1982L0714 — LV — 01.05.2004 — 002.001

Šis dokuments ir izveidots vienīgi dokumentācijas nolūkos, un iestādes neuzņemas nekādu atbildību par tā saturu

►B PADOMES DIREKTĪVA (1982. gada 4. oktobris), ar ko nosaka tehniskās prasības attiecībā uz iekšējo ūdensceļu kuģiem (82/714/EEK) (OV L 301, 28.10.1982, p.1)

Grozīta ar:

Oficiālais Vēstnesis No page date





Grozīta ar:









▼B

PADOMES DIREKTĪVA

(1982. gada 4. oktobris),

ar ko nosaka tehniskās prasības attiecībā uz iekšējo ūdensceļu kuģiem

(82/714/EEK)







EIROPAS KOPIENU PADOME, ņemot vērā Eiropas Ekonomikas kopienas dibināšanas līgumu un jo īpaši tā 75. pantu, ņemot vērā Komisijas priekšlikumu, ņemot vērā Eiropas Parlamenta atzinumu ( 1 ), ņemot vērā Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu ( 2 ), tā kā vienotas transporta politikas mērķi un ieviešana cita starpā iekšējo ūdeņu kuģošanas jomā prasa, lai kuģu kustība Kopienas ūdensceļu tīklā notiktu saskaņā ar labākajiem nosacījumiem, ciktāl tie attiecas uz drošību un konkurenci; tā kā Kopienas 1976. gada 20. janvāra Direktīva 76/135/EEK par iekšējo ūdensceļu kuģu kuģošanas licenču savstarpēju atzīšanu ( 3 ), kurā jaunākie grozījumi izdarīti ar Direktīvu 78/1016/EEK ( 4 ), nosaka, ka Padome pieņem vienotus noteikumus, ar ko iedibina tehniskās prasības iekšējo ūdensceļu kuģiem; šīs direktīvas mērķis ir izveidot šādas prasības; tā kā dažas kuģu kategorijas tomēr nevajadzētu iekļaut šīs direktīvas darbības jomā; tā kā Kopienas iekšējie ūdensceļi atšķiras pēc drošības un tāpēc tie jāsadala vairākās zonās; tā kā ir vēlams nepārkāpt sistēmu, ko izveidojusi Pārskatītā konvencija par kuģošanu Reinā; tā kā ir vēlams ieviest Kopienas iekšējās kuģošanas sertifikātu, kas būtu derīgs visiem Kopienas ūdensceļiem, izņemot tos, uz kuriem attiecas Pārskatītā konvencija par kuģošanu Reinā, un kas apliecinātu kuģu atbilstību vienotajām tehniskajām prasībām; tā kā ir jābūt iespējai izmantot pārbaudes sertifikātu, kas izsniegts saskaņā ar Pārskatītās konvencijas par kuģošanu Reinā 22. pantu, visos Kopienas ūdensceļos, noteiktos gadījumos tomēr prasot arī papildu Kopienas sertifikātu; tā kā, ņemot vērā to vietējo nozīmi un īpašās drošības prasības, dalībvalstīm jābūt tiesīgām atbrīvot no šīs direktīvas vai tās daļas noteikumiem atsevišķus kuģus, kas nekuģo pa citu dalībvalstu iekšējiem ūdensceļiem; tā kā jānosaka vajadzīgie datumi, lai veiktu tehniskās pārbaudes, kas ļauj izsniegt sertifikātus ekspluatācijā esošiem kuģiem; tā kā, lai atvieglotu strauju šīs direktīvas pielikumu pielāgošanu tehniskajam progresam, jānosaka vienkāršota grozījumu izdarīšanas kārtība; tā kā saskaņā ar Direktīvas 76/135/EEK 7. pantu Direktīvā 76/135/EEK noteiktajiem pasākumiem jāpaliek spēkā līdz šīs direktīvas spēkā stāšanās brīdim; tā kā Direktīvai 76/135/EEK joprojām jābūt piemērojamai tiem tajā ietvertiem kuģiem, uz ko neattiecas šī direktīva, IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU.







I SADAĻA

Vispārīgi noteikumi

1. pants

Šajā direktīvā Kopienas iekšējie ūdensceļi ir klasificēti šādi:

— 1. un 2. zona: I pielikuma 1. nodaļā uzskaitītie ūdensceļi,

— 3. zona: I pielikuma 2. nodaļā uzskaitītie ūdensceļi,

— 4. zona: visi pārējie Kopienas ūdensceļi.

Zona R ietver tos augšminētos ūdensceļus, kam pārbaudes sertifikāti jāizsniedz saskaņā ar Pārskatītās konvencijas par kuģošanu Reinā 22. pantu, tādā redakcijā, kādā minētais pants izteikts šīs direktīvas pieņemšanas dienā.

2. pants

1. Šī direktīva attiecas uz:

— kuģiem, kuru pilnā kravnesība ir 15 tonnu vai vairāk, vai kuģiem, kuri nav paredzēti kravu pārvadāšanai un kuru ūdensizspaids ir 15 kubikmetru vai vairāk,

— vilcējvelkoņiem un stūmējvelkoņiem, ieskaitot tos, kuru ūdensizspaids ir mazāks par 15 kubikmetriem, ar noteikumu, ka tie ir būvēti tā, lai vilktu, stumtu vai pārvietotu ar bortiem sakabinātus kuģus.

2. Šī direktīva neattiecas uz:

— pasažieru kuģiem,

— prāmjiem,

— peldošām iekārtām,

— peldošām konstrukcijām un peldošām sistēmām, ieskaitot tās, ko pārvieto no vienas vietas uz citu,

— izpriecu kuģiem,

— dienesta kuģiem, kas pieder pārraudzības iestādēm, un ugunsdrošības dienesta kuģiem,

— karakuģiem,

— jūras kuģiem, ieskaitot jūras vilcējvelkoņus un stūmējvelkoņus, kas kuģo vai ir bāzēti paisuma un bēguma ūdeņos vai īslaicīgi iekšējos ūdensceļos, un kuriem ir derīga kuģošanas atļauja,

— vilcējvelkoņiem un stūmējvelkoņiem, kuru ūdensizspaids ir mazāks par 15 kubikmetriem un kuri ir būvēti, lai vilktu, stumtu vai pārvietotu tikai kuģus, kuru ūdensizspaids ir mazāks par 15 kubikmetriem.

3. pants

Kuģiem, kas kuģo tajos Kopienas ūdensceļos, kuri uzskaitīti 1. pantā, jābūt:

— sertifikātam, kas izsniegts saskaņā ar 22. pantu Pārskatītajā konvencijā par kuģošanu Reinā, kad tie darbojas uz R zonas ūdensceļiem,

— Kopienas iekšējās kuģošanas sertifikātam, kas izsniegts kuģiem, kuri atbilst II pielikuma tehniskajām prasībām, kad tie kuģo pārējo zonu ūdensceļos.

Kopienas sertifikātu sastāda pēc parauga, kas dots III pielikumā, un izdod saskaņā ar šo direktīvu.

4. pants

1. Visi kuģi, kam ir derīgs sertifikāts, kas izsniegts saskaņā ar Pārskatītās konvencijas par kuģošanu Reinā 22. pantu, var kuģot Kopienas ūdeņos tikai ar šo sertifikātu.

2. Visus kuģus, kam ir 1. punktā minētais sertifikāts, tomēr nodrošina ar papildu iekšējās kuģošanas sertifikātu (papildu Kopienas sertifikāts),

— kad tie darbojas 3. un 4. zonas ūdensceļos, ja tie vēlas izmantot tehnisko prasību samazinājumu šajos ūdensceļos,

— kad tie darbojas 1. un 2. zonas ūdensceļos, ja attiecīgās dalībvalstis saskaņā ar 5. pantu ir pieņēmušas papildus tehniskās prasības šiem ūdensceļiem.

Papildu Kopienas sertifikātu sastāda pēc IV pielikumā dotā parauga, un to izsniedz valsts kompetentās iestādes, uzrādot 1. punktā minēto sertifikātu un saskaņā ar šo iestāžu noteiktajiem noteikumiem.

5. pants

1. Katra dalībvalsts, ievērojot Pārskatītās konvencijas par kuģošanu Reinā prasības, pēc apspriešanās ar Komisiju var pieņemt tehniskās prasības papildus II pielikumā minētajām attiecībā uz kuģiem, kas darbojas 1. un 2. zonas ūdensceļos tās teritorijā.

Par šādām papildu prasībām paziņo dalībvalstīm un Komisijai vismaz sešus mēnešus pirms to stāšanās spēkā, izņemot gadījumu, ja tie bija spēkā jau 1977. gada 21. janvārī.

2. Kuģu atbilstību šīm papildu prasībām nosaka 3. pantā minētajā Kopienas sertifikātā vai, ja 4. panta 2. punkts ir piemērojams, papildu Kopienas sertifikātā.

6. pants

Jebkurš kuģis, kam ir sertifikāts, kas izsniegts saskaņā ar Noteikumiem par bīstamu vielu pārvadāšanu Reinā (ADNR), var pārvadāt bīstamas kravas Kopienas teritorijā saskaņā ar šajā sertifikātā minētajiem noteikumiem.

Jebkura dalībvalsts var noteikt obligātu prasību, ka kuģi, kam nav ADNR sertifikāta, ir tiesīgi pārvadāt bīstamas kravas tās teritorijā tikai tad, ja šie kuģi atbilst vēl citām prasībām papildus tām, kas noteiktas šajā direktīvā. Par šādām prasībām paziņo Komisijai un pārējām dalībvalstīm.

7. pants

1. Dalībvalstis var atbrīvot no šīs direktīvas vai tās daļas piemērošanas:

a) kuģus, kas darbojas uz kuģojamiem ūdensceļiem, kurus iekšējie ūdensceļi nesaista ar citu dalībvalstu ūdensceļiem;

b) kuģus, kuru pilnā kravnesība nepārsniedz 350 tonnu un kurus uzsākts būvēt pirms 1950. gada 1. janvāra, un kuri darbojas tikai uz valsts ūdensceļiem.

2. Dalībvalstis attiecībā uz kuģošanu savos valsts ūdensceļos var ļaut atkāpties no viena vai vairākiem šīs direktīvas noteikumiem ierobežotos vietējās nozīmes braucienos vai ostu zonās. Minētās atkāpes un braucienus vai zonas, uz kurām tās attiecas, nosaka kuģa sertifikātā.

3. Komisijai paziņo par atkāpēm, kas pieņemtas saskaņā ar šo pantu.

4. Dalībvalstij, kurai saskaņā ar 1. un 2. punktu piešķirto atkāpju dēļ nav kuģu, uz ko attiecas šī direktīva un kas darbojas uz tās ūdensceļiem, nav jāievēro 9., 10. un 12. pants.







II SADAĻA

Noteikumi un nosacījumi Kopienas iekšējo ūdensceļu sertifikātu izsniegšanai

8. pants

1. Kopienas sertifikātu izsniedz kuģiem, ko sākts būvēt pēc 1985. gada 1. janvāra, pēc tehniskās pārbaudes, kas veikta pirms kuģa nodošanas ekspluatācijai un ar mērķi pārbaudīt, vai kuģis atbilst II pielikumā noteiktajām tehniskajām prasībām.

2. Kopienas sertifikātu izsniedz kuģiem, kas ir ekspluatācijā 1985. gada 1. janvārī un kuģiem, kas sākti būvēt pirms šī datuma pēc tehniskās pārbaudes, kas veicama starp 1986. gada 1. janvāri un 1998. gada 1. jūliju saskaņā ar laika grafiku, kas jāsastāda katrai dalībvalstij, lai pārbaudītu, vai kuģis atbilst II pielikumā noteiktajām tehniskajām prasībām. Par šo laika grafiku paziņo Komisijai un pārējām dalībvalstīm.

Taču attiecībā uz kuģiem, kas kuģo tikai attiecīgās valsts ūdensceļu tīklā, ja šo kuģi sākts būvēt pirms 1970. gada 1. janvāra, jebkura dalībvalsts var izlemt par septiņiem gadiem pagarināt laikposmu, kurā veic tehnisko pārbaudi.

3. Kuģa atbilstību papildu prasībām, kas minētas 5. pantā, vajadzības gadījumā pārbauda tehniskās pārbaudes laikā, kura minēta iepriekšējos punktos, vai tādas tehniskās pārbaudes laikā, kas veikta pēc kuģa īpašnieka pieprasījuma.

9. pants

Kopienas sertifikātu izsniedz tās dalībvalsts kompetentā iestāde, kurā kuģis ir reģistrēts, vai — ja tas nenotiek — tās dalībvalsts kompetentā iestāde, kur atrodas kuģa piederības osta, vai — ja tas nenotiek — tās dalībvalsts kompetentā valsts iestāde, kurā tā īpašnieks veic uzņēmējdarbību.

Šādas iestādes vajadzības gadījumā var pieprasīt citas dalībvalsts kompetentajai iestādei izsniegt šo sertifikātu.

Katra dalībvalsts izveido sarakstu, kurā norāda, kuras no tās iestādēm ir kompetentas izsniegt sertifikātu, un paziņo par to Komisijai un pārējām dalībvalstīm.

Jebkura dalībvalsts, kas, pamatojoties uz 7. panta 4. punktu, nav noteikusi kompetento iestādi, var pieprasīt citai dalībvalstij vai dalībvalstīm norīkot to kompetentās iestādes izsniegt Kopienas sertifikātu attiecībā uz kuģiem, kuri reģistrēti tajā dalībvalstī vai kuru piederības osta atrodas tās teritorijā, vai kuru īpašnieks veic uzņēmējdarbību tajā dalībvalstī.

10. pants

Šīs direktīvas 8. pantā minēto tehnisko pārbaudi veic kompetentās iestādes, kas var pilnībā vai daļēji neveikt kuģim tehnisko pārbaudi, ja spēkā esošs apliecinājums, kuru izsniegusi klasifikācijas sabiedrība, ko apstiprinājusi valsts, kurā sertifikāts ir izsniegts, norāda, ka šis kuģis pilnībā vai daļēji atbilst II pielikuma tehniskajām prasībām.

Katra dalībvalsts izveido sarakstu, kurā norāda, kuras no tās iestādēm ir kompetentas veikt tehnisko pārbaudi, un paziņo par to Komisijai un pārējām dalībvalstīm.

11. pants

Kopienas sertifikāta derīguma termiņu katrā konkrētā gadījumā nosaka iestāde, kas ir kompetenta izsniegt šādu sertifikātu. Taču šis laikposms nepārsniedz 10 gadus.

12. pants

Katra dalībvalsts nosaka noteikumus, saskaņā ar kuriem var aizstāt spēkā esošu sertifikātu, kas ir pazaudēts vai sabojāts.







III SADAĻA

Noteikumi un nosacījumi sertifikātu atjaunošanai vai grozīšanai

13. pants

Kopienas sertifikātu atjauno pēc tā derīguma termiņa beigām saskaņā ar noteikumiem un nosacījumiem šādu sertifikātu izsniegšanai.

14. pants

Sertifikāta derīguma termiņu izņēmuma kārtā ne vairāk kā par 12 mēnešiem var pagarināt iestāde, kas to izsniegusi vai atjaunojusi.

Šādu pagarinājumu norāda Kopienas sertifikātā.

15. pants

Nozīmīgu izmaiņu vai remonta gadījumā, kas pārveido kuģa strukturālo drošību vai parametrus, tam pirms turpmākiem braucieniem atkal jāveic 8. pantā minētā tehniskā pārbaude.

Pēc šīs pārbaudes izsniedz jaunu sertifikātu, kurā uzrāda kuģa tehniskos parametrus.

Ja šo sertifikātu izsniedz dalībvalstī, kas nav tā dalībvalsts, kura izsniegusi vai atjaunojusi sākotnējo sertifikātu, kompetento iestādi, kas izsniegusi vai atjaunojusi sertifikātu, par to informē viena mēneša laikā.







IV SADAĻA

Atteikums vai atsaukšana

16. pants

Katrā lēmumā atteikt Kopienas sertifikāta izsniegšanu vai atjaunošanu norāda iemeslus, uz kuriem ir balstīts šis atteikums. Par tiem, kā arī par pārsūdzības kārtību un tās laika ierobežojumiem attiecīgajā dalībvalstī paziņo attiecīgajām personām.

Jebkuru spēkā esošu sertifikātu var anulēt kompetentā iestāde, kas to izsniegusi vai atjaunojusi, ja kuģis vairs neatbilst tā sertifikātā noteiktajām tehniskajām prasībām.







V SADAĻA

Verificēšana

17. pants

1. Dalībvalsts kompetentā iestāde jebkurā laikā var pārbaudīt, vai kuģim ir sertifikāts, kas ir spēkā saskaņā ar šīs direktīvas noteikumiem, un vai kuģis atbilst šādā (-os) sertifikātā (-os) noteiktajām prasībām.

2. Ja iestādes, veicot pārbaudi, atklāj, ka sertifikāts ir spēkā neesošs vai ka kuģis neatbilst šajā sertifikātā noteiktajām prasībām, taču šī spēkā neesamība vai neatbilstība prasībām nerada acīmredzamus draudus, kuģa īpašnieks vai tā pārstāvis veic visus vajadzīgos pasākumus, lai labotu situāciju. Par to ziņo iestādei, kas izsniegusi vai pēdējoreiz atjaunojusi sertifikātu.

