1997L0070 — LV — 20.04.2009 — 004.001

Šis dokuments ir izveidots vienīgi dokumentācijas nolūkos, un iestādes neuzņemas nekādu atbildību par tā saturu

Grozīta ar:









▼B

PADOMES DIREKTĪVA 97/70/EK

(1997. gada 11. decembris),

ar ko nosaka saskaņotu drošības režīmu zvejas kuģiem, kuru garums ir 24 metri vai lielāks







EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME, ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu, un jo īpaši tā 84. panta 2. punktu, ņemot vērā Komisijas priekšlikumu ( 1 ), ņemot vērā Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu ( 2 ), saskaņā ar Līguma 189.c pantā minēto procedūru ( (1) tā kā Kopienas rīcības mērķis jūras transporta jomā būtu uzlabot jūras drošību; (2) tā kā 1993. gada 2. aprīlī pieņēma Torremolinas protokolu, kas attiecas uz 1977. gada Torremolinas Starptautisko konvenciju par zvejas kuģu drošību, še turpmāk “Torremolinas protokols”; (3) tā kā šā protokola ieviešana Kopienas līmenī attiecībā uz zvejas kuģiem, kas kuģo ar dalībvalsts karogu vai darbojas dalībvalsts iekšējos ūdeņos vai teritoriālajā jūrā, vai izkrauj savu lomu dalībvalsts ostā, palielinās šādu zvejas kuģu drošību, jo dažādu valstu tiesību akti neprasa tādu drošības līmeni, kādu nosaka protokols; tā kā šāds kopējs drošības līmenis, saskaņojot valstu atšķirīgās drošības prasības, nodrošinās to, ka zvejas kuģiem, kas darbojas tajā pašā rajonā, būs vienāda līmeņa konkurence, nepazeminot drošības standartus; (4) tā kā, jo īpaši paturot prātā iekšējā tirgus izmērus, Kopienas līmeņa rīcība ir visefektīvākā, lai noteiktu kopēju drošības līmeni zvejas kuģiem visā Kopienā; (5) tā kā Padomes direktīva ir piemērots tiesību akts, jo tā paredz sistēmu drošības standartu vienotai un obligātai piemērošanai dalībvalstīs, ļaujot katrai dalībvalstij noteikt to īstenošanas formas un metodes, kas ir vispiemērotākās tās iekšējai sistēmai; (6) tā kā vairākas svarīgas Torremolinas protokola nodaļas attiecas tikai uz zvejas kuģiem, kuru garums ir 45 metri vai lielāks; tā kā protokola ierobežota piemērošana Kopienas līmenī tikai šādiem kuģiem radītu drošības līmeņa atšķirības starp šiem kuģiem un mazākiem zvejas kuģiem, kuru garums ir no 24 līdz 45 metriem, un tādēļ radītu konkurences izkropļojumus; (7) tā kā minētā protokola 3. panta 4. punkts nosaka, ka katra puse precizē, kuri no tās noteikumiem, attiecībā uz kuriem kuģa garuma ierobežojums ir lielāks nekā 24 metri, pilnībā vai daļēji būtu jāpiemēro zvejas kuģiem, kuru garums ir 24 metri vai lielāks, bet mazāks nekā noteiktais garuma ierobežojums, un kuriem ir tiesības kuģot ar šīs puses karogu; tā kā šā protokola 3. panta 5. punkts nosaka, ka puses cenšas noteikt vienotus standartus šiem zvejas kuģiem, kas darbojas tajā pašā reģionā; (8) tā kā, lai palielinātu drošību un izvairītos no konkurences izkropļojumiem, jāīsteno mērķis piemērot šīs direktīvas drošības noteikumus visiem zvejas kuģiem, kuru garums ir 24 metri vai lielāks un kuri darbojas Kopienas zvejas zonās, neatkarīgi no karoga, ar kuru tie kuģo; tā kā tas jāīsteno zvejas kuģiem, kas kuģo ar trešo valstu karogiem un darbojas kādas dalībvalsts iekšējos ūdeņos vai teritoriālajā jūrā vai izkrauj lomu dalībvalsts ostā, saskaņā ar starptautisku tiesību aktu vispārējiem noteikumiem; (9) tā kā jāturpina piemērot attiecīgi to Padomes direktīvu noteikumi, kas pieņemtas saskaņā ar Kopienas sociālo politiku; (10) tā kā visu šo iemeslu dēļ dalībvalstīm jauniem un vajadzības gadījumā esošiem zvejas kuģiem, kuru garums ir 45 metri vai lielāks, būtu jāpiemēro Torremolinas protokola pielikuma noteikumi, ņemot vērā šīs direktīvas I pielikumā uzskaitītus attiecīgus noteikumus; tā kā dalībvalstīm būtu jāpiemēro arī Torremolinas protokola pielikuma IV, V, VII