1988L0077 — LV — 01.05.2004 — 004.001

Šis dokuments ir izveidots vienīgi dokumentācijas nolūkos, un iestādes neuzņemas nekādu atbildību par tā saturu

►B ▼M3 PADOMES DIREKTĪVA (1987. gada 3. decembris) par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz pasākumiem, kas jāveic, lai samazinātu gāzveida un daļiņveida piesārņotāju emisiju no kompresijaizdedzes motoriem, kuri paredzēti transportlīdzekļiem, un gāzveida piesārņotāju emisiju no dzirksteļaizdedzes motoriem, ko darbina ar dabasgāzi vai sašķidrinātu naftas gāzi un kas paredzēti transportlīdzekļiem (88/77/EEK) ▼B (OV L 036, 9.2.1988, p.33)

Grozīta ar:





Grozīta ar:







(*) Šis tiesību akts nekad nav publicēts latviešu valodā.









▼B

▼M3

PADOMES DIREKTĪVA

(1987. gada 3. decembris)

par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz pasākumiem, kas jāveic, lai samazinātu gāzveida un daļiņveida piesārņotāju emisiju no kompresijaizdedzes motoriem, kuri paredzēti transportlīdzekļiem, un gāzveida piesārņotāju emisiju no dzirksteļaizdedzes motoriem, ko darbina ar dabasgāzi vai sašķidrinātu naftas gāzi un kas paredzēti transportlīdzekļiem

(88/77/EEK)

▼B







EIROPAS KOPIENU PADOME, ņemot vērā Eiropas Ekonomikas kopienas dibināšanas līgumu un jo īpaši tā 100.a pantu, ņemot vērā Komisijas priekšlikumu ( 1 ), sadarbībā ar Eiropas Parlamentu ( 2 ), ņemot vērā Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu ( 3 ), tā kā ir svarīgi veikt pasākumus, lai pakāpeniski izveidotu iekšējo tirgu līdz 1992. gada 31. decembrim; tā kā iekšējais tirgus aptver telpu bez iekšējām robežām, kurā ir nodrošināta preču, personu, pakalpojumu un kapitāla brīva aprite; tā kā Eiropas Kopienu pirmā rīcības programma par vides aizsardzību, kuru Padome apstiprināja 1973. gada 22. novembrī, aicināja ņemt vērā jaunākos zinātnes sasniegumus cīņā pret atmosfēras piesārņojumu, ko izraisa mehānisko transportlīdzekļu izplūdes gāzes, un attiecīgi grozīt agrāk pieņemtās direktīvas; tā kā trešā darbības programma paredz pielikt vairāk pūļu, lai ievērojami samazinātu tagadējo piesārņotāju izplūdes līmeni no mehāniskajiem transportlīdzekļiem; tā kā tehniskās prasības, kurām jāatbilst mehāniskiem transportlīdzekļiem atbilstīgi valsts tiesību aktiem, cita starpā, attiecas uz gāzveida piesārņotāju izplūdi no dīzeļmotoriem, ko lieto transportlīdzekļos; tā kā šīs prasības ir katrā dalībvalstī citādas; tā kā šīs atšķirības var ierobežot minēto ražojumu brīvu apriti; tā kā tāpēc visām dalībvalstīm jāpieņem vienādas prasības, papildinot vai aizvietojot esošos noteikumus, lai varētu katram transportlīdzekļu tipam piemērot EEK tipa apstiprinājumu, uz ko attiecas Padomes Direktīvā 70/156/EEK (1970. gada 6. februāris) par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz mehānisko transportlīdzekļu un to piekabju tipa apstiprinājumu ( 4 ), kurā jaunākie grozījumi izdarīti ar Direktīvu 87/403/EEK ( 5 ); tā kā vēlams ievērot tehniskās prasības, ko pieņēmusi ANO Eiropas Ekonomikas komisija savos Noteikumos Nr. 49. (vienoti noteikumi par dīzeļmotoru apstiprinājumu attiecībā uz gāzveida piesārņotāju emisiju), kas ir pievienots 1958. gada 20. martā Nolīgumam par vienotu apstiprināšanas noteikumu pieņemšanu un savstarpēju apstiprinājuma atzīšanu mehānisko transportlīdzekļu aprīkojumam un daļām; tā kā Komisija ir apņēmusies ne vēlāk kā līdz 1998. gada beigām iesniegt Padomei priekšlikumus attiecībā uz robežvērtību samazināšanu trim piesārņotājiem, uz ko attiecas šī direktīva, un robežvērtību noteikšanu daļiņu emisijām, IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU.







▼M3

1. pants

Šajā direktīvā:

— “transportlīdzeklis”ir jebkurš transportlīdzeklis, kas noteikts Direktīvas 70/156/EEK II pielikuma A iedaļā un ko piedzen ar kompresijaizdedzes vai gāzes motoru, izņemot M1 kategorijas transportlīdzekļus, kuru tehniski pieļaujamā pilnā masa ir 3,5 t vai mazāka,

— “kompresijaizdedzes vai gāzes motors”ir transportlīdzekļa vilces piedziņas avots, kam kā tehniski atsevišķai vienībai saskaņā ar Direktīvas 70/156/EEK 2. pantu var piešķirt tipa apstiprinājumu,

— “EEV”ir uzlabots, videi mazāk kaitīgs transportlīdzeklis, ko piedzen ar motoru, kurš atbilst pieļaujamām emisijas robežvērtībām, kas norādītas I pielikuma 6.2.1. iedaļā, tabulu C rindā.

▼B

2. pants

1. No 1988. gada 1. jūlija neviena dalībvalsts, pamatojoties uz gāzveida piesārņotāju izplūdi no motoriem, nedrīkst:

— atteikties piešķirt EEK tipa apstiprinājumu vai izsniegt dokumentu, kas paredzēts Direktīvas 70/156/EEK 10. panta 1. punkta pēdējā ievilkumā, vai piešķirt valsts tipa apstiprinājumu transportlīdzekļa tipam, ko darbina ar dīzeļmotoru, vai

— aizliegt šādu jaunu transportlīdzekļu reģistrāciju, pārdošanu, nodošanu ekspluatācijā vai lietošanu, vai

— atteikties piešķirt EEK tipa apstiprinājumu vai valsts tipa apstiprinājumu dīzeļmotora tipam, vai

— aizliegt pārdot vai lietot jaunus dīzeļmotorus,

ja šīs direktīvas pielikumu prasības ir izpildītas.

2. No 1988. gada 1. jūlija dalībvalstis, atsaucoties uz gāzveida piesārņotājiem, kas izplūst no motora, var:

— atteikties piešķirt valsts tipa apstiprinājumu transportlīdzekļa tipam, kuru darbina dīzeļmotors, vai

— atteikties piešķirt valsts tipa apstiprinājumu dīzeļmotora tipam,

ja šīs direktīvas pielikumu prasības nav ievērotas.

3. Līdz 1990. gada 30. septembrim 2. punktu nepiemēro transportlīdzekļu tipiem, ko darbina dīzeļmotors, un dīzeļmotora tipiem, ja dīzeļmotors ir pielikumā klasificēts ar tipa apstiprinājuma sertifikātu, kas piešķirts pirms minētā datuma saskaņā ar Direktīvu 72/306/EEK.

4. No 1990. gada 1. oktobra dalībvalstis, atsaucoties uz gāzveida piesārņojumu, kas izplūst no motora, drīkst:

— aizliegt tādu jaunu transportlīdzekļu reģistrāciju, pārdošanu, nodošanu ekspluatācijā vai lietošanu, ko darbina dīzeļmotors, vai

— aizliegt jaunu dīzeļmotoru pārdošanu un lietošanu,

ja nav ievērotas šīs direktīvas pielikumu prasības.

3. pants

1. Dalībvalsts, kas ir piešķīrusi tipa apstiprinājumu dīzeļmotora tipam, veic pasākumus, lai tā būtu informēta par jebkuru I pielikuma 2.3. punktā minētas daļas vai parametra pārveidojumu. Dalībvalsts kompetentās iestādes nolemj, vai pārveidotajam transportlīdzeklim ir vajadzīgi jauni testi un sastādāms jauns ziņojums. Ja testi atklāj neatbilstību šai direktīvai, pārveidojumus neapstiprina.

2. Dalībvalsts, kas ir piešķīrusi tipa apstiprinājumu transportlīdzeklim attiecībā uz dīzeļmotora tipu, veic vajadzīgos pasākumus, lai tā būtu informēta par jebkuru šāda tipa transportlīdzekļa pārveidojumu attiecībā uz uzstādīto motoru. Šīs dalībvalsts kompetentās iestādes nolemj, vai pēc šāda pārveidojuma ir jāveic pasākumi, piemērojot Direktīvu 70/156/EEK, un jo īpaši tās 4. un 6. pantu.

4. pants

Vajadzīgos grozījumus, pielāgojot pielikumu prasības tehnikas attīstībai, pieņem saskaņā ar procedūru, kas noteikta Direktīvas 70/156/EEK 13. pantā.

5. pants

1. Dalībvalstīs stājas spēkā normatīvie un administratīvie akti, kas vajadzīgi, lai izpildītu šo direktīvu līdz 1988. gada 1. jūlijam. Dalībvalstis par to tūlīt informē Komisiju.

2. Tiklīdz šī direktīva ir paziņota, dalībvalstis informē Komisiju – pietiekami laicīgi, lai tā varētu iesniegt savus komentārus – par svarīgākajiem normatīvo un administratīvo aktu noteikumu projektiem, ko tās gatavojas pieņemt jomā, uz kuru attiecas šī direktīva.

6. pants

Ne vēlāk kā 1988. gada beigās Padome, pamatojoties uz Komisijas priekšlikumu, izskatīs šajā direktīvā minēto trīs piesārņotāju robežvērtību tālāku samazināšanu un robežvērtību noteikšanu daļiņu emisijai.

7. pants

Šī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.

▼M3









I PIELIKUMS

PIEMĒROŠANAS JOMA, DEFINĪCIJAS UN SAĪSINĀJUMI, PIETEIKUMS EK TIPA APSTIPRINĀJUMAM, SPECIFIKĀCIJAS UN TESTI, UN RAŽOJUMU ATBILSTĪBA

1. PIEMĒROŠANAS JOMA

Šī direktīva attiecas uz gāzveida un daļiņveida piesārņotājiem no transportlīdzekļiem, kas aprīkoti ar kompresijaizdedzes motoru, un gāzveida piesārņotājiem no visiem transportlīdzekļiem, kuri aprīkoti ar dzirksteļaizdedzes motoru, ko darbina ar dabasgāzi vai sašķidrinātu naftas gāzi, un uz kompresijaizdedzes un dzirksteļaizdedzes motoriem, kuri norādīti 1. pantā, izņemot tos N1, N2 un M2 kategorijas transportlīdzekļus, kam tipa apstiprinājums piešķirts saskaņā ar Padomes Direktīvu 70/220/EEK ( 6 ), kurā jaunākie grozījumi izdarīti ar Komisijas Direktīvu 98/77/EK ( 7 ).

2. DEFINĪCIJAS UN SAĪSINĀJUMI

Šajā direktīvā:

2.1. Testa ciklsir testēšanas stadiju secība, kur katrā stadijā motoram jādarbojas ar noteiktiem apgriezieniem un griezes momentu vienmērīgas darbības režīmā (ESC tests) vai pārejas ekspluatācijas apstākļos (ETC, ELR tests);

2.2. “Motora (motoru saimes) apstiprinājums”ir motoru tipa (motoru saimes) apstiprinājums, kas attiecas uz gāzveida un daļiņveida piesārņotāju emisiju;

2.3. “Dīzeļmotors” ir motors, kas darbojas pēc kompresijaizdedzes principa; “Gāzes motors” ir motors, ko darbina ar dabasgāzi (NG) vai sašķidrinātu naftas gāzi (LPG);

2.4. “Motoru tips”ir tādu motoru kategorija, kas neatšķiras pēc tādiem būtiskiem rādītājiem kā šās direktīvas II pielikumā noteiktie motora parametri;

2.5. “Motoru saime”ir izgatavotāju noteikta tādu motoru grupa, kam pēc šās direktīvas II pielikuma 2. papildinājumā noteiktās konstrukcijas ir līdzīgi izplūdes gāzu emisijas parametri; visiem vienas saimes motoriem jāatbilst piemērojamām emisijas robežvērtībām;

2.6. “Standarta motors”ir motors, kas no motoru saimes atlasīts tā, ka tā emisijas parametri ir raksturīgi visiem attiecīgās saimes motoriem;

▼M4

2.7. “Gāzveida piesārņotāji”ir oglekļa oksīds, ogļūdeņraži (pieņemot attiecību CH1,85 dīzeļmotoriem, CH2,525 LPG motoriem un CH2,93 NG (NMHC) motoriem un nosacītu CH3O0,5 molekulu etanola dīzeļmotoriem), metāns (pieņemot attiecību CH4 NG motoriem) un slāpekļa oksīdi, pēdējos izsakot slāpekļa dioksīda (NO2) ekvivalentā. “Daļiņveida piesārņotāji”ir visas vielas, ko savāc noteiktā filtrējošā vidē pēc tam, kad motora izplūdes gāzes ir atšķaidītas ar tīru filtrētu gaisu tā, lai temperatūra nepārsniedz 325 K (52 °C);

▼M3

2.8. “Dūmi”ir dīzeļmotora izplūdes plūsmā suspendētas daļiņas, kas absorbē, atstaro vai lauž gaismu;

2.9. “Lietderīgā jauda”ir EK kW izteikta jauda, ko testēšanas stendā iegūst kloķvārpstas galā, vai tās ekvivalents, kuru mēra saskaņā ar EK jaudas mērīšanas metodi, kura izklāstīta Komisijas Direktīvā 80/1269/EEK ( 8 ), kur jaunākie grozījumi izdarīti ar Direktīvu 97/21/EK; ( 9 )

2.10. “Deklarētā maksimālā jauda (Pmaks.)”ir EK kW izteikta maksimālā jauda (lietderīgā jauda), ko izgatavotājs deklarējis tipa apstiprinājuma pieteikumā;

2.11. “Procentuālā slodze”ir iegūstamā maksimālā griezes momenta attiecība pret motora apgriezienu skaitu;

2.12. “ESCtests”ir testa cikls, kurā saskaņā ar šā pielikuma 6.2. iedaļu piemēro 13 režīmus ar vienmērīgiem motora apgriezieniem;

2.13. “ELRtests”ir testa cikls, kurā saskaņā ar šā pielikuma 6.2. iedaļu nemainīgiem motora apgriezieniem secīgi piemēro slodzes pakāpes;

2.14. “ETCtests”ir testa cikls, kurā saskaņā ar šā pielikuma 6.2. iedaļu piemēro 1 800vienas sekundes pārejas ekspluatācijas režīmus;

2.15. “Motora ekspluatācijas apgriezienu diapazons”ir motora apgriezienu skaita diapazons, ko visbiežāk izmanto, motoru ekspluatējot, un kas saskaņā ar šīs direktīvas III pielikumu ir starp mazo apgriezienu skaitu un lielo apgriezienu skaitu;

2.16. “Mazie apgriezieni (nlo)”ir motora mazākais apgriezienu skaits, kas dod 50 % deklarētās maksimālās jaudas;

2.17. “Lielie apgriezieni (nhi)”ir motora lielākais apgriezienu skaits, kas dod 70 % deklarētās maksimālās jaudas;

2.18. “Motora A, B un C apgriezieni”ir testa apgriezienu skaits motora ekspluatācijas apgriezienu diapazonā, kas jāizmanto ESC un ELR testā, kurš izklāstīts šās direktīvas III pielikuma 1. papildinājumā;

2.19. “Kontroles diapazons”ir diapazons starp motora A un C apgriezieniem un starp 25 — 100 procentu slodzi;

2.20. “Nominālie apgriezieni (nref)”ir 100 procenti to apgriezienu vērtības, kas jāizmanto, lai denormalizētu relatīvās apgriezienu vērtības, kas iegūtas ETC testā, kā izklāstīts šīs direktīvas III pielikuma 2. papildinājumā;

2.21. “Dūmmērs”ir ierīce, kas paredzēta dūmu daļiņu radītas dūmainības mērīšanai pēc gaismas dzēšanas principa;

2.22. “NGgāzu grupa”ir H vai L grupa saskaņā ar 1993. gada novembra Eiropas standartu EN 437;

2.23. “Pašregulācija”ir jebkura motora funkcija, kas dod iespēju uzturēt nemainīgu gaisa/degvielas attiecību;

2.24. “Atkārtota kalibrēšana”ir NGmotora regulēšana, lai tādu pašu darbību (jaudu, degvielas patēriņu) nodrošinātu ar citas grupas dabasgāzi;

2.25. “Vobeindekss (apakšējais W1 vai augšējais Wu)” ir tilpuma vienības gāzes sadegšanas siltuma un tās relatīvā blīvuma kvadrātsaknes attiecība vienādos standarta apstākļos:

2.26. “λ — nobides koeficients (Sλ)”ir izteiksme, kas raksturo vajadzīgo motora vadības sistēmas elastību attiecībā uz liekā gaisa attiecības “λ” izmaiņu, ja motoru darbina ar gāzu maisījumu, kurš atšķiras no tīra metāna (Sλ aprēķinu skatīt VII pielikumā).

