieņemta konkursa kārtībā;

m) “Kopienas muitas teritorija” nozīmē tās teritorijas, kas minētas Regulas (EEK) Nr. 2913/92 3. pantā;

n) “kompensācijas nomenklatūra” nozīmē lauksaimniecības produktu nomenklatūru eksporta kompensācijām saskaņā ar Komisijas Regulu (EEK) Nr. 3846/87 ( 32 );

o) “eksporta licence” nozīmē dokumentu, kas minēts Komisijas Regulas (EEK) Nr. 3719/88 ( 33 ) 1. pantā;

▼M11

p) “attāla kompensācijas zona” attiecas uz visiem galamērķiem, kuriem noteiktam produktam piemēro to pašu kompensācijas diferencēto daļu, kas nav nulle, izņemot izslēgtos galamērķus minētajam produktam, kā noteikts XI pielikumā;

q) “valsts bez piemērotas jūras ostas” ir trešā valsts, kurai nav savas jūras ostas un kura izmanto citas trešās valsts jūras ostas pakalpojumus.

▼B

2. Šajā regulā kompensācijas, kas noteiktas konkursa kārtībā, tiek uzskatītas par kompensācijām, kas noteiktas iepriekš.

3. Ja eksporta deklarācija attiecas uz vairākiem dažādiem kompensācijas nomenklatūras kodiem vai kombinētās nomenklatūras kodiem, tad ierakstus par katru kodu uzskata par atsevišķām deklarācijām.







II

SADAĻA

EKSPORTS UZ TREŠĀM VALSTĪM







I

NODAĻA

Tiesības uz kompensāciju







1.

iedaļa

Vispārīgie noteikumi

3. pants

Neierobežojot šīs regulas 18., 20., 21. pantu un Padomes Regulas (EK) Nr. 2988/95 ( 34 ) 4. panta 3. punktu, tiesības uz kompensāciju iegūst,

— izvedot preces no Kopienas muitas teritorijas, ja visām trešām valstīm piemēro vienotu kompensācijas likmi,

— importējot konkrētā trešā valstī, ja tai trešai valstij piemēro diferencētu kompensāciju.

4. pants

1. ►M3 Tiesības uz kompensāciju pastāv ar nosacījumu, ka tiek uzrādīta eksporta licence ar iepriekš noteiktu kompensāciju, izņemot preču eksporta gadījumus.

Toties kompensācijas saņemšanai licence nav nepieciešama:

— ja izvesto preču daudzums, kas uzrādīts vienā eksporta deklarācijā ir mazāks vai vienāds ar Regulas (EK) Nr. 1291/2000 III pielikumā norādītajiem daudzumiem;

— gadījumos, uz ko attiecas 6., 36., 40., 44., 45. pantā un 46. panta 1. punkts,

— par piegādēm dalībvalstu bruņotajiem spēkiem, kas izvietoti trešajās valstīs. ◄

2. Neatkarīgi no 1. punkta, eksporta licence ar iepriekš noteiktu kompensāciju ir derīga arī, lai eksportētu tādu produktu, uz ko attiecas 12-ciparu produktu kods, kas nav minēts licences 16. ailē, ja abi produkti pieder:

— vienai un tai pašai kategorijai, kā minēts Regulas (EEK) Nr. 3719/88 13.a panta otrajā daļā, vai

— vienai un tai pašai produktu grupai, ar noteikumu, ka šādas produktu grupas ir definētas šim mērķim saskaņā ar kārtību, kas noteikta Regulas (EEK) Nr. 1766/92 23. pantā, vai saskaņā ar attiecīgajiem citu regulu, kas regulē tirgus kopīgo organizāciju, pantiem.

Gadījumos, kas izklāstīti pirmajā daļā, piemēro šādus turpmākus nosacījumus:

— ja kompensācijas likme, kas atbilst faktiskajam produktam, ir vienāda ar vai lielāka par likmi, kas piemērojama tam produktam, kas norādīts licences 16. daļā, tad piemēro pēdējo,

— ja kompensācijas likme, kas atbilst faktiskajam produktam, ir zemāka par likmi, kas piemērojama tam produktam, kas norādīts licences 16. ailē, tad maksājamā kompensācija ir tā, kas iegūta, piemērojot likmi, kas atbilst faktiskajam produktam un no kuras atskaitīti, izņemot force majeure gadījumus, 20 % starpības starp kompensāciju, kas atbilst produktam, kas norādīts licences 16. ailē, un kompensāciju par faktisko produktu.

Ja piemēro otrās daļas otro ievilkumu un 18. panta 3. punkta b) apakšpunktu, tad samazinājumu, kas jāpiemēro kompensācijai, kas atbilst faktiskajam produktam un faktiskajam galamērķim, aprēķina no starpības starp kompensāciju, kas atbilst licencē norādītajam produktam un galamērķim, un kompensāciju, kas atbilst faktiskajam produktam un galamērķim.

▼M8

Lai piemērotu šo punktu, kompensācijas likmes, kas jāņem vērā, ir tās, ko piemēro licences pieteikuma iesniegšanas dienā. Vajadzības gadījumā šīs likmes koriģē eksporta deklarācijas pieņemšanas dienā.

▼B

3. Ja 1. vai 2. punktu un 51. pantu piemēro vienai un tai pašai eksporta operācijai, tad summu, kas rodas no 1. un 2. punkta, samazina par soda summu, kas minēta 51. pantā.

5. pants

1. “Eksporta diena” nozīmē dienu, kad muitas dienests pieņem eksporta deklarāciju, kurā ir teikts, ka tiks prasīta kompensācija.

2. Datums, kad pieņemta eksporta deklarācija, ir būtisks, lai noteiktu:

a) piemērojamo kompensācijas likmi, ja kompensācija nav noteikta iepriekš;

b) jebkurus pielāgojumus, kas jāizdara kompensācijas likmei, ja tā ir noteikta iepriekš;

c) eksportētā produkta daudzumu, būtību un īpašības.

3. Jebkura cita darbība, kam ir tāds pats likumīgais spēks kā eksporta deklarācijas pieņemšanai, tiek uzskatīta par līdzvērtīgu šādai pieņemšanai.

4. Dokumentā, ko pievieno eksportam, lai pretendētu uz kompensāciju, ir ietverta visa informācija, kas vajadzīga, lai aprēķinātu kompensāciju:

a) produktiem: — produktu apraksts, vajadzības gadījumā vienkāršots, kas veidots saskaņā ar eksporta kompensāciju nomenklatūru, kā arī kompensācijas nomenklatūras kods un, ja tas ir vajadzīgs, lai aprēķinātu kompensāciju, tad attiecīgo produktu sastāvs vai atsauce uz to, — produktu neto svars vai, vajadzības gadījumā, daudzums, izteikts mērvienībās, ko izmanto, aprēķinot kompensāciju;

b) ja runa ir par precēm, tad piemēro Regulas (EK) Nr. 1222/94 noteikumus.

5. Pieņemot dokumentus, kā paredzēts 3. punktā, produktus nodod muitas kontrolē saskaņā ar Regulas (EEK) Nr. 2913/92 4. panta 13. un 14. punktu, kamēr tos izved no Kopienas muitas teritorijas.

6. Atkāpjoties no Regulas (EEK) Nr. 2454/93 282. panta 2. punkta, atļaujot veikt eksporta deklarāciju vienkāršotā formā, drīkst noteikt, ka vienkāršotajā deklarācijā jāieraksta aptuvenais produktu, ko eksportē beramā veidā vai nestandarta vienībās, neto svars, ja precīzu daudzumu varēs noteikt tikai tad, kad produkti būs iekrauti transporta līdzeklī.

Kad iekraušana ir pabeigta, ir jāiesniedz papildu deklarācija, kur ir norādīts precīzs neto svars. Tai ir jāpievieno dokumentārs pierādījums par precīzu iekrauto neto svaru.

▼M2

Kompensāciju nepiešķir par daudzumiem, kas pārsniedz 110 % no paredzētā tīrā svara. Ja faktiski iekrautais svars nesasniedz 90 % no paredzētā tīrā svara, kompensāciju par faktiski iekrauto tīro svaru samazina par 10 % no starpības starp kompensāciju, kas pienākas par 90 % paredzētā tīrā svara, un kompensāciju, kas pienākas par faktiski iekrauto svaru. Kompensāciju tomēr izmaksā par faktiski iekrauto tīrsvaru, ja eksportētājs, veicot eksportu pa jūru vai kuģojamu iekšzemes ūdensceļu, var nodrošināt par transportlīdzekli atbildīgās personas parakstītu pierādījumu, ka šādiem pārvadājumiem piemītošo ierobežojumu dēļ vai arī ja citi eksportētāji iekrāvuši lielāku kravu, nekā bija paredzēts, un nav iespējams iekraut visas viņa preces. Šo daļu piemēro, ja eksportētājs ir veicis vietējo muitošanu, kas paredzēta Regulas (EEK) Nr. 2454/93 283. pantā, ja vien muitas iestādes atļauj izdarīt labojumus dokumentos, kur ierakstīti izvestie produkti.

Par nestandarta vienībām uzskata dzīvus dzīvniekus, (pus)liemeņus, liemeņu ceturtdaļas, priekšējās daļas, šķiņķus, pleca daļas, vēdera daļas un muguras gabalus.

▼M8 —————

▼M2

7. Visām personām, kas izved produktus, par kuriem tās pieprasa kompensāciju:

a) ir jāiesniedz eksporta deklarācija kompetentajā muitas punktā tajā vietā, kur produktus iekraus izvešanai;

b) ir jāinformē muitas punkts vismaz 24 stundas pirms iekraušanas sākuma un jānorāda paredzamais iekraušanas ilgums. Kompetentās iestādes var noteikt citu termiņu, nevis 24 stundas.

Var uzskatīt, ka izvešanai paredzētiem produktiem ir šāda iekraušanas vieta:

— produktiem, ko izved konteineros, tā ir vieta, kur tos iekrauj konteineros,

— produktiem, ko izved neiesaiņotā veidā, maisos, kartona kārbās, kastēs, pudelēs utt., neiekraujot tos konteineros, tā ir vieta, kur veic šo produktu iekraušanu transportlīdzeklī, kurā tie atstās Kopienas muitas teritoriju.

Kompetentais muitas punkts drīkst atļaut iekraušanu pēc eksporta deklarācijas pieņemšanas, kamēr nav beidzies b) apakšpunktā minētais termiņš.

Kompetentajam muitas punktam ir jānodrošina fiziskas pārbaudes un preču identificēšana pirms pārvešanas uz muitas punktu turpmākai izvešanai no Kopienas muitas teritorijas.

Ja administratīvu vai citu attiecīgi pamatotu iemeslu dēļ nevar piemērot pirmo daļu, eksporta deklarāciju drīkst iesniegt tikai kompetentajā muitas punktā attiecīgajā dalībvalstī, ja veic fizisku pārbaudi saskaņā ar Regulu (EEK) Nr. 386/90, visas uzrādītās preces ir pilnībā jāizkrauj. Preces var tomēr pilnībā neizkraut, ja kompetentās iestādes spēj veikt visaptverošu fizisku pārbaudi.