un IX nodaļas noteikumi, kas grozīti ar šīs direktīvas II pielikumu, visiem jauniemkuģiem, kuru garums ir 24 metri vai lielāks, bet mazāks nekā 45 metri un kuri kuģo ar attiecīgās dalībvalsts karogu; (11) tā kā tādu iemeslu dēļ, kas attiecas uz reģionu īpašiem apstākļiem, piemēram, ģeogrāfiskiem un klimatiskiem apstākļiem, var būt pamatotas III pielikumā minētās īpašās prasības; tā kā šādas prasības ir izstrādātas darbībai attiecīgi ziemeļu un dienvidu zonās; (12) tā kā, lai turpmāk paaugstinātu drošības līmeni, kuģiem, kas kuģo ar dalībvalsts karogu, būtu jāatbilst IV pielikumā minētām īpašām prasībām; (13) tā kā zvejas kuģiem, kas kuģo ar trešo valstu karogiem, nebūtu jāļauj darboties dalībvalstu iekšējos ūdeņos vai teritoriālajā jūrā vai izkraut lomu dalībvalstu ostās un tā konkurēt ar kuģiem, kas kuģo ar dalībvalsts karogu, ja vien to karoga valsts nav apstiprinājusi, ka tie atbilst šajā direktīvā izklāstītajiem tehniskajiem noteikumiem; (14) tā kā aprīkojums, kas atbilst Padomes 1996. gada 20. decembra Direktīvas 96/98/EK par kuģu aprīkojumu ( 4 ) prasībām, ja tas uzstādīts uz zvejas kuģiem, būtu automātiski jāatzīst par atbilstīgu īpašiem noteikumiem, kas šajā direktīvā izvirzīti šādam aprīkojumam, jo Direktīvas 96/98/EK prasības ir vismaz vienādas ar Torremolinas protokola un šīs direktīvas prasībām; (15) tā kā dalībvalstīs varētu būt vietēji apstākļi, kas pamato īpašu drošības pasākumu piemērošanu visiem zvejas kuģiem, kuri darbojas dažos rajonos; tā kā tās var arī uzskatīt par lietderīgu pieņemt atbrīvojumus no Torremolinas protokola pielikuma noteikumiem vai tiem līdzvērtīgas prasības; tā kā dalībvalstīm būtu jābūt tiesībām pieņemt šādus pasākumus, ko pakļauj pārbaudei saskaņā ar komitejas procedūru; (16) tā kā pašreiz nav vienotu starptautisku tehnisku standartu zvejas kuģiem attiecībā uz to korpusa izturību, galvenajiem mehānismiem un palīgmehānismiem, elektriskām un automātiskām iekārtām; tā kā šādus standartus var noteikt saskaņā ar atzītu organizāciju vai valstu administrāciju noteikumiem; (17) tā kā, lai kontrolētu šīs direktīvas efektīvu īstenošanu un stāšanos spēkā, dalībvalstīm būtu jāveic pārbaudes un jāizdod atbilstības apliecības zvejas kuģiem, kas atbilst šīs direktīvas īpašajām prasībām; (18) tā kā, lai nodrošinātu šīs direktīvas pilnīgu piemērošanu, saskaņā ar Torremolinas protokola 4. pantā noteikto procedūru zvejas kuģi būtu jāpakļauj ostas valsts kontrolei; tā kā dalībvalsts var veikt pārbaudes arī uz trešo valstu zvejas kuģiem, kas nedarbojas dalībvalsts iekšējos ūdeņos vai teritoriālajā jūrā un neizkrauj lomu dalībvalsts ostās, ja tie atrodas šīs dalībvalsts ostā, lai pārliecinātos par to, ka tie atbilst šim protokolam, ja reiz tas ir stājies spēkā; (19) tā kā komitejai, kurā ir dalībvalstu pārstāvji, ir jāpalīdz Komisijai efektīvi piemērot šo direktīvu; tā kā šo uzdevumu var veikt komiteja, kas izveidota saskaņā ar 12. pantu Padomes 1993. gada 13. septembra Direktīvā 93/75/EEK par obligātām prasībām kuģiem, kas plāno atstāt Kopienas ostas vai atstāj tās un pārvadā bīstamas vai piesārņojumu veicinošas kravas ( 5 ); (20) tā kā, lai nodrošinātu šīs direktīvas saskanīgu ieviešanu, ar komitejas starpniecību var pielāgot dažus noteikumus, lai ņemtu vērā attiecīgas pārmaiņas starptautiskā līmenī; (21) tā kā saskaņā ar Torremolinas protokolu par šo direktīvu būtu jāinformē Starptautiskā Jūrniecības organizācija (SJO); (22) tā kā, lai nodrošinātu šīs direktīvas pilnīgu ieviešanu, dalībvalstīm būtu jāizstrādā sankciju sistēma, ko piemēro gadījumā, ja tiek lauzti konkrētās valsts noteikumi, kas pieņemti, īstenojot šo direktīvu, saskaņā ar Līguma 189.c pantā minēto procedūru ( 3 ), IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU.