3. Ja, veicot 1. punktā minēto pārbaudi, iestādes atklāj, ka sertifikāta nav vai ka kuģis rada acīmredzamus draudus, tās var aizkavēt kuģojumu līdz brīdim, kad tiek pieņemti vajadzīgie pasākumi, lai labotu situāciju.

Tās var arī noteikt pasākumus, kas ļautu kuģim, vajadzības gadījumā pārtraucot transporta operācijas, droši kuģot līdz vietai, kur to pārbaudītu vai salabotu. Par to ziņo iestādei, kas izsniegusi vai pēdējoreiz atjaunojusi sertifikātu.

4. Dalībvalsts, kas aizkavējusi kuģojumu vai paziņojusi kuģa īpašniekam par nodomu to darīt, ja atklātie defekti netiks laboti, paziņo iestādei dalībvalstī, kas izsniegusi vai pēdējoreiz atjaunojusi sertifikātu, par lēmumu, ko tā pieņēmusi vai gatavojas pieņemt.

5. Katrā lēmumā aizkavēt attiecīgā kuģa kuģojumu saskaņā ar pasākumiem, kas pieņemti, īstenojot šo direktīvu, sīki izklāsta iemeslus, uz kuriem lēmums balstīts. Tos paziņo attiecīgajai pusei, reizē informējot arī par pārsūdzības kārtību, kas šai pusei pieejama saskaņā ar spēkā esošajiem tiesību aktiem, un tās termiņu.







VI SADAĻA

Noteikumi, kas piemērojami trešo valstu kuģiem

18. pants

Līdz nolīgumu slēgšanai starp Kopienu un trešajām valstīm par kuģošanas sertifikātu savstarpēju atzīšanu, dalībvalstis var atzīt trešo valstu kuģu kuģošanas sertifikātus un vajadzības gadījumā saskaņā ar šo direktīvu izsniegt Kopienas sertifikātus vai papildu Kopienas sertifikātus kuģiem no trešajām valstīm.







VII SADAĻA

Direktīvas pielikumu pielāgošana tehnikas attīstībai

19. pants

Padome pēc Komisijas ierosinājuma ar kvalificētu balsu vairākumu pieņem grozījumus, kas vajadzīgi, lai šīs direktīvas pielikumus pielāgotu tehnikas attīstībai.







VIII SADAĻA

Nobeiguma noteikumi

20. pants

Direktīva 76/135/EEK joprojām attiecas uz:

— šīs direktīvas 8. panta 2. punktā minētajiem kuģiem, kas ir ekspluatācijā, līdz brīdim, kad tiem tiek veikta 8. pantā minētā pārbaude,

— pasažieru kuģiem,

— kuģiem, kam ir Kopienas sertifikāts, bet kas vēl neatbilst II pielikuma prasībām, saskaņā ar 13. nodaļas 13.01. punkta a) apakšpunktā minētajiem noteikumiem.

21. pants

Šī direktīva neietekmē noteikumus par apkalpes sastāvu un kvalifikāciju, un vajadzīgajiem sertifikātiem, kas ir piemērojami dalībvalstīs.

22. pants

Dalībvalstis pēc apspriešanās ar Komisiju pieņem noteikumus, kas vajadzīgi, lai izpildītu šīs direktīvas prasības ne vēlāk kā līdz 1985. gada 1. janvārim.

23. pants

Šī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.









I PIELIKUMS

ĢEOGRĀFISKI 1., 2., 3. UN 4. ZONĀ SADALĪTU KOPIENAS IEKŠĒJO ŪDENSCEĻU SARAKSTS

(Direktīvas 1. pants)

I NODAĻA

1. zona

Vācijas Federatīvā Republika

Emsa: no līnijas, kas savieno Delfceilas un Knokas bākas atklātās jūras virzienā 53°30' ziemeļu platumā un 6°45' austrumu garumā (t.i., kaut kur ārpus pārkraušanas zonas sauso kravu pārvadātājiem Vecajā Emsā, ņemot vērā Emsas-Dollarta sadarbības līgumu).

▼A2

Polijas Republika

Pomorska līča daļa uz dienvidiem no līnijas, kas savieno Rugen salas Nord Perd un Niechorze bāku.

Gdańska līča daļa uz dienvidiem no līnijas, kas savieno Hel bāku un Baltijsk ostas ieejas boju.

▼B

2. zona

Vācijas Federatīvā Republika

Emsa: no līnijas, kas stiepjas no ieejas ostā Papenburgas virzienā, šķērsojot Emsu, un kas savieno Dīmas sūkņu staciju (Diemer Schöpfwerk) un dambja caurteku pie Haltes līdz līnijai, kas savieno Delfceilas un Knokas bākas, ņemot vērā Emsas-Dollarta sadarbības līgumu.

Jade: tās līnijas iekšpusē, kas savieno Schillighörn augstāko bāku un Langwarden baznīcas torni.

Vēzere: no Brēmenes dzelzceļa tilta līdz līnijai, kas savieno Langwarden un Kappel baznīcas torņus ar Schweiburg sekundāro atteku, ieskaitot mazo Vēzeri, Rekumder-Loch, un Rechter Nebenarm sekundārās attekas.

Elba: no Hamburgas ostas apakšējās robežas līdz līnijai, kas savieno Döse bāku un Hohe Ufer (Dieksand) ziemeļrietumu punktu ar Este, Lühe, Schwinge, Oste, Pinnau, Krückau un Stör pietekām (visos gadījumos no grīvas aizsprosta), ieskaitot Nebenelbe.

Meldorfas līcis: tās līnijas iekšpusē, kas savieno Hohe Ufer (Dieksand) ziemeļrietumu punktu un Büsum rietumu mola galu.

Flensburgas līcis: tās līnijas iekšpusē, kas savieno Kekenis bāku un Birknack.

Ekernferdas līcis: tās līnijas iekšpusē, kas savieno Bocknis-Eck ar cietzemes ziemeļaustrumu galu pie Dänisch Nienhof.

Ķīles līcis: tās līnijas iekšpusē, kas savieno Bülk bāku un Laboe jūras memoriālu.

Leda: no Leer jūras slūžu ieejas ārējā ostā līdz grīvai.

Hunte: no Oldenburgas ostas un no 200 metriem uz leju pa Amalienbrücke Oldenburgā līdz grīvai.

Lēzuma: no Bremen-Burg dzelzceļa tilta līdz grīvai.

Este: no Buxtehude aizsprosta izejas līdz Este aizsprostam.

Līe: no dzirnavām, kas atrodas 250 metrus augšpus Marschdamm-Horneburg ceļa tilta līdz Lühe aizsprostam.

Švinga: no gājēju tilta lejpus Güldenstern bastiona pie Stade līdz Schwinge aizsprostam.

Freiburgas ostas caurtece: no Freiburg/Elbe slūžām līdz grīvai.

Oste: no Bremervörde dzirnavu aizsprosta līdz Oste aizsprostam.

Pinnava: no Pinneburgas dzelzceļa tilta līdz Pinnau aizsprostam.

Krikava: no Elmshorn ūdens dzirnavām līdz Krückau aizsprostam.

Štēra: no Pegel Rensing līdz Stör aizsprostam.

Eidera: no Gieselau kanāla līdz Eider aizsprostam.

Ziemeļjūras-Baltijas jūras kanāls (-īles kanāls): no līnijas, kas savieno Brunsbüttel mola galus, līdz līnijai, kas savieno Kiel-Holtenau ieejas ugunis un Schirnauer See, Bergstedter See, Audorfer See, Obereidersee ar Enge, Achterwehrer kanālu un Flemhuder See.

Trāve: no dzelzceļa tilta un Holsten tilta (Stadttrave) Lībekā līdz līnijai, kas savieno divu ārējo Trāvemindes molu galu un Pötenitzer Wiek, un Dassower See.

Šleija: tās līnijas iekšpusē, kas savieno Schleimünde mola galus.

Francijas Republika

Sēna: lejpus Žannas d'Arkas tilta Ruānā.

Garona un Žironda: lejpus Bordo akmens tilta.

Rona: lejpus Trinquetaille tilta Arlā un aiz tā Marseļas virzienā.

Nīderlandes Karaliste

Dollarda.

Emsa.

Vadenzē: ieskaitot saiknes ar Ziemeļjūru.

Eiselmēras līcis: ieskaitot Markermeer un Ijmeer, taču neieskaitot Gouwzee.

Rotterdamas ūdensceļš un Šēra.

Hollands Diep.

Haringvliet un Vuile Gat: ieskaitot ūdensceļus starp Gūri-Overflaki no vienas puses un Voorne-Putten un Hoekse Waard no otras puses.

Hellegats.

Folkeraks.

Krāmera.

Grevelingen un Brouwershavense Gat: ieskaitot ūdensceļus starp Schouwen-Duiveland un Gūri-Overflaki.

Keten, Mastgat, Zijpe Eastern Scheldt un Roompot: ieskaitot ūdensceļus starp Walcheren, Noord-Beveland un Zuid-Beveland no vienas puses un Schouwen-Duiveland and Tholen no otras puses, neieskaitot Scheldt-Rhine kanālu.

Šelda un Rietumu Šelda un tās grīva jūrā: ieskaitot ūdensceļus starp Zeeland Flanders no vienas puses un Walcheren un Zuid-Beveland no otras puses, neieskaitot Scheldt-Rhine kanālu.

▼A1

Zviedrijā

Trollhätte kanal and Göta älv.

Lake Vänern.

Södertälje kanal.

Lake Mälaren.

Falsterbo kanal.

Sotenkanalen.

▼A2

Čehijas Republika

Lipno ūdenskrātuve.

Ungārijas Republika

Balaton ezers.

Polijas Republika

Szczecin līcis.

Kamień līcis.

Wisła līcis.

Puck līcis.

Włocławski ūdenskrātuve.

Śniardwy ezers.

Niegocin ezers.

Mamry ezers.

▼B

II NODAĻA

3. zona

Beļģijas Karaliste

Jūras Šelda (lejpus Antverpenes atklātās enkurvietas).

Vācijas Federatīvā Republika

Donava: no Kelheimas (41 460 km) līdz Vācijas un Austrijas robežai.

Reina: no Vācijas un Šveices robežas līdz Vācijas un Nīderlandes robežai.

Elba: no Elbe-Seiten-Canal grīvas līdz Hamburgas ostas apakšējai robežai.

Francijas Republika

Reina.

Nīderlandes Karaliste

Reina.

Sneekermeer, Koevordermeer, Heegermeer, Fluessen, Slotermeer, Tjeukemeer, Beulakkerwijde, Belterwijde, Ramsdiep, Ketelmeer, Zwartemeer, Veluwemeer, Eemmeer, Alkmaardermeer, Gouwzee, Buiten IJ, afgesloten IJ, Noordzeekanaal, Ijmuiden osta, Roterdamas ostas zona, Nieuwe Maas, Noord, Oude Maas, Beneden Merwede, Nieuwe Merwede, Dordtsche Kil, Boven Merwede, Waal, Bijlandsch Canal, Boven Rijn, Pannersdensch Canal, Geldersche IJssel, Neder Rijn, Lek, Amsterdamas-Reinas kanāls, Veerse Meer, Scheldt-Rhine Canal līdz grīvai Volkerak, Amer, Bergsche Maas, Meuse zem Venlo.

▼A1

Austrijā

Donava no Austrijas/Vācijas robežas līdz Austrijas/Slovākijas robežai.

Zviedrijā

Göta kanal.

Lake Vättern.

▼A2

Čehijas Republika

Labe: no Ústí nad Labem-Střekov dambja līdz Lovosice dambim.

Ūdenskrātuves: Baška, Brněnská (Kníničky), Horka (Stráž pod Ralskem), Hracholusky, Jesenice, Nechranice, Olešná, Orlík, Pastviny, Plumov, Rozkoš, Seč, Skalka, Slapy, Těrlicko, Žermanice.

Dīķi: Oleksovice, Svět, Velké Dářko.

Ungārijas Republika

Danube: no 1812. km līdz 1433. km.

Danube Moson: no 14. km līdz 0. km.

Danube Szentendre: no 32. km līdz 0. km.

Danube Ráckeve: no 58. km līdz 0. km.

Tisza upe: no 685. km līdz 160. km.

Dráva upe: no 198. km līdz 70. km.

Bodrog upe: no 51. km līdz 0. km.

Kettős Körös upe: no 23. km līdz 0. km.

Hármas Körös upe: no 91. km līdz 0. km.

Sió kanāls: no 23. km līdz 0. km.

Velence ezers.

Fertő ezers.

Polijas Republika

— Biebrza upe no Augustowski kanāla estuāra līdz Narwia upes estuāram

— Brda upe no sateces ar Bydgoski kanālu Bydgoszcz līdz Wisła upes estuāram

— Bug upe no Muchawiec upes estuāram līdz Narwia upes estuāram

— Dąbie ezers līdz iekšējiem jūras ūdeņiem

— Augustowski kanāls no sateces ar Biebrza upi līdz valsts robežai, tostarp ezeri, kas izvietoti gar šo kanālu

— Bartnicki kanāls no Ruda Woda ezera līdz Bartężek ezeram, ieskaitot Bartężek ezeru

— Bydgoski kanāls

— Elbląski kanāls no Druzno ezera līdz Jeziorak ezeram un Szeląg Wielki ezeram, ieskaitot abus minētos ezerus un ezerus gar kanālu, kā arī attece Zalewo virzienā no Jeziorak ezera līdz Ewingi ezeram, ieskaitot

— Gliwicki kanāls un Kędzierzyński kanāls

— Jagielloński kanāls no sateces ar Elbląg upi līdz Nogat upei

— Łączański

— Śleśiński un gar šo kanālu esošie ezeri, kā arī Gopło ezers

— Żerań kanāls

— Martwa Wisła upe no Wisła upes Przegalina līdz iekšējiem jūras ūdeņiem

— Narew upe no Biebrza upes estuāra līdz Wisła upes estuāram, ieskaitot Zegrzyński ezeru

— Nogat upe no Wisła upes līdz Wisła līča estuāram

— Noteć upe (augštece) no Gopło ezera līdz satecei ar Górnonotecki kanālu un Górnonotecki kanāls, kā arī Noteć upe (lejtece) no sateces ar Bydgoski kanālu līdz Warta upes estuāram

— Nysa Łużycka upe no Gubin līdz Odra upes estuāram

— Odra upe no Racibórz pilsētas līdz satecei ar austrumu Odra upi, kas pāriet Regalica upē, no Klucz-Ustowo ietekas, ieskaitot minēto upi un tās attekas uz Dąbie ezeru, kā arī Odra upes atteku no Opatowice dambja līdz dambim Wrocław pilsētā

— rietumu Odra upe no Widuchowa slūžām (Odra upes 704,1. km) līdz iekšējiem jūras ūdeņiem, kopā ar sāntecēm, kā arī Klucz-Ustowo ieteka, kas savieno austrumu Odra upi ar rietumu Odra upi

— Parnica upe un Parnicki ieteka no rietumu Odra upes līdz iekšējiem jūras ūdeņiem

— Pisa upe no Roś ezera līdz Narew upes estuāram

— Szkarpawa upe no Vistula upes līdz Wisła līča estuāram

— Warta upe no Ślesiń līča līdz Odra upes estuāram

— Wielkie Jeziora Mazurskie sistēma, kas ietver ar upēm un kanāliem saistītos ezerus un kas ir galvenais ceļš no Roś ezera (ieskaitot) Pisz uz kanālu (ieskaitot minēto kanālu) Węgorzewo, kopā ar šādiem ezeriem: Seksty, Mikołajskie, Tałty, Tałtowisko, Kotek, Szymon, Szymoneckie, Jagodne, Bocznie, Tajty, Kisajno, Dargin, Łabap, Kirsajty un Święcajty, kopā ar Giżycki kanālu un Niegociński kanālu, kā arī Piękna Góra kanālu, un Ryn esošā Ryńskie ezera attece (ieskaitot ezeru) uz Nidzkie ezeru (līdz 3. km, kur atrodas “Nidzkie ezera” rezervāts), kopā ar šādiem ezeriem: Bełdany, Guzianka Mała un Guzianka Wielka.

— Wisła upe no Przemsza upes estuāra līdz satecei ar Łączański kanālu, kā arī no minētā kanāla estuāram Skawina līdz Wisła upes estuāram Gdańsk līcī, neieskaitot Włocławski ūdenskrātuvi.

Slovākijas Republika

Danube: no Devín (1880,26 km) līdz Slovākijas-Ungārijas robežai.

▼B

III NODAĻA

4. zona

Beļģijas Karaliste

Viss Beļģijas ūdensceļu tīkls, izņemot 3. zonas ūdensceļus.

Vācijas Federatīvā Republika

Visi federālie ūdensceļi, izņemot 1., 2. un 3. zonas ūdensceļus.

Francijas Republika

Viss Francijas ūdensceļu tīkls, izņemot 1., 2. un 3. zonas ūdensceļus.

Nīderlandes Karaliste

Visas pārējās upes, kanāli un iekšzemes jūras, kas nav uzskaitītas 1., 2. un 3. zonā.

Itālijas Republika

Po upe: no Pjačencas līdz grīvai.

Milānas-Kremonas kanāls, Po upe: pēdējie 15 kilometri līdz Po.

Minčo upe: no Mantujas, Governolo līdz Po.

Ferrāras ūdensceļš: no Po (Pontelagoskuro), Ferrāras līdz Porto Garibaldi.