2.27. “EEV”ir uzlabots, videi mazāk kaitīgs transportlīdzeklis, kas pieder pie tāda tipa transportlīdzekļiem, kurus piedzen ar motoru, kas atbilst pieļaujamām emisijas robežvērtībām, kuras iekļautas šā pielikuma 6.2.1. iedaļas tabulu C rindā;

2.28. ▼M4 “ Izslēgšanas ierīce ” ir ierīce, ar ko mēra, konstatē vai maina ekspluatācijas vērtības (piemēram, transportlīdzekļa ātrumu, motora apgriezienus, ieslēgto pārnesumu, temperatūru, ieplūdes spiedienu vai kādu citu parametru) un reaģē uz tām, lai ieslēgtu, pārveidotu, kavētu vai atslēgtu kādas emisijas kontroles sistēmas sastāvdaļas darbību vai funkciju tā, ka emisijas kontroles sistēmas efektivitāte samazinās transportlīdzekļa normālas ekspluatācijas apstākļos, ja šādas ierīces lietošana pēc būtības nav iekļauta piemērojamās emisijas sertifikācijas testa procedūrās. ▼M3 Šādu ierīci neuzskata par izslēgšanas ierīci, ja: — ierīce ir vajadzīga uz laiku, lai aizsargātu motoru pret pārejošiem ekspluatācijas apstākļiem, kas varētu radīt bojājumus vai defektus, un ja šajā nolūkā nav piemērojami tādi pasākumi, kuri nemazina emisijas kontroles sistēmas efektivitāti; — ierīce darbojas tikai pēc vajadzības, motoru iedarbinot un/vai iesildot, un šajā nolūkā nav piemērojami tādi pasākumi, kas nemazina emisijas kontroles sistēmas efektivitāti. 1. attēls Testa ciklu speciālās definīcijas

▼M4

2.29. “Kontroles palīgierīce”ir motora vai transportlīdzekļa sistēma, funkcija vai kontroles stratēģija, ko uzstāda motoram un/vai tā papildaprīkojumam, lai aizsargātu pret ekspluatācijas apstākļiem, kuri varētu izraisīt bojājumu vai defektu, vai ar ko atvieglo motora iedarbināšanu. Kontroles palīgierīce var būt arī stratēģija vai mērierīce, ja ir pietiekami pierādīts, ka tā nav izslēgšanas ierīce.

2.30. “Neracionāla emisijas kontroles stratēģija”ir jebkura stratēģija vai mērierīce, kas, transportlīdzeklim darbojoties normālos ekspluatācijas apstākļos, samazina emisijas kontroles sistēmas efektivitāti tā, ka tā ir mazāka par to, kura gaidāma piemērojamās testa procedūrās.

▼M3

►M4 2.31. ◄ Simboli un saīsinājumi. ►M4 2.31.1. ◄ Testu parametru simboli.



Simbols Mērvienība Termins AP m2 Izokinētiskās zondes šķērsgriezuma laukums AT m2 Izplūdes caurules šķērsgriezuma laukums CEE — Etāna efektivitāte/lietderība CEM — Metāna efektivitāte C1 — Oglekļa 1 atomam ekvivalents ogļūdeņradis conc ppm/tilp. % Indekss, ar ko norāda koncentrāciju D0 m3/s PDF kalibrēšanas funkcijas leņķis DF — Atšķaidījuma koeficients D — Besela funkcijas konstante E — Besela funkcijas konstante ez g/kWh Interpolētā NOx emisija kontrolpunktā fa — Laboratorijas gaisa korekcijas koeficients fc s-1 Besela filtra atslēgšanās frekvence/robežfrekvence ffh — Degvielai specifisks koeficients mitra stāvokļa koncentrācijas attiecināšanai pret sausa stāvokļa koncentrāciju Fs — Stehiometriskais koeficients GAIRW kg/h Ieplūdes gaisa masas caurplūdums, rēķinot uz mitru gaisu GAIRD kg/h Ieplūdes gaisa masas caurplūdums, rēķinot uz sausu gaisu GDILW kg/h Atšķaidīšanas gaisa masas caurplūdums, rēķinot uz mitru gaisu GEDFW kg/h Ekvivalentais atšķaidīto izplūdes gāzu masas caurplūdums, rēķinot uz mitrām gāzēm GEXHW kg/h Izplūdes gāzu masas caurplūdums, rēķinot uz mitrām gāzēm GFUEL kg/h Degvielas masas caurplūdums GTOTW kg/h Atšķaidītu izplūdes gāzu masas caurplūdums, rēķinot uz mitrām gāzēm H MJ/m3 Sadegšanas siltuma vērtība HREF g/kg Absolūtā mitruma nominālā vērtība (10,71 g/kg) Ha g/kg Iesūcamā gaisa absolūtais mitrums Hd g/kg Atšķaidīšanas gaisa absolūtais mitrums HTCRAT mol/mol Ūdeņraža attiecība pret oglekli i — Indekss atsevišķa režīma apzīmēšanai K — Besela konstante k m-1 Gaismas absorbcijas koeficients K H, D — NOx mitruma korekcijas koeficients dīzeļmotoriem K H, G — NOx mitruma korekcijas koeficients gāzes motoriem Kv CFV kalibrēšanas funkcija KW, a — Korekcijas koeficients ieplūdes gaisa pārrēķināšanai no sausa uz mitru KW, d — Korekcijas koeficients atšķaidīšanas gaisa pārrēķināšanai no sausa uz mitru KW, e — Korekcijas koeficients atšķaidītu izplūdes gāzu pārrēķināšanai no sausām uz mitrām KW, r — Korekcijas koeficients neatšķaidītu izplūdes gāzu pārrēķināšanai no sausām uz mitrām L % Griezes moments procentos no testa ātruma maksimālā griezes momentā La m Optiskā ceļa lietderīgais garums m POP kalibrēšanas funkcijas slīpums mass g/h vai g Indekss izmešu masas plūsmas ātruma apzīmēšanai Mdil kg Caur daļiņu parauga ņemšanas filtriem izgājušā atšķaidīšanas gaisa parauga masa Md mg Atšķaidīšanas gaisā savākto daļiņu parauga masa Mf mg Savākto daļiņu parauga masa Mf, p mg Pirmējā filtrā savākto daļiņu parauga masa Mf, b mg Palīgfiltrā savākto daļiņu parauga masa MSAM Caur daļiņu parauga ņemšanas filtriem izgājušā atšķaidīta izplūdes gāzu parauga masa MSEC kg Otrējā atšķaidīšanas gaisa masa MTOTW kg Kopējā CVS masa visā ciklā, rēķinot uz mitru bāzi MTOTW, i kg Momentānās CVS masa, rēķinot uz mitru bāzi N % Dūmainība NP — POP kopējie apgriezieni visā ciklā Np, i — POP apgriezieni laika intervālā n min-1 Motora apgriezieni np s-1 PDP ātrums nhi min-1 Lieli motora apgriezieni nlo min-1 Mazi motora apgriezieni nref min-1 Motora standarta/nominālie apgriezieni ETC testā Pa kPa Motora ieplūdes gaisa piesātināta tvaika spiediens pa kPa Absolūtais spiediens pb kPa Kopējais gaisa spiediens Pd kPa Atšķaidīšanas gaisa piesātināta tvaika spiediens Ps kPa Sausas atmosfēras spiediens P1 kPa Retinājuma spiediens sūkņa ieplūdes atverē P(a) kW Jauda, ko absorbē palīgierīces, kuras jāuzstāda testa nolūkā P(b) kW Jauda, ko absorbē palīgierīces, kuras jānoņem testa nolūkā P(n) kW Lietderīgā jauda bez korekcijas P(m) kW Izmēģinājumu stendā izmērītā jauda Ω — Besela konstante Qs m3/s CVS tilpuma caurplūdums q — Atšķaidījuma pakāpe r — Izokinētiskās zondes un izplūdes caurules šķērsgriezumu laukumu attiecība Ra % Ieplūdes gaisa relatīvais mitrums Rd % Atšķaidīšanas gaisa relatīvais mitrums Rf — FID atbildes koeficients ρ kg/m3 5) blīvums; S kW Dinamometra iestatījums Si m-1 Momentāno dūmu vērtība Sλ — Nobīdes koeficients T K Absolūtā temperatūra Ta K Ieplūdes gaisa absolūtā temperatūra t s Mērīšanas laiks te s Elektriskās reakcijas laiks tf s Filtra reakcijas laiks Besela funkcijai tp s Fizikālās reakcijas laiks Δt s Laika intervāls starp secīgiem dūmu datiem (= 1/parauga ņemšanas frekvence) Δti s Laika intervāls momentānai CFV plūsmai τ % Dūmu caurlaidība V0 m3/apgr. POP tilpuma caurplūdums faktiskos apstākļos W — Vobeindekss wact kWh ETC cikla faktiskais darbs Wref kWh ETC standarta cikla darbs WF — Svēruma koeficients WFE — Efektīvais svēruma koeficients X0 M3/apgr. PDF tilpuma caurplūduma kalibrēšanas funkcija Yi m-1 Besela vidējā 1 s dūmu vērtība ▼M4 2.31.2. Ķīmisko sastāvdaļu simboli.



CH4 metāns C2H6 etāns C2H5OH etanols C3H8 propāns CO oglekļa oksīds DOP dioktilftalāts CO2 oglekļa dioksīds HC ogļūdeņraži NMHC ogļūdeņraži, izņemot metānu NOx slāpekļa oksīdi NO slāpekļa (II) oksīds NO2 slāpekļa dioksīds PT daļiņas ▼M3 ►M4 2.31.3. ◄ Saīsinājumi



CFV Kritiskās plūsmas Venturi caurule CLD Hemiluminiscences detektors ELR Eiropā pieņemtā slodzes reakcijas tests ESC Eiropā pieņemtais vienmērīgas darbības cikls ETC Eiropā pieņemtais mainīgas darbības cikls FID Liesmas jonizācijas detektors GC Gāzu hromatogrāfs HCLD Karsēts hemiluminiscences detektors HFID Karsētas liesmas jonizācijas detektors LPG Sašķidrināta naftas gāze NDIR Nedispersīvs infrasarkanais analizators NG Dabasgāze NMC Gāzu, izņemot metānu, nošķīrējs

3. EK TIPA APSTIPRINĀJUMA PIETEIKUMS.

3.1. Motoru tipa vai motoru saimes kā atsevišķas tehniskas vienības EK tipa apstiprinājuma pieteikums.

3.1.1. Motoru tipa vai motoru saimes EK tipa apstiprinājuma pieteikumu attiecībā uz gāzveida un daļiņveida piesārņotāju emisiju dīzeļmotoriem un attiecībā uz gāzveida piesārņotāju emisiju gāzes motoriem iesniedz motora izgatavotājs vai attiecīgi pilnvarots pārstāvis.

3.1.2. Tam pievieno šādus dokumentus trijos eksemplāros un šādas ziņas: 3.1.2.1. Motoru tipa vai motoru saimes aprakstu, pēc vajadzības iekļaujot ziņas, kas minētas šīs direktīvas II pielikumā un kas atbilst Direktīvas 70/156/EEK 3. un 4. panta prasībām.

3.1.3. Motoru, kas atbilst “motoru tipa” vai “standarta motora” parametriem, kuri aprakstīti II pielikumā, nodod tehniskajam dienestam, kas atbild par apstiprinājuma testiem, kuri noteikti 6. iedaļā.

3.2. EK tipa apstiprinājuma pieteikums transportlīdzekļa tipam attiecībā uz tā motoru.

3.2.1. Tāda transportlīdzekļu EK tipa apstiprinājuma pieteikumu, kas attiecas uz gāzveida un daļiņveida piesārņotāju emisiju dīzeļmotoriem vai to saimei un uz gāzveida piesārņotāju emisiju gāzes motoriem vai to saimei, iesniedz transportlīdzekļa izgatavotājs vai attiecīgi pilnvarots pārstāvis.

3.2.2. Tam pievieno šādus dokumentus trijos eksemplāros un šādas ziņas: 3.2.2.1. Transportlīdzekļu tipa, ar motoru saistīto transportlīdzekļa daļu un motoru tipa vai motoru saimes aprakstu, pēc vajadzības iekļaujot ziņas, kas minētas II pielikumā, kopā ar dokumentāciju, kura vajadzīga, piemērojot Direktīvas 70/156/EEK 3. pantu,

3.3. EK tipa apstiprinājuma pieteikums transportlīdzekļa tipam ar apstiprinātu motoru.

3.3.1. Tāda transportlīdzekļu apstiprinājuma pieteikumu, kas attiecas uz gāzveida un daļiņveida piesārņotāju emisiju apstiprinātiem dīzeļmotoriem vai to saimei un uz gāzveida piesārņotāju emisiju apstiprinātiem gāzes motoriem vai to saimei, iesniedz transportlīdzekļa izgatavotājs vai attiecīgi pilnvarots pārstāvis.

3.3.2. Tam pievieno šādus dokumentus trijos eksemplāros un šādas ziņas: 3.3.2.1. Transportlīdzekļu tipa un ar motoru saistīto transportlīdzekļa daļu aprakstu, pēc vajadzības iekļaujot ziņas, kas minētas II pielikumā, un EK tipa apstiprinājuma sertifikātu (VI pielikums) attiecībā uz motora tipu vai, ja vajadzīgs, motoru saimi, kā atsevišķu tehnisku vienību, kas ir uzstādīta attiecīgajā transportlīdzeklī, kopā ar dokumentāciju, kura vajadzīga, piemērojot Direktīvas 70/156/EEK 3. pantu.

▼M4

4. EK TIPA APSTIPRINĀŠANA

4.1. Universālas degvielas EK tipa apstiprinājuma piešķiršana

Universālas degvielas EK tipa apstiprinājumu piešķir, ievērojot šādas prasības:

4.1.1. Dīzeļdegvielai, ja standarta motors atbilst šīs direktīvas prasībām, kas attiecas uz standarta degvielu, kura noteikta IV pielikumā.

4.1.2. Ja lieto dabasgāzi, jāpierāda, ka standarta motors spēj pielāgoties jebkura sastāva degvielai, kāda var būt tirgū. Parasti ir divu veidu dabasgāzes degviela — degviela ar lielu siltumietilpību (H gāze) un degviela ar mazu siltumietilpību (L gāze) — bet abu veidu degviela ievērojami izplešas; tās ievērojami atšķiras pēc enerģijas satura, ko izsaka ar Wobbe indeksu un λ novirzes koeficientu (Sλ). Wobbe indeksu un Sλ aprēķina pēc formulām, kas norādītas 2.25. un 2.26. iedaļā. Uzskata, ka dabasgāzes ar λ novirzes koeficientu no 0,89 līdz 1,08 (0,89 ≤ Sλ ≤ 1,08) pieder pie H gāzēm, bet dabasgāzes ar λ novirzes koeficientu no 1,08 līdz 1,19 (1,08 ≤ Sλ ≤ 1,19) pieder pie L gāzēm. Standarta degvielu sastāvs atspoguļo Sλ galējās izmaiņas. Standarta motoram bez degvielas padeves pārregulēšanas starp abiem testiem jāatbilst šīs direktīvas prasībām par standarta degvielu GR (1. degviela) un G25 (2. degviela), kas noteiktas IV pielikumā. Tomēr atļauts pēc degvielas maiņas bez mērīšanas izpildīt vienu pielāgošanas ETC. Pirms testēšanas standarta motors jāiesilda pēc procedūras, kas noteikta III pielikuma 2. papildinājuma 3. punktā. 4.1.2.1. Pēc izgatavotāja pieprasījuma motoru var testēt ar vēl vienu degvielu (3. degvielu), ja λ novirzes koeficients (Sλ) ir no 0,89 (t.i., apakšējās GR robežas) līdz 1,19 (t.i., augšējai G25 robežai), piemēram, ja 3. degviela ir tirgus degviela. Šāda testa rezultātus var izmantot par pamatu ražojuma atbilstības vērtējumam.

4.1.3. Ja dabasgāzes motoru, kas pats pielāgojas, no vienas puses, H gāzēm, un, no otras puses, L gāzēm un ko pārslēdz no Hgāzēm uz L gāzēm un otrādi ar slēdzi, standarta motors visos slēdža stāvokļos jātestē ar attiecīgo standarta degvielu, kura abu grupu gāzēm noteikta IV pielikumā. H grupas gāzēm ir šādas degvielas — GR (1. degviela) un G23 (3. degviela), un L grupas gāzēm ir šādas degvielas — G25 (2. degviela) un G23 (3. degviela). Standarta motoram jāatbilst šīs direktīvas prasībām abos slēdža stāvokļos bez nekādas degvielas padeves pārregulēšanas starp abiem testiem visos slēdža stāvokļos. Tomēr ir atļauts pēc degvielas maiņas bez mērīšanas izpildīt vienu pielāgošanas ETC. Pirms testēšanas standarta motors jāiesilda pēc procedūras, kas noteikta III pielikuma 2. papildinājuma 3. punktā. 4.1.3.1. Pēc izgatavotāja prasības motoru var testēt ar vēl vienu degvielu (3. degvielu) G23 vietā, ja λ novirzes koeficients (Sλ) ir no 0,89 (t.i., apakšējās GR robežas) līdz 1,19 (t.i., augšējai G25 robežai), piemēram, ja 3. degviela ir tirgus degviela. Šāda testa rezultātus var izmantot par pamatu ražojuma atbilstības vērtējumam.