1. pants

Mērķis

1. Šīs direktīvas mērķis ir noteikt drošības standartus jauniem un esošiem jūras zvejas kuģiem, kuru garums ir 24 metri vai lielāks, ciktāl uz tiem attiecas Torremolinas protokola pielikums, un

— kuri kuģo ar dalībvalsts karogu un ir reģistrēti Kopienā, vai

— kuri darbojas dalībvalsts iekšējos ūdeņos vai teritoriālajā jūrā, vai

— kuri izkrauj krastā savu lomu dalībvalsts ostā.

Šī direktīva neattiecas uz izklaides kuģiem, kas nodarbojas ar nekomerciālu zvejniecību.

2. Šī direktīva neierobežo noteikumus, kas paredzēti Padomes 1989. gada 12. jūnija Direktīvā 89/391/EEK par pasākumu ieviešanu, lai uzlabotu darba ņēmēju drošību un veselības aizsardzību darbā ( 6 ), tās atsevišķās direktīvas un jo īpaši Padomes 1993. gada 23. novembra Direktīvu 93/103/EK par drošības un veselības prasību minimumu darbā uz zvejas kuģiem (trīspadsmitā individuālā direktīva Direktīvas 89/391/EEK 16. panta 1. punkta nozīmē) ( 7 ).

2. pants

Definīcijas

Šajā direktīvā:

1. “zvejas kuģis” vai “kuģis” ir ikviens kuģis, kas aprīkots vai izmantots komerciālos nolūkos zivju zvejai vai citu jūras dzīvo resursu iegūšanai;

2. “jauns zvejas kuģis” ir zvejas kuģis: a) attiecībā uz kuru 1999. gada 1. janvārī vai pēc tam ir noslēgts līgums par būvniecību vai nozīmīgiem pārbūves darbiem, vai b) attiecībā uz kuru būvniecības vai nozīmīgu pārbūves darbu līgums ir noslēgts līdz 1999. gada 1. janvārim un šie darbi ir pabeigti trīs vai vairāk gadus pēc minētās dienas, vai c) attiecībā uz kuru, ja nav noslēgts būvniecības līgums, 1999. gada 1. janvārī vai pēc tam: — ir ielikts kuģa ķīlis, vai — ir sākušies ar konkrēto kuģi saistīti būvniecības darbi, vai — ir sākta šā kuģa montāža, kurā izmantotas vismaz 50 tonnas vai 1 % no visu korpusa konstrukciju aprēķinātās masas, atkarībā no tā, kura no tām ir mazāka;

3. “esošais zvejas kuģis” ir zvejas kuģis, kas nav jauns zvejas kuģis;

4. “Torremolinas protokols” ir Torremolinas protokols, kas attiecas uz Torremolinas 1977. gada Starptautisko zvejas kuģu drošības konvenciju kopā ar tā grozījumiem;