Brondolo un Valles kanāli: no austrumu Po līdz Venēcijas lagūnai.

Fissero kanāls - Tartaro - Canalbianco: no Adrijas līdz austrumu Po.

Venēcijas krasta līnija: no Venēcijas lagūnas līdz Grado.

Luksemburgas Lielhercogiste

Mozele.

▼A1

Zviedrijā

Visas pārējās upes, kanāli un ezeri, kas nav iekļauti 1., 2. un 3. zonā.

▼A2

Čehijas Republika

Visi ūdensceļi, kas nav uzskaitīti 1., 2. un 3. zonas iedaļā.

Lietuvas Republika

Viss Lietuvas iekšējo ūdensceļu tīkls.

Ungārijas Republika

Visi ūdensceļi, kas nav uzskaitīti 2. un 3. zonas iedaļā.

Polijas Republika

Visi ūdensceļi, kas nav uzskaitīti 1., 2. un 3. zonas iedaļā.

Slovākijas Republika

Visi ūdensceļi, kas nav uzskaitīti 3. zonas iedaļā.

▼B









II PIELIKUMS

TEHNISKO PRASĪBU MINIMUMS KUĢIEM, KAS DARBOJAS UZ 1., 2., 3. UN 4. ZONASŪDENSCEĻIEM

(direktīvas 3.pants)







1.NODAĻA. DEFINĪCIJAS … 155 2. NODAĻA. PRASĪBAS ATTIECĪBĀ UZ KUĢUBŪVI … 156 2.01. Pamatnoteikums … 156 2.02. Korpuss … 156 2.03. Sildīšanas, ēdienagatavošanas un dzesēšanas iekārtas … 156 2.04. Apkure ar šķidro kurināmo, kuru uzliesmošanastemperatūra ir virs 55 °C … 157 2.05. Apkure ar cieto kurināmo … 157 2.06. Mašīntelpas, katlu telpas un bunkuri … 158 3. NODAĻA.STŪRES IERĪCE UN STŪRES MĀJA … 158 3.01. Vispārīgs raksturojums … 158 3.02. Stūres ierīces efektivitāte … 158 3.03. Vispārīgaskonstrukcijas prasības … 159 3.04. Stūres ierīce ar motorizētu piedziņu … 159 3.05. Sekundārā pievadaiedarbināšana … 159 3.06. Rokas pievads … 159 3.07. Manuāls hidrauliskais pievads … 159 3.08. Hidrauliskais pievads… 159 3.09. Elektriskaispievads … 160 3.10.Stūres dzenskrūve un Voita-Šneidera iekārta … 160 3.11. Tālvadības iekārtas … 160 3.12. Stūres stāvokļa indikators… 160 3.13. Stūrespalīgiekārtas … 160 3.14. Brīva redzamība … 161 3.15. Skaņas spiediens … 161 3.16. Stūres ierīces elektriskās daļas … 161 3.17. Nolaižama stūres māja… 162 4.NODAĻA. DROŠĪBAS ATTĀLUMS, BRĪVSĀNI UN IEGRIMES SKALAS … 162 4.01. Definīcijas … 162 4.02. Drošības attālums… 162 4.03. Brīvsāni… 162 4.04. Iegrimesatzīmes … 162 4.05.Iegrimes skalas … 163 5. NODAĻA. MEHĀNISMI … 163 5.01. Vispārīgs raksturojums… 163 5.02. Drošībasaprīkojums … 163 5.03.Dzenskrūves mehānisms … 163 5.04. Dzinēja izpūtēji … 164 5.05. Cisternas, bunkuri un cauruļvadi … 164 5.06. Tilpņu sūkņi … 164 5.07. Eļļas atkritumusavākšanas sistēma … 165 5.08. Vinčas … 165 5.09. Kuģa raksturīgais troksnis … 165 6. NODAĻA.ELEKTROIEKĀRTAS … 166 6.01. Vispārīgs raksturojums … 166 6.02. Maksimālais pieļaujamais spriegums … 166 6.03. Savienojumi ar krastu… 166 6.04. Ģeneratoriun motori … 167 6.05.Akumulatori … 167 6.06.Sadales skapji … 168 6.07. Slēdžu, spraudkontaktu, kūstošo drošinātāju un kabeļu aizsardzība… 168 6.08. Zemējumakontroles ierīce … 169 6.09. Apgaismojums … 169 6.10. Signāllampas … 169 6.11. Zemējums … 169 6.12. Avārijas elektroiekārtas … 169 7. NODAĻA. APRĪKOJUMS … 170 7.01. Enkuri, ķēdes unenkura tauvas … 170 7.02. Pārējais aprīkojums … 170 7.03. Ugunsdzēsības ierīces … 170 7.04. Kuģa laivas … 172 7.05. Glābšanas riņķi,lodveida glābšanas pludiņi un glābšanas vestes … 173 8. NODAĻA.SAŠĶIDRINĀTĀS GĀZES IEKĀRTAS SAIMNIECĪBAS VAJADZĪBĀM … 173 8.01. Vispārīgs raksturojums… 173 8.02. Iekārta… 174 8.03. Tvertnes… 174 8.04. Padevesierīces novietojums un izkārtojums … 174 8.05. Rezerves tvertnes un tukšās tvertnes … 174 8.06. Redukcijas vārsti… 174 8.07. Spiediens… 175 8.08. Cauruļvadiun elastīgās caurules … 175 8.09. Sadales sistēma … 175 8.10. Gāzi patērējošas ierīces un to uzstādīšana… 175 8.11. Ventilācijaun deggāzu izvadīšana … 176 8.12. Lietošanas instrukcijas un drošība … 176 8.13. Pārbaude … 176 8.14. Testi … 176 8.15. Apliecinājums… 177 9. NODAĻA. ĪPAŠS STŪRES MĀJAS IEKĀRTOJUMS, KUR STŪRĒŠANU ARRADARU VEIC VIENA PERSONA … 177 9.01. Vispārīgs raksturojums … 177 9.02. Vispārīgi konstrukcijasnoteikumi … 177 9.03.Radara aprīkojums un rotācijas ātruma indikators … 177 9.04. Signalizējošs un signālusradošs aprīkojums … 178 9.05. Iekārtas kuģa stūrēšanai un dzinēju vadīšanai … 178 9.06. Pakaļgala enkuravadības iekārta … 178 9.07. Tālruņa aprīkojums … 178 9.08. Trauksmes signāli … 179 9.09. Pārējās ierīces … 179 9.10. Pārbaudes sertifikāta indosēšana … 179 10. NODAĻA. ĪPAŠI NOTEIKUMI KUĢIEM, KAS PAREDZĒTIPĀRVEIDOŠANAI PAR STUMJAMĀM LIELLAIVĀM, VELKAMĀM LIELLAIVĀM VAI SAKABINĀŠANAI… 179 10.01. Stūmējvelkoņi … 179 10.02. Lihteri … 179 10.03. Pašgājēji kuģi un vilcējvelkoņi, kas var stumt … 180 10.04. Stumjamu liellaivutestēšana … 180 10.05.Vilcējvelkoņi … 180 10.06. Kuģi, kas paredzēti sakabinātu veidojumu vadīšanai … 180 11. NODAĻA.VESELĪBA UN DROŠĪBA APKALPES KAJĪTĒS UN DARBAVIETĀS … 181 11.01. Vispārīgs raksturojums… 181 11.02. Kajīšuatrašanās vieta un aprīkojums … 181 11.03. Kajīšu izmēri … 181 11.04. Cauruļvadu sistēma kajītēs … 182 11.05. Pieejas līdzekļi, durvisun kāpnes uz kajītēm … 182 11.06. Kajīšu grīdas, sienas un griesti … 182 11.07. Kajīšu apkure unventilācija … 182 11.08.Dienasgaisma un apgaismojums kajītēs … 183 11.09. Kajīšu mēbelējums … 183 11.10. Kambīzes, kopkajītes un glabāšanas telpas… 183 11.11. Sanitārās iekārtas … 183 11.12. Dzeramā ūdens iekārtas … 184 11.13. Drošības ierīces … 184 11.14. Darbavietupieejamība … 185 11.15.Darbavietu izmēri … 185 11.16. Aizsardzība pret krišanu … 185 11.17. Darbavietu pieejas, durvis un kāpnes … 185 11.18. Grīdas, klājuvirsmas, kravas telpu grīdas, sienas, griesti, borta lūkas un gaismas lūkas… 186 11.19. Darbavietuventilācija un apkure … 186 11.20. Dabiskā gaisma un apgaismojums darbavietās … 186 11.21. Aizsardzība prettroksni un vibrāciju … 186 12. NODAĻA. NOTEIKUMI ATTIECĪBĀ UZTEHNISKAJĀM PRASĪBĀM PAPILDUS 4. ZONAS PRASĪBĀM, KAS PIEMĒROJAMI KUĢIEM, KURIDARBOJAS UZ 3. ZONAS IEKŠĒJIEM ŪDENSCEĻIEM … 187 12.01. Prasības attiecībā uz kuģubūvniecību … 187 12.02.Brīvsāni, drošības distance un iegrimes līmeņi … 187 12.03. Aprīkojums 190 12.04. Īpaši noteikumikuģiem, kas konstruēti pārveidošanai par stumjamām liellaivām, velkamāmliellaivām vai sakabināšanai … 191 13. NODAĻA. ATKĀPES EKSPLUATĀCIJĀ ESOŠIEM KUĢIEM… 191 14.NODAĻA. PROCEDŪRA … 195 14.01. Pārbaudes pieteikums … 195 14.02. Kuģa iesniegšana pārbaudei … 195 14.03. Izmaksas … 195 14.04. Informācija … 195 14.05. Kopienas sertifikātureģistrs … 195 14.06.Kopienas sertifikāta aizpildīšana … 196 14.07. Komentāri par dažādiem sertifikāta punktiem … 196

1. NODAĻA

DEFINĪCIJAS

Šajā direktīvā un tās pielikumos:

a) “kuģis” nozīmēiekšējo ūdensceļu kuģi;

b) “pašgājējs kravaskuģis” nozīmē jebkurukuģi, kas paredzēts kravas pārvadāšanai, kas nav tankkuģis un kas būvēts, laikuģotu patstāvīgi, izmantojot savu virzošo jaudu;

c) “pašgājējs tankkuģis” nozīmē jebkuru kuģi, kas paredzēts kravu pārvadāšanainostiprinātās tvertnēs, un kas būvēts, lai kuģotu patstāvīgi, izmantojot savuvirzošo jaudu;

d) “pašgājējs kuģis” nozīmē pašgājēju kravas kuģi vai pašgājējutankkuģi;

e) “vilcējvelkonis” nozīmē jebkuru kuģi, kas īpaši būvētsvilkšanai;

f) “stūmējvelkonis” nozīmē jebkuru kuģi, kas īpaši būvēts, laistumtu stumjamu sakabinātu kuģa liellaivu;

g) “stūmējvilcējvelkonis” nozīmē jebkuru kuģi, kas īpaši būvēts, lai vilktu un lai stumtustumjamu sakabinātu kuģa liellaivu;

h) “velkama barža” nozīmē jebkuru kuģi, kas nav cisternbarža, kas paredzēts prečupārvadāšanai un kas būvēts tā, lai to vilktu, un: — kam nav savas virzošās jaudas, — vai ir virzošā jauda,kas spēj nodrošināt tikai īsus manevrus;

i) “cisternbarža” nozīmē jebkuru kuģi, kas paredzēts kravupārvadāšanai nostiprinātās tvertnēs un ir būvēts tā, lai to vilktu, un: — kam nav savas virzošās jaudas, — vai ir virzošā jauda, kas spēj nodrošināt tikai īsus manevrus;

k) “barža” nozīmē velkamu baržu vai cisternbaržu;

l) “parasts lihteris” nozīmē jebkuru kuģi, kas paredzēts kravupārvadāšanai, kas nav cisternlihteris un ir īpaši būvēts, lai to stumtu, un: — kam nav savas virzošās jaudas, — vai ir virzošā jauda, kas spēj nodrošināt tikai īsus manevrus, kad tas navstumjamas kuģa liellaivas daļa;

m) “cisternlihteris” nozīmē jebkuru kuģi, kas paredzēts kravu pārvadāšanainostiprinātās cisternās un ir būvēts tā, lai to stumtu, un: — kam nav sava dzinēja, — vai ir dzinējs, kas spējnodrošināt tikai īsus manevrus, kad tas nav stumtās liellaivas daļa;

n) “lihteris uzkuģa” nozīmē stumjamulihteri, kas būvēts, lai to pārvadātu jūras kuģi un lai tas kuģotu pa iekšējiemūdensceļiem;

o) “lihteris” nozīmē parastu lihteri, cisternlihteri vailihteri uz kuģa;

p) “pasažierukuģis” nozīmē kuģi, kasbūvēts un aprīkots tā, lai tas varētu pārvadāt vairāk nekā 12 pasažieru;

q) “peldošās iekārtas un aprīkojums” nozīmē jebkuru peldošukonstrukciju, uz kura ir mehāniskas iekārtas un kurš paredzēts darbam uzūdensceļiem vai ostās (piemēram, bagars, celtnis vai krāns);

r) “peldoša konstrukcija” nozīmē jebkuru peldošu iekārtu, kas parastinav paredzēta pārvietošanai (piemēram, peldbaseins, doks, mols vai laivustacija);

s) “peldošās iekārtas” nozīmē plostu vai jebkuru citubūvi, objektu vai agregātu, kas spējīgs kuģot, tam neesot kuģim vai iekārtaivai aprīkojumam, vai konstrukcijai;

t) “stūres māja”nozīmē telpu, kurā ir ierīkotas visas kuģa vadīšanai vajadzīgās sviras;

u) “mašīntelpa” nozīmē telpu, kurā ir uzstādīti dzinēji unpalīgierīces;

v) “kajītes” nozīmē jebkuru telpu, kas paredzēta tāmpersonām, kas parasti dzīvo uz kuģa, vai pasažieriem, ieskaitot kambīzi,noliktavas telpu krājumiem, tualetes un mazgāšanās telpas, veļas mazgāšanastelpas, priekštelpas un kāpnes, bet ne stūres māju;

w) “maksimālās pieļaujamās iegrimes līmenis” nozīmē ūdens līmeni, kas atbilst maksimālajaipieļaujamajai iegrimei, ar kādu kuģim ir atļauts kuģot;

x) “brīvsāni”nozīmē attālumu starp maksimālās pieļaujamās iegrimes līmeni un paralēlulīniju, kas iet caur zemāko sānu klāja punktu vai, ja sānu klāja nav, caurzemāko korpusa dēļu apšuvuma vai metāla pārklājuma augšējās malas punktu;

y) “drošības attālums” nozīmē attālumu starp maksimālās pieļaujamāsiegrimes līmeni un paralēlu līniju, kas iet caur zemāko iespējamo punktu, virskura kuģis vairs nav uzskatāms par ūdensdrošu;

z) “sertifikāts”nozīmē Kopienas sertifikātu iekšējo ūdeņu kuģiem.

2. NODAĻA

PRASĪBAS ATTIECĪBĀ UZ KUĢUBŪVI

2.01. Pamatnoteikums

Kuģiem jābūt būvētiem saskaņā ar labu kuģu būvniecības praksi; tostabilitātei jāatbilst to paredzamās izmantošanas prasībām.

2.02. Korpuss

2.02.1. Korpusam ir jābūt pietiekami izturīgam pret spriegumiem, kam tas pienormālas izmantošanas tiek pakļauts.

2.02.2. Ūdens ieplūde un izplūde, un ar to saistītiecauruļvadi tiek uzskatīti par ūdensnecaurlaidīgiem, ja tie būvēti tā, ka nekādaneparedzēta ūdens iekļūšana kuģī nav iespējama.

2.02.3. Ūdens starpsienām, kas stiepjaslīdz klājam vai, ja klāja nav, līdz korpusa augšējam dēļu pārklājumam vaimetāliskajam apšuvumam, ir jābūt iebūvētām šādi: a) sadursmes starpsiena ir pienācīgā attālumā nopriekšgala; b) kuģos, kurukopējais garums pārsniedz 25 m, aizmugurējā starpsiena ir pienācīgā attālumā nokuģa pakaļgala.

2.02.4. Kajītēm, mašīntelpām un katlu telpām, kā arīvisām darba telpām, kas ir to daļas, ir jābūt atdalītām no kravas telpām tā,lai šis atdalījums būtu ūdensnecaurlaidīgs.

2.02.5. Jābūt iespējai izsūknēt jebkuru nodalījumu,kas brauciena laikā parasti nav hermētiski noslēgts. Jābūt iespējai izsūknētkatru nodalījumu atsevišķi.

2.02.6. Kajītes nedrīkst atrasties tālāk parsadursmes starpsienu. Kajītēm jābūt atdalītām no mašīntelpām un katlu telpām argāzes necaurlaidīgām starpsienām, un tām jābūt tieši pieejamām no klāja. Jašādas pieejas nav, ir jābūt avārijas izejai, kas ved tieši uz klāju.

2.02.7. Starpsienās uncitos atdalījumos starp 2.02.3. un 2.02.4. punktā minētajām telpām nedrīkst būtatveru. Līdlūkas ir atļautas, taču tikai starpsienās, kas nav sadursmesstarpsiena, ar noteikumu, ka tās var aizvērt tā, lai tās būtuūdensnecaurlaidīgas. Kāpņu galalūkas vāks aizmugures starpsienā un atveres uzdzenskrūves vārpstām, cauruļvadiem u. c. ir atļautas, ja tās būvētas tā, ka tāsneietekmē starpsienu un citu atdalījumu efektivitāti starp telpām.