▼M11

8. Preces, par kurām pieprasa eksporta kompensācijas, aizplombē eksporta muitas iestādē vai tās uzraudzībā. Regulas (EEK) Nr. 2454/93 340.a pantu un 357. panta 2., 3. un 4. punktu piemēro mutatis mutandis.

▼B

6. pants

Atkāpjoties no 5. panta 2. punkta, ja eksportētie daudzumi nepārsniedz 5 000 kilogramus produkta uz vienu kompensāciju nomenklatūras kodu, ja runa ir par labību, vai 500 kilogramus uz kompensāciju nomenklatūras vai kombinētās nomenklatūras kodu, ja runa ir par citiem produktiem, un ja šādi eksporti ietver biežus sūtījumus, tad dalībvalsts drīkst atļaut izmantot pēdējo mēneša dienu, lai noteiktu piemērojamo kompensāciju, vai, ja kompensāciju nosaka iepriekš, tad veikt tai jebkādus pielāgojumus.

Ja kompensāciju nosaka iepriekš vai ja to nosaka konkursa kārtībā, tad licence ir derīga eksporta mēneša pēdējā dienā.

Eksportētāji, kam ir atļauts izmantot šo iespēju, nepiemēro parasto kārtību tiem daudzumiem, kas noteikti pirmajā daļā.

▼M10

Maiņas kursa noteicošā diena, ko piemēro kompensācijai, ir noteicošā diena, kas minēta Komisijas Regulas (EK) Nr. 1913/2006 ( 35 ) 1. panta 1. punktā.

▼B

7. pants

1. Neierobežojot 14. un 20. pantu, kompensācijas maksājums ir atkarīgs no tā, vai tiek iesniegts pierādījums, ka produkti, uz ko attiecas pieņemtās eksporta deklarācijas, ir izvesti no Kopienas muitas teritorijas nemainītā stāvoklī 60 dienu laikā pēc tādas pieņemšanas.

Tomēr tos produktu daudzumus, kas paņemti kā paraugi, kārtojot muitas eksporta formalitātes, un nav atdoti atpakaļ, uzskata par nepaņemtiem no to produktu neto svara, no kuriem tos paņēma.

2. Šajā regulā pārtikas krājumus, kas piegādāti uz urbšanas vai ekstrakcijas platformām, kā noteikts 44. panta 1. punkta a) apakšpunktā, uzskata par izvestiem ārpus Kopienas muitas teritorijas.

3. Sasaldēšana neizslēdz produktu atbilstību 1. punkta noteikumiem.

Tas attiecas arī uz atkārtotu iesaiņošanu, ar noteikumu, ka šādas atkārtotas iesaiņošanas rezultātā nemainās produkta apakšpozīcija kompensāciju nomenklatūrā vai preču apakšpozīcija kombinētajā nomenklatūrā. Atkārtotu iesaiņošanu drīkst veikt tikai ar muitas dienestu atļauju.

Ja notiek atkārtota iesaiņošana, tad attiecīgi aizpilda T5 kontrolkopiju.

Etiķešu piestiprināšanu vai maiņu drīkst atļaut ar tādiem pašiem nosacījumiem kā atkārtotu iesaiņošanu, ievērojot otro un trešo daļu.

4. Ja force majeure apstākļu dēļ eksportētājs nevar iekļauties termiņā, kas noteikts 1. punktā, tad tādu termiņu pēc eksportētāja lūguma var pagarināt par tādu laikposmu, kādu eksporta dalībvalsts kompetentās iestādes uzskata par vajadzīgu konkrētajos apstākļos.

8. pants

Ja produkts, uz ko attiecas pieņemtā eksporta deklarācija, pirms to izved no Kopienas, šķērso tādu Kopienas dalībvalstu teritoriju, kas nav eksportētāja dalībvalsts, tad ar likumīgi apstiprinātu T5 kontrolkopijas oriģinālu ir jāiesniedz pierādījums, ka produkts ir izvests no Kopienas muitas teritorijas.

Aizpilda kontrolkopijas 33., 103., 104. un, vajadzības gadījumā, 105. aili. Atbilstošu ierakstu izdara 104. ailē.

▼M11

Gadījumā, ja piesakās uz kompensācijām, 107. ailē jāiekļauj viens no XII pielikumā uzskaitītajiem ierakstiem.

▼B

9. pants

1. Piešķirot kompensācijas eksportiem, ko veic pa jūru, piemēro šādus speciālus noteikumus:

a) ja T5 kontrolkopiju vai valsts dokumentu, kas pierāda, ka produkti ir izvesti no Kopienas muitas teritorijas, ir apstiprinājušas kompetentās iestādes, tad tādi produkti pārkraušanas nolūkā drīkst palikt jebkurā(s) citā(s) ostā(s), kas atrodas tajā pašā vai citā dalībvalstī, izņemot force majeure gadījumus, ne ilgāk kā 28 dienas. Tādu termiņu nepiemēro, ja produkti ir izvesti no pēdējās ostas Kopienas muitas teritorijā sākotnējā 60 dienu termiņā;

b) kompensācijas izmaksā, ja maksātāja aģentūrai: — eksportētājs uzrāda deklarāciju, ka produktus nepārkraus nevienā citā Kopienas ostā, vai — iesniedz pierādījumu par a) punkta izpildi. Tāds pierādījums ir transporta dokuments(i), vai tā (to) kopija vai fotokopija, kas attiecas uz produktiem no izbraukšanas brīža no pirmās ostas, kur tika apstiprināti a) apakšpunktā minētie dokumenti, līdz ierašanās brīdim trešā valstī, kur tos izkraus. Maksātāja aģentūras var attiecīgi uz vietas pārbaudīt deklarācijas, kas minētas pirmajā ievilkumā. Tādam nolūkam pieprasa pierādījumu, kas minēts otrajā ievilkumā. Ja runa ir par kuģiem, kas veic tiešos reisus uz kādu trešās valsts ostu, neiebraucot nevienā citā Kopienas ostā, tad dalībvalstis pirmā ievilkuma mērķiem var piemērot vienkāršotu procedūru;

▼M4

c) T5 kontroleksemplāra galamērķa dalībvalsts vai dalībvalsts, kur valsts dokumentu izmanto atbilstoši apliecinājumam, kā alternatīvu b) apakšpunktā izklāstītajiem nosacījumiem nosaka, ka T5 kontroleksemplāru vai valsts dokumentu par produktu izvešanas no Kopienas muitas teritorijas apliecinājumu apstiprina tikai pēc tāda transporta dokumenta uzrādīšanas, kas precizē galamērķi ārpus Kopienas muitas teritorijas. Šādos gadījumos tās dalībvalsts kompetentā iestāde, kurai adresēts T5 kontroleksemplārs, vai dalībvalsts, kurā par pierādījumu izmanto valsts dokumentu, uz T5 kontroleksemplāra ailē ar virsrakstu “Izmantošanas un/vai galamērķa kontrole” ailē ar virsrakstu “Piezīmes” vai zem valsts dokumenta atbilstošā virsraksta ieraksta vienu no Ia pielikumā minētajām norādēm. Šā punkta atbilstību apliecina ar attiecīgām pārbaudēm uz vietas, ko veic maksātāja aģentūra;

▼M8

d) ja tiek atklāts, ka nosacījumi, kas izklāstīti a) apakšpunktā, nav izpildīti, tad 50. panta piemērošanai uzskata, ka 28 dienu termiņš ir pārsniegts par tādu dienu skaitu, kas atbilst dienu skaitam, par kādu ir pārsniegts 7. pantā noteiktais termiņš.

▼B

2. Piešķirot kompensācijas eksportam, ko veic pa autoceļu, iekšēju ūdensceļu vai dzelzceļu, piemēro šādus speciālus noteikumus:

a) ja T5 kontrolkopiju vai valsts dokumentu, kas pierāda, ka produkti ir izvesti no Kopienas muitas teritorijas, ir apstiprinājušas kompetentās iestādes, tad tādus produktus, izņemot force majeure gadījumus, nedrīkst ievest šādā teritorijā citādi kā vien tranzīta operācijas nolūkā un ne ilgāk kā uz 28 dienām. Tādu termiņu nepiemēro, ja attiecīgie produkti ir izvesti no Kopienas muitas teritorijas sākotnējā 60 dienu termiņā;

b) atbilstību a) apakšpunktam ar attiecīgām pārbaudēm uz vietas pārbauda maksātāja aģentūra. Šādos gadījumos tiek prasīti transporta dokumenti, kas ir pievienoti produktiem, kamēr tos atved uz trešo valsti, kur tie ir jāizkrauj. Ja tiek atklāts, ka nosacījumi, kas izklāstīti a) apakšpunktā, nav izpildīti, tad 50. panta piemērošanai uzskata, ka 28 dienu termiņš ir pārsniegts par tādu dienu skaitu, kas atbilst dienu skaitam, par kādu ir pārsniegts 7. pantā noteiktais termiņš. Ja tiek pārsniegts gan 60 dienu termiņš, kas noteikts 7. panta 1. punktā, gan 28 dienu termiņš, kas noteikts a) apakšpunktā, tad summa, par kuru jāsamazina kompensācija, vai nodrošinājuma daļa, kas jāatsavina, ir vienāda ar to, kas atbilst summai, kas radusies no lielākā no abiem termiņa pārsniegumiem.

3. Piešķirot kompensācijas eksportiem, ko veic pa gaisu, piemēro šādus speciālus noteikumus:

a) kompetentās iestādes drīkst apstiprināt T5 kontrolkopiju vai valsts dokumentu, kas pierāda, ka produkti ir izvesti no Kopienas muitas teritorijas, tikai pēc tam, kad ir uzrādīts transporta dokuments, kurā ir norādīts galamērķis ārpus Kopienas muitas teritorijas;

b) ►M8 Ja tiek atklāts, ka pēc tam, kad ir nokārtotas a) apakšpunktā minētās formalitātes, pārkraušanai paredzētie produkti ir palikuši vienā vai vairākās lidostās Kopienas muitas teritorijā ilgāk nekā 28 dienas, izņemot force majeure gadījumus, tad 50. panta piemērošanai uzskata, ka 28 dienu termiņš ir pārsniegts par tādu dienu skaitu, kas atbilst dienu skaitam, par kādu ir pārsniegts 7. pantā noteiktais termiņš. ◄ Ja tiek pārsniegts gan 60 dienu termiņš, kas noteikts 7. panta 1. punktā, gan 28 dienu termiņš, kas noteikts šajā apakšpunktā, tad summa, par kuru jāsamazina kompensācija, vai nodrošinājuma daļa, kas jāatsavina, ir vienāda ar to, kas atbilst summai, kas radusies no lielākā no abiem termiņa pārsniegumiem;

c) atbilstību šim punktam ar attiecīgām pārbaudēm uz vietas pārbauda maksātāja aģentūra;

d) 28 dienu termiņu, kas noteikts b) apakšpunktā, nepiemēro, ja attiecīgie produkti ir pavisam izvesti no Kopienas muitas teritorijas sākotnējo 60 dienu termiņā.