5. “sertifikāts” ir sertifikāts, kas apliecina 6. pantā minēto atbilstību;

6. “garums”, ja vien nav noteikts citādi, ir 96 % no kuģa pilna garuma pa ūdenslīniju ar iegrimi, kas ir 85 % no teorētiskā borta augstuma, mērot no ķīļa līnijas, vai kuģa garums no kuģa priekšvadņa priekšējās malas līdz stūres vārpstas asij uz šīs ūdenslīnijas, ja šis garums ir lielāks. Kuģiem, kas projektēti ar galsveri, ūdenslīnijai, pēc kuras mēra garumu, jābūt paralēlai konstruētajai ūdenslīnijai;

7. “darboties” nozīmē zvejot zivis vai iegūt citus jūras dzīvos resursus vai zvejot un pārstrādāt tos, neierobežojot tiesības šķērsot teritoriālo jūru bez šāda nolūka, un brīvi kuģot 200 jūdžu ekskluzīvajā ekonomiskajā zonā;

8. “atzīta organizācija” ir organizācija, kas atzīta saskaņā ar 4. pantu Padomes 1994. gada 22. novembra Direktīvā 94/57/EK par kopīgiem noteikumiem un standartiem attiecībā uz organizācijām, kas pilnvarotas veikt kuģu pārbaudes un apsekojumus, un attiecīgajām darbībām, kuras veic valsts administrācijas jūras lietu jomā ( 8 ).

3. pants

Vispārīgas prasības

1. Dalībvalstis nodrošina to, ka Torremolinas protokola pielikuma noteikumus piemēro attiecīgajiem zvejas kuģiem, kas kuģo ar to karogu, ja vien šīs direktīvas I pielikums neparedz citādi.

Ja vien šajā direktīvā nav noteikts citādi, esošiem zvejas kuģi ne vēlāk kā līdz 1999. gada 1. jūlijam jāatbilst attiecīgām Torremolinas protokola pielikuma prasībām.

2. Dalībvalstis nodrošina to, ka tās Torremolinas protokola pielikuma IV, V, VII un IX nodaļas prasības, kas attiecas uz kuģiem, kuru garums ir 45 metri vai lielāks, piemēro arī jauniem kuģiem, kuru garums ir 24 metri vai lielāks un kuri kuģo ar to karogu, ja vien šīs direktīvas II pielikumā nav noteikts citādi.

3. Dalībvalstis tomēr nodrošina to, ka kuģi, kas kuģo ar to karogu un darbojas īpašos rajonos, atbilst III pielikumā minētiem noteikumiem attiecībā uz īpašiem rajoniem.

4. Dalībvalstis nodrošina to, ka kuģi, kas kuģo ar to karogu, atbilst IV pielikumā izklāstītām īpašām drošības prasībām.

5. Dalībvalstis aizliedz zvejas kuģiem, kas kuģo ar trešās valsts karogu, darboties to iekšējos ūdeņos vai teritoriālajos ūdeņos vai izkraut lomu to ostās, ja vien karoga valsts administrācija nav apliecinājusi minēto kuģu atbilstību 1., 2., 3. un 4. punktā un 5. pantā minētajām prasībām.

6. Kuģu aprīkojumu, kas uzskaitīts Direktīvas 96/98/EK A1 pielikumā un atbilst tās prasībām, ja tas ir uzstādīts uz zvejas kuģa tā, lai atbilstu šīs direktīvas noteikumiem, automātiski uzskata par atbilstīgu šādiem noteikumiem neatkarīgi no tā, vai šie noteikumi paredz, ka šis aprīkojums ir jāapstiprina un karoga valsts administrācijai par to jāveic pārbaudes.

4. pants

Īpašas prasības, atvieglojumi un ekvivalenti

1. Ja dalībvalsts vai dalībvalstu grupa uzskata, ka dažos gadījumos īpaši vietēji apstākļi vai kuģa dati prasa īpašus drošības pasākumus attiecībā uz zvejas kuģiem, kas darbojas īpašā rajonā, un ja pierāda vajadzību pēc šādiem pasākumiem, dalībvalstis saskaņā ar 4. punktā paredzēto procedūru var paredzēt šādus īpašus drošības pasākumus, lai ņemtu vērā vietējus apstākļus, piemēram, ūdeņiem, kuros šie kuģi darbojas, raksturīgos dabas un klimata apstākļus, reisu garumu vai kuģu īpašības, piemēram, to konstrukciju materiālus.