4.1.4. Dabasgāzes motoriem emisijas rezultātu attiecība “r” katrai piesārņotājvielai jānoteic šādi: vai un

4.1.5. Ja lieto LPG, jāpierāda, ka standarta motors spēj pielāgoties jebkura sastāva degvielai, kāda var būt tirgū. LPG sastāvā mainās C3/C4. Minētās izmaiņas atspoguļojas standarta degvielās. Standarta motoram bez degvielas padeves pārregulēšanas starp abiem testiem jāatbilst prasībām par A un B standarta degvielu, kas noteiktas IV pielikumā. Tomēr ir atļauts pēc degvielas maiņas bez mērīšanas izpildīt vienu pielāgošanas ETC. Pirms testēšanas standarta motors jāiesilda pēc procedūras, kas noteikta III pielikuma 2. papildinājuma 3. punktā. 4.1.5.1. Emisijas rezultātu attiecība “r” katrai piesārņotājvielai jānoteic šādi:

4.2. Ierobežota diapazona degvielas EK tipa apstiprinājuma piešķiršana

Ierobežota diapazona degvielas EK tipa apstiprinājumu piešķir, ievērojot šādas prasības:

4.2.1. Tāda motora apstiprināšana attiecībā uz izplūdes izmešiem, kas darbojas ar dabasgāzi un kas paredzēts H grupas gāzēm vai L grupas gāzēm. Standarta motors jātestē ar attiecīgo standarta degvielu, kas attiecīgās grupas gāzēm noteikta IV pielikumā. H grupas gāzēm ir šādas degvielas — GR (1. degviela) un G23 (3. degviela), un L grupas gāzēm ir šādas degvielas — G25 (2. degviela) un G23 (3. degviela). Standarta motoram bez degvielas padeves pārregulēšanas starp abiem testiem jāatbilst šīs direktīvas prasībām. Tomēr atļauts pēc degvielas maiņas bez mērīšanas izpildīt vienu pielāgošanas ETC. Pirms testēšanas standarta motors jāiesilda pēc procedūras, kas noteikta III pielikuma 2. papildinājuma 3. punktā. 4.2.1.1. Pēc izgatavotāja prasības motoru var testēt ar vēl vienu degvielu (3. degvielu) G23 vietā, ja λ novirzes koeficients (Sλ) ir no 0,89 (t.i., apakšējās GR robežas) līdz 1,19 (t.i., augšējai G25 robežai), piemēram, ja 3. degviela ir tirgus degviela. Šāda testa rezultātus var izmantot par pamatu ražojuma atbilstības vērtējumam. 4.2.1.2. Emisijas rezultātu attiecība “r” katrai piesārņotājvielai jānoteic šādi: vai un 4.2.1.3. Kad motoru piegādā pircējam, uz tā jābūt etiķetei (skatīt 5.1.5. punktu) ar norādi, kuras grupas gāzēm motors ir apstiprināts.

4.2.2. Tāda motora apstiprināšana attiecībā uz izmetes emisijām, kas darbojas ar dabasgāzi vai LPG un kas paredzēts viena specifiska sastāva degvielai. 4.2.2.1. Standarta motoram jāatbilst emisijas prasībām, kas noteiktas IV pielikumā, ja testē ar GR un G25 standarta degvielu attiecībā uz dabasgāzi vai ar A un B standarta degvielu attiecībā uz LPG. Starp testiem atļauts precīzi noregulēt degvielas padeves sistēmu. Šajā precīzajā regulēšanā ietilpst degvielas padeves datu bāzes atkārtota kalibrēšana, nemainot kontroles pamatstratēģiju vai datu bāzes pamatstruktūru. Pēc vajadzības drīkst apmainīt daļas, kas tieši saistītas ar degvielas plūsmas daudzumu (piemēram, iesmidzināšanas sprauslas). 4.2.2.2. Pēc izgatavotāja prasības motoru var testēt ar GR un G23 standarta degvielu vai G25 un G23 standarta degvielu, un šajā gadījumā tipa apstiprinājums ir derīgs attiecīgi tikai H grupas gāzēm vai L grupas gāzēm. 4.2.2.3. Kad motoru piegādā pircējam, uz tā jābūt etiķetei (skatīt 5.1.5. punktu) ar norādi, kura sastāva degvielai motors ir kalibrēts.

4.3. Saimes motora apstiprinājums, kas attiecas uz izplūdes gāzu emisiju

4.3.1. Izņemot gadījumu, kas minēts 4.3.2. punktā, standarta motora apstiprinājums, kurš attiecas uz tādas grupas jebkura sastāva degvielu, kam standarta motors apstiprināts (ja motori aprakstīti 4.2.2. punktā) vai tādas pašas grupas degvielām (ja motori aprakstīti 4.1. vai 4.2. punktā), jāattiecina uz visiem saimes motoriem bez turpmākas testēšanas.

4.3.2. Sekundārā testa motors Ja, iesniedzot pieteikumu motora vai transportlīdzekļa tipa apstiprinājumam, kas attiecas uz motoru, kurš pieder pie kādas motoru saimes, tehniskais dienests konstatē, ka attiecībā uz izraudzīto standarta motoru iesniegtais pieteikums pilnībā nepārstāv motoru saimi, kas noteikta I pielikuma 1. papildinājumā, tehniskais dienests testēšanai var izraudzīties papildu standarta testa motoru.

4.4. Tipa apstiprinājuma sertifikāts

Piešķirot apstiprinājumu, kas noteikts 3.1., 3.2. un 3.3. iedaļā, izsniedz sertifikātu, kas atbilst paraugam VI pielikumā.

▼M3

5. MOTORU MARĶĒJUMI.

5.1. Uz motora, kas apstiprināts kā tehniska vienība, jābūt: 5.1.1. Motora izgatavotāja preču zīmei vai tirdzniecības nosaukumam; 5.1.2. Izgatavotāja standartapzīmējumam; 5.1.3. EK tipa apstiprinājuma numuram, kura priekšā ir tās dalībvalsts atšķirības zīme (zīmes), kas piešķīrusi EK tipa apstiprinājumu ( 10 ); 5.1.4. uz NGmotora jābūt vienam no šiem marķējumiem aiz EK tipa apstiprinājuma numura: — H, ja motors apstiprināts un kalibrēts attiecībā uz H grupas gāzēm; — L, ja motors apstiprināts un kalibrēts attiecībā uz L grupas gāzēm; — HL, ja motors apstiprināts un kalibrēts attiecībā uz H grupas gāzēm un L grupas gāzēm; — Ht, ja motors apstiprināts un kalibrēts attiecībā uz specifiska sastāva gāzi H gāzu grupā un, regulējot motora degvielas padevi, pārveidojams atbilstīgi citai specifiskai gāzei H gāzu grupā; — Lt, ja motors apstiprināts un kalibrēts attiecībā uz specifiska sastāva gāzi L gāzu grupā un, regulējot motora degvielas padevi, pārveidojams atbilstīgi citai specifiskai gāzei L gāzu grupā; — HLt, ja motors apstiprināts un kalibrēts attiecībā uz specifiska sastāva gāzi H gāzu grupā vai L gāzu grupā un, regulējot motora degvielas padevi, pārveidojams atbilstīgi citai specifiskai gāzei H vai L gāzu grupā; 5.1.5. Etiķetes Uz motoriem, kurus darbina ar NG un LPG un kuru tipa apstiprinājums ir ierobežots ar degvielas grupu, lieto šādas etiķetes: 5.1.5.1. Saturs Jāsniedz šāda informācija: Ja piemērojams 4.2.1.3. punkts, tad uz etiķetes jābūt: “TIKAI EKSPLUATĀCIJAI AR H GRUPAS DABASGĀZI”. Pēc vajadzības “H” aizstāj ar “L”. Ja piemērojams 4.2.2.3. punkts, tad uz etiķetes attiecīgi jābūt: “TIKAI EKSPLUATĀCIJAI AR H GRUPAS DABASGĀZI, KAS ATBILST SPECIFIKĀCIJAI…” vai “TIKAI EKSPLUATĀCIJAI AR SAŠĶIDRINĀTU NAFTAS GĀZI, KAS ATBILST SPECIFIKĀCIJAI…”. Visu informāciju attiecīgajās IV pielikuma tabulās sniedz, norādot atsevišķās sastāvdaļas un robežas, ko noteicis motora izgatavotājs. Burtiem un cipariem jābūt vismaz 4 mm augstiem. Piezīme: Ja šādu etiķeti nevar piestiprināt vietas trūkuma dēļ, tad var lietot vienkāršotu kodu. Tādā gadījumā jebkurai personai, kas uzpilda degvielas tvertni vai apkopj vai remontē motoru un tā palīgierīces, un attiecīgajām iestādēm jābūt viegli pieejamiem paskaidrojumiem, kuros iekļauta visa iepriekšminētā informācija. Šo paskaidrojumu vietu un saturu nosaka ar vienošanos starp izgatavotāju un apstiprinātāju iestādi. 5.1.5.2. Īpašības Etiķetēm jābūt izturīgām, lai saglabātos visu motora ekspluatācijas laiku. Etiķetēm jābūt skaidri salasāmām, un burtiem un cipariem uz tām jābūt neizdzēšamiem. Turklāt etiķetes jāpiestiprina tā, lai arī stiprinājums iztur visu motora ekspluatācijas laiku un lai etiķetes nevar noņemt, tās neiznīcinot vai nesabojājot. 5.1.5.3. Novietojums Etiķetes jāpiestiprina motora daļai, kas ir nepieciešama motora normālai darbībai un kas parasti motora mūžā nav jānomaina. Turklāt šīs etiķetes ir jānovieto tā, lai tās ir viegli saredzamas vidēja auguma cilvēkam pēc tam, kad motors ir nokomplektēts ar visām motora darbībai vajadzīgām palīgierīcēm.

5.2. Iesniedzot transportlīdzekļa EK tipa apstiprinājuma pieteikumu attiecībā uz tā motoru, degvielas uzpildes atveres tuvumā novieto arī 5.1.5. iedaļā norādīto marķējumu.

5.3. Iesniedzot tāda transportlīdzekļa EK tipa apstiprinājuma pieteikumu, kura motors ir apstiprināts, degvielas uzpildes atveres tuvumā novieto arī 5.1.5. iedaļā norādīto marķējumu.

▼M4

6. SPECIFIKĀCIJAS UN TESTI

6.1. Vispārīgi noteikumi

6.1.1. Emisijas kontroles iekārta.

6.1.1.1. Sastāvdaļas, kas var ietekmēt gāzveida un daļiņveida piesārņotāju emisiju no dīzeļmotoriem un gāzveida piesārņotāju emisiju no gāzes motoriem, jāprojektē, jāizgatavo, jāmontē un jāuzstāda tā, lai motors normālos ekspluatācijas apstākļos atbilst šīs direktīvas prasībām.

6.1.2. Emisijas kontroles iekārtas funkcijas.

6.1.2.1. Aizliegts lietot izslēgšanas ierīci un/vai neracionālu emisijas kontroles stratēģiju.

6.1.2.2. Motoram vai transportlīdzeklim var uzstādīt kontroles palīgierīci, ja ierīce: — darbojas tikai ārpus nosacījumiem, kas noteikti 6.1.2.4. iedaļā, vai — ir iedarbināma tikai īslaicīgi saskaņā ar nosacījumiem, kas noteikti 6.1.2.4. iedaļā, tādiem nolūkiem kā motora bojājumu novēršanai, gaisa apstrādes ierīces aizsardzībai ( 11 ), dūmu apstrādei (11) , aukstai iedarbināšanai vai iesildīšanai, vai — ir iedarbināma tikai ar transportlīdzekļa iekšējo signalizāciju tādiem nolūkiem kā ekspluatācijas drošībai un avārijas gadījuma stratēģijai.

6.1.2.3. Motora kontroles ierīce, funkcija, sistēma vai mērierīce, kas darbojas nosacījumos, kuri paredzēti 6.1.2.4. iedaļā, un kas nosaka tāda cita vai pārveidota motora kontroles stratēģijas izmantošanu, kurš nav piemērojamos emisijas testa ciklos, parasti izmantojamā stratēģija, ir pieļaujama, ja atbilstīgi 6.1.3. un/vai 6.1.4. iedaļas prasībām pilnībā pierādīts, ka mērierīce nesamazina emisijas kontroles sistēmas efektivitāti. Visos pārējos gadījumos šādas ierīces jāuzskata par izslēgšanas ierīcēm.

6.1.2.4. Noteiktie ekspluatācijas apstākļi, kas atbilst vienmērīgas darbības un īslaicīgas darbības nosacījumiem (11) , 6.1.2.2. iedaļas nozīmē, ir šādi: — absolūtais augstums nepārsniedz 1 000 metrus (vai līdzvērtīgu 90 kPa atmosfēras spiedienu), — vides temperatūra ir no 283 līdz 303 K (no 10 līdz 30 °C), — motora dzesētājvielas temperatūra ir no 343 līdz 368 K (no 70 līdz 95 °C).

6.1.3. Īpašas prasības elektroniskajām emisijas kontroles sistēmām.

6.1.3.1. Dokumentācijas prasības.

Izgatavotājam jāiesniedz dokumentācijas pakete, pēc kuras var spriest par sistēmas pamatkonstrukciju un līdzekļiem, tās izvades mainīgo vērtību kontrolei, kas var būt tieša vai netieša.

Dokumentācijai jābūt pieejamai divās daļās:

a) formālās dokumentācijas paketē, kas jāiesniedz tehniskajam dienestam reizē ar tipa apstiprinājuma pieteikumu, jāiekļauj sistēmas pilnīgs apraksts. Minētā dokumentācija var būt īsa ar noteikumu, ka tajā ir pierādījums tam, ka visa matricas pieļautā izvade iegūta no kontroles diapazona identificēto atsevišķo vienību ievades. Šāda informācija jāpievieno dokumentācijai, kas prasīta I pielikuma 3. iedaļā;

b) papildu materiālā, kur noteikti parametri, kurus pārveido kāda motora kontroles palīgierīce, un robežnosacījumi, saskaņā ar kuriem ierīce darbojas. Papildu materiālā jāiekļauj degvielas padeves sistēmas vadības loģikas, iesmidzināšanas iestatīšanas stratēģija un pārslēgšanas punktu apraksts visiem ekspluatācijas režīmiem. Papildu materiālā jāiekļauj arī pamatojums jebkuras kontroles palīgierīces lietojumam un papildu materiāls un testa dati, ar ko pierāda katras šādas transportlīdzeklim uzstādītas ierīces ietekmi uz izplūdes gāzu emisiju. Šādam papildu materiālam jāpaliek stingri konfidenciālam, un tas jāglabā izgatavotājam, bet tam jābūt pieejamam inspekcijai, kad apstiprina tipu, vai jebkurā laikā tipa apstiprinājuma derīguma termiņā.

6.1.4. Lai pārbaudītu, vai kāda stratēģija vai mērierīce saskaņā ar definīcijām 2.28. un 2.30. iedaļā jāuzskata par izslēgšanas ierīci vai neracionālu emisijas kontroles stratēģiju, tipa apstiprinātāja iestāde un/vai tehniskais dienests var pieprasīt papildu NOx skrīninga testu, izmantojot ETC , ko var izdarīt kopā ar tipa apstiprināšanas testu vai procedūrām, kuras paredzētas ražojumu atbilstības pārbaudei. 6.1.4.1. Alternatīvi Direktīvas 88/77/EEK III pielikuma 4. papildinājuma prasībām ETC NOx emisijas skrīninga testa paraugus var ņemt no neapstrādātajām izplūdes gāzēm, un jāievēro 2000. gada 15. oktobra ISO DIS 16183 tehniskie priekšraksti. 6.1.4.2. Pārbaudot, vai kāda stratēģija vai mērierīce saskaņā ar definīcijām 2.28. un 2.30. iedaļā jāuzskata par izslēgšanas ierīci vai neracionālu emisijas kontroles stratēģiju, jāpieņem 10 % papildu pielaide, kas attiecas uz attiecīgo NOx robežvērtību.