10. pants

▼M5

1. Ja produkts eksportētājā dalībvalstī ir pakļauts kādai no Regulas (EEK) Nr. 2454/93 412. līdz 442.a pantā paredzētajām vienkāršotajām Kopienas tranzīta procedūrām, kas noteiktas, lai pa dzelzceļu vai lielos konteineros preces pārvadātu uz galamērķa staciju vai lai tās nogādātu kravas saņēmējam ārpus Kopienas muitas teritorijas, kompensācijas maksājums nav atkarīgs no T5 kontroleksemplāra uzrādīšanas.

▼B

2. Šā panta 1. punkta mērķiem, kompetentais muitas dienests nodrošina, lai dokumentā, kas izsniegts kompensācijas saņemšanai, būtu šāds ieraksts: “Izvešana no Kopienas muitas teritorijas saskaņā ar vienkāršoto Kopienas tranzīta procedūru pārvadājumiem pa dzelzceļu vai lielos konteineros”.

3. Muitas dienests, kur produkti ir pakļauti kādam no režīmiem, kas minēti 1. punktā, var nepieļaut tādus pārvadājuma līguma grozījumus, saskaņā ar kuriem pārvadājums beigtos Kopienas teritorijā, ja vien netiek konstatēts, ka:

— gadījumā, ja ir samaksāta kompensācija, tāda kompensācija ir atlīdzināta,

vai

— attiecīgās iestādes ir veikušas vajadzīgos pasākumus, lai nodrošinātu, ka kompensācija netiek samaksāta.

Tomēr, ja kompensācija ir samaksāta, ievērojot 1. punktu, un produkts noteiktajā termiņā nav izvests no Kopienas muitas teritorijas, tad kompetentais muitas dienests informē par to aģentūru, kas atbild par kompensācijas samaksu, un pēc iespējas drīzāk nosūta tai visu vajadzīgo informāciju. Tādos gadījumos kompensāciju uzskata par pārmaksātu.

▼M7

4. ►M9 Ja produkts, kas ir apgrozībā, ievērojot ārējo Kopienas tranzīta procedūru vai kopīgo tranzīta procedūru, kādā no dalībvalstīm, kas nav eksportētāja dalībvalsts, tiek pakļauts kādai no procedūrām, kas paredzētas 1. punktā, lai to nosūtītu uz galamērķa staciju vai nosūtītu saņēmējam ārpus Kopienas muitas teritorijas, tad muitas iestāde, kurā produkts tika pakļauts kādai no procedūrām, kā minētas iepriekš, T5 kontroleksemplāra oriģināla otrā pusē ailē ar virsrakstu “Izmantošanas un/vai galamērķa kontrole” tās daļā “Piezīmes” ieraksta vienu no Ib pielikumā minētajām norādēm. ◄

▼B

Če se prevozna pogodba spremeni tako, da se prevoz konča v Skupnosti, se smiselno uporablja odstavek 3.

▼M7

5. ►M9 Ja produkts, kas ir apgrozībā, ievērojot ārējo Kopienas tranzīta procedūru vai kopīgo tranzīta procedūru, kādā no dalībvalstīm, kas nav eksportētāja dalībvalsts, tiek pakļauts kādai no procedūrām, kas paredzētas 1. punktā, lai to nosūtītu uz galamērķa staciju vai nosūtītu saņēmējam ārpus Kopienas muitas teritorijas, tad muitas iestāde, kurā produkts tika pakļauts kādai no procedūrām, kā minētas iepriekš, T5 kontroleksemplāra oriģināla otrā pusē ailē ar virsrakstu “Izmantošanas un/vai galamērķa kontrole” tās daļā “Piezīmes” ieraksta vienu no Ic pielikumā minētajām norādēm. ◄

▼B

Železnica ne sme spremeniti prevozne pogodbe za kombinirani cestno-železniški prevoz tako, da se prevoz konča v Skupnosti namesto izven nje, brez predhodnega dovoljenja carinskega urada v kraju odprave. V takšnih primerih se smiselno uporablja odstavek 3.

11. pants

1. Kompensācijas piešķir tikai tiem produktiem, kas, neatkarīgi no iesaiņojuma muitas statusa:

— ir Kopienas izcelsmes un atrodas brīvā apgrozībā Kopienā vai

— atrodas brīvā apgrozībā Kopienā, vai

— atrodas brīvā apgrozībā Kopienā, bet kompensācijas summa šajā gadījumā ir ierobežota līdz ievedmuitas summai, kas tika iekasēta importējot.

Tiesību aktos par katra konkrētā produkta tirgus kopīgo organizāciju ir izklāstīti nosacījumi, kas piemērojami produktam, ievērojot pirmo daļu.

2. Ja kompensāciju piešķir ar nosacījumu, ka produkts ir Kopienas izcelsmes, tad eksportētāji deklarē izcelsmi, kā noteikts otrajā un trešajā daļā saskaņā ar spēkā esošajiem Kopienas noteikumiem.

Lai saņemtu kompensāciju, produkti ir Kopienas izcelsmes, ja tie ir pilnībā iegūti Kopienā vai ja tie ir bijuši pakļauti pēdējai būtiskajai pārstrādei vai apstrādei Kopienā saskaņā ar Regulas (EEK) Nr. 2913/92 23. vai 24. panta noteikumiem.

Neierobežojot 5. punktu, kompensācija nepienākas produktiem, kas iegūti no šādiem materiāliem:

— materiāliem, kuru izcelsme ir Kopienā, un

— lauksaimniecības materiāliem, uz ko attiecas regulas, kas minētas 1. pantā, kas importēti no trešām valstīm, un kas nav būtiski pārstrādāti Kopienā.

3. Regulas (EEK) Nr. 1785/81 17. panta 12. punkta mērķiem, eksportētāji deklarē, ka cukurs atbilst vienam no nosacījumiem, kas noteikti tajā regulā, un precizē konkrēto nosacījumu.

4. Deklarācijas, ievērojot 2. un 3. punktu, pārbauda tādā pašā veidā kā pārējo informāciju eksporta deklarācijās.

5. Ja eksportē produktus, kas sastāv no vairākām sastāvdaļām un kas gūst labumu no kompensācijas par vienu vai vairākām šādām sastāvdaļām, tad kompensāciju par pēdējo piešķir atkarībā no tā, vai ir izpildīti nosacījumi, kas izklāstīti 1. punktā.

Kompensāciju piešķir arī tad, ja sastāvdaļa vai sastāvdaļas, par kuru(ām) tiek prasīta kompensācija, sākotnēji atbilda noteikumiem, kas izklāstīti 1. punktā, un vairs nav brīvā apgrozībā tikai tāpēc, ka ir iestrādātas citos produktos.

6. Šā panta 5. punkta mērķiem par kompensācijām, kas noteiktas, pamatojoties uz sastāvdaļu, uzskata kompensācijas par šādiem:

— pamatprodukti no labības, olu, rīsu, cukura, piena un piena produktu nozares, kas eksportēti tādu preču formā, kas minētas Regulas (EK) Nr. 1222/94 B pielikumā,

— baltais cukurs un jēlcukurs, uz ko attiecas KN kods, glikoze un glikozes sīrups, uz ko attiecas KN 1702 30 51, 1702 30 59, 1702 30 91, 1702 30 99, 1702 40 90 un 1702 90 50 kods, izoglikoze, uz ko attiecas KN 1702 30 10, 1702 40 10, 1702 60 10 un 1702 90 30 kods, un cukurbiešu un cukurniedru sīrupi, uz ko attiecas KN 1702 60 95 un 1702 90 99 kods, ko izmanto produktos, kas uzskaitīti Regulas (EK) Nr. 2201/96 1. panta 2. punktā,

— piens un piena produkti un cukurs, kas eksportēti tādu produktu formā, uz ko attiecas KN 0402 10 91 līdz 99, 0402 29, 0402 99, 0403 10 31 līdz 39, 0403 90 31 līdz 39, 0403 90 61 līdz 69, 0404 10 26 līdz 38, 0404 10 72 līdz 84 un 0404 90 81 līdz 89 kods, un kas eksportēti tādu preču formā, uz ko attiecas apakšpozīcija 0406 30, un kas neatrodas nevienā no situācijām, kas minētas Līguma 9. panta 2. punktā,

— labība, kas eksportēta tādu produktu formā, uz ko attiecas KN 2309 10 11 līdz 70 un 2309 90 31 līdz 70 kods un kas ir uzskaitīti Regulas (EEK) Nr. 1766/92 A pielikumā,

— piens un piena produkti, kas eksportēti tādu produktu formā, uz ko attiecas KN 2309 10 11 līdz 70 un 2309 90 31 līdz 70 kods un kas ir uzskaitīti Regulas (EEK) Nr. 804/68 1. pantā.

12. pants

1. Kompensācijas likme, kas piemērojama maisījumiem, uz ko attiecas kombinētās nomenklatūras 2., 10. un 11. preču grupa, ir tā, kas piemērojama:

a) ja runa ir par maisījumiem, kur viena sastāvdaļa ir vismaz 90 % no svara, tad tai sastāvdaļai;

b) ja runa ir par citiem maisījumiem, tad tai sastāvdaļai, kam piemēro zemāko kompensācijas likmi. Gadījumos, ja viena vai vairākas sastāvdaļas nepretendē uz kompensāciju, tad par šādiem maisījumiem kompensāciju nemaksā.

2. Lai aprēķinātu kompensācijas, kas piemērojamas preču komplektiem un precēm, kas sastāv no vairākām sastāvdaļām, katru sastāvdaļu uzskata par atsevišķu produktu.

3. Šā panta 1. un 2. punktu nepiemēro maisījumiem, preču komplektiem un precēm, kas sastāv no vairākām sastāvdaļām, kam ir izstrādāti speciāli noteikumi, kas jāievēro, aprēķinot kompensāciju.

13. pants

Noteikumus, kas attiecas uz kompensāciju iepriekšēju noteikšanu un pielāgojumiem, kas tām jāizdara, piemēro tikai tiem produktiem, kam ir noteikta kompensācijas likme, kas vienāda ar nulli vai lielāka par nulli.







2.

iedaļa

Diferencētas kompensācijas

14. pants

1. Ja kompensācijas likme variē atkarībā no galamērķa, tad kompensācijas maksā ar papildus nosacījumiem, kas noteikti, ievērojot 15. un 16. pantu.

▼M1 —————

▼B

15. pants

▼M11

1. Produktus 12 mēnešu laikā pēc eksporta deklarācijas pieņemšanas dienas:

a) ieved nemainītā stāvoklī trešā valstī vai kādā no trešām valstīm, kurām piemēro kompensāciju; vai

b) izkrauj nemainītā stāvoklī attālā kompensācijas zonā saskaņā ar nosacījumiem, kas izklāstīti 17. panta 1. punkta b) apakšpunktā un 2. punktā.

Tomēr minēto laikposmu var pagarināt saskaņā ar 49. pantu.