Pieņemtos pasākumus pievieno III pielikumam.

2. Dalībvalstis piemēro Torremolinas protokola pielikuma 1. nodaļas 3. noteikuma 3. punkta prasības, lai paredzētu pasākumus, kas ietver atvieglojumus, ievērojot šā panta 4. punktā izklāstīto procedūru.

3. Saskaņā ar Torremolinas protokola pielikuma 1. nodaļas 4. noteikuma 1. punkta dalībvalstis var paredzēt pasākumus, kas pieļauj ekvivalentus, ievērojot šā panta 4. punktā izklāstīto procedūru.

4. Dalībvalsts, kas izmanto 1., 2. un 3. punkta noteikumus, ievēro šādu procedūru:

a) dalībvalsts paziņo Komisijai par pasākumiem, ko tā plāno pieņemt, ieskaitot vajadzīgās ziņas, lai apliecinātu, ka drošība ir uzturēta pietiekami augstā līmenī;

b) ja sešos mēnešos no paziņojuma iesniegšanas dienas ►M4 saskaņā ar 9. panta 2. punktā minēto regulatīvo procedūru ◄ pieņem lēmumu, ka ierosinātie pasākumi nav pamatoti, minētajai dalībvalstij var prasīt grozīt vai nepieņemt ierosinātos pasākumus;

c) pieņemtos pasākumus precizē konkrētās valsts attiecīgos tiesību aktos un paziņo Komisijai, kas par visiem to datiem informē pārējās dalībvalstis;

d) ikvienu šādu pasākumu piemēro visiem zvejas kuģiem, kas darbojas tajos pašos noteiktajos apstākļos, bez diskriminācijas atkarībā no to karoga vai īpašnieka pilsonības;

e) pasākumus, kas minēti 2. punktā, piemēro tikai tik ilgi, kamēr zvejas kuģis darbojas noteiktajos apstākļos.

5. pants

Projektēšanas, būves un ekspluatācijas standarti

Zvejas kuģa korpusa, galveno mehānismu un palīgmehānismu, elektrisko un automātisko iekārtu projektēšanas, būves un ekspluatācijas standarti atbilst noteikumiem, kas ir spēkā kuģa būvniecības pabeigšanas dienā un ko klasifikācijas nolūkā ir precizējusi atzīta organizācija vai ko izmanto administrācija.

Attiecībā uz jauniem kuģiem šie noteikumi saskan ar Direktīvas 94/57/EK 14. panta 2. punktā izklāstīto procedūru un nosacījumiem.

6. pants

Apsekojumi un sertifikāti

1. Dalībvalstis zvejas kuģiem, kas kuģo ar to karogu un atbilst 3. un 5. panta prasībām, izdod sertifikātu, kas apliecina minēto kuģu atbilstību šīs direktīvas noteikumiem, kopā ar aprīkojuma sarakstu un atbrīvojuma sertifikātiem atkarībā no apstākļiem. Atbilstības sertifikāta, aprīkojuma saraksta un atbrīvojuma sertifikāta forma ir tāda, kā paredzēts V pielikumā. Sertifikātus izdod karoga valsts administrācija vai atzīta organizācija, kas darbojas tās vārdā, pēc sākotnējā apsekojuma, ko veic vai nu pašas karoga valsts administrācijas īpaši inspektori vai atzītas organizācijas īpaši inspektori, vai tādas dalībvalsts īpaši inspektori, kuru karoga valsts ir pilnvarojusi veikt apsekojumus, saskaņā ar Torremolinas protokola pielikuma 1. nodaļas 6. noteikuma 1. punkta a) apakšpunktu.

2. Sertifikātu derīguma termiņi, kas minēti 1. punktā, nepārsniedz Torremolinas protokola pielikuma 1. nodaļas 11. noteikumā paredzētos termiņus. Sertifikāta pagarinājumu izdod pēc tam, kad ir veiktas periodiski apsekojumi saskaņā ar Torremolinas protokola pielikuma 1. nodaļas 6. noteikumu.