2.02.8. Atkāpjoties no2.02.5. un 2.02.7. punkta, kuģa pakaļgala nodalījums var būt savienots armašīntelpu ar viegli pieejamas pašaizverošās ūdens noteces iekārtaspalīdzību.

2.03. Sildīšanas, ēdiena gatavošanas un dzesēšanasiekārtas

2.03.1. Sildīšanas, ēdiena gatavošanas un dzesēšanasiekārtām kopā ar to palīgierīcēm jābūt tā veidotām un uzstādītām, ka tās navbīstamas pat pārkaršanas gadījumā. Tās uzstāda tā, ka tās nevar apgāzties untās nevar nejauši izkustināt.

2.03.2. Ja 2.03.1. punktā minētajam aprīkojumamizmanto šķidro kurināmo, to var darbināt tikai ar kurināmo, kura uzliesmošanastemperatūra ir virs 55 °C.

2.03.3. Atkāpjoties no 2.03.2. punkta, ēdienagatavošanas, sildīšanas un dzesēšanas iekārtas, kuras aprīkotas ar degļiem, kamir dakts un kas darbojas ar rūpniecisko petroleju, var atļaut kajītēs un stūresmājā, ja kurināmā tvertnes tilpums nepārsniedz 12 litrus.

2.03.4. Iekārtas, kas minētas2.03.1. punktā, nedrīkst ierīkot telpās vai mašīntelpās, kurās tiek uzglabātasvai izmantotas ADNR IIIa klases K1n, K1s vai K2kategorijas vielas. Dūmvadi no šīm iekārtām nedrīkst iet caur minētajāmtelpām vai mašīntelpām.

2.03.5. Jānodrošina degšanai vajadzīgā gaisa ieplūde.Ventilatori nedrīkst būt aprīkoti ar aizvēršanas ierīcēm.

2.03.6. Sildīšanas un ēdienagatavošanas ierīcēm jābūt droši savienotām ar dūmvadiem. Dūmvadiem jābūt labāstāvoklī un aprīkotiem ar piemērotiem vākiem vai ierīcēm, kas nodrošinaaizsardzību no vēja. Sildīšanas ierīču dūmvadiem jābūt veidotiem tā, laimazinātu aizsprostošanās iespēju ar degšanas produktiem un lai būtu iespējamato tīrīšana.

2.03.7. Jābūt ierīkotām ventilācijas lūkām virs to dzesēšanas iekārtu izejām, kasdarbojas ar šķidro kurināmo.

2.04. Apkure ar šķidro kurināmo, kuru uzliesmošanastemperatūra ir virs 55 °C

2.04.1. Visām ierīcēm ir jābūt veidotām tā, lai tāsbūtu iespējams aizdedzināt bez cita viegli uzliesmojoša šķidruma palīdzības.Tām jābūt nostiprinātām virs metāla eļļas savācēja ar pietiekamu tilpumu, lainovērstu nejaušu kurināmā pārplūdi, un aprīkotām ar ierīci, kas novērš sūcigadījumā, ja liesma nejauši nodziest. Ja kurināmā tvertne ir atdalīta noiekārtas, teces kritums starp cisternu un degļa padevi nedrīkst pārsniegt to,kas noteikta ražotāja lietošanas instrukcijā. Cisterna nedrīkst atrasties tuvuliesmai. Ir jābūt iespējai pārtraukt kurināmā padevi no klāja. Kurināmātvertnes, kuru tilpums pārsniedz 12 litrus, nedrīkst iebūvēt kajītēs.

2.04.2. Ja iekārta iruzstādīta mašīntelpā, uz tās jābūt noteikumiem, kas regulē uzstādīšanu. Ja mašīntelpā ir iebūvētas iekārtas ar atklātu liesmu, tām jābūt novietotāmvirs sūcesdroša savācēja ar sānu malām, kuru augstums ir ne mazāks par 0,72 mvirs grīdas.

2.04.3. Ja iekārta ir iebūvēta mašīntelpā, gaisa padevei uz šo iekārtu un uzdzinējiem jābūt tādai, lai iekārta un dzinēji var darboties neatkarīgi,efektīvi un pilnīgi droši. Vajadzības gadījumā jāierīko atsevišķi gaisa padevescauruļvadi.

2.04.4. Visām dabiskās vilkmes iekārtām jābūt aprīkotām ar ierīci, kas novēršpretēja virziena vilkmi. Piespiedu vilkmes iekārtām jābūt aprīkotām arierīci, kas automātiski pārtrauc kurināmā padevi, kad tiek pārtraukta gaisapadeve, kas vajadzīga degšanai.

2.04.5. Piespiedu vilkmes centrālapkures iekārtām,kas uzstādītas mašīntelpā vai nodalījumā, kas pieejams no mašīntelpas,jāatbilst arī šādām prasībām: a) iedarbināšanas laikā ventilatoram sākotnēji jādarbojasvienam pašam, lai nodrošinātu, ka katls ir labi ventilēts; b) ir jābūt termostatiskai ierīcei, kas regulēkurināmā plūsmu; c) kurināmais jāaizdedzina automātiski ar kontrolliesmu vai kādu citulīdzekli; d) ir jābūtiespējai no klāja apturēt ventilatoru un degļa degvielas sūkni; e) ja centrālās apkures iekārta atrodasmašīntelpā, tai jābūt uzstādītai tā, lai liesma no degļa nevarētu skart citustelpā esošos priekšmetus; f) ja siltā gaisa apkures iekārtas ir ierīkotas mašīntelpā, gaisa ieplūdēmjābūt savienotām ar kanālu, kas ved uz āru.

2.05. Apkure ar cieto kurināmo

2.05.1. Izņemot gadījumus, kad apkures iekārtas iruzstādītas nodalījumā, kas būvēts no ugunsdrošiem materiāliem un ir īpašiparedzētas katliem, cietā kurināmā apkures iekārtām jābūt novietotām uz metālapamatnes (ar uzlocītām malām) vai līdzīgas aizsargiekārtas, lai nodrošinātu, kadegošs kurināmais vai karsti izdedži neizkrīt ārā no šīs pamatnes.

2.05.2. Cietā kurināmā apkureskatliem jābūt aprīkotiem ar termostatiskām kontroles ierīcēm, kas regulēdegšanas gaisa plūsmu.

2.05.3. Netālu no katras apkures iekārtas jāatrodaslīdzeklim, ar ko izdedžus var ātri nodzēst.

2.06. Mašīntelpas, katlutelpas un bunkuri

2.06.1. Mašīntelpām un katlu telpām jābūt izkārtotāmtā, lai tajās uzstādītās iekārtas būtu viegli un droši kontrolēt unuzturēt.

2.06.2. Šķidrās degvielas vai ziežeļļu bunkuriem nedrīkst būt kopīgas sienas arkajītēm.

2.06.3. Mašīntelpu, katlu telpu un bunkuru sienām, griestiem un durvīm jābūt notērauda vai līdzīgi ugunsdroša materiāla.

2.06.4. Mašīntelpas, katlu telpas un citas zonas,kurās var izdalīties viegli uzliesmojošas vai toksiskas gāzes, pienācīgijāvēdina.

2.06.5. Kāpnēm un trepēm, kas nodrošina piekļuvi mašīnu un katlu telpām unbunkuriem, jābūt pastāvīgi nostiprinātām un būvētām no tērauda vai cita līdzīgiizturīga un ugunsdroša materiāla.

2.06.6. Mašīntelpām un katlu telpām jābūt divāmizejām, viena no kurām var būt avārijas izeja.

2.06.7. Maksimāli pieļaujamais skaņas spiedienalīmenis motortelpā ir 110 dB(A). Jāizvēlas mērījuma punkti, ņemot vērāvajadzīgo apkopi, kad iekārta darbojas normāli. Ja skaņas spiedienalīmenis mašīntelpā pārsniedz 90 dB(A), pie katras no ieejām jābūt skaidrisaprotamai brīdinājuma zīmei.

3. NODAĻA

STŪRES IERĪCEUN STŪRES MĀJA

3.01. Vispārīgs raksturojums

3.01.1. Katram kuģim ir jābūtaprīkotam ar drošu stūres ierīci - vajadzības gadījumā ieskaitot priekšgalastūri - kas nodrošina labas manevrēšanas spējas, ņemot vērā kuģa izmantošanu unpamatizmērus.

3.01.2. Stūres ierīcei jābūt tā veidotai, ka stūre nevar mainīt savu pozīciju, janav bijis tāda nolūka.

3.02. Stūres ierīces efektivitāte

Stūres ierīcei attiecībā uz tā darbību ir jāatbilst šādāmprasībām:

a) ja stūresierīce ir manuāli vadāma, vienam pilnīgam rokas stūres rata apgriezienamjāatbilst vismaz 3° no stūres leņķa;

b) ja stūres ierīce ir ar motorizētu piedziņu, jābūt iespējaisasniegt vidējo stūres novirzes līmeni 4° sekundē visā stūres gājienā, kad tāir pilnībā iegrimusi un kuģis peld pilnā ātrumā;

c) ja stūres ierīce ir aprīkota ar stūres pastiprinātāju(stūres pastiprinātājs, kas papildina galveno rokas stūres ierīci), ir jābūtiespējai sasniegt vidējo stūres novirzes ātrumu 3° sekundē ar 30° pagriezienuuz jebkuru pusi no stūres neitrālas pozīcijas, kad tā ir pilnībā iegrimusi unkuģis peld pilnā ātrumā;

d) ja stūres ierīce ar pilnīgi motorizētu piedziņu ir aprīkota ar otru, rokasvadību, tai vismaz jāļauj kuģim darboties pietauvošanās vietā ar pazeminātuātrumu.

3.03. Vispārīgaskonstrukcijas prasības

3.03.1. Visai stūres ierīcei jābūt veidotai,konstruētai un uzstādītai tā, lai ļautu ilgstošu šķērssvēršanos līdz 15°unapkārtējo temperatūru līdz 40 °C.

3.03.2. Daļām, no kā sastāv stūres ierīce, jābūt artādiem izmēriem, lai tās varētu izturēt visus maksimālos mehāniskos spriegumus,kam tās tiks pakļautas normālos lietošanas apstākļos. Lai stūres ierīce varētuizturēt ārkārtas mehāniskos spriegumus, cik efektīvi vien iespējams, tānedrīkst būt sistēmas neizturīgākā daļa. Jebkuru stūres iekārtu, kas konstruētasaskaņā ar atzītas klasifikācijas sabiedrības noteikumiem, var uzskatīt paršajā ziņā atbilstīgu.

3.04. Stūres ierīce ar motorizētu piedziņu

3.04.1. Ja kuģis iraprīkots ar stūres ierīci ar motorizētu piedziņu, jānodrošina neatkarīgasekundārā stūrēšanas sistēma, kas tūlīt nodrošinātu manevrēšanas spējas, jagalvenā ierīce sabojājas.

3.04.2. Stūres ierīcei ar motorizētu piedziņu jābūtaprīkotai ar pretpārslodzes ierīci, lai ierobežotu pārvada griezes momentu.

3.04.3. Stūres ierīceiar motorizētu piedziņu nejauši izslēdzoties vai nenostrādājot, par to jānorādaar vizuāliem un skaņas signāliem stūres mājā.

3.05. Sekundārā pievadaiedarbināšana

3.05.1. Ja stūres ierīces sekundārais pievadsneiedarbojas automātiski galvenā pievada bojājuma gadījumā, ir jābūt iespējaito iedarbināt ar roku uzreiz un vienkārši, stūrei esot jebkādā stāvoklī.Veicamo manipulāciju skaits nedrīkst pārsniegt divas un tām jābūt paveicamāmvienai personai.

3.05.2. Ir jābūt iespējai veikt pilnīgu iedarbināšanumazāk nekā piecās sekundēs. Ir jābūt iespējai no stūres mājas noteikt, kurapievada iekārta tiek izmantota.

3.06. Rokas pievads

3.06.1. Ja neatkarīgaissekundārais pievads ir manuāls, tam jābūt iedarbināmam automātiski vai tādam,ka to var uzreiz iedarbināt no stūres mājas gadījumā, ja elektriskais pievadsizslēdzas vai sabojājas. Spīļu sajūgi ir atļauti tikai tad, ja tie nav pakļautigriezes momentam iedarbināšanas laikā.

3.06.2. Mehāniskais pievads nedrīkst iedarbināt rokasstūresratu; ir jābūt ierīcei, kas novērš rokas stūresrata atgriešanos jebkurāstūres pozīcijā, ja rokas pievadu iedarbina automātiski.

3.07. Manuālshidrauliskais pievads

3.07.1. Manuāla hidrauliska stūres ierīce ir iekārta,kurā stūres sviru vada sūknis, ko savukārt darbina tikai ar roku vadāmsstūresrats (stūresrata sūknis).

3.07.2. Ja visa stūrēšanas iekārta ir ar roku vadāmahidrauliska sistēma, to nevar uzskatīt par stūres ierīci ar motorizētu piedziņu3.04. punkta nozīmē, un ir vajadzīga neatkarīga sekundārā stūrēšanas sistēma arnoteikumu, ka: — cauruļvadu izmēri, konstrukcijaun izvietojums nepieļauj bojājumus mehāniskas darbības vai ugunsgrēka dēļun — stūresrata sūkņa konstrukcija garantē nekļūdīgudarbību.

3.08. Hidrauliskais pievads

3.08.1. Ja galvenā stūresierīce ir hidrauliski vadāma, bet sekundārā stūre ir ar roku vadāma hidrauliskasistēma, ar roku vadāmās sistēmas cauruļvadiem jābūt atdalītiem no galvenāsiekārtas cauruļvadiem. Ir jābūt iespējai vadīt galveno iekārtu,neizmantojot sekundārās iekārtas stūres rata sūkni.

3.08.2. Ja gan galvenā, gansekundārā vadība ir hidrauliska, attiecīgajiem sūkņiem jābūt darbināmiemneatkarīgi (piemēram: — ja galveno sūkni darbina galvenais dzinējs, sekundārajam sūknim jābūtelektriski darbināmam, — ja galvenais sūknis darbojasgalvenajā elektriskajā ķēdē, sekundārajam sūknim jādarbojas avārijaselektriskajā ķēdē, — ja galveno sūkni darbina I ģenerators,sekundāro sūkni jādarbina II ģeneratoram).

3.08.3. Ja sekundāro sūkni darbinaavārijas dzinējs, kas nedarbojas pastāvīgi, kamēr kuģis ir kustībā, ir jābūtierīkotai buferiekārtai, lai darbinātu sūkni, kamēr avārijas dzinējs iesākdarboties.

3.08.4. Abām iekārtām jābūt atsevišķiem cauruļvadiem, vārstiem, vadības svirām u.c.Ja ir nodrošināta abu iekārtu neatkarīga darbība, tām tomēr var būt kopīgasdetaļas.

3.09. Elektriskais pievads

3.09.1. Ja gan galvenā, gansekundārā iekārta ir darbināma ar elektrību, attiecīgajām barošanas un vadībassistēmām jābūt neatkarīgām vienai no otras. Katrai iekārtai jābūt savammotoram.

3.09.2. Jasekundārais motors tiek barots no palīgdzinēja, kas nedarbojas pastāvīgi, kamērkuģis ir kustībā, ir jābūt ierīkotai buferiekārtai, lai darbinātu sekundāromotoru, kamēr avārijas dzinējs iesāk darboties.

3.10. Stūres dzenskrūveun Voita-Šneidera iekārta

Ja stūres unVoita-Šneidera dzenskrūves tālvadība ir elektriska, hidrauliska vaipneimatiska, ir jābūt divām neatkarīgām vadības sistēmām starp stūres māju undzinējiekārtu.

Ja ir divas vai vairākas neatkarīgas dzinējiekārtas,sekundārā neatkarīgā vadības sistēma nav vajadzīga, ja kuģis ir pietiekamimanevrētspējīgs gadījumā, kad viena no iekārtām nedarbojas.

3.11. Tālvadībasiekārtas

Tālvadības iekārtām, ieskaitot tās, kasatrodas ārpus stūres mājas, jābūt pastāvīgi nostiprinātām. Ja šādas iekārtasvar izslēgt, ir jānodrošina indikatori, kas uzrāda, vai iekārta ir ieslēgta vaiizslēgta.

Vadības ierīču izvietojumam un iedarbināšanai jāatbilst todarbībai.

3.12. Stūres stāvokļa indikators

Stūres stāvoklimjābūt skaidri norādītai stūres mājā; vajadzības gadījumā ir jānodrošinauzticams indikators.

3.13. Stūres palīgiekārtas

3.13.1. Stūres palīgiekārtas iriekārtas ar spēka piedziņu, kas ierīkotas papildus ar roku vadāmai stūresierīcei.

3.13.2. Jaizmanto stūres palīgierīci, savienojumam starp stūres galveno stūres ierīci unpalīgierīci vajadzētu būt tādam, ka nav vajadzīgs ievērojams fiziskā roku spēkapalielinājums, griežot stūresratu.