▼M8

2. Produktus uzskata par ievestiem nemainītā stāvoklī, ja nekas neliecina par pārstrādi.

Tomēr turpmāk minētās darbības produktu saglabāšanai drīkst veikt pirms ievešanas, un tās neietekmē atbilstību 1. punktam:

a) inventarizācija;

b) marķējumu, zīmogu, etiķešu vai citu atšķirības zīmju uzlikšana produktiem un precēm vai to iepakojumiem ar nosacījumu, ka tas nerada nepareizu iespaidu par produktu izcelsmi;

c) marķējumu un numuru maiņa uz iepakojumiem vai etiķešu maiņa – ar nosacījumu, ka tas nerada nepareizu iespaidu par produktu izcelsmi;

d) iepakošana, izpakošana, iepakojuma maiņa vai iepakojuma labošana – ar nosacījumu, ka tas nerada nepareizu iespaidu par produktu izcelsmi;

e) vēdināšana;

f) dzesināšana un

g) sasaldēšana.

Turklāt produktus, kas pārstrādāti pirms ievešanas, uzskata par ievestiem nemainītā stāvoklī ar noteikumu, ka pārstrāde notiek tādā trešā valstī, kurā ieved visus produktus, kas rodas šādas pārstrādes rezultātā.

▼B

3. Produktu uzskata par importētu, kad ir nokārtotas ievedmuitas formalitātes, jo īpaši tās, kas attiecas uz ievedmuitas nodokļa iekasēšanu trešā valstī.

4. Diferencēto kompensācijas daļu maksā par to produktu masu, ko pakļāva ievedmuitas formalitātēm trešā valstī, tomēr neņem vērā tās masas pārmaiņas, kas var rasties pārvadāšanas laikā dabisku apstākļu dēļ un ko ir atzinušas kompetentās iestādes, vai paraugu dēļ, kas ir paņemti saskaņā ar 7. panta 1. punkta otrās daļas noteikumiem.

16. pants

▼M11

1. Pierādījumu, ka ievedmuitas formalitātes ir nokārtotas, nodrošina, pēc eksportētāja izvēles iesniedzot vienu no šādiem dokumentiem:

a) muitas dokuments vai tā kopija, vai fotokopija, vai izdruka ar līdzvērtīgu informāciju, ko elektroniski reģistrējusi kompetentā muitas iestāde; šādu kopiju, fotokopiju vai izdruku kā autentisku kopiju vai izdruku apstiprina viena no turpmāk minētajām iestādēm: i) iestāde, kas apstiprināja oriģinālo dokumentu vai elektroniski ierakstīja līdzvērtīgo informāciju; ii) oficiāla attiecīgās trešās valsts aģentūra; iii) oficiālā dalībvalsts aģentūra attiecīgajā trešā valstī; iv) aģentūra, kas atbild par kompensācijas samaksu;

b) izkraušanas un importēšanas sertifikāts, ko sagatavojusi apstiprināta starptautiska kontroles un uzraudzības aģentūra (turpmāk tekstā – “uzraudzības aģentūra”) saskaņā ar noteikumiem, kuri izklāstīti VI pielikuma III nodaļā, izmantojot VII pielikumā iekļauto paraugu; attiecīgajā sertifikātā jānorāda ievedmuitas dokumenta datums un numurs.

Pēc eksportētāja lūguma maksājumu aģentūra drīkst atteikties no apstiprinājuma prasības, kas minēta pirmās daļas a) apakšpunktā, ja tā var pārbaudīt, ka ievedmuitas formalitātes ir nokārtotas, piekļūstot elektroniski ierakstītai informācijai, kas atrodas attiecīgās trešās valsts kompetento iestāžu vai to pārstāvju rīcībā.

▼B

2. ►M4 Ja eksportētājs nevar saņemt dokumentu, ko izvēlas saskaņā ar 1. punkta a) vai b) apakšpunktu, pat pēc atbilstošiem pasākumiem, vai arī ja ir šaubas par iesniegtā dokumenta autentiskumu vai tā pilnīgu pareizību, apliecinājumu par ievedmuitas formalitāšu nokārtošanu iesniedz ar vienu vai vairākiem šādiem dokumentiem: ◄

a) izkraušanas dokumenta kopija, kas izsniegta vai apstiprināta trešā valstī, par kuru ir maksājama kompensācija;

▼M4

b) izkraušanas sertifikātu, ko atbilstoši prasībām un VIII pielikumā dotajam paraugam izsniegusi dalībvalsts oficiāla aģentūra, kas reģistrēta galamērķa dalībvalstī vai kurai ir pilnvaras to darīt, papildus apliecinot produkta aizvešanu no izkraušanas vietas vai, ciktāl tai zināms, vismaz par vēlāku produkta iekraušanu, lai to reeksportētu;

c) izkraušanas sertifikātu, ko saskaņā ar VI pielikuma III nodaļā izklāstītajiem noteikumiem, izmantojot IX pielikumā doto paraugu, sagatavo apstiprināta uzraudzības aģentūra, papildus apliecinot produkta aizvešanu no izkraušanas vietas vai, ciktāl tai zināms, vismaz par vēlāku produkta iekraušanu, lai to reeksportētu;

▼B

d) bankas dokuments, ko izsnieguši apstiprināti starpnieki, kas ir reģistrēti Kopienā, ar apliecinājumu, gadījumā, ja runa ir par trešām valstīm, kas uzskaitītas II pielikumā, ka maksājums par konkrēto eksportu ir kreditēts uz eksportētāja rēķina, kas ir šādā bankā atvērts;

e) sertifikāts par sūtījuma pieņemšanu, ko izsniegusi attiecīgās trešās valsts oficiāla aģentūra, ja tā valsts iepērk preces, vai tās valsts oficiāla aģentūra, vai tur, kur šādas preces ir pārtikas atbalsts;

f) paziņojums par sūtījuma pieņemšanu, ko izsniegusi vai nu starptautiska vai humānās palīdzības organizācija, ko apstiprinājusi eksportētāja dalībvalsts, ja šādas preces ir pārtikas atbalsts;

g) paziņojums par sūtījuma pieņemšanu, ko izsniegusi kāda iestāde trešā valstī, kuras konkursi ir atzīti saskaņā ar Regulas (EEK) Nr. 3719/88 44. pantu, ja tāda iestāde iepērk šīs preces.

▼M11

3. Eksportētāji visos gadījumos iesniedz transporta dokumentu kopiju vai fotokopiju, kas attiecas uz to produktu pārvadājumiem, par kuriem tika sagatavota eksporta deklarācija.

Pēc eksportētāja lūguma, ja pārvadājumus veic konteineros pa jūru, dalībvalsts var pieņemt informāciju, kura līdzvērtīga transporta dokumentos ietvertajai informācijai, ja tā sagatavota ar informācijas sistēmu, ko pārvalda par konteineru nogādāšanu galamērķī atbildīgā trešā persona, ja minētā trešā persona specializējas šādās darbībās un dalībvalsts apstiprina, ka informācijas sistēmas drošība atbilst kritērijiem, kas noteikti Komisijas Regulas (EK) Nr. 885/2006 ( 36 ) I pielikuma 3. punkta B) apakšpunktā minēto starptautiski atzīto standartu versijā, kas piemērojama attiecīgajam periodam.

▼B

4. Komisija, saskaņā ar kārtību, kas noteikta Regulas Nr. 136/66/EEK 38. pantā un citu regulu par tirgu kopīgo organizāciju atbilstošajos pantos, var paredzēt, ka pierādījums par importu, kā minēts 1. un 2. punktā, jāiesniedz ar īpašu dokumentu vai jebkurā citā veidā.

▼M4 —————

▼M4

16.a pants

1. Uzraudzības aģentūrām, kas vēlas izsniegt sertifikātus atbilstoši 16. panta 1. punkta b) apakšpunktam un 2. punkta c) apakšpunktam, ir tās dalībvalsts kompetentās iestādes apstiprinājums, kur atrodas to reģistrētais birojs.

2. Uzraudzības aģentūru pēc tās lūguma apstiprina uz trīs gadiem, ko pagarina, ja tā atbilst VI pielikuma I nodaļā izklāstītajiem noteikumiem. Apstiprinājums ir spēkā attiecībā uz visām dalībvalstīm.

3. Apstiprinājumā norāda, vai atļauja par sertifikāta izsniegšanu atbilstoši 16. panta 1. punkta b) apakšpunktam un 2. punkta c) apakšpunktam attiecas uz visām pasaules vai tikai uz konkrētām trešām valstīm.

16.b pants

1. Uzraudzības aģentūra rīkojas saskaņā ar VI pielikuma II nodaļas 1. punktā izklāstītajiem noteikumiem.

Ja viens vai vairāki no minētajos noteikumos izklāstītajiem nosacījumiem nav ievēroti, uzraudzības aģentūras apstiprinātāja dalībvalsts pārtrauc apstiprināšanu uz laiku, kas vajadzīgs stāvokļa uzlabošanai.

2. Uzraudzības aģentūras apstiprinātāja dalībvalsts saskaņā ar VI pielikuma II nodaļas 2. punktā izklāstītajām prasībām kontrolē uzraudzības aģentūras darbību un rīcību.

16.c pants

Uzraudzības aģentūras apstiprinātājas dalībvalstis paredz efektīvu sankciju sistēmu, ja apstiprinātā uzraudzības aģentūra izsniedz viltotu sertifikātu.

16.d pants

1. Uzraudzības aģentūras apstiprinātāja dalībvalsts nekavējoties atsauc apstiprinājumu:

— ja uzraudzības aģentūra vairs neatbilst VI pielikuma I nodaļā izklāstītajiem apstiprināšanas nosacījumiem, vai

— ja uzraudzības aģentūra atkārtoti un sistemātiski izsniedz viltotus sertifikātus. Šādā gadījumā nepiemēro 16. panta c) apakšpunktā paredzēto sankciju.

2. Atsaukšana ir pilnīga vai daļēja, ja tā attiecas uz konkrētām uzraudzības aģentūras daļām vai darbībām atbilstoši atklāto trūkumu veidam.

3. Ja dalībvalsts atsauc uzraudzības aģentūras uzņēmumu grupai piederošo apstiprinājumu, tai pašai grupai piederošo uzraudzības aģentūru apstiprinātājas dalībvalstis atsauc šo uzraudzības aģentūru apstiprinājumus uz laiku ne ilgāku kā trīs mēneši, lai veiktu vajadzīgo izmeklēšanu uzraudzības aģentūru arī tādu trūkumu pārbaudē, ko atklāj attiecībā uz uzraudzības aģentūru, kuras apstiprinājums atsaukts.

Piemērojot iepriekšējo daļu, uzņēmumu grupu veido visi uzņēmumi, kam vairāk nekā 50 % kapitāla tieši vai netieši pieder vienai un tai pašai mātes sabiedrībai, kā arī pati mātes sabiedrība.

16.e pants

1. Dalībvalstis paziņo Komisijai par uzraudzības aģentūru apstiprināšanu.

2. Dalībvalsts, kas atsauc apstiprinājumu, nekavējoties par to informē citas dalībvalstis un Komisiju, norādot trūkumus, kas izraisa atsaukšanu vai darbības apturēšanu.

Paziņojumu dalībvalstīm nosūta dalībvalstu galvenajām iestādēm, ko uzskaita X pielikums.