7. pants

Kontroles noteikumi

1. Uz zvejas kuģiem, kas darbojas dalībvalsts iekšējos ūdeņos vai teritoriālajos ūdeņos vai izkrauj lomu tās ostās un kas nav zvejas kuģi, kuri kuģo ar šīs dalībvalsts karogu, attiecina dalībvalsts kontroli saskaņā ar Torremolinas protokola 4. pantu un bez diskriminācijas atkarībā no īpašnieka karoga vai pilsonības, lai pārliecinātos, ka tie atbilst šai direktīvai.

2. Uz zvejas kuģiem, kas nedarbojas dalībvalsts iekšējos ūdeņos vai teritoriālajos ūdeņos, neizkrauj lomu dalībvalsts ostās un kuģo ar citas dalībvalsts karogu, attiecina dalībvalsts kontroli, kad tie atrodas tās ostās, saskaņā ar Torremolinas protokola 4. pantu un bez diskriminācijas atkarībā no īpašnieka karoga vai pilsonības, lai pārliecinātos, ka tie atbilst šai direktīvai.

3. Uz zvejas kuģiem, kas kuģo ar trešās valsts karogu, nedarbojas dalībvalsts iekšējos ūdeņos vai teritoriālajos ūdeņos un neizkrauj lomu dalībvalsts ostās, attiecina dalībvalsts kontroli, kad tie atrodas tās ostās, saskaņā ar Torremolinas protokola 4. pantu, lai pārliecinātos par to atbilstību Torremolinas protokolam, kad tas ir stājies spēkā.

8. pants

Pielāgojumi

▼M4

Saskaņā ar 9. panta 3. punktā minēto regulatīvo kontroles procedūru pieņem šādus pielāgojumus kā pasākumus, kas ir paredzēti, lai grozītu nebūtiskus šīs direktīvas elementus:

a) var pieņemt un noformēt noteikumus, kas domāti: — Torremolinas protokola pielikuma noteikumu saskaņotai interpretācijai, kuri ir dažu līgumslēdzēju pušu pārziņā, ciktāl ir vajadzīgs, lai nodrošinātu to saskanīgu ieviešanu Kopienā, — šīs direktīvas īstenošanai, nepaplašinot tās darbības jomu;

b) var pielāgot šīs direktīvas 2., 3., 4., 6. un 7. pantu un grozīt tās pielikumus, lai šīs direktīvas mērķiem piemērotu Torremolinas protokola turpmākus grozījumus, kas stājušies spēkā pēc šīs direktīvas pieņemšanas.

▼M3

Uz grozījumiem starptautisko tiesību instrumentos, kas minēti 2. panta 4. punktā, var neattiecināt šo direktīvu saskaņā ar 5. pantu Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 5. novembra Regulā (EK) Nr. 2099/2002, ar ko izveido Kuģošanas drošības un kuģu izraisītā piesārņojuma novēršanas komiteju (COSS) ( 9 ).

▼M4

9. pants

Komitejas procedūra

1. Komisijai palīdz Kuģošanas drošības un kuģu izraisītā piesārņojuma novēršanas komiteja (COSS), kas izveidota ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 2099/2002 ( 10 ) 3. pantu.

2. Ja ir atsauce uz šo punktu, piemēro Padomes Lēmuma 1999/468/EK (1999. gada 28. jūnijs), ar ko nosaka Komisijai piešķirto ieviešanas pilnvaru īstenošanas kārtību ( 11 ), 5. un 7. pantu, ņemot vērā tā 8. pantu.

Lēmuma 1999/468/EK 5. panta 6. punktā noteiktais termiņš ir divi mēneši.

3. Ja ir atsauce uz šo punktu, piemēro Lēmuma 1999/468/EK 5.a panta 1. līdz 4. punktu un 7. pantu, ņemot vērā tā 8. pantu.

▼B

10. pants

Paziņojums SJO

Padomes prezidentvalsts un Komisija informē SJO par šīs direktīvas pieņemšanu, izdarot atsauci uz Torremolinas protokola 3. panta 5. punktu.

11. pants

Sankcijas

Dalībvalstis nosaka sankciju sistēmu, ko piemēro, ja nav ievēroti attiecīgās valsts noteikumi, kas pieņemti saskaņā ar šo direktīvu, un veic visus vajadzīgos pasākumus, lai nodrošinātu to, ka šīs sankcijas piemēro. Šādas paredzētas sankcijas ir efektīvas, samērīgas un atturošas.