6.1.5. Tipa apstiprinājuma attiecināšanas pārejas noteikumi. 6.1.5.1. Šī iedaļa attiecas tikai uz jauniem kompresijaizdedzes motoriem un jauniem kompresijaizdedzes motora transportlīdzekļiem, kuru tips ir apstiprināts saskaņā ar prasībām, kas noteiktas A rindā tabulās, kuras ir Direktīvas 88/77/EEK I pielikuma 6.2.1. iedaļā. 6.1.5.2. Alternatīvi 6.1.3. un 6.1.4. iedaļas prasībām izgatavotājs tehniskajam dienestam var iesniegt NOx skrīninga testa rezultātus pēc ETCizpildes motoram, kas atbilst II pielikumā aprakstītā standarta motora parametriem, un, ņemot vērā 6.1.4.1. un 6.1.4.2. iedaļas noteikumus. Izgatavotājam jāiesniedz arī rakstveida deklarācija par to, ka motoram nav nekādas izslēgšanas ierīces vai neracionālas emisijas kontroles stratēģijas, kas noteikts šā pielikuma 2. iedaļā. 6.1.5.3. Izgatavotājam jāiesniedz arī rakstveida deklarācija par to, ka arī 6.1.4. iedaļā minētie NOx skrīninga testa rezultāti un deklarācija par standarta motoru attiecas uz visu II pielikumā aprakstīto saimes tipu motoriem.

▼M3

6.2. Specifikācijas, kas attiecas uz gāzveida un daļiņveida piesārņotāju un dūmu emisiju

Tipa apstiprināšanai atbilstīgi 6.2.1. iedaļas tabulu A rindai emisiju noteic ESC un ELR testos ar standarta dīzeļmotoriem, to skaitā ar tiem, kas aprīkoti ar elektronisku degvielas iesmidzināšanas iekārtu, izplūdes gāzu recirkulācijas (EGR) un/vai oksidācijas katalizatoriem. Dīzeļmotorus, kas aprīkoti ar progresīvām izplūdes pēcapstrādes sistēmām, to skaitā NOx katalizatoriem un/vai makrodaļiņu filtriem, papildus pārbauda ETC testā.

Tipa apstiprināšanai atbilstīgi 6.2.1. iedaļas tabulu B1 vai B2, vai C rindai emisiju noteic ESC, ELR un ETC testos.

Gāzes motoriem gāzveida emisiju noteic ETC testā.

ESC un ELR testa procedūras ir aprakstītas III pielikuma 1. papildinājumā, un ETCtesta procedūra ir aprakstīta III pielikuma 2. un 3. papildinājumā.

Testēšanai nodotā motora gāzveida piesārņotāju un daļiņveida piesārņotāju emisija pēc vajadzības un dūmi pēc vajadzības jāmēra ar metodēm, kas aprakstītas III pielikuma 4. papildinājumā. Ieteicamā dūmu mērīšanas sistēma, ieteicamās gāzveida piesārņotāju analīzes metodes un ieteicamās makrodaļiņu paraugu ņemšanas sistēmas ir aprakstītas V pielikumā.

Tehniskais dienests drīkst apstiprināt citas analīžu sistēmas, ja izrādās, ka ar tām attiecīgajā testa ciklā iegūst līdzvērtīgus rezultātus. Sistēmu līdzvērtību noteic, pamatojoties uz 7 (vai vairāk) paraugu pāru atbilstības pētījumu attiecīgajā sistēmā un kādā no šīs direktīvas standarta sistēmām. Attiecībā uz makrodaļiņu emisiju par standarta sistēmu atzīst tikai pilnas plūsmas atšķaidīšanas sistēmu. “Rezultāti” attiecas uz īpatnējo cikla emisijas vērtību. Atbilstību testē tajā pašā laboratorijā, testa nodalījumā, ar topašu motoru un, vēlams, vienlaicīgi. Līdzvērtības kritērijs ir paraugu pāra vidējo vērtību ± 5 % sakritība. Jaunas sistēmas ieviešanai direktīvā līdzvērtības noteikšanas pamatā ir atkārtojamības un reproducējamības aprēķins, kas aprakstīts ISO 5725.

6.2.1. Robežvērtības

Oglekļa oksīda, kopējo ogļūdeņražu, slāpekļa oksīdu un makrodaļiņu īpatnējā masa, ko noteic ESCtestā, un dūmainība, kuru noteic ELRtestā, nedrīkst pārsniegt 1. tabulā norādītās vērtības.







1. tabula Robežvērtības ESC un ELR testā. Rinda Oglekļa oksīda masa (CO) g/kWh Ogļūdeņražu masa (HC) g/kWh Slāpekļa oksīdu masa (NOx) g/kWh Makrodaļiņu masa (PT) g/kWh Dūmi m-1 A (2000.) 2,1 0,66 5,0 0,10 0,13 (1) 0,8 B1 (2005.) 1,5 0,46 3,5 0,02 0,5 B2 (2008.) 1,5 0,46 2,0 0,02 0,5 C(EEV) 1,5 0,25 2,0 0,02 0,15 (1) Motoriem, kuru viena cilindra darba tilpums ir mazāks par 0,75 dm³ un nominālajai jaudai atbilstošie apgriezieni pārsniedz 3 000 min-1

Dīzeļmotoriem, ko papildus testē ETC testā, un īpaši gāzes motoriem oglekļa oksīda, ogļūdeņražu, izņemot metānu, arī metāna (pēc vajadzības), slāpekļa oksīdu un makrodaļiņu (pēc vajadzības) īpatnējā masa nedrīkst pārsniegt 2. tabulā norādītās vērtības.







2. tabula Robežvērtības ETC testos (1) Rinda Oglekļa oksīda masa To ogļūdeņražu masa, kas nav metāns Metāna masa Slāpekļa oksīdu masa Makrodaļiņu (PT) masa (CO) g/kWh (NMHC) g/kWh (CH4) (2) g/kWh (NOX) g/kWh (PT) (3)g/kWh A (2000.) 5,45 0,78 1,6 5,0 0,16 0,21 (4) B1 (2005.) 4,0 0,55 1,1 3,5 0,03 B2 (2008.) 4,0 0,55 1,1 2,0 0,03 C(EEV) 3,0 0,40 0,65 2,0 0,02 (1) Nosacījumi ETC testu pieņemamības verificēšanai (skatīt III pielikuma 2. papildinājuma 3.9. iedaļu), ja jāpārskata un pēc vajadzības saskaņā ar Direktīvas 70/156/EEK 13. pantā noteikto procedūru jāmaina ar gāzi darbināmo motoru emisijas mērījumi attiecībā pret A rindā piemērojamām robežvērtībām. (2) Tikai NG motoriem. (3) A stadijā un B1 un B2 stadijā nepiemēro motoriem, ko darbina ar gāzi. (4) Motoriem, kuru viena cilindra darba tilpums ir mazāks par 0,75 dm3 un nominālajai jaudai atbilstošie apgriezieni pārsniedz 3 000min-1.

6.2.2. Ogļūdeņražu mērījumi dīzeļmotoriem un ar gāzi darbināmiem motoriem

6.2.2.1. Pēc izgatavotāja izvēles ETCtestā to ogļūdeņražu masas vietā, kas nav metāns, var mērīt kopējo ogļūdeņražu (THC) masu. Šajā gadījumā kopējās ogļūdeņražu masas robeža sakrīt ar 2. tabulā norādīto to ogļūdeņražu masas robežu, kas nav metāns.

6.2.3. Īpašas prasības dīzeļmotoriem

6.2.3.1. ESCtestā nejaušajos kontrolpunktos kontroles diapazonā izmērītā slāpekļa oksīdu īpatnējā masa nedrīkst vairāk par 10 procentiem pārsniegt vērtības, kas interpolētas no blakus esošajiem testa režīmiem (III pielikuma 1. papildinājuma 4.6.2. un 4.6.3. iedaļa).

6.2.3.2. Dūmu vērtība, kas atbilst nejaušajiem apgriezieniem ELRtestā, nedrīkst vairāk par 20 procentiem pārsniegt dūmu lielāko vērtību, kura atbilst diviem blakus esošajiem apgriezieniem, vai vairāk par 5 % robežvērtības — atkarībā no tā, kurš no šiem skaitļiem ir lielākais.

7. UZSTĀDĪŠANA TRANSPORTLĪDZEKLIM

7.1. Uzstādot motoru transportlīdzeklī, nodrošina atbilstību šādiem parametriem attiecībā uz motora tipa apstiprinājumu: 7.1.1. Ieplūdes retinājums nedrīkst pārsniegt apstiprināta tipa motoram VI pielikumā norādīto; 7.1.2. Izplūdes pretspiediens nedrīkst pārsniegt apstiprināta tipa motoram VI pielikumā norādīto; 7.1.3. Motora darbībai vajadzīgo palīgierīču absorbētā jauda nedrīkst pārsniegt apstiprināta tipa motoram VI pielikumā norādīto. 7.1.4. Motora darbībai vajadzīgo palīgierīču absorbētā jauda nedrīkst pārsniegt apstiprināta tipa motoram VI pielikumā norādīto.

8. MOTORU SAIME

8.1. Parametri, pēc kuriem noteic motoru saimi

Motoru saimi, ko noteicis izgatavotājs, var noteikt pēc galvenajiem parametriem, kuriem jābūt kopējiem visiem saimes motoriem. Dažreiz parametri var mijiedarboties. Šīs ietekmes jāņem vērā arī, lai nodrošinātu to, ka motoru saimē iekļauj tikai motorus ar līdzīgiem izplūdes gāzu emisijas parametriem.

Lai varētu uzskatīt, ka motori pieder pie vienas motoru saimes, tiem jābūt šādiem kopējiem galvenajiem parametriem:

8.1.1. Sadedzes cikls: — divtaktu, — četrtaktu.

8.1.2. Dzesētājvide: — gaiss, — ūdens, — eļļa.

8.1.3. Gāzes motoriem un motoriem ar pēcapstrādes iekārtu: — cilindru skaits; (var uzskatīt, ka citi dīzeļmotori, kam ir mazāk cilindru nekā standarta motoram, pieder pie tās pašas motoru saimes, ja degvielas padeves sistēma mēra degvielu katram cilindram atsevišķi).

8.1.4. Atsevišķu cilindru darba tilpums: — motori ar kopējo izplešanos līdz 15 %.

8.1.5. Gaisa ieplūdes veids: — dabīgā iesūkšana, — ievadīšana ar spiedienu/ar uzpūti, — motori, kuros spiedienu rada ar uzpūtes gaisa dzesētāju.

8.1.6. Degkameras tips/konstrukcija: — priekškamera, — virpuļkamera, — atvērtā kamera.

8.1.7. Vārsts un atvere — konfigurācija, izmērs un skaits: — cilindra galva, — cilindra siena, — karteris.

8.1.8. Degvielas iesmidzināšanas sistēma (dīzeļmotoriem): — sūknis-sprausla, — rindsūknis, — sadalītājsūknis, — vienots elements, — vienības smidzinātājs.

8.1.9. Degvielas padeves sistēma (gāzes motoriem): — jaucējs, — gāzes ieplūdes/iesmidzināšana (vienā punktā, vairākos punktos), — šķidruma iesmidzināšana (vienā punktā, vairākos punktos).

8.1.10. Aizdedzes sistēma (gāzes motoriem).

8.1.11. Dažādas funkcijas/aprīkojums: — izplūdes gāzu recirkulācija, — ūdens iesmidzināšana/emulģēšana, — sekundārā gaisa iesmidzināšana, — uzpūtes dzesēšanas sistēma.

8.1.12. Izplūdes pēcapstrāde: — triju veidu katalizators, — oksidācijas katalizators, — reducēšanas katalizators, — termoreaktors, — makrodaļiņu filtrs.

8.2. Standarta motora izvēle

8.2.1. Dīzeļmotori

Attiecīgās saimes standarta motora izvēlē galvenais kritērijs ir lielākā degvielas padeve taktī atbilstīgi deklarētajiem maksimālajiem apgriezieniem. Ja šim galvenajam kritērijam atbilst divi vai vairāki motori, tad standarta motoru izraugās pēc sekundārā kritērija — lielākās degvielas padeves taktī atbilstīgi nominālajiem apgriezieniem. Noteiktos apstākļos apstiprinātāja iestāde var secināt, ka lielāko emisiju saimē vislabāk var noteikt, testējot otru motoru. Tā apstiprinātāja iestāde var izraudzīties papildu motoru testam, pamatojoties uz aprīkojumu, kas liecina, ka šim motoram var būt vislielākā emisija attiecīgajā saimē.

Ja attiecīgās saimes motoriem ir cits maināms aprīkojums, kas var ietekmēt izplūdes gāzu emisiju, tad tāds aprīkojums arī jānoteic un jāņem vērā standarta motora izvēlē.

8.2.2. Gāzes motori

Saimes standarta motora izvēlē galvenais kritērijs ir cilindru darba lielākais tilpums. Ja šim galvenajam kritērijam atbilst divi vai vairāki motori, tad standarta motoru izraugās pēc sekundārā kritērija šādā kārtībā:

— pēc lielākās degvielas padeves taktī atbilstīgi deklarētajiem nominālajiem apgriezieniem;

— pēc agrākās aizdedzes;

— pēc mazākā EGR ātruma;

— pēc gaisa sūkņa neesamības vai gaisa sūkņa ar mazāko faktisko gaisa plūsmu.

Noteiktos apstākļos apstiprinātāja iestāde var secināt, ka lielāko emisiju saimē vislabāk var noteikt, testējot otru motoru. Tā apstiprinātāja iestāde var izraudzīties papildu motoru testam, pamatojoties uz aprīkojumu, kas liecina, ka šim motoram var būt vislielākā emisija attiecīgajā saimē.