3. Komisija informācijas labad periodiski publicē dalībvalstu apstiprināto uzraudzības aģentūru atjaunotu sarakstu.

16. f pants

1. Atbilstoši 16. panta 1. punkta b) apakšpunktam un 2. punkta c) apakšpunktam nav derīgi sertifikāti, ko izsniedz pēc apstiprinājuma atsaukšanas vai darbības pārtraukšanas dienas.

2. Dalībvalstis nepieņem sertifikātus atbilstoši 16. panta 1. punkta b) apakšpunktam un 2. punkta c) apakšpunktam, ja tās sertifikātos atklāj pārkāpumus vai trūkumus. Ja šādus sertifikātus izsniedz citas dalībvalsts apstiprināta uzraudzības aģentūra, par atklātajiem pārkāpumiem dalībvalsts paziņo šīs lietas apstākļus dalībvalstij, kura sniedz apstiprinājumu.

▼M11

17. pants

1. Dalībvalstis var atbrīvot eksportētājus no pienākuma iesniegt pierādījumu, ko pieprasa saskaņā ar 16. pantu, izņemot transporta dokumentu vai tā elektronisku ekvivalentu, kā norādīts 16. panta 3. punktā, ja eksporta deklarācija sniedz tiesības uz kompensāciju, kurā:

a) kompensācijas diferencētā daļa nepārsniedz: i) EUR 2 400, ja trešā valsts vai galamērķa teritorija minēta IV pielikumā; ii) EUR 12 000, ja trešā valsts vai galamērķa teritorija nav minēta IV pielikumā; vai

b) galamērķa osta attiecīgajam produktam atrodas attālā kompensācijas zonā.

2. Atbrīvojumu, kas paredzēts 1. punkta b) apakšpunktā, piemēro tikai tad, ja ir izpildīti šādi nosacījumi:

a) produktus pārvadā konteineros un konteineri tiek nogādāti uz izkraušanas ostu pa jūru;

b) transporta dokumentā kā galamērķis minēta attiecīgajā eksporta deklarācijā norādītā valsts vai osta, kurā parasti veic to produktu izkraušanu, kuri paredzēti valstij bez piemērotas jūras ostas, kas ir eksporta deklarācijā minētā galamērķa valsts;

c) pierādījumu par izkraušanu iesniedz saskaņā ar 16. panta 2. punkta a), b) vai c) apakšpunktu.

Pēc eksportētāja lūguma, ja pārvadājumus veic konteineros pa jūru, dalībvalsts var pieņemt, ka pierādījumam par izkraušanu, kas minēts pirmās daļas c) apakšpunktā, iesniedz informāciju, kura līdzvērtīga izkraušanas dokumentā ietvertajai informācijai, ja tā sagatavota ar informācijas sistēmu, ko pārvalda par konteineru nogādāšanu un to izkraušanu galamērķī atbildīgā trešā persona, ja minētā trešā persona specializējas šādās darbībās un dalībvalsts apstiprina, ka informācijas sistēmas drošība atbilst kritērijiem, kas noteikti Regulas (EK) Nr. 885/2006 I pielikuma 3. punkta B) apakšpunktā minēto starptautiski atzīto standartu versijā, kas piemērojama attiecīgajam periodam.

Pierādījumu par izkraušanu var iesniegt saskaņā ar pirmās daļas c) apakšpunktu vai saskaņā ar otro daļu, un eksportētājam nav jāpierāda, ka ir veikti atbilstoši pasākumi, lai iegūtu 16. panta 1. punkta a) vai b) apakšpunktā minēto dokumentu.

3. Tiesības iegūt atbrīvojumus, kas minēti 1. punkta a) apakšpunktā, piešķir automātiski, izņemot gadījumu, kad piemēro 4. punktu.

Tiesības uz atbrīvojumu, kas minēts 1. punkta b) apakšpunktā, piešķir uz trīs gadiem, pamatojoties uz eksportētāja iesniegumu, izsniedzot rakstisku atļauju pirms eksportēšanas. Eksportētāji, kuri izmanto šīs atļaujas, norāda attiecīgo atļaujas numuru maksājuma iesniegumā.

4. Ja dalībvalsts uzskata, ka produkti, par ko eksportētājs pieprasa atbrīvojumu saskaņā ar šo pantu, ir izvesti uz valsti, kura nav minēta eksporta deklarācijā, vai, iespējams, uz valsti, kas atrodas ārpus attiecīgās attālās kompensācijas zonas, vai ka eksportētājs ir mākslīgi sadalījis izvešanas darbību, lai gūtu labumu no atbrīvojuma, dalībvalsts attiecīgajam eksportētājam nekavējoties atsauc tiesības uz visiem šajā pantā noteiktajiem atbrīvojumiem.

Attiecīgais eksportētājs divus gadus no tiesību atsaukšanas dienas nav tiesīgs pretendēt uz turpmākiem šajā pantā noteiktiem atbrīvojumiem.

Ja tiesības uz atbrīvojumiem tiek atsauktas, vairs nevar saņemt eksporta kompensāciju par attiecīgajiem produktiem un kompensācija ir jāatmaksā, ja eksportētājs par attiecīgajiem produktiem nevar uzrādīt pierādījumu, kas paredzēts 16. pantā.

Turklāt tiesības saņemt eksporta kompensācijas vairs nepiešķir attiecībā uz produktiem, par ko eksporta deklarācija sagatavota pēc dienas, kurā atsauca tiesības saņemt atbrīvojumus, un kompensācijas jāatmaksā, ja eksportētājs par attiecīgajiem produktiem nevar uzrādīt pierādījumu, kas paredzēts 16. pantā.

▼B

18. pants

1. Atkāpjoties no 14. panta un neierobežojot 20. pantu, daļu kompensācijas samaksā pēc eksportētāja iesnieguma pēc tam, kad ir iesniegts pierādījums, ka produkts ir aizvests no Kopienas muitas teritorijas.

2. Kompensācijas daļu, kas minēta 1. punktā, aprēķina, izmantojot zemāko kompensācijas likmi, no kuras atskaita 20 % starpības starp iepriekš noteikto likmi un zemāko likmi, ja likme nav noteikta, tad jāpiemēro zemākā likme.

Ja maksājamā summa nepārsniedz EUR 2 000, tad dalībvalstis drīkst atlikt tādas summas maksājumu, kamēr ir samaksāta visa attiecīgā kompensācija, izņemot gadījumus, kad eksportētājs paziņo, ka viņš vairs nelūgs maksāt nekādu summu saistībā ar attiecīgajiem eksportiem.

3. Ja netiek ievērots galamērķis, kas norādīts licenču 7. ailē, kas izsniegtas ar iepriekš noteiktu kompensāciju, tad rīkojas šādi:

a) ja kompensācijas likme, kas atbilst faktiskajam galamērķim, ir vienāda ar vai lielāka par likmi tam galamērķim, kas norādīts 7. ailē, tad piemēro kompensāciju tam galamērķim, kas norādīts 7. ailē;

b) ja kompensācijas likme, kas atbilst faktiskajam galamērķim, ir mazāka par likmi tam galamērķim, kas norādīts 7. ailē, tad maksājamā kompensācija ir: — tā, kas iegūta, piemērojot likmi, kas atbilst faktiskajam galamērķim, — samazināta, izņemot force majeure gadījumus, par 20 % no starpības starp kompensāciju, kas pienākas 7. ailē norādītajam galamērķim, un kompensāciju faktiskajam galamērķim.

Šajā pantā kompensācijas likmes, kas jāņem vērā, ir tās, ko piemēro tajā dienā, kad tiek iesniegts licences pieteikums. Šādas likmes pielāgo, vajadzības gadījumā, tajā dienā, kad pieņem eksporta deklarāciju vai maksājuma deklarāciju.

Ja šā punkta pirmo un otro daļu un 51. pantu piemēro vienai un tai pašai eksporta operācijai, tad summu, kas iegūta, piemērojot pirmo daļu, samazina par soda naudu, kas paredzēta 51. pantā.

4. Ja kompensācijas likmi nosaka konkursa kārtībā un attiecīgajā līgumā ir noteikts obligāts galamērķis, tad jebkuru periodisku kompensāciju, kas noteikta, vai faktu, ka šāda kompensācija nav noteikta tam galamērķim datumā, kad tiek iesniegts licences pieteikums vai datumā, kad tiek pieņemta eksporta deklarācija, neņem vērā, nosakot zemāko kompensācijas likmi.

19. pants

1. Šā panta 2. līdz 5. punktu piemēro, ja produktu eksportē ar eksporta licenci vai iepriekš noteiktas kompensācijas sertifikātu, kurā ir noteikts obligāts galamērķis.

2. Ja produktu neaizved uz obligāto galamērķi, tad samaksā tikai to kompensācijas daļu, kas rodas, piemērojot 18. panta 2. daļu.

3. Ja force majeure apstākļu dēļ produktu nogādā uz citu galamērķi, nevis to, par kuru tika izsniegta licence, tad kompensāciju izmaksā pēc eksportētāja lūguma, ja viņš iesniedz pierādījumu par force majeure apstākļiem un par to, ka produkts ir nogādāts galamērķī, un pierādījumu par nogādāšanu galamērķī iesniedz saskaņā ar 15. un 16. pantu.

4. Ja piemēro 3. punktu, tad piemērojamā kompensācija ir vienāda ar to, kas noteikta faktiskajam galamērķim, bet tā nedrīkst būt lielāka par kompensāciju, kas piemērojama tam galamērķim, kas norādīts licenču, kas izsniegtas ar iepriekš noteiktu kompensāciju, 7. ailē.

Kompensācijas likmes pielāgo, vajadzības gadījumā, datumā, kad pieņem eksporta deklarāciju vai maksājuma deklarāciju.

5. Lai iegūtu kompensāciju, kas noteikta iepriekš, ja produktu eksportē saskaņā ar licenci, kas izsniegta, ievērojot Regulas (EEK) Nr. 3719/88 44. pantu, un kompensācija atšķiras atkarībā no galamērķa, tad eksportētājs iesniedz pierādījumu papildus tam, kas prasīts, ievērojot 16. pantu, ka produkts ir piegādāts importētāja trešā valstī tai iestādei, kas precizēta tā konkursa uzaicinājumā, uz ko attiecas licence.







3.

iedaļa

Īpaši Kopienas finansiālo interešu aizsardzības pasākumi

20. pants

1. Ja:

a) pastāv nopietnas šaubas par produkta patieso galamērķi:

vai

b) ņemot vērā starpību, kas ir starp kompensācijas summu par eksportēto produktu un nepreferenciālā ievedmuitas nodokļa summu, kas piemērojama identiskam produktam eksporta deklarācijas pieņemšanas dienā, produkts var tikt reimportēts Kopienā:

vai

c) pastāv noteiktas aizdomas, ka produktu nemainītā stāvoklī vai pēc pārstrādes trešā valstī reimportēs Kopienā, neapliekot ar muitas nodokli vai par samazinātu ievedmuitas likmi; tad vienotās likmes kompensāciju vai daļu kompensācijas, kas minēta 18. panta 2. punktā, maksā tikai tad, ja produkts ir izvests no Kopienas muitas teritorijas saskaņā ar 7. pantu, un i) ja runa ir par nediferencētu kompensāciju, tad produkts ir importēts trešā valstī 12 mēnešu laikā pēc datuma, kad tika pieņemta eksporta deklarācija, vai arī tas šajā laikposmā ir būtiski pārstrādāts vai apstrādāts Regulas (EEK) Nr. 2913/92 24. panta nozīmē; ii) ja runa ir par diferencētu kompensāciju atkarībā no galamērķa, tad produkts nemainītā stāvoklī ir importēts kādā konkrētā trešā valstī 12 mēnešu laikā pēc datuma, kad tika pieņemta eksporta deklarācija.