3.13.3. Papildus iepriekš minētajam, stūrespalīgiekārtai jāatbilst šādām prasībām: a) ir jābūt iespējai iedarbināt un izslēgt stūrespalīgiekārtu stūres mājā, stūrei esot jebkurā pozīcijā. Jābūt skaidriuzrādītiem stāvokļiem “ieslēgts” un“izslēgts”; b) elektriskais, hidrauliskais un pneimatiskais savienojumsstarp palīgierīci un ar roku vadāmu mehānisko galveno stūres ierīci nedrīkstapdraudēt iespēju uzreiz iedarbināt galveno ierīci. Citi stūres palīgierīcesdarbības traucējumi nedrīkst izraisīt galvenās sistēmas bojājumus vaibloķēšanu; c) visām esošāsstūres palīgierīces daļām un visām jaunajām daļām, kas pievienotas vēlāk,jāatbilst stūres ierīču prasībām, kas noteiktas šajā nodaļā.

3.13.4. Stūres stāvokļaindikatoram jādarbojas gan ar galveno, gan arī ar sekundāro stūres ierīci.

3.13.5. Šeit minētāsprasības ir piemērojamas arī tad, ja stūres palīgierīce ir ierīkota pēc tam,kad kuģis ir uzbūvēts.

3.14. Brīva redzamība

Redzamībai visos virzienos no stūres mājas ir jābūt pietiekami brīvai.Virzienā uz priekšu to var nodrošināt ar drošiem optiskiem līdzekļiem.

3.15. Skaņasspiediens

Normālos darbības apstākļos skaņasspiediena līmenis troksnim, ko rada kuģis, nedrīkst pārsniegt 70 dB (A)stūrmaņa galvas līmenī.

3.16. Stūres ierīces elektriskās daļas

3.16.1. Motorunominālajai jaudai jāatbilst stūres ierīces maksimālajam griezes momentam.Hidrauliskām ierīcēm pievada motora nominālajai jaudai jābūt tādai, lainodrošinātu maksimālo sūkņa jaudu pie maksimālā spiediena ierīcē (drošībasvārsta regulējums), ņemot vērā sūkņa lietderības koeficientu.

3.16.2. Motoriem jāatbilst vismazšādām prasībām: a) stūresierīce ar motorizētu piedziņu intermitējošai darbībai: — Elektrohidrauliskā pievada motoriem un ar tiem saistītiempārveidotājiem jābūt būvētiem nepārtrauktai darbībai ar intermitējošu slodzi unar 15 % aizpildes koeficientu. Ir jāpieņem 10 minūšu darbības cikls. — Motoriem stūres ierīcei ar elektrisku piedziņu jābūtveidotiem intermitējošai darbībai, tos neietekmējot ar iedarbināšanas procesu,un ar 15 % aizpildes koeficientu. Ir jāpieņem 10 minūšu darbības cikls. b) Stūresierīcei ar pastāvīgu spēka vajadzību jābūt veidotai pastāvīgai darbībai.

3.16.3. Piedziņas un kontroles elektriskās ķēdes varbūt aizsargātas tikai pret īssavienojumiem. Kontroles elektriskajām ķēdēm jābūtaizsargātām pret divkāršu maksimālo elektriskās ķēdes nominālo strāvu;aizsargierīču kalibram jābūt vismaz 6 A.

3.16.4. Motora barošanas kabeļiem jābūt aizsargātiemšādi. Ja izmanto kūstošus drošinātāji, to nominālajai strāvai jābūtdivas pakāpes augstākai nekā motoru nominālā strāva, taču ne vairāk kā 160 % nonominālās strāvas intermitējošās vai īslaicīgās darbības motoriem.Īssavienojuma jaudas slēdžu momentānā atslēgšanās nedrīkst būt uzstādīta uznominālo strāvu, kas 10 reizes pārsniedz vadības motora nominālo strāvu.

3.16.5. Ja jaudasslēdžos ir termiskās atvienošanas ierīces, tām jābūt vai nu atslēgtām, vaiuzstādītām uz strāvu, kas ir divreiz lielāka par motora nominālo strāvu.

3.16.6. Elektriskajamaprīkojumam ir jānodrošina šādas pārraudzības un indikatorierīces: a) zaļa signāllampiņa, kasnorāda, ka iekārta darbojas; b) sarkana signāllampiņa, kas iedegas tad, kad iekārta sabojājas vai irnetīši izslēgta, kad elektromotors ir pārslogots vai kad viena fāze no trīsfāzupadeves ir bojāta. Tajā pašā laikā, kad ieslēdzas sarkanā lampiņa, ir jāskanskaņas signālam. Ja padeve iet tikai caur jaudasslēdzi, fāzes bojājuma uzraudzība nav vajadzīga.

3.16.7. Ja stūres stāvokļarādītājs ir elektrisks, tam ir jābūt neatkarīgai strāvas padevei.

3.17. Nolaižama stūresmāja

Ja stūres māja ir nolaižama, jābūt ierīcei,kas kavē cilvēkus tai tuvoties nolaišanas laikā. Ja cilvēki var pakļūt zemšādas stūres mājas, jābūt brīdinošam skaņas signālam, kas skan automātiski, kadstūres māja tiek nolaista. Ja iekārta, kas nolaiž stūres māju, ir bojāta, irjābūt iespējai šo darbību veikt ar citiem līdzekļiem.

4. NODAĻA

DROŠĪBASATTĀLUMS, BRĪVSĀNI UN IEGRIMES SKALAS

4.01. Definīcijas

Šajā nodaļā:

a) “garums L”nozīmē maksimālo korpusa garumu, neietverot stūri un bugspritu;

b) “kuģa vidusdaļa” nozīmē pusi no kuģa garuma L;

c) konstrukcijas daļas vai ierīces tiekuzskatītas par “šļakatunecaurlaidīgām un laika apstākļu izturīgām”, ja normālos apstākļos tās ļauj iekļūt tikaiļoti mazam ūdens daudzumam.

4.02. Drošībasattālums

Minimālais drošības attālums ir:

a) durvīm un atverēm, kas navlūkas, kuras var aizvērt tā, lai tās būtu šļakatu necaurlaidīgas un laikaapstākļu izturīgas: 0,15 m;

b) durvīm un atverēm, kas nav lūkas, kuras nevar aizvērt tā, lai tās būtušļakatu necaurlaidīgas un laika apstākļu izturīgas: 0,20 m;

c) lūkām, kuras var aizvērt tā, lai tās būtušļakatu necaurlaidīgas un laika apstākļu izturīgas: 0,30 m;

d) lūkām, kuras nevar aizvērt ar īpašām ierīcēmvai kuras nav slēgtas (atvērtas kravas telpas): 0,50 m.

4.03. Brīvsāni

Ir jābūt pietiekamiem brīvsāniem,lai nodrošinātu atbilstību drošības attālumam; tie nedrīkst būt negatīvi.

4.04. Iegrimesatzīmes

4.04.1. Maksimālajam iegrimes līmenim jābūt noteiktamtā, lai nodrošinātu atbilstību prasībām attiecībā uz drošības attālumu,vienlaikus nodrošinot, ka šis līmenis nekur nedrīkst būt augstāks par sānuklājiem vai, ja sānu klāju nav, korpusa augšējo dēļu apšuvuma vai metālapārklājuma malu.

4.04.2. Maksimālās iegrimes līmenim jābūt norādītamar skaidri redzamām nedzēšamām iegrimes atzīmēm.

4.04.3. Iegrimes atzīmēm jāsastāvno taisnstūra, kas ir 0,3 m garš un 0,04 m augsts ar horizontālu pamatu, kassakrīt ar šajā pielikumā noteikto maksimālās pieļaujamās iegrimes līmeni. Šīsatzīmes var būt kopā ar citām, kas vajadzīgas saskaņā ar citiemnoteikumiem.

4.04.4. Katram kuģim ir jābūt vismaz trim iegrimes atzīmju pāriem, viens no kuriemir kuģa vidusdaļā un pārējie aptuveni vienu sesto daļu no kuģa garuma attiecīgino kuģa priekšgala un pakaļgala. Tomēr, — ja kuģis ir īsāks par 40 m, pietiek ar diviem atzīmju pāriem apmēram vienuceturtdaļu no kuģa garuma attiecīgi no kuģa priekšgala un pakaļgala, — ja kuģis nav paredzēts kravas pārvadāšanai, pietiek ar vienuatzīmju pāri aptuveni kuģa vidusdaļā.

4.04.5. Atzīmes vai informācija,kas pēc jaunas izpētes vairs neatbilst patiesībai, sertifikācijas iestādesuzraudzībā ir jādzēš vai jāatzīmē kā neatbilstīga patiesībai. Ja kāduiemeslu dēļ iegrimes atzīmes izzūd, tās var atjaunot tikai sertifikācijasiestādes uzraudzībā.

4.04.6. Ja kuģis ir mērīts saskaņā ar Konvenciju pariekšējo ūdensceļu kuģu mērīšanu ( 5 ) un kalibrēšanas plākšņu līmenis atbilst šī pielikumaprasībām, kalibrēšanas plāksnes var pieņemt par alternatīvu iegrimesatzīmēm.

4.05. Iegrimes skalas

4.05.1. Uz jebkura kuģa, kuraiegrime var sasniegt 1 m, jābūt iegrimes skalām katrā pusē kuģa pakaļgalavirzienā; uz tā var būt papildu iegrimes skalas.

4.05.2. Katras iegrimes skalasnulles punktam jābūt vertikāli zem iegrimes skalas vietā, kas atrodas plaknē,kura ir paralēla maksimālās pieļaujamās iegrimes līmenim un iet caur korpusavai ķīļa, ja tāds ir, zemāko punktu. Vertikālajam attālumam virs nulles jābūtiedalītam decimetros. No vieglās iegrimes līmeņa līdz 10 cm virs maksimālāspieļaujamās iegrimes līmeņa šim iedalījumam jābūt atzīmētam ar līnijām, kas iriesistas vai iegravētas un krāsotas divās atšķirīgās krāsās tā, lai tās būtuskaidri redzamas. Iedalījumam jābūt atzīmētam ar cipariem uz leju pa skalasmalu katrus 5 dm un skalas augšā.

4.05.3. Iegrimes skalu vietā var būt divasaizmugurējās mērījuma skalas, kas piestiprinātas saskaņā ar 4.04.6. punktāminēto konvenciju ar noteikumu, ka tās ir iedalītas saskaņā ar iepriekšminētajām prasībām un vajadzības gadījumā tām pievienoti skaitļi, kas norādaiegrimi.

5. NODAĻA

MEHĀNISMI

5.01. Vispārīgsraksturojums

5.01.1. Visiem mehānismiem un ar tiem saistītāmiekārtām jābūt veidotiem, konstruētiem un ierīkotiem saskaņā ar labasinženiertehniskās prakses noteikumiem.

5.01.2. Līdz Kopienas noteikumu ieviešanai tvaikakatlu un cita veida spiedtvertņu kuģiem un to ierīcēm jāatbilst tajādalībvalstī spēkā esošajiem noteikumiem, kura izsniegusi sertifikātu.

5.01.3. Galvenie unsekundārie mehānismi, kas darbojas ar degvielu, kuras uzliesmošanas temperatūrair zemāka nekā 55 °C, ir aizliegti. Dzinēji, kas nodrošina jaudu enkuruvinčām, kuģa laivām un pārnēsājamiem dzinēja sūkņiem, tomēr var darboties ardegvielu, kuras uzliesmošanas temperatūra ir zemāka nekā 55 °C.

5.01.4. Ir atļautas iedarbināšanaspalīgiekārtas, kas darbojas ar degvielu, kuras uzliesmošanas temperatūra irzemāka nekā 55 °C.

5.02. Drošības aprīkojums

5.02.1. Visiem mehānismiem jābūtierīkotiem un uzstādītiem tā, lai tie būtu pietiekami pieejami darbināšanai unapkopei, un tā, lai tie neapdraudētu attiecīgo personālu.

5.02.2. Galvenajiem un papildumehānismiem, katliem un visām palīgierīcēm jābūt aprīkotiem ar drošībasierīcēm, kas atbilst noteikumiem, kuri ir spēkā sertifikātu izsniegušajādalībvalstī.

5.02.3. Ir jābūt arī iespējai apturēt dzinējus, kas darbina spiediena un vilkmesventilatorus, no vietas ārpus tām telpām, kurās tie ir ierīkoti.

5.03. Dzenskrūves mehānisms

5.03.1. Ir jābūt iespējai ātri un droši iedarbināt,apturēt un palaist atpakaļgaitā kuģa dzenskrūves mehānismu (dzenskrūvi, riteņusu.tml.).

5.03.2. Ja dzenskrūves mehānismsnav vadāms no stūres mājas, kamēr kuģis ir kustībā, jānodrošina uzticamadivpusēja komunikāciju sistēma starp stūres māju un mašīntelpu.

5.04. Dzinējaizpūtēji

5.04.1. Izpūtējiem, kas iet caur kajītēm vai stūresmāju, jābūt noslēgtiem pietiekami gāzes necaurlaidīgā apvalkā. Telpai starpapvalku un izpūtēju jābūt savienotai ar kuģa ārpusi.

5.04.2. Visas izplūdes gāzesjāizvada no kuģa. Jāveic visi atbilstīgie drošības pasākumi, lai novērstuindīgo gāzu iekļūšanu dažādos nodalījumos. Galvenā dzinēja izpūtēji, kas izvadagāzes caur vai pār sānu, ir aizliegti.

5.04.3. Izpūtējiem jābūt atbilstīgi apšūtiem,izolētiem vai dzesētiem.

5.04.4. Ja izpūtēji iet gar vai caur uzliesmojošiemmateriāliem, šiem materiāliem jābūt aizsargātiem ar izolējoša materiāla slānivai kādu citu aizsargājošu iekārtu, kas nodrošina efektīvu izolāciju.

5.05. Cisternas, bunkuri un cauruļvadi

5.05.1. Šķidrais kurināmais irjāglabā cisternās, kas ir droši piestiprinātas korpusam, vai bunkuros.

5.05.2. Cisternām unbunkuriem, to cauruļvadiem un citām ierīcēm jābūt izvietotām un aprīkotām tā,ka ne kurināmais, ne gāze nevar iekļūt kuģī.

5.05.3. Izņemot cisternas, ko uzpilda ikdienaslietošanai, šķidrās degvielas cisternu un bunkuru uzpildes cauruļvada atvereijāatrodas uz klāja. Uzpildes cauruļvads jānodrošina ar aizvēršanas līdzekli.Katrai cisternai un bunkuram ir jābūt aprīkotam ar ventilācijas cauruli, kasbeidzas ārpusē virs klāja un ir novietota tā, ka tajā nevar iekļūt ūdens.

5.05.4. Šķidrā kurināmāsadales cauruļvadiem jābūt aprīkotiem ar aizvēršanas ierīci pie cisternas vaibunkura izejas. Turklāt jābūt iespējai no klāja apturēt ieplūdicauruļvados, kas tieši apgādā dzinējus, katlus un apkures ierīces. Degvielas caurules nedrīkst būt pakļautas kaitīgai karstuma iedarbībai, unir jābūt iespējai tās pārbaudīt visā to garumā.

5.05.5. Šķidruma līmeņa mērītājiem uzšķidrās degvielas cisternām un bunkuriem jābūt pienācīgi aizsargātiem prettriecienu bojājumiem, aprīkotiem ar pašslēdzošiem ventiļiem un saistītiem arcisternām un bunkuriem augšgalā.

5.05.6. Šķidrās degvielas cisternām un bunkuriemjābūt aprīkotiem ar atverēm, kam ir sūces drošas aizvēršanas ierīces, laivarētu tos tīrīt un pārbaudīt.

5.05.7. Cisternām, kas tieši apgādā dzenskrūvesmehānismu, jābūt aprīkotām ar ierīci, kas dod skaņas un gaismas signālu stūresmājā, kad degvielas līmenis vairs nav pietiekams drošai darbībai.

5.05.8. Cauruļvadi bīstamām gāzēmun šķidrumiem, jo īpaši cauruļvadi, kuros gāze vai šķidrums ir tādā spiedienā,ka sūce varētu apdraudēt cilvēkus, nedrīkst būt ierīkoti kajīšu zonās un ejās.Šī prasība neattiecas uz tvaika cauruļvadiem un hidraulisko sistēmu cauruļvadusistēmām ar noteikumu, ka tos ietver aizsargājošs metāla apšuvums.

5.06. Tilpņu sūkņi

5.06.1. Piemēro 2.02.5. punkta prasības.

5.06.2. Kuģiem arapkalpi ir jābūt aprīkotiem ar vismaz vienu tilpņu sūkni. Tomēr kuģiem, kurudzinējmehānisma jauda pārsniedz 225 kW, un kuģiem virs 350 dwt jābūt aprīkotiemar diviem atsevišķiem tilpņu sūkņiem, no kuriem vismaz vienu darbina armotoru. Ar roku darbināmi tilpņu sūkņi ir pietiekami ūdensnecaurlaidīgosnodalījumos, kuru garums nepārsniedz 4 m.

5.06.3. Tilpņu sūkņu iekšējamdiametram (d) jābūt vismaz: . Tocauruļvadu atzarojumu iekšējam diametram (da), kurisavienojas pie dažādiem filtriem iesūkšanas pusē, jābūt vismaz: . kur — L ir kuģa garums starp perpendikuliem(metros), — B ir kuģa korpusa platums (metros), — C ir sānu augstums līdz augšklājam (metros), — lir attiecīgā ūdensnecaurlaidīgā nodalījuma garums (metros).