9. RAŽOJUMU ATBILSTĪBA

9.1. Lai nodrošinātu ražojumu atbilstību, jāveic pasākumi saskaņā ar Direktīvas 70/156/EEK 10. panta noteikumiem. Ražojumu atbilstību testē, pamatojoties uz aprakstu tipa apstiprinājuma sertifikātos, kas noteikti šīs direktīvas VI pielikumā. Direktīvas 70/156/EEK X pielikuma 2.4.2. un 2.4.3. iedaļu piemēro, ja kompetentās iestādes nav apmierinātas ar izgatavotāja revīzijas procedūru. 9.1.1. Ja jāizmēra piesārņotājvielu emisija un motoru tipa apstiprinājums ir attiecināts uz vienu vai vairākiem tipiem, tad testē to motoru, kas aprakstīts šā attiecinājuma informācijas paketē. 9.1.1.1. Piesārņotāju testam pakļautā motora atbilstība: Pēc motora nodošanas iestādēm izgatavotājs izraudzītos motorus neregulē. 9.1.1.1.1. No sērijas nejauši izlasa trīs motorus. Uz motoriem, uz ko attiecas tikai ESC un ELR testi vai tikai ETC tests tipa apstiprinājumam atbilstīgi 6.2.1. iedaļas tabulu A rindai, attiecas testi, kuri piemērojami ražojumu atbilstības pārbaudei. Ar iestādes piekrišanu uz visiem pārējiem motoriem, kam ir tipa apstiprinājums atbilstīgi 6.2.1. iedaļas tabulu A, B1 vai B2, vai C rindai, attiecas ESC un ELR cikla tests vai ETCcikla tests, lai pārbaudītu ražojuma atbilstību. Robežvērtības ir noteiktas šā pielikuma 6.2.1. iedaļā. 9.1.1.1.2. Testus izdara saskaņā ar šā pielikuma 1. papildinājumu, ja kompetentā iestāde ir apmierināta ar ražojuma standarta novirzi, ko izgatavotājs deklarē saskaņā ar Direktīvas 70/156/EEK X pielikumu, kurš attiecas uz mehāniskajiem transportlīdzekļiem un to piekabēm. Testus izdara saskaņā ar šā pielikuma 2. papildinājumu, ja kompetentā iestāde nav apmierināta ar ražojuma standarta novirzi, ko izgatavotājs deklarē saskaņā ar Direktīvas 70/156/EEK X pielikumu, kurš attiecas uz mehāniskajiem transportlīdzekļiem un to piekabēm. Pēc izgatavotāja lūguma testus var izdarīt saskaņā ar šā pielikuma 3. papildinājumu. 9.1.1.1.3. Pamatojoties uz motora testu, ņemot paraugus, sērijas ražojumu uzskata par atbilstīgu, ja saskaņā ar piemērojamiem attiecīgā papildinājuma kritērijiem ir pieņemts labvēlīgs lēmums par visiem piesārņotājiem, un par neatbilstīgu, ja ir pieņemts nelabvēlīgs lēmums par vienu piesārņotāju. Ja par vienu piesārņotāju ir pieņemts labvēlīgs lēmums, tad šo lēmumu nedrīkst mainīt nekādos papildu testos, ko izdara, lai lemtu par pārējiem piesārņotājiem. Ja par visām piesārņotājiem nav pieņemts labvēlīgs lēmums un ja ne par vienu piesārņotāju nav pieņemts nelabvēlīgs lēmums, tad testē citu motoru (skatīt 2. attēlu). Ja lēmums nav pieņemts, tad izgatavotājs jebkurā laikā drīkst izlemt, ka testēšana jāaptur. Tādā gadījumā reģistrē nelabvēlīgu lēmumu. 9.1.1.2. Testē jaunizgatavotus motorus. Ar gāzi darbināmos motorus piestrādā saskaņā ar procedūru, kas noteikta III pielikuma 2. papildinājuma 3. punktā. 9.1.1.2.1. Tomēr pēc izgatavotāja lūguma testējamos dīzeļmotorus vai gāzes motorus var piestrādāt ilgāk nekā minēts 9.1.1.2. iedaļā, nepārsniedzot 100 stundas. Šajā gadījumā piestrādes procedūru izpilda izgatavotājs, kas apņemas minētos motorus neregulēt. 9.1.1.2.2. Ja izgatavotājs lūdz izpildīt piestrādes procedūru saskaņā ar 9.1.1.2.1. iedaļu, to var izpildīt: — visiem testējamajiem motoriem, — vai — pirmajam testējamajam motoram, noteicot evolūcijas koeficientu šādi: — — pirmajam testējamajam motoram piesārņotāju emisiju mēra nulles un “x” stundā, — emisijas evolūcijas koeficientu no nulles līdz “x” stundai aprēķina katram piesārņotājam: — — Tas var būt mazāks par vienu. Uz turpmāk testējamajiem motoriem neattiecas piestrādes procedūra, bet to nulles stundas emisiju koriģē ar evolūcijas koeficientu. Šajā gadījumā jānoteic šādas vērtības: — vērtības, kas “x” stundās noteiktas pirmajam motoram, — nulles stundā noteikto vērtību reizinājums ar evolūcijas koeficientu pārējiem motoriem. 9.1.1.2.3. Dīzeļmotoriem un ar LPGdarbināmiem motoriem visus šos testus var izdarīt ar komercdegvielu. Tomēr pēc izgatavotāja lūguma var lietot standarta degvielas, kas aprakstītas IV pielikumā. Tas attiecas uz testiem, kuri aprakstīti šā pielikuma 4. iedaļā un kuros katrā gāzes motorā lieto vismaz divas standarta degvielas. ▼M4 9.1.1.2.4. NGdegvielas motoriem visus minētos testus ar komercdegvielu var izdarīt šādi: — motoriem, kas marķēti ar H, ar H grupas (0,89 ≤ Sλ ≤ 1,00) komercdegvielu, — motoriem, kas marķēti ar L, ar L grupas (1,00 ≤ Sλ ≤ 1,19) komercdegvielu, — motoriem, kas marķēti ar HL, ar komercdegvielu, kuras λ novirzes koeficienta galējās robežas ir (0,89 ≤ Sλ ≤ 1,19). Tomēr pēc izgatavotāja prasības var lietot standarta degvielas, kas aprakstītas IV pielikumā. Tas attiecas uz testiem, kas aprakstīti šā pielikuma 4. iedaļā. 9.1.1.2.5. Ja rodas domstarpības par gāzes motoru atbilstību, lietojot komercdegvielu, testi jāizdara ar to standarta degvielu, ar ko testēts standarta motors, vai ar iespējamo 3. papildu degvielu, kura minēta 4.1.3.1. un 4.2.1.1. punktā un ar kuru var būt testēts standarta motors. Rezultāts jāpārrēķina, piemērojot attiecīgo koeficientu(-us) “r”, “ra” vai “rb”, kas aprakstīts 4.1.4., 4.1.5.1. un 4.2.1.2. punktā. Ja r, ra vai rb ir mazāks par 1, korekciju nepiemēro. Mērījumu rezultātiem un aprēķinu rezultātiem jāliecina, ka motors atbilst robežvērtībām ar visām attiecīgajām degvielām (dabasgāzes motori ar 1., 2. un pēc vajadzības 3. degvielu un LPG motori ar A un B degvielu). ▼M3 9.1.1.2.6. Ražojuma atbilstības testu ar gāzi darbināmam motoram, kas paredzēts darbināšanai ar viena specifiska sastāva degvielu, izdara ar to degvielu, kurai tas ir kalibrēts. 2. attēls Ražojumu atbilstības testēšanas schēma









1. papildinājums

PROCEDŪRA RAŽOJUMU ATBILSTĪBAS TESTAM, JA STANDARTA NOVIRZE IR APMIERINOŠA

1. Šajā papildinājumā ir aprakstīta procedūra, kas jāizmanto, lai verificētu ražojuma atbilstību attiecībā uz piesārņotāju emisiju, ja izgatavotāja ražojuma standarta novirze ir apmierinoša.

2. Minimālā lieluma izlasē, kurā ir trīs motori, paraugu ņemšanas procedūra ir tāda, ka testu izturējušā partijā ar 40 % varbūtību ir 0.95 defektīvi motori (ražotāja risks = 5 %), bet pieņemtā partijā ar 65 % varbūtību ir 0,10 defektīvi motori (patērētāja risks = 5 %).

3. Katru piesārņotāju, kas minēts I pielikuma 6.2.1. iedaļā, noteic pēc šādas procedūras: Ja: L = piesārņotāja robežvērtības naturāllogaritms; χi = izlases i-tā motora mērījuma naturāllogaritms; s = aprēķinātā ražojuma standarta novirze (pēc mērījumu naturāllogaritma noteikšanas); n = paraugu skaits.

4. Katram paraugam standarta noviržu summu pret robežu aprēķina pēc šādas formulas:

5. Tad: — ja testa statistiskais rezultāts ir lielāks par labvēlīgā lēmuma skaitli attiecībā uz 3. tabulā noteiktā lieluma izlasi/paraugu, tad par piesārņotāju pieņem labvēlīgu lēmumu; — ja testa statistiskais rezultāts ir mazāks par nelabvēlīgā lēmuma skaitli attiecībā uz 3. tabulā noteiktā lieluma izlasi/paraugu, tad par piesārņotāju pieņem nelabvēlīgu lēmumu; — pārējos gadījumos saskaņā ar I pielikuma 9.1.1.1. iedaļu testē papildu motoru un aprēķina procedūru piemēro par vienu vienību palielinātajai izlasei.







3. tabula Labvēlīgā un nelabvēlīgā lēmuma skaitļi 1. papildinājuma paraugu ņemšanas plānā Minimālais izlases lielums: 3 Testēto motoru kumulatīvais skaits (parauga lielums) Labvēlīgo lēmumu skaits An Nelabvēlīgo lēmumu skaits Bn 3 3,327 – 4,724 4 3,261 – 4,790 5 3,195 – 4,856 6 3,129 – 4,922 7 3,063 – 4,988 8 2,997 – 5,054 9 2,931 – 5,120 10 2,865 – 5,185 11 2,799 – 5,251 12 2,733 – 5,317 13 2,667 – 5,383 14 2,601 – 5,449 15 2,535 – 5,515 16 2,469 – 5,581 17 2,403 – 5,647 18 2,337 – 5,713 19 2,271 – 5,779 20 2,205 – 5,845 21 2,139 – 5,911 22 2,073 – 5,977 23 2,007 – 6,043 24 1,941 – 6,109 25 1,875 – 6,175 26 1,809 – 6,241 27 1,743 – 6,307 28 1,677 -6,373 29 1,611 -6,439 30 1,545 -6,505 31 1,479 -6,571 32 -2,112 -2,112









2. papildinājums

PROCEDŪRA RAŽOJUMU ATBILSTĪBAS TESTAM, JA STANDARTA NOVIRZE IR NEAPMIERINOŠA VAI NAV ZINĀMA

1. Šajā papildinājumā ir aprakstīta procedūra, kas jāizmanto, lai verificētu ražojuma atbilstību attiecībā uz piesārņotāju emisiju, ja izgatavotāja ražojuma standarta novirze ir neapmierinoša vai nav zināma.

2. Minimālā lieluma izlasē, kurā ir trīs motori, paraugu ņemšanas procedūra ir tāda, ka testu izturējušā partijā ar 40 % varbūtību ir 0.95 defektīvi motori (ražotāja risks = 5 %), bet pieņemtā partijā ar 65 % varbūtību ir 0,10 defektīvi motori (patērētāja risks = 10 %).

3. Piesārņotāju vērtības, kas noteiktas I pielikuma 6.2.1. iedaļā, uzskata par log normāli izkliedētām, un tās pārveido, aprēķinot to naturāllogaritmu. Ar m0 un m attiecīgi apzīmē izlases/parauga minimālo un maksimālo lielumu (m0 = 3 un m = 32) un ar n apzīmē paraugu skaitu.

4. Ja χ1, χ2,… χi ir izmērīto sērijas vērtību naturāllogaritmi un L ir piesārņotāja robežvērtības naturāllogaritms, tad noteic un

5. Vērtības labvēlīga (An) un nelabvēlīga (Bn) lēmuma skaitļiem attiecībā pret paraugu skaitu ir noteiktas 4. tabulā. Šī attiecība ir testa statistiskais rezultāts, un to izmanto, lai labvēlību vai nelabvēlību sērijai noteiktu šādi: un to izmanto, lai labvēlību vai nelabvēlību sērijai noteiktu šādi: attiecībā uz mo ≤ n ≤ m: — par sēriju pieņem labvēlīgu lēmumu, ja — par sēriju pieņem nelabvēlīgu lēmumu, ja — izdara papildu mērījumu, ja un to izmanto, lai labvēlību vai nelabvēlību sērijai noteiktu šādi:

6. Piezīmes. Testa statistikas secīgo vērtību aprēķināšanai ir derīgas šādas rekursīvas formulas:







4. tabula Labvēlīgā un nelabvēlīgā lēmuma skaitļi 2. papildinājuma paraugu ņemšanas plānā Minimālais izlases lielums Testēto motoru kumulatīvais skaits (parauga lielums) Labvēlīgo lēmumu skaits An Nelabvēlīgo lēmumu skaits Bn 3 – 0,80381 16,64743 4 – 0,76339 7,68627 5 – 0,72982 4,67136 6 – 0,69962 3,25573 7 – 0,67129 2,45431 8 – 0,64406 1,94369 9 – 0,61750 1,59105 10 – 0,59135 1,33295 11 – 0,56542 1,13566 12 – 0,53960 0,97970 13 – 0,51379 0,85307 14 – 0,48791 0,74801 15 – 0,46191 0,65928 16 – 0,43573 0,58321 17 – 0,40933 0,51718 18 – 0,38266 0,45922 19 – 0,35570 0,40788 20 – 0,32840 0,36203 21 – 0,30072 0,32078 22 – 0,27263 0,28343 23 – 0,24410 0,24943 24 – 0,21509 0,21831 25 – 0,18557 0,18970 26 – 0,15550 0,16328 27 – 0,12483 0,13880 28 – 0,09354 0,11603 29 – 0,06159 0,09480 30 – 0,02892 0,07493 31 – 0,00449 0,05629 32 – 0,03876 0,03876









3. papildinājums

PROCEDŪRA RAŽOJUMU ATBILSTĪBAS TESTAM PĒC IZGATAVOTĀJA LŪGUMA

1. Šajā papildinājumā ir aprakstīta procedūra, kas jāizmanto, lai pēc izgatavotāja lūguma verificētu ražojuma atbilstību attiecībā uz piesārņotāju emisiju.

2. Minimālā lieluma izlasē, kurā ir trīs motori, paraugu ņemšanas procedūra ir tāda, ka testu izturējušā partijā ar 30 % varbūtību ir 0,90 defektīvi motori (ražotāja risks = 5 %), bet pieņemtā partijā ar 65 % varbūtību ir 0,10 defektīvi motori (patērētāja risks = 10 %).

3. Katru piesārņotāju, kas minēts I pielikuma 6.2.1. iedaļā, noteic pēc šādas procedūras (sk.2.attēlu): Ja: L = piesārņotāja robežvērtība, xi = izlases i-tā motora mērījuma vērtība, n = paraugu skaits.

4. Aprēķina neatbilstīgo motoru skaitu izlasē, tas ir, xi ≥ L:

5. Tad: — ja testa statistiskais rezultāts ir mazāks par labvēlīgā lēmuma skaitli vai vienāds ar to attiecībā uz 5. tabulā noteiktā lieluma izlasi/paraugu, tad par piesārņotāju pieņem labvēlīgu lēmumu; — ja testa statistiskais rezultāts ir lielāks par nelabvēlīgā lēmuma skaitli vai vienāds ar to attiecībā uz 5. tabulā noteiktā lieluma izlasi/paraugu, tad par piesārņotāju pieņem nelabvēlīgu lēmumu; — pārējos gadījumos saskaņā ar I pielikuma 9.1.1.1. iedaļu testē papildu motoru un aprēķina procedūru piemēro par vienu vienību palielinātajai izlasei. Labvēlīgo un nelabvēlīgo lēmumu skaitļi 5. tabulā ir aprēķināti pēc Starptautiskā standarta ISO 8422/1991.



5. tabula Labvēlīgā un nelabvēlīgā lēmuma skaitļi 3. papildinājuma paraugu ņemšanas plānā Minimālais izlases lielums: 3 Testēto motoru kumulatīvais skaits (parauga lielums) Labvēlīgo lēmumu skaits Nelabvēlīgo lēmumu skaits 3 — 3 4 0 4 5 0 4 6 1 5 7 1 5 8 2 6 9 2 6 10 3 7 11 3 7 12 4 8 13 4 8 14 5 9 15 5 9 16 6 10 17 6 10 18 7 11 19 8 9









II PIELIKUMS

►(1) M4









1. papildinājums

(STANDARTA MOTORA) MOTORA GALVENIE PARAMETRI UN INFORMĀCIJA, KAS ATTIECAS UZ TESTA NORISI (1)

►(1) M4









2. papildinājums

MOTORU SAIMES GALVENIE PARAMETRI









3. papildinājums

VIENAS MOTORU SAIMES MOTORA TIPA GALVENIE PARAMETRI (1)

►(1) M4









4. papildinājums

AR MOTORU SAISTĪTO TRANSPORTLĪDZEKĻA DAĻU PARAMETRI









III PIELIKUMS

TESTA PROCEDŪRA

1. IEVADS

1.1. Šajā pielikumā aprakstīts, kā testējamajiem motoriem noteic gāzveida un daļiņas saturošu sastāvdaļu un dūmu emisiju. Ir aprakstīti trīs testa cikli, ko piemēro saskaņā ar I pielikuma 6.2. iedaļas noteikumiem: — ESC , kas sastāv no 13 vienmērīgas darbības režīmiem, — ELR , kas sastāv no testiem ar īslaicīgām slodzes pakāpēm atbilstīgi dažādiem apgriezieniem; šie testi ir vienas testa procedūras neatņemamas sastāvdaļas un tās izdara vienlaicīgi/vienā paņēmienā, — ETC, kas sastāv no secīgiem īslaicīgiem vienas sekundes ekspluatācijas pārejas režīmiem.

1.2. Testē motoru, kas uzmontēts izmēģinājumu stendam un savienots ar dinamometru.

1.3. Mērīšanas princips Pie mērāmajiem motora izplūdes gāzu emisijas pieder gāzveida sastāvdaļas (oglekļa oksīds, kopējie ogļūdeņraži dīzeļmotoriem tikai ESC testā; ogļūdeņraži, izņemot metānu, dīzeļmotoriem un gāzes motoriem tikai ETCtestā; metāns gāzes motoriem tikai ETC testā un slāpekļa oksīdi), makrodaļiņas (tikai dīzeļmotoriem) un dūmi (dīzeļmotoriem tikai ELRtestā). Turklāt oglekļa dioksīdu bieži izmanto par marķiergāzi, lai noteiktu atšķaidījuma pakāpi daļējas un pilnas plūsmas atšķaidīšanas sistēmā. Saskaņā ar labu inženierijas praksi oglekļa dioksīda vispārīgais mērījums ir lielisks līdzeklis mērīšanas problēmu atklāšanai testā. 1.3.1. ESC tests Paredzētajos iesildīta motora dažādajos ekspluatācijas apstākļos iepriekšminēto izplūdes gāzu emisijas daudzumus nepārtraukti pārbauda, ņemot paraugu no neapstrādātas izplūdes gāzes. Testa cikls sastāv no vairākiem apgriezienu un jaudas režīmiem, kas atbilst tipiskajam dīzeļmotoru ekspluatācijas diapazonam. Katrā režīmā noteic katras gāzveida piesārņotāja koncentrāciju, izplūdes gāzu plūsmu un jaudu un sver mērījumu vērtības. Makrodaļiņu paraugu atšķaida ar kondicionētu apkārtējo gaisu. Visā testā ņem vienu paraugu, ko sakrāj piemērotos filtros. Katras piesārņotāja emisiju gramos uz kilovatstundu aprēķina, kā aprakstīts šā pielikuma 1. papildinājumā. Turklāt slāpekļa oksīdus mēra trijās testa stadijās kontroles diapazonā, ko izraugās tehniskais dienests ( 12 ), un mērījumu vērtības salīdzina ar vērtībām, kuras aprēķinātas pēc tiem testa cikla režīmiem, kas attiecas uz izraudzītajām testa stadijām. NOx kontroles tests nodrošina motora emisijas kontroles efektivitāti motora tipiskajā ekspluatācijas diapazonā. 1.3.2. ELR tests Paredzētā slodzes izturības testā ar dūmmēru noteic iesildīta motora dūmus. Testā motoru noslogo ar nemainīgiem apgriezieniem no 10 % līdz 100 % slodzes atbilstīgi trijiem dažādiem motora apgriezieniem. Papildus piemēro vienu slodzes pakāpi, ko izvēlas tehniskais dienests (12) , un tās vērtību salīdzina ar iepriekšējo slodzes pakāpju vērtībām. Dūmu maksimumu noteic, izmantojot vidējā noteikšanas algoritmu, kā aprakstīts šā pielikuma 1. papildinājumā. 1.3.3. ETC tests Paredzētā īslaicīgā iesildīta motora ekspluatācijas testa ciklā, kurā apstākļi ir līdzīgi tiem ceļa apstākļiem, kādos ekspluatē lieljaudas motorus, kas uzstādīti kravas automašīnās un autobusos, iepriekšminētos piesārņotājus pārbauda pēc kopējo izplūdes gāzu atšķaidīšanas ar kondicionētu gaisu. Izmantojot motora griezes momenta un apgriezienu atgriezeniskās saites signālus, ko dod motora dinamometrs, jaudu integrē attiecībā pret cikla laiku, un rezultāts rāda motora padarīto darbu ciklā. NOx un HC koncentrāciju ciklā noteic, integrējot analizatora signālu. CO, CO2 un NMHC koncentrāciju var noteikt, integrējot analizatora signālu vai ņemot paraugu no filtra. Makrodaļiņu samērīgu paraugu sakrāj piemērotos filtros. Atšķaidītu izplūdes gāzu caurplūdumu ciklā noteic, lai aprēķinātu piesārņotāju masas emisijas vērtības. Masas emisijas vērtības attiecina pret motora darbu, lai iegūtu katra piesārņotāja gramus kilovatstundā, kā aprakstīts šā pielikuma 2. papildinājumā.