12. pants

Īstenošana

1. Dalībvalstīs līdz 1999. gada 1. janvārim stājas spēkā normatīvi un administratīvi akti, kas vajadzīgi, lai izpildītu šīs direktīvas prasības. Dalībvalstis par to tūlīt informē Komisiju.

Pieņemot šos aktus, dalībvalstis tajos ietver atsauci uz šo direktīvu vai pievieno šādu atsauci to oficiālai publikācijai. Dalībvalstis nosaka metodes, kā veikt šādas atsauces.

2. Dalībvalstis tūlīt dara zināmus Komisijai savu tiesību aktu noteikumus, ko tās pieņēmušas jomā, uz kuru attiecas šī direktīva. Komisija par tiem informē pārējās dalībvalstis.

13. pants

Stāšanās spēkā

Šī direktīva stājas spēkā 20. dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Kopienu Oficiālajā Vēstnesī.

14. pants

Adresāti

Šī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.

▼M2









I PIELIKUMS

Torremolinas protokola pielikuma noteikumu pielāgošana, lai piemērotu Padomes Direktīvas 97/70/EK 3. panta 1. punktu

Šajā pielikumā:

1) “Jauns zvejas kuģis, kas uzbūvēts 2003. gada 1. janvārī vai vēlāk”, ir jauns zvejas kuģis, attiecībā uz kuru: a) 2003. gada 1. janvārī vai vēlāk ir noslēgts būvēšanas vai būtiskas pārbūves līgums vai b) būvēšanas vai būtiskas pārbūves līgums ir noslēgts pirms 2003. gada 1. janvāra un šos darbus pabeidz trīs gadus pēc šīs dienas vai vēlāk; vai c) be būvēšanas līguma 2003. gada 1. janvārī vai vēlāk: — ir ielikts ķīlis vai — ir sākušies ar konkrēto kuģi saistīti būvniecības darbi, vai — ir sākta montāža, kas aptver vismaz 50 tonnas vai 1 % no visas paredzētās konstrukciju materiālu masas atkarībā no tā, kura no tām ir mazāka.

A DAĻA

Pielāgojumi, kas piemērojami visiem zvejas kuģiem, uz kuriem attiecas direktīva, izņemot zvejas kuģus, kas uzbūvēti 2003. gada 1. janvārī vai pēc tam

I NODAĻA: VISPĀRĪGIE NOTEIKUMI

2. noteikums: Definīcijas

“Jauns kuģis” 1. punktā ir jāaizvieto ar definīciju “jauns zvejas kuģis”, kas ietverta šīs direktīvas 2. pantā.

V NODAĻA: UGUNSDROŠĪBA, UGUNSGRĒKA ATKLĀŠANA, UGUNSDZĒSĪBA UN UGUNSGRĒKA LIKVIDĒŠANA

2. noteikums: Definīcijas

2. punkta “Standarta ugunsdrošības tests” beigās izdarāmi šādi grozījumi attiecībā uz standarta temperatūras līkni:

“… Laika-temperatūras standarta līkni nosaka, velkot vienmērīgu līkni caur krāsns iekšējās temperatūras šādiem punktiem:







— sākotnējā iekšējās krāsns temperatūra: 20 °C — pēc pirmajām piecām minūtēm: 576 °C — pēc 10 minūtēm: 679 °C — pēc 15 minūtēm: 738 °C — pēc 30 minūtēm: 841 °C — pēc 60 minūtēm: 945 °C”

VII NODAĻA: GLĀBŠANAS LĪDZEKĻI UN RISINĀJUMI

1. noteikums: Piemērošana

2. punktu groza šādi: “Arī esošiem kuģiem, kuru garums ir 45 metri vai lielāks, piemēro 13. un 14. noteikumu ar nosacījumu, ka administrācija var līdz 1999. gada 1. februārim atlikt šo noteikumu prasību īstenošanu.”