5.06.4. Tilpņu mehāniskosūkņu jaudai jābūt vismaz 0,1 d2 l/min. Papildutilpņu sūkņu jaudai ir jābūt vismaz 0,1 da 2 l/min, kur daattiecas uz garākoūdensnecaurlaidīgo nodalījumu. Jebkura ar roku darbināma tikai vienānodalījumā izmantojama tilpņu sūkņu jaudai jābūt vismaz: 0,1 da 2 l/min, kur daattiecas uz šo nodalījumu.

5.06.5. Ir atļauti tikai tilpņu sūkņi ar automātiskuuzpildīšanu.

5.06.6. Katra tāda nodalījuma iesūkšanas pusē, kurš platāks par 5 m un kura grīda irplakana, jābūt vismaz vienam filtram. Ja mašīntelpa ir garāka par 5 m, jābūtvismaz diviem filtriem iesūkšanas pusē.

5.06.7. Ir jābūt iespējai nosusināt pakaļgalanodalījumu no mašīntelpas, izmantojot automātiski aizverošos cauruļvadus(2.02.8).

5.06.8. Kanalizācijas cauruļvadu atzarojumiem no dažādiem nodalījumiem jābūtsaistītiem ar maģistrālo cauruļvadu ar pretvārstu palīdzību, kurus varaizvērt. Nodalījumiem un citām telpām, kas ierīkotas stabilitātei, jābūtsaistītām tikai ar ūdens noteces sistēmu ar vienkāršu noslēgvārstu.

5.07. Eļļas atkritumu savākšanas sistēma

Ierīcēmmašīntelpas tilpņu notecei jābūt veidotām tā, lai eļļa vai eļļainais ūdens, kastiek izsūknēts no tilpnēm, paliktu uz kuģa.

Cauruļvadu sistēmā lejpustilpņu sūkņa jābūt ierīkotam dinamiskam eļļas atdalītājam vai, ja tāda nav,statiskam atdalītājam jābūt uzstādītam ap katru filtru nosūkšanas pusē.

Šīm ierīcēm jābūt tāda tipa, ko ir apstiprinājusi kompetentā iestāde vienāno dalībvalstīm, un tām jābūt piemērota izmēra.

5.08. Vinčas

5.08.1. Enkuriem, kassmagāki par 50 kg, ir jānodrošina enkuru vinčas.

5.08.2. Vinčām, kas paredzētasvadīšanai elektriski, kā arī manuāli, jābūt veidotām tā, lai nodrošinātu, kaelektriskais pievads nevar iedarbināt manuālo pievadu.

5.09. Kuģa raksturīgaistroksnis

5.09.1. Kuģa raksturīgajam troksnim, kad tas irkustībā, jo īpaši troksnim, ko izraisa dzinēja ieplūde un izplūde, ir jābūtslāpētam ar pienācīgiem līdzekļiem.

5.09.2. Normālas darbības apstākļos kuģa raksturīgaistroksnis, ko mēra sānos punktā 25 m no kuģa malas, nedrīkst pārsniegt 75 dB(A).

6. NODAĻA

ELEKTROIEKĀRTAS

6.01. Vispārīgs raksturojums

6.01.1. Visām elektroiekārtāmjāatbilst šīs nodaļas prasībām.

6.01.2. Uz kuģa ir jābūt: a) elektriskās ķēdes un instalāciju shēmai, kopārbaudījusi un parakstījusi pārbaudes iestāde un kas nosaka: — izmantoto ierīču un mehānismu tipus un modeļus, — kabeļu tipus un šķērsgriezumus, — visascitas ziņas, kas ir svarīgas, lai izvērtētu atbilstību drošības prasībām; b) elektrisko iekārtu lietošanas instrukcijām.

6.01.3. Visāmelektroiekārtām jābūt veidotām, konstruētām un uzstādītām tā, lai tās varētuizturēt pastāvīgu diagonālu šķērssveri līdz 15° un apkārtējo temperatūru līdz40 °C.

6.02. Maksimālais pieļaujamais spriegums

6.02.1. Nedrīkstpārsniegt šādu spriegumu:



Iekārtasraksturojums Maksimālais pieļaujamais spriegums Līdzstrāva Vienas fāzes maiņstrāva Trīs fāžu maiņstrāva A. Elektroiekārtas unapkures iekārtas, ieskaitot vispārējās izmantošanas kontaktligzdas 250 V 250 V 500V B. Apgaismes iekārtas, ieskaitot vispārējās izmantošanas kontaktligzdas 250 V 250 V — C. Kontaktligzdas strāvas piegādei rokas ierīcēm, ko izmanto uz atklāta klājavai ierobežotās vai mitra metāla ietvertās vietās, kas nav katli vaicisternas: 1) vispārīgas 50 V 50 V — 2) izmantojot izolējošo transformatoru, kasapkalpo vienu ierīci, abiem šīs sistēmasvadiem jābūt sazemētiem — 250 V — 3) ja izmanto ierīces ar pastiprinātu vaidubultu izolāciju 250 V 250 V — D. Kontaktligzdas strāvas piegādei rokas ierīcēm, ko izmantokatlos un cisternās 50 V 50 V —

6.02.2. Ievērojot atbilstību noteiktajiem drošībaspasākumiem, augstāks spriegums ir pieļaujams: a) iekārtās, kas paredzētas bateriju uzlādēšanasaprīkojumam, kā pieprasa uzlādēšanas process; b) mehānismiem, kuru jauda to pieprasa; c) īpašām iekārtām uz kuģa klāja (piemēram,radioiekārtām un aizdedzes aprīkojumam).

6.03. Savienojumi ar krastu

6.03.1. Ja elektroiekārtu barošana notiek no strāvasavota, kas atrodas krastā, kabeļiem jābūt ar nostiprinātu savienojumu uz kuģavai aprīkotiem ar pastāvīgu savienojumu vai atvienošanas kontaktierīcēm. Jānodrošina, ka kabeļi un to savienojumi nebūtu pakļauti pārmērīgaislodzei.

6.03.2. Izmantot drīkst tikaielastīgus kabeļus, kas izolēti ar eļļas izturīgu un ugunsdrošu apvalku.

6.03.3. Ja pieslēgumaspriegums pārsniedz 50 V, korpusam ir jābūt efektīvi sazemētam. Kontaktligzdaiuz korpusa ir jābūt īpaši marķētai.

6.03.4. Uz galvenās vadības pults ir jābūtindikatoram, kas uzrāda, vai pa savienojumu ar krasta tīklu plūst strāva.

6.04. Ģeneratori un motori

6.04.1. Ģeneratoriem un motoriem ir jābūt izvietotiemtā, lai tie būtu viegli pieejami pārbaudei, mērījumiem un remontam, un tā, lainovērstu ūdens un/vai eļļas piekļūšanu tinumiem. Spaiļu kārbām jābūt vieglipieejamiem.

6.04.2. Ģeneratoriem, ko darbina galvenais dzinējs, dzenskrūves vārpsta vai papilduierīces, kas paredzētas citām funkcijām, jābūt konstruētiem dažādam apgriezienuskaitam, kas var parādīties darbībā.

6.05. Akumulatori

6.05.1. Akumulatoriemjābūt īpaši pielāgotiem izmantošanai uz kuģa. Galvanisko elementu korpusiemjābūt veidotiem no triecienizturīga materiāla, kas ir izturīgs pretaizdegšanos, un izgatavotiem tā, lai novērstu elektrolīta izlīšanu, kad tās irsagāztas 40 grādu leņķī no vertikāles.

6.05.2. Akumulatoriem jābūt nostiprinātiem tā, laitie nepārvietotos, kuģim kustoties. Tie nedrīkst būt novietoti tā, ka tie irpakļauti pārmērīgam karstumam, aukstumam, šļakatām, tvaikam vaiizgarojumiem. Tiem jābūt tā izvietotiem, lai tie būtu viegli pieejami untā, lai nodrošinātu, ka to radītais izgarojums nebojā blakus esošāsierīces. Akumulatora baterijas nedrīkst būt iebūvētas stūres mājā vaikajītēs, vai kravas telpās. Akumulatorus, kas paredzēti pārnēsājamāmierīcēm, drīkst novietot stūres mājās vai kajītēs.

6.05.3. Baterijām, kuruuzlādēšanai vajadzīgi vairāk par 2 kW (aprēķināts no maksimālās lādēšanasstrāvas un nominālā baterijas sprieguma), jābūt uzstādītām telpās, kas tāmīpaši atvēlētas. Ja tās ir novietotas uz klāja, tām jābūt ievietotām korpusāvai kastē. Baterijas, kuru uzlādēšanai vajadzīgā jauda nepārsniedz 2 kW,var uzstādīt zem klāja skapī vai kastē. Tās var uzstādīt arī mašīntelpā vaikādā citā labi ventilētā telpā ar noteikumu, ka tās ir aizsargātas no krītošiemobjektiem un piloša ūdens.

6.05.4. Telpu, korpusu, kastu, plauktu iekšpusei, kāarī citu tādu strukturālu mezglu iekšpusei, kas īpaši atvēlēti baterijām, pretspēcīgu elektrolītu ietekmi ir jābūt aizsargātiem ar krāsas apvalku vai pretelektrolītiem izturīga materiāla oderējumu.

6.05.5. Ir jānodrošina efektīva ventilācija, jabaterijas ir uzstādītas skapja nodalījumā, skapī vai kastē. Gaisam jāiekļūst paapakšu, un tas jāizvada pa augšpusi tā, lai būtu nodrošināta pilnīga gāzesizvade. Ventilācijas kanālos nedrīkst būt ierīču, kas var kavēt gaisa plūsmu(piemēram, noslēgvārstu).

6.05.6. Vajadzīgo gaisa plūsmu litros minūtē aprēķinapēc šādas formulas: , kur — j (ampēros) ir viena ceturtdaļa nouzlādēšanas ierīces maksimālās pieļaujamās strāvas, — n irelementu skaits.

6.05.7. Ar dabīgo ventilāciju kanālu šķērsgriezumalaukumam ir jābūt piemērotam gaisa plūsmai, kas vajadzīga pie ātruma 0,5 m/s.Tam jābūt vismaz 80 cm2 svina plākšņu baterijām, un vismaz120 cm2 sārmu baterijām.

6.05.8. Ja vajadzīgo ventilāciju nevar iegūt ardabisko gaisa plūsmu, jānodrošina ventilators, vēlams ar nosūkšanasventilācijas sūkni, kura motors neatrodas gāzes vai gaisa plūsmā. Jānodrošina īpašas ierīces, lai novērstu gāzu iekļūšanu motorā. Ventilatoriem jābūt konstruētiem tā un no tāda materiāla, lai novērstudzirksteļu rašanos, saskaroties lāpstiņai ar korpusu, un lai novērstuelektrostatisko lādiņu.

6.05.9. Uz to nodalījumu, korpusuvai kastu durvīm vai vākiem, kuros atrodas baterijas, jābūt piestiprinātamsimbolam “nesmēķēt” ardiametru vismaz 0,10 m.

6.06. Sadales skapji

6.06.1. Sadales skapjiem jābūtnovietotiem pieejamās un labi ventilētās vietās, kur nav gāzveida un skābesizmešu. Tiem jābūt izvietotiem tā, lai tie būtu aizsargāti pret triecieniem unpret negadījumiem, ko izraisa nelabvēlīgi laika apstākļi, ūdens, eļļa, šķidrādegviela, tvaiks vai izgarojumi. Sadales skapji nedrīkst būt novietotituvu pie tukšiem cauruļvadiem vai tuvu pie šķidrās degvielas cisternulūkām.

6.06.2. Kopumā materiāliem, kas ir izmantoti sadales skapju konstrukcijā, jābūtmehāniski pietiekami izturīgiem, ilgi kalpojošiem un nedegošiem. Tie nedrīkstbūt higroskopiski.

6.06.3. Ja spriegums pārsniedz 50 V: a) jāizmanto sadales skapji,kuru strāvu vadošās sastāvdaļas ir tā veidotas vai aizsargātas, lai novērstunejaušu saslēgšanos; b) jānodrošina izolējošā apdare vai impregnēts koka režģis; tas tomērneattiecas uz atvienošanas slēdža paneļiem; c) sadales skapju rāmju vai pamata metāla daļām un ierīčumetāla apvalkiem jābūt rūpīgi sazemētiem.

6.06.4. Visām sadales skapjudaļām, ieskaitot savienojumus, jābūt viegli pieejamām pārbaudei, uzturēšanaivai nomaiņai, un jābūt iespējai tās atvienot.

6.06.5. Sadales skapjiem jābūt piestiprinātiem visugalveno vai pievienoto ķēžu indikatorpultīm, kas uzrāda pievienoto ķēdi.

6.07. Slēdžu, spraudkontaktu, kūstošo drošinātāju un kabeļu aizsardzība

6.07.1. Irjābūt iespējai atvienot visu konstrukciju, atzarvadus no galvenā sadales skapjaun atzarvadus no sadales pults, izmantojot slēdžus vai jaudas slēdžus, kasvienlaikus atslēdz visus strāvas vadītājus, kuros ir strāva. Jaspriegums ir 50 V vai mazāks, ir pieļaujami izņēmumi atzarvadiem no sadalespults, īpaši gadījumā, ja ir ķēde, kur katrai ierīcei ir atsevišķs slēdzis.

6.07.2. Visiemģeneratoriem un ķēdēm ir jābūt aizsargātiem pret pārslodzes strāvām jebkurānezemētā spailē vai strāvas vadītājā. Šim nolūkam var izmantot automātiskosslēdžus ar īsslēguma un pārslodzes aizsardzību vai kalibrētiem drošinātājiem.Šādām elektriskās aizsardzības ierīcēm jābūt uzstādītām tā, lai tās būtupietiekami aizsargātas pret triecieniem.

6.07.3. Attiecībā uz stūres ierīces sastāvdaļuaizsardzību, ir jāievēro 3.16.3., 3.16.4. un 3.16.5. punkta prasības.

6.07.4. Uz izslēgšanasierīcēm jābūt norādītiem stāvokļiem“ieslēgts” un“izslēgts”. Tas neattiecas uz gaismasslēdžiem, kuriem plūst cauri mazāk par 10 A.

6.07.5. Visiem slēdžiem un spraudkontaktiem jābūtveidotiem tā, lai atvienotu visus strāvas vadītājus vienlaicīgi. Gaismasslēdžus, kuriem plūst cauri mazāk par 10 A, var atbrīvot no šīs prasības,izņemot mitru zonu apgaismošanu.

6.07.6. Ierīcēm, kam vajadzīgi vairāk nekā 10 A,jābūt savienotām ar īpašu ķēdi.

6.07.7. Kabeļiem jābūt ar ūdensnecaurlaidīgu apvalku,kas ir ugunsdrošs un tāda veida, ko parasti izmanto uz kuģiem. Cita tipakabeļus var izmantot kajītēs ar noteikumu, ka tie ir efektīvi aizsargāti unugunsdroši. Kabeļiem jābūt aizsargātiem pret visiem bojājumu riskiemnormālos darbības apstākļos, jo īpaši uz klāja un kravas telpās.

6.07.8. Pārvietojamām ierīcēmnekādos apstākļos strāvu nedrīkst pievadīt pa kabeļiem ar metāla apvalku.

6.07.9. Kabeļiem unaprīkojumam jābūt savienotiem ar izturīgu un ilgi kalpojošu ierīču palīdzību,kas nepieļauj savienojumus, ja slodze ir pārmērīga.

6.08. Zemējuma kontrolesierīce

Visām nezemētām ķēdēm, kurās spriegumspārsniedz 50 V, jābūt nodrošinātai piemērotai zemējuma kontroles ierīcei.

6.09. Apgaismojums

6.09.1. Visām apgaismojuma ierīcēm jābūt ierīkotāmtā, lai siltums, ko tās izstaro, nevarētu izraisīt netālu atrodošosuzliesmojošu objektu vai priekšmetu aizdegšanos.

6.09.2. Slēgtās telpās, kurās irierīkoti akumulatori vai kurās glabā krāsas vai citas viegli uzliesmojošasvielas, ir jāizmanto tikai tādas apgaismojuma ierīces, kas rada ierobežotueksplozijas risku.

6.09.3. Apgaismojuma ierīcēm mašīnu vai katlu telpāsir jābūt izvietotām vismaz divās ķēdēs.

6.10. Signāllampas

6.10.1. Stūres mājā jābūt uzstādītam lampu kontroles sadales skapim; jābūt iespējaitam pievadīt strāvu pa atsevišķu kabeli no galvenā sadales skapja.

6.10.2. Katra lampajānodrošina ar strāvu atsevišķi no gaismas kontroles sadales skapja, un taijābūt atsevišķi aizsargātai un vadāmai. Lampas, kas veido grupu, var apgādāt novienas ķēdes ar noteikumu, ka jebkuras lampas bojājums aktivizē trauksmipārraudzības aprīkojumā.

6.10.3. Ja tieša pārraudzība no stūres mājas naviespējama, lampām ir jābūt pārraudzītām ar signāllampiņu palīdzību vai arlīdzīgām ierīcēm, kas uzstādītas un vadības pults stūres mājā. Signāllampiņasbojājums nedrīkst ietekmēt lampas darbību, ko tā uzrāda.

6.11. Zemējums

6.11.1. Metāla daļas, kas nevada strāvu, kad tāslieto, tādas kā mašīnu rāmji un korpusi, ierīces, piederumi un palīgierīces,jāsazemē, ja tās jau nav tā uzstādītas, ka ir efektīvā metālu kontaktā arkorpusu.