2. TESTA NOSACĪJUMI

2.1. Motora testa nosacījumi

2.1.1. Izmēra motora ieplūdes gaisa absolūto temperatūru (Ta), kas izteikta kelvinos, un sausas atmosfēras spiedienu (ps), kurš izteikts kPa, un F parametru noteic saskaņā ar šādiem noteikumiem: a) dīzeļmotoriem: Dabiskas velkmes un mehāniskas kompresijas motoriem: Turbokompresoru motoriem ar ieplūdes gaisa dzesēšanu vai bez tās: b) gāzes motoriem:

2.1.2. Testa derīgums Lai testu atzītu par derīgu, F parametram jābūt:

2.2. Motori ar uzpūtes gaisa dzesēšanu

Uzpūtes gaisa temperatūra jāreģistrē, un, kad apgriezieni atbilst deklarētajai maksimālajai jaudai un pilnai slodzei, tad tai jābūt ± 5 K robežās no uzpūtes gaisa temperatūras, kas norādīta II pielikuma 1. papildinājuma 1.16.3. iedaļā. Dzesētājvides temperatūrai jābūt vismaz 293 K (20 °C).

Izmantojot testa ceha sistēmu vai ārējo ventilatoru, saspiestā gaisa temperatūrai jābūt ± 5 K robežās no maksimālās saspiestā gaisa temperatūras, kas II pielikuma 1. papildinājuma 1.16.3. iedaļā norādīta atbilstīgi apgriezieniem, kuri atbilst deklarētajai maksimālajai jaudai un pilnai slodzei. Uzpūtes gaisa dzesētāja iestatījumu, kas atbilst iepriekšminētajiem nosacījumiem, testa ciklā nemaina.

2.3. Motora gaisa ieplūdes sistēma

Motora gaisa ieplūdes sistēmai piemēro gaisa ieplūdes ierobežojumu ± 100 Pa no augšējās robežas, motoram darbojoties ar apgriezieniem, kas atbilst deklarētajai maksimālajai jaudai un pilnai slodzei.

2.4. Motora izplūdes sistēma

Izplūdes sistēmā izmanto izplūdes pretspiedienu, kura augšējā robeža ir ± 1 000Pa, motoram darbojoties ar apgriezieniem, kas atbilst deklarētajai maksimālajai jaudai un pilnai slodzei, un tilpumam ± 40 % robežās no izgatavotāja norādītā. Var izmantot testa ceha sistēmu, ja tā nodrošina motora faktiskās ekspluatācijas apstākļus. Izplūdes sistēmai jāatbilst III pielikuma 4. papildinājuma 3.4. iedaļas un V pielikuma 2.2.1. iedaļas EP un 2.3.1. iedaļas EP prasībām, kas attiecas uz izplūdes gāzu paraugu ņemšanu.

Ja motors ir aprīkots ar izplūdes pēcapstrādes ierīci, tad izplūdes caurules diametram faktiski jābūt vienādam vismaz ar četrkāršu to caurules diametru, kurš ir augšpus vietas, kur sākas ieplūde izplešanās posmā, kurā ir pēcapstrādes ierīce. Attālumam no izplūdes kolektora atloka vai turbokompresora izplūdes atveres līdz izplūdes pēcapstrādes ierīcei jābūt vienādam ar attiecīgo attālumu transportlīdzekļa konfigurācijā vai ar izgatavotāja norādīto. Izplūdes pretspiedienam vai ierobežojumam jāatbilst tiem pašiem iepriekšminētajiem kritērijiem, un to var regulēt ar vārstu. Maketa testos un motora kartēšanā pēcapstrādes trauku var noņemt un aizstāt ar līdzvērtīgu trauku, kurā ir neaktīvs katalizatora nesējs.

2.5. Dzesēšanas sistēma

Motora dzesēšanas sistēmai jābūt pietiekami jaudīgai, lai nodrošinātu normālu motora darba temperatūru, ko noteicis izgatavotājs.

2.6. Ziežeļļa

Testā lietojamās ziežeļļas specifikācijas reģistrē un uzrāda kopā ar testa rezultātiem, kā norādīts II pielikuma 1. papildinājuma 7.1. iedaļā.

2.7. Degviela

Degviela ir IV pielikumā norādītā standarta degviela.

Degvielas temperatūra un mērījumu punkts II pielikuma 1. papildinājuma 1.16.5. iedaļā noteiktajās robežās jānorāda izgatavotājam. Degvielas temperatūra nedrīkst būt zemāka par 306 K (33 °C).

Ja nav norādīts citādi, tad degvielas ieplūdē tai jābūt 311 K ± 5 K (38 °C ± 5 °C). Ar NG un LPG darbināmos motoros degvielas temperatūrai un mērīšanas punktam jābūt II pielikuma 1. papildinājuma 1.16.5. iedaļā noteiktajās robežās vai II pielikuma 3. papildinājuma 1.16.5. iedaļā noteiktajās robežās, ja motors nav standarta motors.

2.8. Izplūdes pēcapstrādes sistēmu testēšana

Ja motors ir aprīkots ar izplūdes pēcapstrādes sistēmu, tad testa ciklā izmērītajai emisijai reprezentatīvi jāraksturo emisija dabā. Ja to nevar sasniegt vienā testa ciklā (piemēram, attiecībā uz makrodaļiņu filtriem ar periodisku reģenerāciju), tad izpilda vairākus testa ciklus un noteic un/vai sver vidējo rezultātu. Par konkrēto procedūru motora izgatavotājs un tehniskais dienests vienojas, pamatojoties uz labu inženiervērtējumu.









1. papildinājums

ESC UN ELRTESTA CIKLI

1. MOTORA UN DINAMOMETRA IESTATĪJUMI

1.1. Motora A, B un C apgriezienu noteikšana

Izgatavotājs motora A, B un C apgriezienus deklarē saskaņā ar šādiem nosacījumiem:

Lielos apgriezienus nhi noteic, aprēķinot 70 % deklarētās maksimālās lietderīgās jaudas P(n), kā noteikts II pielikuma 1. papildinājuma 8.2. iedaļā. Lielākie motora apgriezieni ar šo jaudas vērtību uz jaudas līknes ir nhi. Mazos apgriezienus nlo noteic, aprēķinot 50 % deklarētās maksimālās lietderīgās jaudas P(n), kā noteikts II pielikuma 1. papildinājuma 8.2. iedaļā. Mazākie motora apgriezieni ar šo jaudas vērtību uz jaudas līknes ir nlo.

Motora A, B un C apgriezienus aprēķina šādi:

Motora A, B un C apgriezienus var pārbaudīt ar vienu no šīm metodēm:

a) apstiprinot motora jaudu saskaņā ar Direktīvu 80/1269/EEK, lai precīzi noteiktu nhi un nlo, izdara mērījumus papildu testa punktos. Maksimālo jaudu, nhi un nlo noteic pēc jaudas līknes un motora A, B un C apgriezienus aprēķina saskaņā ar iepriekšminētajiem noteikumiem;

b) motoru kartē pa visu jaudas līkni no maksimālās jaudas apgriezieniem bez slodzes līdz brīvgaitas apgriezieniem, izmantojot vismaz 5 mērījumu punktus uz 1000 apgriezieniem minūtē un mērījumu punktus ± 50 apgriezieni minūtē ar deklarētās maksimālās jaudas apgriezieniem. Maksimālo jaudu, nhi un nlo noteic pēc šīs kartēšanas līknes un motora A, B un C apgriezienus aprēķina saskaņā ar iepriekšminētajiem noteikumiem.

Ja izmērītie motora A, B un C apgriezieni ir ± 3 % robežās no izgatavotāja deklarētajiem motora apgriezieniem, tad deklarētos motora apgriezienus izmanto emisijas testā. Ja kādu motora apgriezienu pielaide ir pārsniegta, tad emisijas testā izmanto izmērītos motora apgriezienus.

1.2. Dinamometra iestatījumu noteikšana

Pilnas jaudas griezes līkni noteic eksperimentējot, lai aprēķinātu griezes vērtības, kas atbilst norādītajiem testa režīmiem saskaņā ar lietderības nosacījumiem, kas norādīti II pielikuma 1. papildinājuma 8.2. iedaļā. Pēc vajadzības ņem vērā jaudu, ko absorbē aprīkojums, kuru piedzen ar motoru. Dinamometra iestatījumu katram testa režīmam aprēķina pēc formulas:

, ja testē lietderības nosacījumos,

, ja netestē lietderības nosacījumos,

kur:

s = dinamometra iestatījums, kW,

P(n) = motora lietderīgā jauda, kas norādīta II pielikuma 1. papildinājuma 8.2. iedaļā, kW,

L = procentuālā slodze, kas norādīta 2.7.1. iedaļā, %,

P(a) = jauda, ko absorbē palīgierīces, ar kurām motors jāaprīko, kā norādīts II pielikuma 1. papildinājuma 6.1. iedaļā,

P(b) = jauda, ko absorbē palīgierīces, kuras jānoņem, kā norādīts II pielikuma 1. papildinājuma 6.2. iedaļā.

2. ESCTESTS

Pēc izgatavotāja lūguma motora un izplūdes sistēmas kondicionēšanai pirms mērīšanas cikla var izdarīt maketa testu.

2.1. Paraugu ņemšanas filtru sagatavošana

Vismaz vienu stundu pirms testa katru filtru (pāri) ieliek slēgtā, bet ne hermētiski slēgtā Petri traukā un ieliek svaru telpā stabilizēšanai. Stabilizēšanas beigās katru filtru (pāri) nosver un reģistrē taras masu. Pēc tam filtru (pāri) glabā slēgtā Petri traukā vai hermētiski noslēgtā filtru turētājā, līdz tas vajadzīgs testam. Ja filtru (pāri) nelieto astoņas stundas pēc izņemšanas no svaru telpas, tas pirms lietošanas jākondicionē un jānosver vēlreiz.

2.2. Mēraparatūras uzstādīšana

Ierīces un paraugu ņemšanas zondes uzstāda pēc vajadzības. Ja izplūdes gāzu atšķaidīšanai izmanto pilnas plūsmas atšķaidīšanas sistēmu, izplūdes cauruli pievieno sistēmai.

2.3. Atšķaidīšanas sistēmas un motora palaišana

Atšķaidīšanas sistēmu un motoru palaiž un iesilda, līdz visas temperatūras un spiedieni maksimālās jaudas apstākļos nostabilizējas saskaņā ar izgatavotāja ieteikumu un labu inženierijas praksi.

2.4. Makrodaļiņu paraugu ņemšanas sistēmas palaišana

Makrodaļiņu paraugu ņemšanas sistēmu palaiž un darbina apvadā. Atšķaidīšanas gaisa makrodaļiņu fona koncentrāciju var noteikt, laižot atšķaidīšanas gaisu cauri makrodaļiņu filtriem. Ja lieto filtrētu atšķaidīšanas gaisu, tad vienu mērījumu var izdarīt pirms vai pēc testa. Ja atšķaidīšanas gaiss nav filtrēts, tad mērījumus var izdarīt cikla sākumā un beigās un noteikt to vidējo vērtību.

2.5. Atšķaidījuma pakāpes regulēšana

Atšķaidīšanas gaisam jābūt tādam, lai atšķaidītu izplūdes gāzu temperatūra, ko mēra tieši pirms pirmējās filtrēšanas, nevienā režīmā nepārsniedz 325 K (52 ˚C). Atšķaidījuma pakāpe (q) nedrīkst būt mazāka par 4.

Sistēmām, kurās atšķaidīšanas pakāpes kontroles nolūkā mēra CO2 vai NOx koncentrāciju, CO2 vai NOx saturs atšķaidīšanas gaisā jāmēra katra testa sākumā un beigās. Pirms un pēc testa atšķaidīšanas gaisa fona CO2 vai NOx koncentrācijas mērījumi attiecīgi nedrīkst atšķirties vairāk par 100 ppm vai 5 ppm.

2.6. Analizatoru pārbaude

Emisijas analizatorus nostāda uz nulli un pārbauda.

2.7. Testa cikls

2.7.1. Dinamometra darbībai uz testa motora piemēro šādu 13-režīmu ciklu:



Režīma numurs Motora apgriezieni Procentuālā slodze Svēruma koeficients Režīma ilgums 1 Tukšgaitas — 0,15 4 minūtes 2 A 100 0,08 2 minūtes 3 B 50 0,10 2 minūtes 4 B 75 0,10 2 minūtes 5 A 50 0,05 2 minūtes 6 A 75 0,05 2 minūtes 7 A 25 0,05 2 minūtes 8 B 100 0,09 2 minūtes 9 B 25 0,10 2 minūtes 10 C 100 0,08 2 minūtes 11 C 25 0,05 2 minūtes 12 C 75 0,05 2 minūtes 13 C 50 0,05 2 minūtes

2.7.2. Testa secība Sāk testu. Testu izdara tādā režīmu numuru kārtībā, kāda noteikta 2.7.1. iedaļā. Motors noteikto laiku jādarbina katrā režīmā, motora apgriezienu un slodzes maiņas pabeidzot pirmajās 20 sekundēs. Norādītos apgriezienus uztur ± 50 apgriezienu robežās minūtē, un norādīto griezes momentu uztur ± 2 % robežās no testa apgriezienu maksimālā griezes momenta, Pēc izgatavotāja lūguma testu var secīgi atkārtot tik reižu, cik vajadzīgs, lai filtrā savāktu vairāk makrodaļiņu masas parauga. Izgatavotājs iesniedz sīki izstrādātu datu vērtēšanas un aprēķinu procedūru aprakstu. Gāzveida emisiju noteic tikai pirmajā ciklā.

2.7.3. Analizatora reakcija Analizatoru izejas signālu reģistrē uz diagrammas lentes vai izmēra ar līdzvērtīgu datu ieguves sistēmu, laižot izplūdes gāzu plūsmu cauri analizatoriem visā testa ciklā.

2.7.4. Makrodaļiņu paraugu ņemšana Visā testa procedūrā lieto vienu filtru pāri (pirmējo filtru un palīgfiltru, skatīt III pielikuma 4. papildinājumu). Testa cikla procedūrai norādītie režīma svēruma koeficienti jāņem vērā, ņemot tādu paraugu, kas ir proporcionāls izplūdes masas plūsmai katrā atsevišķā cikla režīmā. To var panākt, attiecīgi noregulējot parauga caurplūdumu, parauga ņemšanas laiku un/vai atšķaidījuma pakāpi tā, lai tā atbilst efektīvo svēruma koeficientu kritērijam, kas noteikts 5.6. iedaļā. Parauga ņemšanas laikam vienā režīmā jābūt vismaz 4 sekundēm uz svēruma koeficientu 0,01. Paraugs katrā režīmā jāņem iespējami vēlu. Makrodaļiņu parauga ņemšanu nebeidz agrāk kā 5 sekundes pirms katra režīma beigām.