Importam uz trešām valstīm piemēro 15. un 16. pantu.

Turklāt dalībvalstu kompetentās iestādes var prasīt papildu pierādījumus visām kompensācijām, kas tām pierāda, ka produkts ir faktiski laists tirgū importētāja trešā valstī vai arī ka tas ir būtiski pārstrādāts vai apstrādāts Regulas (EEK) Nr. 2913/92 24. panta nozīmē.

Papildu laiku drīkst piešķirt saskaņā ar 49. panta noteikumiem.

2. Dalībvalstis piemēro 1. punktu pēc savas iniciatīvas, kā arī pēc Komisijas prasības.

Noteikumus, kas regulē gadījumu, kas paredzēts 1. punkta b) apakšpunktā, nepiemēro, ja konkrētie darījuma apstākļi – īpaši ņemot vērā transporta izdevumus – iespējams, izslēdz reimportēšanas risku.Turklāt dalībvalstis nedrīkst tos piemērot, ja kompensācijas summa ir vienāda ar vai mazāka par EUR 500 attiecīgajai eksporta deklarācijai.

3. Ja piemēro 1. punktu un produkts pēc aizvešanas no Kopienas muitas teritorijas, tranzīta laikā, force majeure apstākļu dēļ iet bojā:

— ja runa ir par nediferencēto kompensāciju, tad samaksā visu kompensāciju,

— ja runa ir par diferencēto kompensāciju, tad samaksā daļu kompensācijas, kas noteikta saskaņā ar 18. pantu.

4. Šā panta 1. punktu piemēro, pirms ir samaksāta kompensācija.

Kompensāciju tomēr uzskata par nepamatotu un atlīdzina, pat ja kompensācija jau ir samaksāta, ja kompetentās iestādes atklāj:

a) ka produkts tika iznīcināts vai sabojāts pirms laišanas tirgū trešā valstī vai pirms būtiskās pārstrādes vai apstrādes trešā valstī Regulas (EEK) Nr. 2913/92 24. panta nozīmē, izņemot gadījumu, kad eksportētājs var pierādīt kompetentajām iestādēm, ka eksports notika tādos ekonomiskajos apstākļos, kādos produktu saprātīgi varēja tirgot trešā valstī, neierobežojot 21. panta 2. punkta otro daļu;

b) ka produkts 12 mēnešus pēc eksporta no Kopienas atrodas nodokļu atlikšanas režīmā trešā valstī un nav trešā valstī ne būtiski pārstrādāts, ne apstrādāts Regulas (EEK) Nr. 2913/92 24. panta nozīmē, un ka eksports netika veikts kā parasts komercdarījums;

c) ka eksportētais produkts ir reimportēts Kopienā un pirms tam nav būtiski pārstrādāts vai apstrādāts Regulas (EEK) Nr. 2913/92 24. panta nozīmē, ka parastā (nepreferenciālā) ievedmuita ir mazāka par piešķirto kompensāciju un ka eksports netika veikts kā parasts tirdzniecības darījums;

d) ka produkti, kas uzskaitīti V pielikumā, ir reimportēti Kopienā: — pēc būtiskas pārstrādes vai apstrādes trešā valstī, nesasniedzot to pārstrādes līmeni, kas paredzēts Regulas (EEK) Nr. 2913/92 24. pantā, un — tiem piemēro samazinātu vai nulles ievedmuitas nodokli salīdzinājumā ar nepreferenciālo likmi.

Dalībvalstis nekavējoties informē Komisiju, ja tās atklāj, ka produkti, kas nav ietverti V pielikumā, var izraisīt tirdzniecības plūsmu novirzes.

Šā punkta c) un d) apakšpunktu nepiemēro gadījumos, ja piemēro Regulas (EEK) Nr. 2913/92 VI sadaļas 2. nodaļu (“Atpakaļ nosūtītās preces”) vai ja produktus reimportē vismaz divus gadus pēc eksporta dienas.

Šīs regulas 51. pantu nepiemēro gadījumos, kas minēti b), c) un d) apakšpunktā.







4.

iedaļa

Gadījumi, kad kompensāciju nepiešķir

21. pants

1. Kompensāciju nepiešķir produktiem, kam nav pienācīgi laba tirdzniecības kvalitāte tajā datumā, kad pieņem eksporta deklarāciju.

Produktus uzskata par atbilstošiem pirmajā daļā noteiktajām prasībām, ja tos var tirgot Kopienas teritorijā parastos apstākļos ar aprakstu, kas norādīts kompensācijas pieteikumā, kā arī, ja šādi produkti ir paredzēti lietošanai pārtikā un to izmantošanas iespēja tādam nolūkam nav izslēgta vai ievērojami samazināta to īpašību vai stāvokļa dēļ.

Produktu atbilstību prasībām, kas noteiktas pirmajā daļā, pārbauda saskaņā ar standartiem vai praksi, kas ir spēkā Kopienā.

Kompensāciju tomēr piešķir arī tad, ja saņēmēja valstī eksportētos produktus pakļauj īpašiem obligātiem nosacījumiem, jo īpaši veselības un higiēnas nosacījumiem, kas neatbilst standartiem vai praksei, kas ir spēkā Kopienā. Eksportētāja pienākums ir pierādīt, pēc kompetentās iestādes prasības, ka produkti atbilst šādiem obligātiem nosacījumiem, kas ir spēkā saņēmēja valstī.

Turklāt par dažiem produktiem var pieņemt īpašus noteikumus.

2. Ja produkts, kad to izveda no Kopienas, bija pienācīgi labā tirdzniecības kvalitātē, tad tam ir tiesības uz to kompensācijas daļu, kas aprēķināta saskaņā ar 18. panta 2. punktu, izņemot gadījumu, kad piemēro 20. pantu. Tomēr tas zaudē šādas tiesības, ja tiek pierādīts, ka:

— produkts vairs nav labas tirdzniecības kvalitātes kādas apslēptas vainas dēļ, kas parādās vēlāk,

— to nevar pārdot īstajam patērētājam, jo tā derīguma termiņš bija pārāk tuvu eksporta datumam.

Ja ir pierādījumi, ka produktam vairs nav pienācīgi laba tirdzniecības kvalitāte, pirms tiek kārtotas muitas formalitātes, lai to importētu trešā valstī, tad tam nav tiesību uz kompensācijas diferencēto daļu.

3. Kompensāciju nepiešķir produktiem, kas pārsniedz maksimālo radioaktivitātes līmeni, kas atļauts saskaņā ar Kopienas likumdošanu. Līmeņi, kas piemērojami produktiem, neatkarīgi no to izcelsmes, ir tie, kas izklāstīti Padomes Regulas (EEK) Nr. 737/90 ( 37 ) 3. pantā.

22. pants

1. Kompensāciju nepiešķir par eksportiem, kas pakļauti izvedmuitai vai citam eksporta maksājumam, kas noteikts iepriekš vai konkursa kārtībā.

2. Ja kādam produktam, kas sastāv no vairākām sastāvdaļām, izvedmuita vai cits eksporta maksājums tiek noteikts iepriekš, pamatojoties uz vienu vai vairākām produkta sastāvdaļām, tad kompensāciju nepiešķir par tādu sastāvdaļu vai sastāvdaļām.

23. pants

Kompensāciju nepiešķir par produktiem, kas ir pārdoti vai izplatīti uz kuģiem un ko vēlāk var reimportēt Kopienā, bez muitas nodokļa, ievērojot Padomes Regulu (EEK) Nr. 918/83 ( 38 ).







2.

NODAĻA

Kompensācijas avansi

24. pants

1. Pēc eksportētāja lūguma, dalībvalstis pilnībā vai daļēji izmaksā kompensācijas avansu, ja vien ir pieņemta eksporta deklarācija, ar noteikumu, ka tiek iemaksāts nodrošinājums, kas vienāds ar avansu un kam pieskaitīti 10 %.

Dalībvalstis var izstrādāt nosacījumus attiecībā uz lūgumiem izmaksāt daļu kompensācijas avansa.

2. Summu, kas jāmaksā avansā, aprēķina, izmantojot to kompensācijas likmi, kas piemērojama deklarētajam galamērķim un vajadzības gadījumā pielāgota ar citām summām, kas paredzētas Kopienas noteikumos.

3. Dalībvalstis var izvēlēties nepiemērot 1. punktu, ja maksājamā summa nepārsniedz EUR 2 000.

25. pants

1. Ja avansā samaksātā summa ir lielāka nekā tā, kas faktiski maksājama par attiecīgo eksporta operāciju vai par līdzvērtīgu eksporta operāciju, tad kompetentā iestāde nekavējoties sāk procedūru, kas paredzēta Regulas (EEK) Nr. 2220/85 29. pantā, lai eksportētājs atmaksātu starpību starp abām summām, kas palielināta par 10 %.

Ja tomēr force majeure apstākļu dēļ:

— pierādījumu, kas jāiesniedz saskaņā ar šo regulu, lai iegūtu kompensāciju, nevar iesniegt

vai

— produktu aizved uz citu galamērķi, nevis to, par kuru tika aprēķināts avanss,

tad papildu 10 % netiek atmaksāti.

2. Ja produktu neaizved uz galamērķi, par kuru tika aprēķināts avanss, tāda pārkāpuma dēļ, ko izdarījusi trešā persona, nodarot kaitējumu eksportētājam, un ja viņš nekavējoties pēc savas iniciatīvas un rakstiski informē par to kompetentās iestādes, un atmaksā avansā samaksāto kompensāciju, tad palielinājumu, kas minēts 1. punktā, ierobežo līdz procentiem, kas jāmaksā par laikposmu, kas pagājis no avansa saņemšanas līdz tā atmaksai, kas aprēķināti saskaņā ar 52. panta 1. punkta ceturto daļu.

Šo noteikumu nepiemēro, ja kompetentās iestādes jau ir darījušas eksportētājam zināmu savu nodomu veikt pārbaudi vai ja eksportētājs kaut kādā veidā ir uzzinājis par šādu nodomu.

3. Līdzvērtīgu produktu, uz ko attiecas vienas un tās pašas kombinētās nomenklatūras apakšpozīcijas, eksportu pēc reimportēšanas atpakaļnosūtīto preču režīmā uzskata par līdzvērtīgu eksportu, ja nosacījumi, kas izklāstīti Regulas (EEK) Nr. 3719/88 40. panta 2. punkta a) un b) apakšpunktā, ir izpildīti.