6.11.2. Darbojoties ar līdzstrāvu, metāla piederumiem un palīgierīcēm, kabeļu metālaapvalkiem un kanāliem jābūt zemētiem vismaz abos galos. Ja kabeļi ir uzstādītiuz koka vai plastmasas pamata, pietiek ar vienu zemējumu. Maiņstrāvas darbībāviena vadītāja kabeļiem un kanāliem var nebūt vairāk par vienu zemējumu.

6.11.3. Ierīcēs, kurāsspriegums nepārsniedz 50 V, zemējuma var nebūt.

6.11.4. Ja spriegums pārsniedz 50 V,pārvietojamo strāvu patērējošu ierīču korpusiem, ja tie nav veidoti noizolējoša materiāla vai nav aizsargāti, jābūt zemētiem caur barošanas kabeli arpapildu vadītāju, kurā parasti strāvas nav.

6.12. Avārijaselektroiekārtas

6.12.1. Kā avārijas elektroiekārtas ir atļautas šādasierīces: a) papilduierīce ar degvielas padeves sistēmu, kas ir neatkarīga no galvenā dzinēja, unatsevišķa dzesēšanas sistēma, kas galvenās ķēdes bojājuma gadījumā sākdarboties automātiski vai ir ieslēdzama ar roku, ja tā ir uzstādīta blakusstūres mājai vai kādai citai stacijai, kur pastāvīgi atrodas kvalificētspersonāls, un spēj pati nodrošināt vajadzīgo strāvas daudzumu 30 sekunžu laikā;vai b) akumulatora baterija,kas automātiski pārņem strāvas padevi gadījumā, ja ir bojāta galvenā ķēde, vaiir ieslēdzama ar roku no stūres mājas vai kādas citas stacijas, kur pastāvīgiatrodas kvalificēts personāls, un spēj nodrošināt minētās strāvu patērējošāsierīces ar strāvu uz noteiktu laiku bez uzlādēšanas, nesamazinot spriegumunepieļaujamā līmenī.

6.12.2. Papildu ierīces, avārijasbaterijas un saistītā slēdžu ierīce var būt uzstādīta mašīntelpā, taču cik vieniespējams augstu.

6.12.3. Minimālā prasība ir tāda, lai avārijasstrāvas avoti spētu nodrošināt, ka gadījumos, ja tie ir obligāti un ja ierīcēmnav neatkarīgas avārijas apgādes, vienlaikus var darboties šādaselektroiekārtas: a) signāllampas; b) skaņassignāli; c) avārijasapgaismojums; d) radiotālrunis; e) vispārējā trauksmes sistēma, attiecīgais skaļrunis vai citas avārijassistēmas; f) avārijasprožektors. Laikposmam, kurā avārijas ierīceijābūt spējīgai darboties, jābūt noteiktam saskaņā ar paredzēto kuģaizmantošanu, bet tas nedrīkst būt mazāks par 30 minūtēm.

7. NODAĻA

APRĪKOJUMS

7.01. Enkuri, ķēdes un enkura tauvas

Enkuru un to tauvu skaitam un svaram ir jāatbilst izmantotoūdensceļu īpašībām un ir jābūt vietējās kompetentās iestādes noteiktam.

7.02. Pārējaisaprīkojums

7.02.1. Kuģiem jābūt apgādātiem ar vismaz šāduaprīkojumu: a) ierīcēm uniekārtām, kas vajadzīgas vizuālo un skaņas signālu radīšanai un kuģuiezīmēšanai, kā noteikts esošajos kuģošanas noteikumos; b) avārijas gaismām, kas ir neatkarīgas nogalvenās elektriskās ķēdes, lai vajadzības gadījumā aizstātu gaismas, kasvajadzīgas saskaņā ar augšminētajām prasībām kuģiem, kas ir apstājušies,atrodas uz sēkļa vai grimst; c) virvēm un metāla kabeļiem; d) borta ielāpam, izņemot gadījumus, kad sertifikāts norāda, ka tas navvajadzīgs; e) kāpnēm, kas irvismaz 0,40 m platas un 4 m garas, ar spilgtas krāsas svītru marķētām malām;tām jābūt ar margām; f) peldošiem fenderiem vai peldošiem koka fenderiem; g) laivas āķim; h) pirmās palīdzības aptieciņai; i) binoklim; j) piestiprinātam ziņojumam, kas izklāsta instrukcijasslīkstošo glābšanai un atdzīvināšanai; k) tvertnei ar vāku, kur glabāt eļļainas lupatas; l) sviedlīnei; m) cirvim.

7.02.2. Uz kuģiem, kuru klājs irvairāk nekā 1,5 m virs mierīga ūdens līnijas, ir jābūt kāpnēm.

7.03. Ugunsdzēsības ierīces

7.03.1. Uz kuģa ir jābūt vismaz šādām ierīcēm: a) stūres mājā: vienampārnēsājamam ugunsdzēšamajam aparātam; b) pie katras ieejas kajītēs no klāja: vienam pārnēsājamamugunsdzēšamajam aparātam; c) pie ieejas jebkurā darba telpā, kas navpieejama no kajītēm un kurā ir uzstādīts apkures, ēdiena gatavošanas vaidzesēšanas aprīkojums, kas darbojas ar cieto vai šķidro kurināmo: vienampārnēsājamam ugunsdzēšamajam aparātam; d) pie ieejas katrā mašīntelpā un katlu telpā: vienampārnēsājamam ugunsdzēšamajam aparātam; e) kuģiem, kuru kopējā jauda pārsniedz 110 kW, piemērotāvietā zem klāja mašīntelpā: vienam pārnēsājamam ugunsdzēšamajam aparātam.

7.03.2. Paredzētajiem pārnēsājamiem ugunsdzēšamajiemaparātiem jāatbilst šādām prasībām: a) šķidruma tipa pārnēsājamo ugunsdzēšamo aparātu tilpumsnedrīkst būt lielāks par 13,5 litriem vai mazāks par deviņiem litriem. Sausāpulvera ugunsdzēšamo aparātu saturam jābūt vismaz 6 kg; b) minimālā prasība ir tāda, ka dzēšanas vielaijābūt piemērotai tādas uguns dzēšanai, kas visticamāk var rasties vietās, kurudzēšanai šis ugunsdzēšamais aparāts ir galvenokārt paredzēts. Uz kuģiem, kuruelektroiekārtu darbības spriegums pārsniedz 50 voltus, dzēšanas vielai jābūtpiemērotai arī uguns dzēšanai elektroiekārtās. Uz katra pārnēsājamāugunsdzēšamā aparāta ir jābūt skaidri norādītai lietošanas instrukcijai; c) 7.03.1. punktā paredzētopārnēsājamo ugunsdzēšamo aparātu dzēšanas viela nedrīkst sastāvēt no CO2vai saturēt vielas, kuras izmantojot rodas toksiskas gāzes (piemēram,tetrahlorogleklis); d) ugunsdzēšamajiem aparātiem, kas ir jutīgi pret pārmērīgu aukstumu vaikarstumu, jābūt uzstādītiem vai aizsargātiem tā, lai nodrošinātu to pastāvīguefektivitāti.

7.03.3. Visi ugunsdzēšamie aparāti jāpārbauda vismazreizi divos gados. Uz kuģa jābūt sertifikātam ar tās personas parakstu, kasveikusi pārbaudi.

7.03.4. Ja ugunsdzēšanas aparāti ir tā uzstādīti, katie nav redzami, to sedzošais apvalks jāapzīmē ar sarkanu“F” burtu, kas ir vismaz 10 cm augsts.

7.03.5. Var uzstādītugunsdzēšanas sistēmu, kas izmanto ūdeni zem spiediena un sastāv nocauruļvadiem, ko apgādā viens vai vairāki sūkņi, kas pa hidrantiem un šļūtenēmdarbina sprauslas, saskaņā ar šādiem noteikumiem: a) ugunsdzēšamajiem sūkņiem jābūt mehāniskiem.Tie nedrīkst būt uzstādīti priekšgalā tālāk par sadursmes starpsienu; b) ūdens spiediens hidrantosjāuztur ne mazāks par 3 bāriem; c) hidrantiem un cauruļvadiem jābūt veidotiem tā, ka šļūtenes ir vieglisavienojamas; d) visāmsprauslām jābūt aprīkotām ar ierīci, kas regulē ūdens strūklu pie augstaspiediena vai izsmidzināšanu un ar ko pārtrauc ūdens plūsmu; e) visai sistēmai ir jāatbilst esošajiemstandartiem.

7.03.6. Vienīgā atļautā dzēšanas viela pastāvīgiuzstādītās ierīcēs ir halons 1301 (CBrF3). Tās izmantošanaiir jāatbilst šādiem noteikumiem: a) šīs ierīces var izmantot tikai mašīntelpās, katlu vaisūkņu telpās; b) dzēšanasvielas daudzumam ir jābūt pietiekamam, lai gāzveida formā 20 °C temperatūrāpiepildītu no 4,25 līdz 7 % no kopējā dzēšamās telpas tilpuma, ieskaitotventilācijas šahtas. Aprēķinot vajadzīgo dzēšanas vielas daudzumu,uzskata, ka viens kilograms halona 1301 20 °C temperatūrā piepilda 0,16 m3 lielu telpu; c) spiediena cisternām, kas paredzētas halona 1301 glabāšanai, jāatbilstapstiprināto pārbaudes iestāžu noteiktajiem parametriem. Šīm cisternām arījāspēj izturēt tādu pašu spiedienu, kādā ir visa sistēma apstākļos, kadapkārtējā temperatūra sasniegusi 60 °C. Uz tvertnes skaidri salasāmi unneizdzēšami ir jābūt norādītai šādai informācijai: nominālais darbībasspiediens, spiediens, kādā tiek glabāts dzēšanas viela, ražošanas gads unpēdējās pārbaudes gads, kā arī dzēšanas vielas tips un daudzums; d) cisternām, kas atrodas aizsargājamajātelpā, jābūt aprīkotām ar automātisku drošības ierīci, kas nodrošina, kadzēšanas vielu ielaiž dzēšamajā telpā, ja ugunsgrēka gadījumā cisterna irpakļauta uguns ietekmei un ugunsdzēšanas sistēma nav iedarbināta; šai drošībasierīcei ir jādarbojas 60 °C apkārtējā temperatūrā; e) cisternām, kas atrodas ārpus telpas, kurajāaizsargā, ir jābūt pietiekami aizsargātām pret pārmērīgu spiedienu līdz 60 °Cmaksimālajai apkārtējai temperatūrai. Šis noteikums attiecas arī uz cisternām,kas satur dzinēja gāzi; f) jebkurai cisternai, kas arī satur dzinēja gāzi, ir jābūt aprīkotai armanometru vai līdzīgu instrumentu, kas ļauj pārbaudīt šīs dzinēja gāzesspiedienu. Tabulai, kas norāda spiediena un temperatūras attiecību, jābūtnetālu; g) cauruļvadiem unpapildaprīkojumam ir jābūt veidotiem no tērauda vai materiāla, kas nodrošinalīdzvērtīgu izturību pret karstumu; h) vienīgā atļautā dzinēja gāze cisternām, kas atrodasaizsargājamās telpas iekšpusē, ir slāpeklis, kuram jābūt pietiekamā spiedienāšādās cisternās; i) izplūdesvārstiem jābūt aprīkotiem tā, lai ļautu dzēšanas vielu izplatīt vienmērīgi, untā veidotiem, lai ļautu dzēšanas vielai vienmērīgi un pilnīgi sajaukties argaisu, lai novērstu spēcīgu lokālu vielas koncentrāciju; j) cauruļvadu sistēmai un izplūdes vārstiem jābūtveidotiem tā, lai ļautu dzēšanas vielai izplūst aizsargājamajā telpā 10 sekunžulaikā, pieņemot, ka dzēšanas viela ir šķidrā stāvoklī 0 °C apkārtējā gaisatemperatūrā; k) ir jābūtiespējai ugunsdzēšanas sistēmu vadīt ar roku no stūres mājas vai no jebkurascitas vietas, kas ir uzskatāma par piemērotu; šai vietai ir jābūt ārpusaizsargājamās telpas; tādas automātiskās palaišanas iekārtasuzstādīšana, kas nav aprīkota ar brīdinošu skaņas ierīci, ir aizliegta; l) ja ugunsdzēšanas sistēmai irjāaizsargā vairākas telpas, ir jābūt skaidri norādītai darbības instrukcijai unkatrai telpai vajadzīgās dzēšanas vielas daudzumam; m) ir jābūt uzstādītām pneimatiskajām, hidrauliskajām unelektriskajām vadības sistēmām, lai samazinātu nedarbošanās iespējamībuugunsgrēka vai eksplozijas gadījumā; n) ugunsdzēšanas sistēma ir jāpārbauda vismaz reizi 12mēnešos. Šī pārbaude ietver vismaz — visas sistēmasārējo pārbaudi, — elektrisko sistēmu atbilstīgas darbībaspārbaudi plombu atlaušanai, — spiediena pārbaudicisternās. Pieļaujamais spiediena samazinājumskatrā cisternā nedrīkst pārsniegt 10 %. Otrās pārbaudes laikā irjāpārbauda arī dzēšanas vielas daudzums cisternās. Šā daudzuma samazinājumsnedrīkst pārsniegt 5 % katrā ugunsdzēšamajā aparātā; o) uz kuģa jābūt pārbaudes sertifikātiem, koparakstījuši pārbaudītāji; p) ja kuģis ir aprīkots ar vienu vai vairākām ugunsdzēšanas sistēmām, kasizmanto halonu 1301 un kas ir pārbaudītas, kuģim izsniegtā sertifikāta 18.nodaļā jānorāda šāda informācija: “… (skaits) pastāvīgi nostiprinātuugunsdzēšanas sistēmu, kurās izmanto halonu 1301. Vajadzīgajiem sertifikātiemir jābūt uz kuģa.”

7.04. Kuģa laivas

7.04.1. Uz pašgājējiemkuģiem un baržām virs 150 dwt, kā arī uz velkoņiem, stūmējkuģiem unstūmējvelkoņiem, kuru ūdensizspaids ir virs 150 m3, irjābūt vismaz vienai kuģa laivai.

7.04.2. Kuģa laivai ir jābūt novietotai uz kuģa tā,lai to var nolaist ūdenī pilnīgi droši un ar mazāko iespējamo kavēšanos,vajadzības gadījumā ar piemērotas nolaišanas ierīces palīdzību.

7.04.3. Kuģa laivām, kasparedzētas 7.04.1. un 7.04.2. punktā, jāatbilst šādām prasībām: a) tām jābūt aprīkotām arsēdekļiem, kas paredzēti vismaz trim personām, katrai personai paredzētāsēdekļa platumam jābūt vismaz 0,45 m; b) tām jābūt pietiekami izturīgām; c) tilpumam jābūt vismaz 1,5 m3, vaigaruma × platuma × dziļuma rezultātam jābūt vismaz 2,7 m3; d) vedottrīs cilvēkus, kas katrs sver aptuveni 75 kg, kuģa laivas brīvsāniem ir jābūtvismaz 25 cm; e) tām jābūt pietiekami stabilām. Tās uzskata parpietiekami stabilām, ja, diviem cilvēkiem, kas katrs sver aptuveni 75 kg, sēžotvienā pusē, cik tuvu vien iespējams malai, brīvsāni ir vismaz 10 cm; f) nevienam neesot laivā, bet taiesot pilnai ar ūdeni, laivas rezerves peldspējai (kilogramos) jābūt vismaz30 × garums × platums × dziļums; g) laivā jābūt šādam aprīkojumam: — airu pārim, — pietauvošanās auklai, — smeļamajam traukam.

7.04.4. Šīs sadaļas7.04.3. punktā: — garums ir kuģa laivasmaksimālais garums (metros); — platums ir maksimālais kuģakorpusa platums (metros); — augstums ir maksimālais sānuaugstums (metros).

7.05. Glābšanas riņķi, lodveida glābšanaspludiņi un glābšanas vestes

7.05.1. Uz visiem kuģiem ir jābūt vismaz trimglābšanas riņķiem vai diviem glābšanas riņķiem un diviem lodveida glābšanaspludiņiem. Tiem jābūt gataviem izmantošanai un nostiprinātiem uz klājapiemērotās vietās, taču ne piestiprinātiem pie to turētājiem. Vismaz vienamglābšanas riņķim jābūt novietotam tiešā stūres mājas tuvumā. Uzpašgājējiem kuģiem, kuru garums ir līdz 40 m, pietiek ar divām glābšanasbojām. Vismaz vienam glābšanas riņķim vai lodveida glābšanas pludiņam irjābūt pietiekama garuma sviedlīnei.

7.05.2. Glābšanas riņķiem jābūt: — ar peldspēju vismaz 7,5 kg saldūdenī, — veidotiem no piemērota materiāla un izturīgiem pret eļlu un tāsatvasinājumiem un pret temperatūrām līdz 50 °C, — tādākrāsā, lai tie ir viegli pamanāmas ūdenī, — vismaz 2,5 kgsmagiem, — ar iekšējo diametru 0,45 m ± 10 %, — aptītiem ar virvi, kas nodrošina iespēju tiem pieķerties.