2.7.5. Motora darbības apstākļi Motora apgriezienus un slodzi, ieplūdes gaisa temperatūru un retinājumu, izplūdes temperatūru un pretspiedienu, degvielas plūsmu un gaisa vai izplūdes plūsmu, uzpūtes gaisa temperatūru, degvielas temperatūru un mitrumu reģistrē katrā režīmā atbilstīgi apgriezienu un slodzes prasībām (skatīt 2.7.2. iedaļu) makrodaļiņu paraugu ņemšanas laikā, bet jebkurā gadījumā katra režīma pēdējā minūtē. Visus aprēķinam vajadzīgos papildu datus reģistrē (skatīt 4. un 5. iedaļu).

2.7.6. NO x pārbaude kontroles diapazonā NOx kontroles diapazonā pārbauda tieši 13. režīma beigās. Pirms mērīšanas motoru trīs minūtes kondicionē 13. režīmā. Kontroles diapazonā, dažādās vietās, izdara trīs mērījumus pēc tehniskā dienesta izvēles ( 13 ). Katra mērījuma laiks ir 2 minūtes. Mērīšanas procedūra ir identa NOx mērīšanai 13 režīmu ciklā, un to izpilda saskaņā ar šā papildinājuma 2.7.3., 2.7.5. un 4.1. iedaļu un III pielikuma 4. papildinājuma 3. iedaļu. Aprēķinu izdara saskaņā ar 4. iedaļu.

2.7.7. Analizatoru atkārtota pārbaude Pēc emisijas testa analizatorus atkārtoti pārbauda ar nulles gāzi un to pašu standarta gāzi. Testu uzskata par pieņemamu, ja starpība starp priekštesta un pēctesta rezultātiem ir mazāka par 2 % standarta gāzes vērtības.

3. ELRTESTS

3.1. Mēraparatūras uzstādīšana

Dūmmēru un paraugu ņemšanas zondes, ja tādas ir, uzstāda aiz izplūdes klusinātāja vai visām pēcapstrādes ierīcēm, ja tādas ir, saskaņā ar vispārīgajām uzstādīšanas procedūrām, ko noteicis ierīces izgatavotājs. Turklāt attiecīgos gadījumos jāievēro ISO IDS 11614 10. iedaļas prasības.

Pirms visām nulles un pilnas skalas pārbaudēm dūmmēru iesilda un stabilizē saskaņā ar ierīces izgatavotāja ieteikumiem. Ja dūmmērs ir aprīkots ar gaisa izpūšanas sistēmu, lai novērstu dūmmēra optikas apkvēpšanu, tad arī šo sistēmu iedarbina un noregulē saskaņā ar izgatavotāja ieteikumiem.

3.2. Dūmmēra pārbaude

Nulles un pilnas skalas pārbaudes izdara dūmainības nolasīšanas režīmā, jo uz dūmainības skalas var noteikt divus ticami nosakāmus kalibrēšanas punktus, proti, 0 % dūmainību un 100 % dūmainību. Pēc tam pareizi aprēķina gaismas absorbcijas koeficientu, pamatojoties uz izmērīto dūmainību un dūmmēra izgatavotāja iesniegto LA, kas attiecas uz ierīces k nolasījuma režīmu, kurā atgriežas pirms testa.

Ja dūmmēra staru kūlim šķēršļu nav, tad nolasījumu noregulē uz 0,0 % ± 1,0 % dūmainību. Ja gaismas nokļuve līdz uztvērējam ir traucēta, tad nolasījumu noregulē uz 100,0 % ± 1,0 % dūmainību.

3.3. Testa cikls

3.3.1. Motora sagatavošana

Motoru un sistēmu iesilda ar maksimālajiem apgriezieniem, lai motora parametrus stabilizētu saskaņā ar izgatavotāja ieteikumu. Ar iepriekšēju sagatavošanu jānodrošina arī tas, lai faktisko mērījumu neietekmē nosēdumi, kas palikuši izplūdes sistēmā pēc iepriekšējās testa.

Kad motors ir stabilizēts, tad ciklu sāk 20 ± 2 s pēc iepriekšējās sagatavošanas. Pēc izgatavotāja lūguma papildu sagatavošanas nolūkā pirms mērīšanas cikla var testēt maketu.

3.3.2. Testa secība

Testā ietilpst trīs secīgas slodzes pakāpes katrā motora apgriezienu grupā — A (1. cikls), B (2. cikls) un C (3. cikls) -, ko noteic saskaņā ar III pielikuma 1.1. iedaļu, pēc tam 4. cikls ar 10 % - 100 % slodzi un tādiem apgriezieniem kontroles diapazonā, kādus izraugās tehniskais dienests ( 14 ). Motora aprīkojumā esošā dinamometra darbībā ievēro 3. attēlā parādīto secību.

3. attēls

ELRtesta secība

a) motoru darbina ar A apgriezieniem un 10 % slodzi 20 ± 2 s. Norādītos apgriezienus uztur ± 20 apgriezienu robežās minūtē un norādīto griezes momentu uztur ± 2 % robežās no maksimālā griezes momenta, kas atbilst testa apgriezieniem;

b) iepriekšējā segmenta beigās apgriezienu kontroles sviru ātri pārvieto plaši atvērtajā stāvoklī un notur tajā 10 ± 1 s. Lai motora apgriezienus uzturētu ± 150 apgriezienu robežās minūtē pirmās 3 s un ± 20 apgriezienu robežās minūtē pārējā segmentā, pieliek vajadzīgo dinamometra slodzi;

c) secību, kas aprakstīta a) un b) punktā, atkārto divas reizes;

d) trešās slodzes pakāpes beigās motoru noregulē uz B apgriezieniem un 10 % slodzi 20 ± 2 s;

e) darbinot motoru ar B apgriezieniem, secīgi izpilda a) līdz c) punktu;

f) trešās slodzes pakāpes beigās motoru noregulē uz C apgriezieniem un 10 % slodzi 20 ± 2 s;

g) darbinot motoru ar C apgriezieniem, secīgi izpilda a) līdz c) punktu;

h) trešās slodzes pakāpes beigās motoru noregulē uz C apgriezieniem un jebkuru slodzi, kas pārsniedz 10 % 20 ± 2 s;

i) darbinot motoru ar izraudzītajiem apgriezieniem, secīgi izpilda a) līdz c) punktu;

3.4. Cikla validācija

Dūmu vidējo vērtību relatīvajām standartnovirzēm katrā apgriezienu grupā (SVA, SVB, SVC, ko saskaņā ar šā papildinājuma 6.3.3. iedaļu aprēķina pēc trijām secīgajām slodzes pakāpēm atbilstīgi katrai testa apgriezienu grupai) jābūt mazākām par 15 % vidējās vērtības vai 10 % robežvērtības, kas noteikta I pielikuma 1. tabulā, atkarībā no tā kura vērtība ir lielāka. Ja starpība ir lielāka, tad secīgās darbības atkārto, līdz 3 slodzes pakāpēs pēc kārtas konstatē atbilstību validācijas kritērijiem.

3.5. Dūmmēra atkārtota pārbaude

Pēc testa dūmmēra nulles svārstību vērtība nedrīkst pārsniegt ± 5,0 % robežvērtības, kas noteikta I pielikuma 1. tabulā.

4. GĀZVEIDA EMISIJAS APRĒĶINS

4.1. Datu izvērtēšana

Gāzveida emisiju novērtē pēc katra režīma pēdējo 30 sekunžu vidējiem nolasījumiem no diagrammas, un pēc vidējiem diagrammas nolasījumiem un attiecīgajiem kalibrēšanas datiem katrā režīmā noteic vidējās HC, CO, NOx koncentrācijas (conc.). Var izmantot citu reģistrēšanas metodi, ja tā nodrošina līdzvērtīgu datu ieguvi.

NOx pārbaudē kontroles diapazonā iepriekšminētās prasības piemēro tikai NOx.

Izplūdes gāzu plūsmu GEXHWvai atšķaidīto izplūdes gāzu plūsmu GTOTW, ja to izmanto pēc izvēles, noteic saskaņā ar III pielikuma 4. papildinājuma 2.3. iedaļu.

4.2. Korekcija pārejai no sausa stāvokļa uz mitru

Izmērīto koncentrāciju pārrēķina atbilstīgi mitram stāvoklim saskaņā ar šādām formulām, ja mērījumi jau nav izdarīti mitrā stāvoklī.

Neatšķaidītām izplūdes gāzēm:

un

Atšķaidītām izplūdes gāzēm:

vai







Atšķaidīšanas gaisam: Ieplūdes gaisam (ja tas atšķiras no atšķaidīšanas gaisa):

kur:

Ha, Hd = g ūdens uz kg sausa gaisa

Rd, Ra = atšķaidīšanas/ieplūdes gaisa relatīvais mitrums, %

pd, pa = atšķaidīšanas/ieplūdes gaisa piesātināta tvaika spiediens, kPa

pB = kopējais atmosfēras spiediens, kPa.

4.3. NOx korekcija atbilstīgi mitrumam un temperatūrai

Tā kā NOx emisija ir atkarīga no apkārtējā gaisa apstākļiem, NOx koncentrāciju atbilstīgi apkārtējā gaisa temperatūrai un mitrumam koriģē ar koeficientiem pēc šādām formulām:

kur:

A = 0,309 GFUEL/GAIRD - 0,0266

B = - 0,209 GFUEL/GAIRD + 0,00954

T = a = gaisa temperatūra, K

H =

a

=

ieplūdes gaisa mitrums, g ūdens uz kg sausa gaisa

kur:

Ra = ieplūdes gaisa relatīvais mitrums, %,

pa = ieplūdes gaisa piesātināta tvaika spiediens, kPa,

pB = kopējais atmosfēras spiediens, kPa.

4.4. Daļiņu masas caurplūduma aprēķins

Daļiņu masas caurplūdumu (g/h) katrā režīmā, pieņemot, ka izplūdes gāzu blīvums 273 K (0°C) un 101,3 kPa ir 1,293 kg/m3, aprēķina šādi:

1) ,

2) ,

3) ,

kur NOx conc., CO conc., HC conc. ( 15 ) ir vidējās koncentrācijas (ppm) neapstrādātajās izplūdes gāzēs, un tās noteic saskaņā ar 4.1. iedaļu.

Ja pēc izvēles gāzveida emisiju noteic ar pilnas plūsmas atšķaidīšanas sistēmu, tad izmanto šādas formulas:

1) ,

2) ,

3) ,

kur NOx conc., CO conc., HC conc. (15) ir katra režīma vidējās koriģētās fona koncentrācijas (ppm) atšķaidītajā izplūdes gāzē, un tās noteic saskaņā ar III pielikuma 2. papildinājuma 4.3.1.1. iedaļu.

4.5. Īpatnējās emisijas aprēķins

Visu atsevišķo sastāvdaļu īpatnējo emisiju (g/kWh) aprēķina šādi:

Iepriekšminētajā aprēķinā izmanto svēruma koeficientus (WF) saskaņā ar 2.7.1. iedaļu.

4.6. Diapazona kontroles vērtību aprēķins

Trijos kontroles punktos, kas izraudzīti saskaņā ar 2.7.6. iedaļu, NOx emisiju izmēra un aprēķina saskaņā ar 4.6.1. iedaļu, un noteic arī interpolējot pēc testa cikla režīmiem, kuri ir vistuvāk kontroles punktam saskaņā ar 4.6.2. iedaļu. Izmērītās vērtības salīdzina ar interpolētajām vērtībām saskaņā ar 4.6.3. iedaļu.

4.6.1. Īpatnējās emisijas aprēķins

NOx emisiju katrā kontroles punktā (Z) aprēķina šādi:

,

.

4.6.2. Emisijas vērtības noteikšana pēc testa cikla

NOx emisiju katram kontroles punktam interpolē pēc četriem tuvākajiem testa cikla režīmiem, kuri aptver izraudzīto kontroles punktu Z, kā parādīts 4. attēlā. Šiem režīmiem (R, S, T, U) piemēro šādas definīcijas:

apgriezieni (R) = apgriezieni (T) = nRT,

apgriezieni (S) = apgriezieni (U) = nSU,

procentuālā slodze (R) = procentuālā slodze (S),

procentuālā slodze (T) = procentuālā slodze (U)

NOx emisiju izraudzītajā kontroles punktā (Z) aprēķina šādi:

un:

,

,

,

,

kur:

ER, ES, ET, EU = aptverošo režīmu īpatnējā NOx emisija, ko aprēķina saskaņā ar 4.6.1. iedaļu.

MR, MS, MT, MU = motora aptverošo režīmu griezes moments

4. attēls

NOx kontroles punktu interpolēšana

4.6.3. NOx emisijas vērtību salīdzinājums

Izmērīto īpatnējo NOx emisiju kontroles punktā Z (NOx, Z) ar interpolēto vērtību (EZ) salīdzina šādi:

5. DAĻIŅVEIDA PIESĀRŅOTĀJU EMISIJAS APRĒĶINS

5.1. Datu izvērtēšana

Lai novērtētu makrodaļiņu emisiju, katrā režīmā jāreģistrē kopējās paraugu masas (MSAM,i) filtros.

Filtrus liek atpakaļ svaru telpā un kondicionē vismaz vienu stundu, bet ne ilgāk par 80 stundām, pēc tam nosver. Reģistrē filtru bruto masu un atskaita taras masu (skatīt šā papildinājuma 1. iedaļu). Makrodaļiņu masa Mf ir pirmējos filtros un palīgfiltros uzkrāto makrodaļiņu masu summa.

Ja jāpiemēro fona korekcija, tad reģistrē caur filtriem izplūdušā atšķaidīšanas gaisa masu (MDIL) un makrodaļiņu masu (Md). Ja ir izdarīts vairāk nekā viens mērījums, tad katram atsevišķam mērījumam ir jāaprēķina Md/MDIL attiecība un jānoteic vidējā vērtība.

5.2. Daļējas plūsmas atšķaidīšanas sistēma

Makrodaļiņu emisijas testa rezultātus nobeiguma ziņojumam noteic šādās stadijās. Tā kā var izmantot dažādu veidu atšķaidījuma pakāpes kontroli, attiecīgi piemēro dažādas GEDFW aprēķina metodes. Visu aprēķinu pamatā ir atsevišķo režīmu vidējās vērtības parauga ņemšanas laikā.

5.2.1. Izokinētiskās sistēmas

kur r atbilst izokinētiskās zondes un izplūdes caurules šķērsgriezumu laukumu attiecībai:

5.2.2. Sistēmas ar CO2 vai NOx koncentrācijas mērīšanu

,

kur:

conc.E = mitras marķiergāzes koncentrācija neapstrādātās izplūdes gāzēs,

conc.D = mitras marķiergāzes koncentrācija atšķaidītās izplūdes gāzēs,

conc.A = mitras marķiergāzes koncentrācija atšķaidīšanas gaisā.

Sausā stāvoklī izmērītās koncentrācijas pārrēķina atbilstīgi mitram stāvoklim saskaņā ar šā papildinājuma 4.2. iedaļu.

5.2.3. Sistēmas ar CO2 mērīšanu un oglekļa bilances metodi ( 16 )

kur:

CO2D = CO2 koncentrācija atšķaidītās izplūdes gāzēs,

CO2A = CO2 koncentrācija atšķaidīšanas gaisā

(koncentrācijas tilpuma % mitrā stāvoklī).

Šā vienādojuma pamatā ir oglekļa bilances pieņēmums (motoram pievadītos oglekļa atomus izmet CO2 veidā), un to iegūst šādās stadijās:

un

5.2.4. Sistēmas ar plūsmas mērīšanu

5.3. Pilnas plūsmas atšķaidīšanas sistēma

Makrodaļiņu emisijas testa rezultātus ziņojumam noteic šādās stadijās. Visu aprēķinu pamatā ir atsevišķo režīmu vidējās vērtības parauga ņemšanas laikā.

5.4. Makrodaļiņu masas plūsmas caurplūduma aprēķins

Makrodaļiņu masas caurplūdumu aprēķina šādi:

kur:

i = 1, … n

ko noteic testa ciklā, summējot atsevišķo režīmu vidējās vērtības paraugu ņemšanas laikā.

Makrodaļiņu masas caurplūduma fona korekciju var izdarīt šādi:

Ja izdara vairāk nekā vienu mērījumu, tad (

) aizstāj ar

.

DFi = 13,4/(concCO2 + (concCO + concHC) * 10-4) atsevišķajos režīmos vai

DFi = 13,4/conc. CO2 atsevišķajos režīmos.

5.5. Īpatnējās emisijas aprēķins

Makrodaļiņu emisiju aprēķina šādi:

5.6. Efektīvais svēruma koeficients

Efektīvo svēruma koeficientu WFE, i katram režīmam aprēķina šādi:

Efektīvo svēruma koeficientu vērtībai jābūt ± 0,003 robežās (± 0,005 tukšgaitas režīmam) no svēruma koeficientiem, kas iekļauti 2.7.1. iedaļā.

6. DŪMU VĒRTĪBU APRĒĶINS

6.1. Besela algoritms

Lai pēc momentāno dūmu nolasījumiem, kas pārrēķināti saskaņā ar 6.3.1. iedaļu, aprēķinātu 1 s vidējās vērtības, jāizmanto Besela algoritms. Algoritms ir pielīdzināms mazas caurlaidības otrās šķiras/pakāpes filtram, un, to izmantojot, jāveic atkārtoti aprēķini, lai noteiktu koeficientus. Šie koeficienti ir dūmmēra sistēmas reakcijas laika un parauga ņemšanas frekvences funkcija. Tāpēc 6.1.1. iedaļa jāizpilda atkārtoti, ja mainās sistēmas reakcijas laiks un/vai parauga ņemšanas frekvence.