▼M2

Šo noteikumu piemēro tikai tad, ja izmanto atpakaļ nosūtīto preču režīmu dalībvalstī, kurā tika pieņemta eksporta deklarācija sakarā ar sākotnējo izvešanu, vai izcelsmes dalībvalstī saskaņā ar 15. pantu Padomes Direktīvā 97/78/EK ( 39 ), ar ko nosaka principus, kas reglamentē veterināro pārbaužu veikšanu produktiem, kurus ieved Kopienā no trešajām valstīm.

▼M8 —————

▼B







III

SADAĻA

CITI EKSPORTA VEIDI UN ĪPAŠIE GADĪJUMI







1.

NODAĻA

Galamērķi, ko uzskata par eksportu no Kopienas, un apgāde ar pārtiku

36. pants

1. Šajā regulā par eksportu no Kopienas muitas teritorijas uzskata šo:

a) piegādes Kopienas teritorijā, lai apgādātu ar pārtiku: — jūras kuģus, — lidaparātus, kas apkalpo starptautiskus lidojumus, tajā skaitā lidojumus Kopienas iekšienē;

b) piegādes starptautiskajām organizācijām, kas reģistrētas Kopienā;

c) piegādes bruņotajiem spēkiem, kas izvietoti kādas dalībvalsts teritorijā, bet nav tai pakļauti.

2. Šā panta 1. punktu piemēro tikai tad, ja tā paša veida produkti, kas importēti no trešām valstīm un ir paredzēti tādai izmantošanai, ir atbrīvoti no ievedmuitas nodokļa attiecīgajā dalībvalstī.

3. Produktu piegādes uz noliktavām, kas atrodas Kopienā un pieder starptautiskām organizācijām, kas specializējas humānās palīdzības sniegšanā, un ja tās paredzētas pārtikas atbalsta operācijām trešās valstīs, uzskata par eksportu no Kopienas muitas teritorijas.

Atļauju piemērot pirmo daļu izsniedz tās dalībvalsts, kur produktus uzglabā, kompetentās iestādes, kas nosaka noliktavas muitas statusu un veic pasākumus, kas vajadzīgi, lai nodrošinātu, ka attiecīgie produkti sasniedz savu galamērķi.

▼M1

4. Piegādēm, uz kurām attiecas šis pants, nepiemēro 5. panta noteikumus. Tomēr dalībvalstis var veikt attiecīgus pasākumus, lai atļautu šo produktu pārbaudi.

▼B

37. pants

1. Ja runa ir par piegādēm, kas minētas 36. un 44. pantā, tad dalībvalstis, neatkarīgi no 5. panta, drīkst atļaut piemērot šādu procedūru kompensācijas maksājumiem. Eksportētāji, kam ir atļauts piemērot šādu procedūru, nedrīkst vienlaikus piemērot parasto procedūru attiecībā uz tiem pašiem produktiem.

Atļauju drīkst ierobežot un attiecināt tikai uz dažām iekraušanas vietām eksporta dalībvalstī. Atļauja drīkst attiekties uz iekraušanu citās dalībvalstīs, un tādā gadījumā piemēro 8. pantu.

2. ►M1 Attiecībā uz produktiem, ko iekrauj ik mēnesi, kā tas paredzēts šajā pantā, piemērojamo kompensācijas likmi nosaka, ņemot vērā mēneša pēdējo dienu. ◄

▼M10

Maiņas kursa noteicošā diena, ko piemēro kompensācijai, ir noteicošā diena, kas minēta Komisijas Regulas (EK) Nr. 1913/2006 ( 40 ) 1. panta 1. punktā.

▼M1

3. Ja kompensāciju nosaka konkursa kārtībā, licencei ir jābūt derīgai mēneša pēdējā dienā.

▼B

4. Eksportētājiem ir jātur reģistrs, kurā atrodas šāda informācija:

a) detalizēta informācija, kas vajadzīga, lai identificētu produktus saskaņā ar 5. panta 4. punktu;

b) kuģa(u) vai lidaparāta(u), kur produkti ir iekrauti, nosaukums vai reģistrācijas numurs;

c) iekraušanas datums.

Detalizēto informāciju, kas minēta pirmajā daļā, ieraksta reģistrā ne vēlāk kā pirmajā darba dienā pēc iekraušanas dienas. Tomēr, ja iekraušana notiek citā dalībvalstī, tad iepriekš minēto detalizēto informāciju ieraksta reģistrā ne vēlāk kā pirmajā darba dienā pēc tās, kad eksportētājs bija jābrīdina par to, ka produkti ir iekrauti.

Eksportētāji arī sadarbojas, veicot pārbaudes, ko dalībvalstis uzskata par vajadzīgām, un tur reģistrus vismaz trīs gadus pēc kārtējā kalendārā gada beigām.

5. Dalībvalstis drīkst nolemt, ka reģistrus var aizvietot ar dokumentiem, ko izmanto piegādēm un uz kuriem muitas dienesti ir apliecinājuši iekraušanas datumu.

6. Piegādēm, kas minētas 36. panta 1. punkta b) un c) apakšpunktā, piemēro, mutatis mutandis, 2. līdz 5. punktu.

38. pants

1. Šīs regulas 36. panta 1. punkta a) apakšpunktā produktus, kas paredzēti patēriņam lidaparātā vai uz pasažieru kuģiem, tajā skaitā prāmjiem, un kas sagatavoti pirms iekraušanas, uzskata par sagatavotiem uz šādu transporta līdzekļu klāja.

2. Šo pantu piemēro tikai ar tādu nosacījumu, ka, pirms tos gatavot, eksportētājs iesniedz pietiekamus pierādījumus par to pamatproduktu daudzumu, veidu un īpašībām, par kuriem tiek prasīta kompensācija.

3. Pārtikas krājumu noliktavu režīmu, kas paredzēts 40. pantā, drīkst piemērot sagatavotiem produktiem, kas minēti 1. un 2. punktā.

39. pants

1. Kompensācijas neizmaksā, ja vien produkti, par kuriem ir pieņemtas eksporta deklarācijas, nemainītā stāvoklī 60 dienu laikā pēc tādas pieņemšanas nav aizvesti uz galamērķi, uz ko attiecas 36. pants.

2. Gadījumos, kas paredzēti 1. punktā, piemēro 7. panta 3. un 4. punktu.

3. Ja, pirms to ieved galamērķī, uz ko attiecas 36. pants, produkts, uz ko attiecas pieņemtā eksporta deklarācija, šķērso Kopienas teritoriju, kas nav tās dalībvalsts teritorija, kurā notika šāda pieņemšana, tad pierādījumu, ka produkts ir aizvests uz paredzēto galamērķi, iesniedz ar T5 kontrolkopiju.

Aizpilda kontrolkopijas 33., 103., 104. un vajadzības gadījumā 105. aili. 104. aili attiecīgi apstiprina.

4. Veidlapu Nr. 302, ko pievieno produktiem, ko piegādā bruņotajiem spēkiem saskaņā ar 36. panta 1. punkta c) apakšpunktu, uzskata par T5 kontrolkopiju, kas minēta 3. punktā, ar noteikumu, ka kompetentas militārās iestādes uz šādas veidlapas apstiprina, ka produkti ir saņemti.

40. pants

1. Dalībvalstis drīkst maksāt eksportētājiem kompensāciju avansā ar īpašiem nosacījumiem, kas izklāstīti turpmāk tekstā, ja tiek iesniegts pierādījums, ka produkti, 30 dienu laikā pēc eksporta deklarācijas pieņemšanas un izņemot force majeure gadījumus, ir novietoti telpās, kas ir pakļautas muitas kontrolei, lai tos pēc tam piegādātu kā pārtikas krājumus Kopienas teritorijā:

— uz jūras kuģiem,

vai

— uz lidaparātiem, kas apkalpo starptautiskus lidojumus, tajā skaitā lidojumus Kopienas iekšienē,

vai

— uz urbšanas vai ekstrakcijas platformām, kas minētas 44. pantā.

Telpas, kas pakļautas muitas kontrolei, turpmāk tekstā “pārtikas krājumu noliktavas”, un noliktavu turētājus speciāli apstiprina šā panta mērķiem.

2. Dalībvalstis, kuru teritorijā atrodas pārtikas krājumu noliktavas, apstiprina tikai tādus noliktavu turētājus un tādas pārtikas krājumu noliktavas, kas piedāvā vajadzīgās garantijas. Apstiprinājumu var atsaukt.

Apstiprinājumu piešķir tikai tiem noliktavu turētājiem, kas rakstiski apņemas:

a) nogādāt produktus nemainītā stāvoklī vai saldētus un/vai pēc iesaiņošanas kā pārtikas krājumus Kopienas teritorijā: — uz jūras kuģiem, vai — uz lidaparātiem, kas apkalpo starptautiskus lidojumus, tajā skaitā lidojumus Kopienas iekšienē, vai — uz urbšanas vai ekstrakcijas platformām, kas minētas 44. pantā;

b) turēt reģistru, kas ļauj kompetentajām iestādēm veikt jebkuras vajadzīgās pārbaudes, un kurā ir norādīts: — datums, kad produktus ieveda pārtikas krājumu noliktavā, — muitas dokumentu, kas pievienoti produktiem, sēriju numuri un detalizēta informācija par attiecīgo muitas iestādi, — informācija, kas vajadzīga, lai identificētu produktus, ievērojot 5. panta 4. punktu, — datums, kurā produktus aizveda no pārtikas krājumu noliktavas, — kuģu vai lidaparātu, kur produktus iekrauj, reģistrācijas numuri un nosaukumi (ja tādi ir) vai jebkuras noliktavas nosaukums, uz kuru tos pārved, — datums, kurā tos nogādāja uz klāja;

c) turēt reģistru vismaz trīs gadus pēc kārtējā kalendārā gada beigām;

d) sadarboties, veicot pārbaudes, īpaši periodiskās pārbaudes, ko kompetentās iestādes uzskata par vajadzīgām, lai pārbaudītu atbilstību šīm punktam;

e) samaksāt jebkuras summas, kas tiks pieprasītas, lai atlīdzinātu kompensāciju, ja piemēro 42. pantu.

3. Summas, kas samaksātas eksportētājiem, ievērojot 1. punktu, ieraksta grāmatvedības dokumentos kā tās iestādes maksājumus, kas izmaksāja avansu.

41. pants

1. Ja eksporta deklarāciju pieņem tajā dalībvalstī, kur atrodas pārtikas krājumu noliktava, tad kompetentās muitas iestādes, pēc preču ievešanas pārtikas krājumu noliktavā, apstiprina valsts dokumentu, ko izmanto, lai saņemtu kompensācijas avansu, un norāda tajā, ka produkti atbilst 40. panta nosacījumiem.

2. Ja eksporta deklarācijas tiek pieņemtas citās dalībvalstīs, nevis tajā, kur atrodas pārtikas krājumu noliktava, tad pierādījumu, ka produkti ir novietoti pārtikas krājumu noliktavā, iesniedz ar T5 kontrolkopiju.