7.05.3. Lodveidaglābšanas pludiņiem jābūt: — ar peldspēju vismaz7,5 kg saldūdenī, — veidotiem no piemērota materiāla unizturīgiem pret eļlu un tās atvasinājumiem un pret temperatūrām līdz 50 °C, — tādā krāsā, lai tie ir viegli pamanāmi ūdenī, — vismaz 1 kg smagiem, — aptītiem ar auklu, kasnodrošina iespēju tiem pieķerties.

7.05.4. Glābšanas vestei ir jābūtnovietotai tā, lai to nekavējoties var paņemt persona, kas parasti ir uzklāja.

7.05.5. Glābšanas vestes peldspējai, materiālam un krāsai ir jāatbilst 7.05.2.punktā minētajām prasībām. Piepūšamajām glābšanas vestēm jābūtpiepūšamām automātiski vai manuāli; tām ir jābūt arī nodrošinātām tā, lai tāsvar piepūst ar muti.

8. NODAĻA

SAŠĶIDRINĀTĀS GĀZES IEKĀRTASSAIMNIECĪBAS VAJADZĪBĀM

8.01. Vispārīgs raksturojums

8.01.1. Katras sašķidrinātās gāzesiekārtas galvenās daļas ir padeves ierīce, ko veido viena vai vairākas gāzestvertnes un viens vai vairāki redukcijas vārsti, sadales sistēma un vairākasgāzi patērējošas ierīces.

8.01.2. Iekārtas drīkst darboties tikai arrūpniecisko propānu.

8.02. Iekārta

8.02.1. Sašķidrinātās gāzes iekārtām jābūt pilnībā piemērotām lietošanai ar propānu,tām jābūt uzstādītām saskaņa ar labu praksi un jāatbilst tās dalībvalstsesošajiem noteikumiem, kura izsniegusi sertifikātu.

8.02.2. Sašķidrinātās gāzesiekārtu var izmantot tikai saimniecības vajadzībām kajītēs un stūres mājā.

8.02.3. Uz kuģa var būtarī vairākas atsevišķas iekārtas. Atsevišķu iekārtu nedrīkst izmantot, laiapkalpotu kajītes, kuras nodalītas ar kravas telpu vai pastāvīgi uzstādītucisternu.

8.03. Tvertnes

8.03.1. Ir atļautas tikai tādas tvertnes, kuruapstiprinātais tilpums ir starp 5 un 35 kg.

8.03.2. Tvertnēm ir jāatbilst tajā dalībvalstī spēkāesošajām prasībām, kas ir izsniegusi sertifikātu. Uz tā jābūt oficiālamzīmogam, kas apliecina, ka tām veiktas likumos paredzētās pārbaudes.

8.04. Padeves ierīces novietojums un izkārtojums

8.04.1. Ja izmanto tvertnes arietilpību līdz 35 kg, padeves ierīcei jābūt uzstādītai uz klāja īpašā skapī vaisienas skapī, kas atrodas ārpus kajītēm, tā, lai tās netraucētu kustību uzklāja. Taču tā nedrīkst būt uzstādīta pret priekšējās vai aizmugurējāsaizsargsienas metālisko pārklājumu. Skapis var būt sienas skapis, kas iebūvētsvirsbūvē, ar noteikumu, ka to var atvērt tikai uz āru. Tam jābūt novietotam tā,lai cauruļvadi uz gāzes patēriņa punktiem ir pēc iespējas īsāki. Katraiiekārtai var būt līdz četrām tvertnēm, kas darbojas vienlaikus, izmantojot vaineizmantojot automātiskās virzienmaiņas savienošanas ierīces. Uz kuģa esošotvertņu skaits, ieskaitot rezerves tvertnes, nedrīkst pārsniegt sešas uz katruiekārtu. Spiediena reduktoram vai, divpakāpju spiediena redukcijasgadījumā, pirmajam spiediena reduktoram jābūt piestiprinātam pie starpsienastajā pašā skapī, kur atrodas tvertnes.

8.04.2. Padeves ierīcei jābūt uzstādītai tā, ka sūcesgadījumā radušos gāzi var izvadīt no ierīces skapja bez riska, ka tā varētuiekļūt kuģī vai nonākt saskarē ar objektiem, kas to varētu aizdedzināt.

8.04.3. Skapim ir jābūtveidotam no ugunsdrošiem materiāliem un ir jābūt pienācīgi ventilētam aratvērumiem apakšā un augšpusē. Tvertnēm skapī ir jābūt novietotām stāvus tā,lai tās nevarētu apgāzties.

8.04.4. Skapim jābūt veidotam un novietotam tā, katvertnes temperatūra nevar pārsniegt 50 °C.

8.04.5. Uz skapja ārējās sienas ir jābūtpiestiprinātam uzrakstam “sašķidrinātās gāzes iekārta” un simbolam“nesmēķēt”, kas aprakstīts 6.05.9.punktā.

8.04.6. Jaskapī ir vajadzīgs iekšējais apgaismojums, tam jābūt elektriskam un iekārtaijābūt ugunsdrošai.

8.05. Rezerves tvertnes un tukšās tvertnes

Rezerves tvertnes un tukšās tvertnes, kas nav padeves ierīcē,jāglabā ārpus kajītēm un stūres mājas skapī, kurš veidots saskaņā ar šīsnodaļas 8.04. punkta prasībām.

8.06. Redukcijas vārsti

8.06.1. Gāzi patērējošas ierīcesvar būt savienotas ar tvertnēm tikai caur sadales sistēmu, kas aprīkota arvienu vai vairākiem redukcijas vārstiem, lai samazinātu gāzes spiedienu līdzizmantošanas spiedienam. Spiedienu var reducēt vienā vai divās pakāpēs. Visiemredukcijas vārstiem pastāvīgi jābūt noregulētiem uz spiedienu, kas noteiktssaskaņā ar 8.07. punktu.

8.06.2. Galējiem spiediena reduktoriem ir vai nujābūt aprīkotiem ar ierīci, kas automātiski aizsargā cauruļvadu no pārmērīgaspiediena gadījumā, ja ir bojāts redukcijas vārsts, vai arī šādai ierīceijāatrodas uzreiz aiz galējā spiediena reducētāja.Gāze, kas izkļūst no šīs aizsardzības ierīces, jāizvada ārā bez riska, ka tāvarētu iekļūt kuģī vai nonākt saskarē ar objektiem, kuri to varētu aizdedzināt;vajadzības gadījumā šim nolūkam ir jāierīko īpašs cauruļvads.

8.06.3. Gan aizsardzības ierīcēm,gan arī ventilācijas atverēm jābūt aizsargātām pret ūdens iekļūšanu tajās.

8.07. Spiediens

8.07.1. Spiedienam izejā no pēdējā spiedienareduktora jābūt vairāk nekā 0,05 bāriem virs atmosfēras spiediena, pieļaujot10 % nobīdi.

8.07.2. Ja izmanto divpakāpju redukcijas sistēmas, vidējais spiediens nedrīkstpārsniegt 2,5 bārus virs atmosfēras spiediena.

8.08. Cauruļvadi unelastīgās caurules

8.08.1. Cauruļvadiem jāsastāv no fiksētām tērauda vaivara caurulēm. Savukārt cauruļvadiem, kas savienoti ar tvertnēm, jābūtaugsta spiediena izturīgām elastīgām vai spirāles tipa caurulēm, kas irpiemērotas propānam. Gāzi patērējošas iekārtas, ja tās nav uzstādītasnekustīgi, var būt savienotas ar piemērotu elastīgu cauruļu palīdzību, kurasnav garākas par 1 m.

8.08.2. Cauruļvadiem jāspēj izturēt triecienus vaikoroziju izraisošu ietekmi, kas var rasties normālos darbības apstākļos uzkuģa, un to īpašībām un izvietojumam jābūt tādam, lai tās nodrošinātupietiekamu gāzes plūsmu ar pienācīgu spiedienu uz gāzi patērējošām ierīcēm.

8.08.3. Cauruļvadosjābūt pēc iespējas mazāk savienojumu. Gan cauruļvadiem, gan savienojumiem jābūtgāzes necaurlaidīgiem un tādiem jāpaliek, par spīti vibrācijām vai spiedienam,kam tie var būt pakļauti.

8.08.4. Cauruļvadiem jābūt viegli pieejamiem,atbilstīgi nostiprinātiem un aizsargātiem visos punktos, kur tie varētu būtpakļauti triecienam vai salūzt, jo īpaši, kur tie iet caur tērauda starpsienāmvai metāla sienām. Tērauda cauruļvadu visai ārējai virsmai ir jābūtapstrādātai pret koroziju.

8.08.5. Elastīgajiem cauruļvadiem un to savienojumiemjāspēj izturēt spiedienu, kas var rasties uz kuģa normālos darbības apstākļos.Tiem jābūt viegli pieejamiem un ierīkotiem tā, lai tos varētu pārbaudīt visā togarumā.

8.09. Sadales sistēma

8.09.1. Mašīntelpā nedrīkstatrasties neviena sašķidrinātās gāzes iekārtas daļa. Uz tankkuģiem, uzkuriem attiecas noteikumi par bīstamo kravu pārvadāšanu, neviena sašķidrinātāsgāzes iekārtas daļa nedrīkst atrasties kravas telpā.

8.09.2. Vārstam, kas ir ātri unviegli pieejams, jānodrošina iespēja noslēgt visu sadales sistēmu.

8.09.3. Katrai gāzipatērējošai iekārtai jābūt apgādātai ar atsevišķu sadales sistēmas atzarvadu,un katram atzarvadam jābūt atsevišķai aizvēršanas ierīcei.

8.09.4. Cik vien iespējams,vārstiem jābūt ierīkotiem vietās, kur tie ir aizsargāti pret nelabvēlīgiemlaika apstākļiem un trieciena.

8.10. Gāzi patērējošas ierīces un touzstādīšana

8.10.1. Vienīgās ierīces, ko drīkst uzstādīt, irpropānu patērējošas ierīces, kas apstiprinātas dalībvalstī, kura izsniegusisertifikātu, un kas ir aprīkotas ar ierīcēm, kuras efektīvi novērš gāzesizkļūšanu gan liesmas nodzišanas, gan arī kontrolliesmas nodzišanasgadījumā.

8.10.2. Katrai ierīcei ir jābūt novietotai un pievienotai tā, lai izvairītos nonetīša pievienojuma cauruļvadu pārraušanas riska.

8.10.3. Apkures un ūdenssildīšanas ierīcēm jābūt savienotām ar kanālu deggāzu izvadīšanai.

8.10.4. Stūres mājā gāzipatērējošas ierīces drīkst uzstādīt tikai tad, ja stūres māja ir tā veidota, kagāzes izplūdes gadījumā izplūdusī gāze nevar iekļūt zemākās kuģa daļās, joīpaši caur vadības ejām, kas ved uz mašīntelpu. Uz tankkuģiem, uz kuriemattiecas noteikumi par bīstamo preču pārvadāšanu, stūres mājā nedrīkstatrasties neviena gāzi patērējoša iekārta.

8.10.5. Gāzi patērējošas iekārtas var būt ierīkotasguļamtelpās tikai tad, ja sadegšana notiek neatkarīgi no šajās telpās esošāgaisa.

8.10.6. Gāzipatērējošām iekārtām, kurās degšana ir atkarīga no gaisa, kas ir telpā, kurātās atrodas, jābūt uzstādītām telpās, kas ir pietiekami lielas.

8.10.7. Uz tankkuģiem, uz kuriemattiecas noteikumi par bīstamo karvu pārvadāšanu, uz gāzi patērējošu ierīčuārpuses jābūt redzamam sarkanam marķējumam.

8.11. Ventilācija undeggāzu izvadīšana

8.11.1. Telpās, kurās ierīkotas ierīces, kurāsdegšana ir atkarīga no apkārtējā gaisa, jānodrošina svaiga gaisa padeve undeggāzu izvadīšana, izmantojot ventilācijas atvērumus pienācīgā izmērā, kasnoteikts saskaņā ar ierīces jaudu.

8.11.2. Ventilācijas atvērumiem nedrīkst būt dozētājsun tie nedrīkst iziet uz guļamtelpām.

8.11.3. Izvadīšanas ierīcēm ir jābūt veidotām tā, laitās nodrošinātu drošu deggāzu izvadīšanu. Tām jābūt stabilām darbībā unugunsdrošām. To darbību nedrīkst ietekmēt ventilatori.

8.12. Lietošanasinstrukcijas un drošība

Piemērotā vietā uz kuģajābūt piestiprinātam paziņojumam, kas satur iekārtas lietošanas instrukciju.Cita starpā, paziņojumā ir jābūt šādām instrukcijām piemērotā valodā vaivalodās:

— “tvertņu krāniem, kas nav savienoti ar sadalessistēmu, ir jābūt aizvērtiem pat tad, ja tvertnes ir uzskatāmas partukšām”,

— “elastīgiecauruļvadi ir jānomaina, tiklīdz to stāvoklis rada šādu vajadzību”,

— “visām tvertnēm jāpaliek pievienotām,izņemot gadījumus, kad attiecīgās savienojuma caurules ir aizvērtas ar krānuvai plombētas”.

8.13. Pārbaude

Pirmssašķidrinātās gāzes iekārta tiek izmantota, pēc jebkuras pārbūves vai remontaun katrai 8.15. pantā minētās atestācijas atjaunošanai visa minētā iekārta irjānodod pārbaudei, ko veic apstiprināts tās dalībvalsts eksperts, kura izsniedzsertifikātu. Pārbaudes laikā ekspertam jāpārbauda, vai iekārta atbilst šīsnodaļas prasībām. Ekspertam jāiesniedz pārbaudes ziņojums kompetentajā iestādē,kura izsniedz sertifikātu.

8.14. Testi

Iekārtu testēšanupēc uzstādīšanas jāveic šādi:

8.14.1. Vidēja spiediena cauruļvadiem starp pirmoreducēšanas ierīci un vārstiem, kas ierīkoti pirms pēdējā spiedienareduktora: a) izturībastests, ko veic ar gaisu, inertu gāzi vai šķidrumu ar spiedienu, kas par 20bāriem pārsniedz atmosfēras spiedienu; b) gāzes necaurlaidības tests, ko veic ar gaisu vai inertugāzi ar spiedienu, kas par 3,5 bāriem pārsniedz atmosfēras spiedienu.

8.14.2. Pie patēriņa spiediena cauruļvadi starpvienīgo vai pēdējo spiediena reduktoru un vārstu, kas ierīkots pirms gāzipatērējošas ierīces: — sūces tests, ko veic argaisu vai inertu gāzi ar spiedienu, kas par 1 bāru pārsniedz atmosfērasspiedienu.

8.14.3. Cauruļvadi, kas atrodas starp vienīgo vaipēdējo spiediena reduktoru un gāzi patērējošās ierīces vadības bloku: — sūces tests ar spiedienu, kas par 0,2 bāriempārsniedz atmosfēras spiedienu.

8.14.4. Testā, kas minēts 8.14.1.punkta b) apakšpunktā, 8.14.2. punktā un 8.14.3. punktā, cauruļvadus uzskatapar gāzi necaurlaidīgiem, ja pēc pietiekami ilga laika, kas atvēlētsizlīdzināšanai, pārbaudes spiediena kritums netiek novērots 10 minūšulaikā.

8.14.5. Tvertnes savienotāji, cauruļvadu sistēmas un cits aprīkojums, kas pakļautsspiedienam tvertnēs, un savienojumi starp redukcijas vārstu un sadalescauruļvadu: — sūces tests, ko veic ar putojošuvielu darba spiedienā.

8.14.6. Visām gāzi patērējošām ierīcēm jābūtpalaistām darbībā un pārbaudītām ar nominālo spiedienu, lai nodrošinātu, kadegšana ir apmierinoša, regulēšanas pogām esot dažādās pozīcijās. Drošības ierīces ir jāpārbauda, lai pārliecinātos, ka to darbība irapmierinoša.

8.14.7. Pēc 8.14.6. punktā minētā testa attiecībā uz katru gāzi patērējošu ierīci,kas savienota ar dūmvadu, jāpārbauda, vai pēc piecu minūšu darbības ar nominālospiedienu, durvīm un logiem esot aizvērtiem un ventilācijas ierīceidarbojoties, jebkādas deggāzes izkļūst caur aizvērtni. Ja notiek vairāknekā tikai īslaicīga šādu gāzu izkļūšana, nekavējoties jānosaka un jānovērš tāscēlonis. Ierīci nedrīkst apstiprināt izmantošanai, kamēr visi defekti navnovērsti.

8.15. Apliecinājums

8.15.1. Sertifikātā ir jāiekļaujziņojums, kas apliecina, ka pēc 8.13. punktā minētās pārbaudes visassašķidrinātās gāzes ierīces atbilst šīs nodaļas prasībām.

8.15.2. Apliecinājums ir spēkā uzlaiku, kas nepārsniedz trīs gadus. To var atjaunot tikai pēc vēlreizējaspārbaudes, kas veikta saskaņā ar 8.13. punktu. Ja kuģa īpašnieks vai tāpārstāvis iesniedz pamatotu prasību, dalībvalsts, kas izsniegusi sertifikātu,var pagarināt apliecinājuma derīguma termiņu ne vairāk kā uz sešiem mēnešiem,neveicot saskaņā ar 8.13. punktu vajadzīgo pārbaudi. Informācija par šādupagarināšanu ir jāieraksta sertifikātā. Datumu, kurā normāli notiktu nākamāpārbaude, nedrīkst atlikt pagarināšanas dēļ.

9. NODAĻA

ĪPA