6.1.1. Filtra reakcijas laika un Besela konstanšu aprēķins

Vajadzīgais Besela reakcijas laiks (tF) ir dūmmēra sistēmas fizikālās un elektriskās reakcijas laika funkcija, kas norādīta III pielikuma 4. papildinājuma 5.2.4. iedaļā, un to aprēķina pēc šāda vienādojuma:

kur:

tp = fizikālās reakcijas laiks, s,

te = elektriskās reakcijas laiks, s.

Filtra atslēgšanās frekvences/robežfrekvences (fc) novērtējuma aprēķini pamatojas uz pakāpienveida ievadi no 0 līdz 1 <= 0,01 sekundē (skatīt VII pielikumu). Reakcijas laiku definē ar laiku no brīža, kad Besela izvade sasniedz 10 % (t10), līdz brīdim, kad tā sasniedz 90 % (t90) šīs pakāpienveida funkcijas. Tas jāsasniedz, atkārtojot ar fc līdz t90-t10 =tF. Pirmo atkārtojumu fc izsaka ar šādu formulu:

Besela E un K konstanti aprēķina pēc šāda vienādojuma:

kur:

D = 0,618034

Δt = 1/parauga ņemšanas frekvence

W = 1/[tan(p * Δt * fc)].

6.1.2. Besela algoritma aprēķins

Izmantojot E un K vērtību, 1 s Besela vidējo reakciju uz pakāpienveida Si ievadi aprēķina šādi:

,

kur:

Si–2 = Si–1 = 0

Si = 1

Yi–2 = Yi–1 = 0

t10 un t90 laiku interpolē. Nobīde laikā starp t90 un t10 ir reakcijas laiks tF, kas atbilst attiecīgajai fc vērtībai. Ja šis reakcijas laiks nav pietiekami tuvs vajadzīgajam reakcijas laikam, tad atkārtošanu šādi turpina, līdz faktiskais reakcijas laiks ir 1 % robežās no vajadzīgās reakcijas:

6.2. Datu izvērtēšana

Dūmu mērījumu vērtību paraugu ņemšanas minimālā frekvence ir 20 Hz.

6.3. Dūmu noteikšana

6.3.1. Datu pārrēķins

Tā kā visu dūmmēru pamatmērvienība ir caurlaidība, dūmu vērtības šādi pārrēķina no caurlaidības (τ) gaismas absorbcijas koeficientā (k):

un

kur:

k = gaismas absorbcijas koeficients, m-1,

LA = optiskā ceļa lietderīgais garums, ko noteicis ierīces izgatavotājs, m,

N = dūmainība, %,

t = caurlaidība, %.

Pārrēķinu izdara pirms visas turpmākās datu apstrādes.

6.3.2. Besela vidējās dūmu vērtības aprēķins

Pareizā atslēgšanās frekvence/robežfrekvence (fc) nodrošina vajadzīgo filtra reakcijas laiku tF. Kad šī frekvence ir noteikta atkārtojuma procesā, kas aprakstīts 6.1.1. iedaļā, aprēķina attiecīgo Besela algoritma E un K konstanti. Pēc tam Besela algoritmu piemēro momentāno dūmu zīmei (k vērtībai), kā aprakstīts 6.1.2. iedaļā:

Besela algoritms ir rekursīvs. Tātad ir vajadzīgas dažas sākotnējas ievades Si-1 un Si-2 vērtības un sākotnējas izvades Yi-1 un Yi-2 vērtības, lai sāktu algoritmu. Tās var pieņemt par 0.

Katrai slodzes pakāpei ar A, B un C apgriezieniem no katras dūmu zīmes atsevišķajām Yi vērtībām izraugās maksimālo 1 s vērtību Ymax.

6.3.3. Galīgais rezultāts

Vidējās dūmu vērtības (SV) pēc katra cikla (testa apgriezieniem) jāaprēķina šādi:

testa A apgriezieniem : ,

testa B apgriezieniem : ,

testa C apgriezieniem : ,

kur:

Y max.1 , Y max.2 , Y max.3 = lielākā 1 s Besela vidējā dūmu vērtība katrā no trijām slodzes pakāpēm.

Galīgo vērtību aprēķina šādi:









2. papildinājums

ETC TESTA CIKLS

1. MOTORA KARTĒŠANAS PROCEDŪRA

1.1. Kartēšanas apgriezienu diapazona noteikšana

Lai testa nodalījumā nodrošinātu ETC , motors pirms testa cikla jākartē, lai noteiktu apgriezienu un griezes momenta attiecības līkni. Minimālos un maksimālos kartēšanas apgriezienus noteic šādi:

minimālie kartēšanas apgriezieni = tukšgaitas apgriezieni,

maksimālie kartēšanas apgriezieni = nhi * 1,02 vai apgriezieni, kurus sasniedzot, pilnas slodzes griezes moments nokrītas līdz nullei, atkarībā no tā, kuri apgriezieni ir mazāki.

1.2. Motora jaudas kartēšana

Motoru iesilda ar maksimālo jaudu, lai motora parametrus stabilizētu saskaņā ar izgatavotāja ieteikumu un labu inženierijas praksi. Kad motors ir stabilizēts, motoru kartē šādi:

a) motoru atslogo un darbina ar tukšgaitas apgriezieniem;

b) motoru darbina ar pilnu degvielas sūkņa slodzi un minimālajiem kartēšanas apgriezieniem;

c) motora apgriezienus palielina no minimālajiem līdz maksimālajiem kartēšanas apgriezieniem vidēji ar normu 8 ± 1 min-1/s. Motora apgriezienu un griezes momenta punktus reģistrē ar vismaz viena punkta parauga ņemšanas normu sekundē.

1.3. Kartēšanas līknes veidošana

Visus punktus, kas reģistrēti saskaņā ar 1.2. iedaļu, savieno, izmantojot lineāru interpolāciju starp punktiem. Iegūtā griezes momenta līkne ir kartēšanas līkne, un to izmanto, lai normalizētās motora cikla griezes vērtības pārrēķinātu testa cikla faktiskajās griezes vērtībās, kā aprakstīts 2. iedaļā.

1.4. Alternatīvā kartēšana

Ja izgatavotājs uzskata, ka iepriekš aprakstītā kartēšanas metode nav droša vai reprezentatīva attiecībā uz visiem motoriem, tad var izmantot alternatīvu kartēšanas metodi. Alternatīvajai metodei jāatbilst norādīto kartēšanas procedūru mērķim, lai noteiktu maksimāli iespējamo griezes momentu atbilstīgi visiem motora apgriezieniem, ko sasniedz testa ciklos. Novirzes no kartēšanas metodes, kas norādīta šajā iedaļā, drošības vai reprezentativitātes nolūkos kopā ar to izmantošanas pamatojumu jāapstiprina tehniskajam dienestam. Tomēr regulējamiem vai turbokompresora motoriem nekādā gadījumā nedrīkst izmantot dilstošas nepārtrauktas motora apgriezienu frekvences.

1.5. Atkārtoti testi

Motors nav jākartē pirms katra testa cikla. Motors pirms testa cikla jākartē, ja:

— kopš iepriekšējās kartēšanas, pēc labas inženierijas apsvēruma, ir pagājis pārāk ilgs laiks, — vai

— motoram ir izdarīti fizikāli pārveidojumi vai atkārtota kalibrēšana, kas var būt ietekmējusi motora darbību.

2. STANDARTA TESTA CIKLS

Pārejas ekspluatācijas testa cikls ir aprakstīts šā pielikuma 3. papildinājumā. Normalizētās griezes momenta un apgriezienu vērtības pārrēķina faktiskajās vērtībās un tā iegūst standarta ciklu.

2.1. Faktiskie apgriezieni

Nenormalizētos apgriezienus iegūst pēc šāda vienādojuma:

.

Nominālie apgriezieni (nref) atbilst 100 % apgriezienu vērtībām, kas norādītas motora dinamometra grafikā 3. papildinājumā. To noteic šādi: (skatīt I pielikuma 1. attēlu):

,

kur nhi un nlo ir norādīti saskaņā ar I pielikuma 2. iedaļu vai noteikti saskaņā ar III pielikuma 1. papildinājuma 1.1. iedaļu.

2.2. Faktiskais griezes moments

Griezes momentu normalizē ar maksimālo griezes momentu atbilstīgi attiecīgajiem apgriezieniem. Standarta cikla griezes vērtības nenormalizē, izmantojot kartēšanas līkni, ko saskaņā ar 1.3. iedaļu noteic šādi:

attiecīgajiem faktiskajiem apgriezieniem, kas noteikti 2.1. iedaļā.

Ar negatīvajām griezes momenta vērtībām motora apgriezienu punktos (“m”) standarta cikla izveides nolūkos papildina nenormalizētās vērtības, ko noteic vienā no šiem veidiem:

— atskaitot 40 % no pozitīvā griezes momenta, kas iespējams attiecīgajā apgriezienu punktā,

— kartējot negatīvo griezes momentu, kas vajadzīgs, lai motoru grieztu no minimālajiem līdz maksimālajiem kartēšanas apgriezieniem,

— noteicot negatīvo griezes momentu, kas vajadzīgs, lai motoru grieztu ar tukšgaitas un nominālajiem apgriezieniem, un lineāru interpolāciju starp šiem diviem punktiem.

2.3. Nenormalizēšanas procedūras piemērs

Šāda testa punkta nenormalizēšanas piemērs:

% apgriezieni = 43,

% griezes moments = 82.

Ja:

nominālie apgriezieni = 2 200 min–1,

tukšgaitas apgriezieni = 600 min–1,

tad:

,

,

ja pēc kartēšanas līknes noteiktais maksimālais griezes moments, kas atbilst 1 288 min-1 apgriezieniem, ir 700 Nm.

3. EMISIJAS TESTS

Pēc izgatavotāja lūguma motora un izplūdes sistēmas kondicionēšanai pirms mērīšanas cikla var izdarīt maketa testu.

Ar NG un LPG darbināmus motorus pirms ETCtesta piestrādā. Motoru darbina vismaz divus ETC ciklus un līdz brīdim, kad CO emisija, ko mēra vienā veselā ETCciklā, vairāk par 10 % nepārsniedz CO emisiju, kura izmērīta iepriekšējā ETC ciklā.

3.1. Paraugu ņemšanas filtru sagatavošana (tikai dīzeļmotoriem)

Vismaz vienu stundu pirms testa katru filtru (pāri) ieliek slēgtā, bet ne hermētiski slēgtā Petri traukā un ieliek svaru telpā stabilizēšanai. Stabilizēšanas beigās katru filtru (pāri) nosver un reģistrē taras masu. Pēc tam filtru (pāri) glabā slēgtā Petri traukā vai hermētiski noslēgtā filtru turētājā, līdz tas vajadzīgs testam. Ja filtru (pāri) nelieto astoņas stundas pēc izņemšanas no svaru telpas, tas pirms lietošanas jākondicionē un jānosver vēlreiz.

3.2. Mēraparatūras uzstādīšana

Ierīces un paraugu ņemšanas zondes uzstāda pēc vajadzības. Izplūdes cauruli savieno ar pilnas plūsmas atšķaidīšanas sistēmu.

3.3. Atšķaidīšanas sistēmas un motora palaišana

Atšķaidīšanas sistēmu un motoru palaiž un iesilda, līdz visas temperatūras un spiedieni maksimālās jaudas apstākļos nostabilizējas saskaņā ar izgatavotāja ieteikumu un labu inženierijas praksi.

3.4. Makrodaļiņu paraugu ņemšanas sistēmas palaišana (tikai dīzeļmotoriem)

Makrodaļiņu paraugu ņemšanas sistēmu palaiž un darbina apvadā. Atšķaidīšanas gaisa makrodaļiņu fona koncentrāciju var noteikt, laižot atšķaidīšanas gaisu cauri makrodaļiņu filtriem. Ja lieto filtrētu atšķaidīšanas gaisu, tad vienu mērījumu var izdarīt pirms vai pēc testa. Ja atšķaidīšanas gaiss nav filtrēts, tad mērījumus var izdarīt cikla sākumā un beigās un noteikt to vidējo vērtību.

3.5. Pilnas plūsmas atšķaidīšanas sistēmas regulēšana

Kopējo atšķaidītās izplūdes gāzu plūsmu noregulē tā, lai novērstu ūdens kondensēšanos sistēmā un iegūtu maksimālo filtra virsmas temperatūru, kas ir 325 K (52 °C) vai mazāka (skatīt V pielikuma 2.3.1. iedaļas DT).

3.6. Analizatoru pārbaude

Emisijas analizatorus nostāda uz nulli un pārbauda. Ja lieto paraugu maisiņus, tad tos iztukšo.

3.7. Motora palaišanas procedūra

Stabilizēto motoru, izmantojot standarta palaidējmotoru vai dinamometru, palaiž saskaņā ar palaišanas procedūru, ko izgatavotājs ieteicis lietotāja rokasgrāmatā. Pēc izvēles testu var sākt tieši no motora iepriekšējas kondicionēšanas stadijas, motoru neizslēdzot, kad tas ir sasniedzis tukšgaitas apgriezienus.

3.8. Testa cikls

3.8.1. Testa secība

Testa secīgu izpildi sāk, ja motors ir sasniedzis tukšgaitas apgriezienus. Testu izdara saskaņā ar standarta ciklu, kas noteikts šā papildinājuma 2. iedaļā. Motora apgriezienu un izraudzīto griezes momenta uzstādījuma punktu frekvence ir 5 Hz (ieteicams 10 Hz) vai lielāka. Atgriezeniskos motora apgriezienus un griezes momentu reģistrē vismaz vienu reizi sekundē visā testa ciklā un signālus var elektroniski filtrēt.

3.8.2. Analizatora reakcija

Palaižot motoru vai sākot secīgi izpildīt testu, ja ciklu sāk tieši no iepriekšējas kondicionēšanas, vienlaicīgi iedarbina mēraparatūru, lai:

— sāktu atšķaidīšanas gaisa savākšanu vai analīzi;

— sāktu atšķaidītu izplūdes gāzu savākšanu vai analīzi;

— sāktu atšķaidītu izplūdes gāzu (CVS) daudzuma un vajadzīgās temperatūras un spiediena mērīšanu;

— sāktu reģistrēt apgriezienu un griezes momenta atgriezeniskos dinamometra datus.

HC un NOx atšķaidīšanas kanālā mēra nepārtraukti ar 2 Hz frekvenci. Vidējās koncentrācijas noteic, integrējot analizatora signālus visā testa ciklā. Sistēmas reakcijas laiks nedrīkst pārsniegt 20 s, un tas jāsaskaņo ar CVSplūsmas svārstībām un parauga ņemšanas laiku/testa cikla nobīdēm, ja vajadzīgs. CO, CO2, NMHC un CH4 noteic, integrējot vai analizējot koncentrācijas maisiņā savāktajā paraugā. Gāzveida piesārņotāju koncentrācijas atšķaidīšanas gaisā noteic, integrējot vai savācot fona maisiņā. Visu pārējo vērtību reģistrēšanas minimālā frekvence ir viens mērījums sekundē (1 Hz).

3.8.3. Makrodaļiņu paraugu ņemšana (tikai dīzeļmotoriem)

Palaižot motoru vai sākot secīgi izpildīt testu, ja ciklu sāk tieši no iepriekšējas kondicionēšanas, daļiņu paraugu ņemšanas sistēmu pārslēdz no apvada režīma uz daļiņu savākšanas režīmu.

Ja neizmanto plūsmas kompensāciju, tad parauga sūkni noregulē tā, lai caurplūdums daļiņu parauga zondē vai pārvades caurulē ir ± 5 % no iestatītā caurplūduma. Ja izmanto plūsmas kompensāciju (t.i., samērīgu/proporcionālu parauga plūsmas kontroli), tad jāpierāda, ka attiecība starp plūsmu galvenajā kanālā un makrodaļiņu plūsmu nemainās vairāk kā par ± 5 % no uzstādītās vērtības (izņemot parauga ņemšanas pirmās 10 sekundes).

Piezīme:

Divkārši atšķaidot, parauga plūsma ir tīrā starpība starp caurplūdumu paraugu filtros un otrējā atšķaidīšanas gaisa caurplūdumu.

Reģistrē vidējo temperatūru un spiedienu ieplūdē gāzes skaitītājā vai plūsmas mērierīcē. Ja iestatīto caurplūdumu (± 5 % robežās) nevar uzturēt visā ciklā tāpēc, ka filtrā uzkrājies daudz makrodaļiņu, tad testu uzskata par nederīgu. Testu atkārto ar mazāku caurplūdumu un/vai lielāka diametra filtru.

3.8.4. Motora apgriezienu samazināšan