▼M9

Aizpilda T5 kontroleksemplāra 33., 103., 104. un, vajadzības gadījumā, 105. aili. T5 kontroleksemplāra 104. ailē zem virsraksta “Citi” ieraksta vienu no IIa pielikumā minētajām norādēm.

▼B

Saņēmējas dalībvalsts kompetentā muitas iestāde, pirms tam pārbaudot, vai produkti ir ierakstīti reģistrā, kas paredzēts 40. panta 2. punktā, apstiprina kontrolkopiju un norāda tajā, ka produkti ir nodoti glabāšanā.

42. pants

1. Ja atklājas, ka produkts, kas novietots pārtikas krājumu noliktavā, nav nogādāts vai arī nav tādā stāvoklī, lai to nosūtītu uz paredzēto galamērķi, tad noliktavas turētājs maksā uzglabāšanas dalībvalsts kompetentajai iestādei noteiktu summu.

2. Noteikto summu, kas minēta 1. punktā, aprēķina šādi:

a) nosaka kopējo ievedmuitas nodokli, kas piemērojams identiskam produktam, kas laists brīvā apgrozībā uzglabāšanas dalībvalstī;

b) par 20 % palielina summu, kas iegūta, ievērojot a) apakšpunktu.

Likme, ko izmanto, lai aprēķinātu ievedmuitas nodokli, ir:

— tā, ko piemēro dienā, kad produktu nogādāja uz citu, nevis paredzēto galamērķi, vai arī dienā, no kuras produkts vairs nebija piemērotā stāvoklī, lai to sūtītu uz paredzēto galamērķi,

vai

— ja dienu nevar noteikt, tad likme, ko piemēro dienā, kad tika atklāts, ka nav ievērots obligātais galamērķis.

3. Ja noliktavas turētājs var pierādīt, ka summa, kas samaksāta avansā par attiecīgo produktu, ir mazāka par to noteikto summu, kas aprēķināta, ievērojot 2. punktu, tad viņš samaksā tikai tādu summu, kam pieskaitīti 20 %.

Tomēr, ja summa ir samaksāta avansā citā dalībvalstī, tad to palielina par 40 %. Tādos gadījumos tām preču uzglabāšanas dalībvalstīm, kas nepiedalās Eiropas Monetārajā savienībā, summu konvertē uzglabāšanas dalībvalsts valsts valūtā, izmantojot to eiro maiņas kursu, kas dominēja tajā dienā, ko izmanto, lai aprēķinātu nodokļus, kas minēti 2. punkta a) apakšpunktā.

4. Maksājums, kas paredzēts šajā pantā, neattiecas uz zaudējumiem, kas radušies uzglabāšanas laikā pārtikas krājumu noliktavā dabiska samazinājuma vai iesaiņojuma dēļ.

43. pants

1. Vismaz reizi katros 12 mēnešos to dalībvalstu kompetentās iestādes, kurās atrodas pārtikas krājumu noliktavas, fiziski pārbauda tajās uzglabāto produktu daudzumu.

Tomēr, ja muitas dienesti pastāvīgi fiziski pārbauda produktu ievešanu pārtikas krājumu noliktavās un izvešanu no tām, tad kompetentās iestādes var ierobežot pārbaudes līdz uzglabāto produktu dokumentu pārbaudēm.

2. Uzglabāšanas dalībvalstu kompetentās iestādes var atļaut pārvest produktus uz citu pārtikas krājumu noliktavu.

Tādos gadījumos detalizētu informāciju par otro pārtikas krājumu noliktavu ieraksta pirmās pārtikas krājumu noliktavas reģistrā. Otro pārtikas krājumu noliktavu un tās turētāju speciāli apstiprina pārtikas krājumu noliktavas procedūras mērķiem.

Kad produkti ir nodoti uzraudzībā otrā pārtikas krājumu noliktavā, tad otrās noliktavas turētājs atbild par visām summām, kas jāmaksā, ievērojot 42. pantu.

3. Ja otrā pārtikas krājumu noliktava neatrodas tajā pašā dalībvalstī, kur pirmā, tad pierādījumu par to, ka produkti ir novietoti otrā noliktavā, iesniedz ar T5 kontrolkopijas oriģinālu, kurā ir izdarīts kāds no ierakstiem, kas noteikti 41. panta 2. punktā.

Saņēmēja dalībvalsts kompetentā muitas iestāde, pirms tam pārbauda, vai produkti ir ierakstīti reģistrā, kas paredzēts 40. panta 2. punktā, apstiprina T5 kontrolkopiju un norāda tajā, ka produkti ir ievesti noliktavā.

4. Ja produktus aizved no pārtikas krājumu noliktavas un nogādā uz klāja dalībvalstī, kas nav uzglabāšanas dalībvalsts, tad pierādījumu, ka tie ir tur nogādāti, iesniedz saskaņā ar 39. panta 3. punktu.

5. Pierādījumu par nodošanu uzraudzībā citā pārtikas krājumu noliktavā, pierādījumu par nogādi uz klāja Kopienā un pierādījumu par nosūtīšanu, kā minēts 44. pantā un 45. panta 3. punkta a) apakšpunktā, iesniedz, izņemot force majeure gadījumus, 12 mēnešu laikā no datuma, kad produktus izveda no pārtikas krājumu noliktavas, piemērojot, mutatis mutandis, 49. panta 3., 4. un 5. punktu.







2.

NODAĻA

Īpašie gadījumi

44. pants

1. Pārtikas krājumu piegādes:

a) uz urbšanas un ekstrakcijas platformām, tajā skaitā palīgiekārtām, kas sniedz palīgpakalpojumus šādām operācijām, kas atrodas Eiropas kontinentālā šelfa robežās vai tā Kopienas kontinentālā šelfa robežās, kas neatrodas Eiropas daļā, bet ārpus (aiz) trīs jūdžu zonas, kas mērīta no izejas līnijas, ko izmanto, lai noteiktu dalībvalsts teritoriālās jūras platumu;

un

b) atklātā jūrā, uz karakuģiem un palīgkuģiem, kas kuģo ar kādas dalībvalsts karogu;

lai aprēķinātu maksājamo kompensācijas likmi, uzskata par krājumu piegādēm 36. panta 1. punkta a) apakšpunkta nozīmē.

“Pārtikas krājumi” nozīmē produktus, kas paredzēti tikai patēriņam uz klāja.

2. Šī panta 1. punktu piemēro tikai tad, ja kompensācijas likme ir lielāka par zemāko likmi.

Dalībvalstis var piemērot šos noteikumus visām pārtikas krājumu piegādēm, ar noteikumu, ka:

a) tiek iesniegts sertifikāts par nogādi uz klāja;

un

b) ja runa ir par platformām: — piegāde notiek tādu piegādes operāciju režīmā, ko tās dalībvalsts, kurā sākas nosūtīšana uz platformu, kompetentās iestādes uzskata par parastu. Šajā sakarā iekraušanas ostas vai vietas, kuģa veids – ja piegāde notiek pa jūru – un iesaiņojuma un konteineru veids, izņemot force majeure gadījumus, ir tie, ko parasti izmanto, — piegādes kuģi vai helikopteri pārvalda fiziska vai juridiska persona, kas Kopienā tur reģistrus, kas ir pieejami konsultācijām un kas sniedz pietiekami detalizētu informāciju par jūras braucienu vai lidojumu.

3. Sertifikātos par piegādi uz klāja, kā paredzēts 2. punkta a) apakšpunktā, ir norādīta visa informācija par produktiem un nosaukums un/vai cita detalizēta informācija, kas identificē platformu vai karakuģi vai palīgkuģi, uz kuru tie tika nogādāti, un piegādes datums. Dalībvalstis var pieprasīt sniegt papildinformāciju.

Tādus sertifikātus paraksta:

a) ja runa ir par platformām: persona, kam platformas atbildīgās personas ir uzticējušas veikt pārtikas krājumu piegādi. Kompetentās iestādes veic visus vajadzīgos pasākumus, lai nodrošinātu, ka darījumi ir patiesi. Dalībvalstis informē Komisiju par veiktajiem pasākumiem;

b) ja runa ir par karakuģiem vai palīgkuģiem: flotes iestādes.

Atkāpjoties no 2. punkta, ja piegādes notiek uz platformām, dalībvalstis var atbrīvot eksportētājus no pienākuma uzrādīt sertifikātus par piegādi uz klāja, ja runa ir par šādām piegādēm:

— kas pretendē uz kompensāciju, kas nepārsniedz EUR 3 000 par vienu eksportu,

— kas piedāvā dalībvalstīm atbilstošas garantijas attiecībā uz produktu nogādi galamērķī, un

— ja tiek uzrādīti transporta dokumenti un pierādījums par maksājumu.

4. Tās dalībvalsts kompetentās iestādes, kas piešķir kompensāciju, pārbauda daudzumus, kas deklarēti kā piegādāti uz platformām, pārbaudot eksportētāja un piegādes kuģa vai helikoptera īpašnieka dokumentus. Tās nodrošina arī, lai piegādāto pārtikas krājumu daudzums, kas piegādāts, ievērojot šo pantu, nepārsniegtu apkalpes vajadzības.

Pirmās daļas mērķiem, dalībvalstis vajadzības gadījumā var prasīt citu dalībvalstu kompetento iestāžu palīdzību.

▼M9

5. Ja piegādēm uz platformām piemēro 8. pantu, tad T5 kontroleksemplāra 104. ailē zem virsraksta “Citi” ieraksta vienu no IIb pielikumā minētajām norādēm.

▼B

6. Ja piemēro 40. pantu, tad noliktavas turētājs apņemas reģistrēt detalizētu informāciju par platformu, uz kuru tiek nogādāts katrs sūtījums, piegādes kuģa/helikoptera nosaukumu/numuru un datumu, kad produktus nogādāja uz klāja, reģistrā, kas paredzēts 40. panta 2. punkta b) apakšpunktā. Sertifikātus par piegādi uz klāja, kas paredzētas 3. punkta a) apakšpunktā, uzskata par šādu reģistru daļu.

7. Dalībvalstis veic vajadzīgos pasākumus, lai tiktu turēts to produktu reģistrs, sadalīts pa sektoriem, kas piegādāti uz platformām un uz ko attiecas šā panta noteikumi.

45. pants

1. Lai noteiktu piešķiramās kompensācijas lielumu, pārtikas produktu piegādes ārpus Kopienas uzskata par piegādēm saskaņā ar 36. panta 1. punkta a) apakšpunktu.

2. Ja kompensācijas likme variē atkarībā no galamērķa, tad piemēro 1. punktu, ar nosacījumu, ka tiek iesniegts pierādījums, ka produkti, kas faktiski nogādāti uz klāja, ir tie paši, ko šajā nolūkā izveda no Kopienas muitas teritorijas.

3. Pierādījumu, kas minēts 2. punktā, iesniedz šādā veidā:

a) pierādījumu par tiešu pārtikas krājumu piegādi uz klāja iesniedz ar muitas dokumentu vai dokumentu, ko parakstījušas trešās valsts, kur notika piegāde uz klāja, muitas iestādes, un tādus dokumentus var sastādīt saskaņā ar paraugu, kas norādīts III pielikumā