13. noteikums: Glābšanas radioaprīkojums

2. punktu groza šādi: “Administrācija var piekrist, ka līdz 1999. gada 1. februārim uz esošu kuģu klāja atrodas divpusējas UĪV radiotelefona sakaru iekārtas, kas neatbilst darbības standartiem, ko pieņēmusi atzīta organizācija, ar noteikumu, ka administrācija pārliecinās, ka tās ir saderīgas ar apstiprinātu divpusēju UĪV radiotelefona sakaru iekārtu.”

IX NODAĻA: RADIOSAKARI

1. noteikums: Piemērošana

1. punkta otro teikumu groza šādi:

“Attiecībā uz esošiem kuģiem administrācija tomēr var līdz 1999. gada 1. februārim atlikt prasību piemērošanu.”

3. noteikums: Atbrīvojumi

2. punkta c) apakšpunktu groza šādi:

“ja līdz 2001. gada 1. februārim pilnībā pārtrauks kuģa darbību.”

B DAĻA

Pielāgojums, kas piemērojams jauniem zvejas kuģiem, kas uzbūvēti pēc 2003. gada 1. janvāra

Sekojošos noteikumus groza šādi:

I NODAĻA: VISPĀRĪGIE NOTEIKUMI

2. noteikums: Definīcijas

No priekšējā perpendikula starpsiena atrodas ne tuvāk par 0,05L un ne tālāk par 0,05L, plus 1,35 m attiecībā uz kuģiem, kas īsāki par 45 m.

6. noteikums: Apsekojumi

Papildus periodiskam apsekojumam, kas prasīts b) apakšpunkta i) daļā, kuģa konstrukcijas un mehānismu starpposma apsekojumi notiek ar divu gadu intervāliem plus/mīnus trīs mēneši attiecībā uz kuģiem, kas būvēti no materiāla, kas nav koks, un ar administrācijas noteiktiem intervāliem kuģiem, kas būvēti no koka. Apsekojumi nodrošina arī to, ka netiek veikti pārveidojumi, kas pasliktinātu kuģa vai apkalpes drošību.

II NODAĻA: UZBŪVE, ŪDENSNECAURLAIDĪBA UN IEKĀRTAS

1. noteikums: Uzbūve

Korpusa izturība un uzbūve, virsbūves, kabīnes (uz kuģa klāja), mehānismu korpusi, lejupkāpnes un jebkuras citas konstrukcijas un kuģa iekārtas ir pietiekamas, lai izturētu visus paredzamos paredzētā darba apstākļus, un atbilst atzītas organizācijas noteikumiem.

2. noteikums: Ūdensnecaurlaidīgas durvis

Atveru skaitu ūdensnecaurlaidīgajās starpsienās, ko paredz 1. noteikuma 3. punkts, samazina līdz minimumam atbilstīgi kuģa parastajam iekārtojumam un darba vajadzībām; atvērumus aprīko ar ūdensnecaurlaidīgām slēgšanas ierīcēm, kas atbilst atzītas organizācijas noteikumiem. Ūdensnecaurlaidīgas durvis ir tikpat stipras kā necaurumota konstrukcija ap tām.

2. noteikums: Ūdensnecaurlaidīgas durvis

Uz kuģiem, kas ir 45 m gari un garāki, ūdensnecaurlaidīgās durvis ir bīdāmas:

vietās, kur tās paredzēts atvērt uz jūras, un ja to malas atrodas zem dziļākās iegrimes līnijas, ja administrācija neuzskata to par neiespējamu vai nevajadzīgu, ņemot vērā kuģa tipu un darbību.

Dalībvalsts piešķir atbrīvojumu no šā noteikuma, ievērojot šīs direktīvas 4. pantā noteikto procedūru.

5. noteikums: Lūkas

Pasākumus koka lūkas vāku izturības nodrošināšanai jūras apstākļos veic saskaņā ar standartiem, kas paredzēti 1966. gada Starptautiskās konvencijas par kravas zīmi ( 12 ) I pielikuma 14. un 15. noteikumā.

9. noteikums: Ventilatori

Kuģiem, kas ir 45 m gari un garāki, tādu ventilatora atveres apmaļu augstums virs klāja, kas nav mašīntelpas ventilatora atveres apmales, ir vismaz 900 mm uz darba klāja un vismaz 760 mm uz virsbūves klāja. Kuģiem, kas īsāki par 45 m, šādu apmaļu augstums ir attiecīgi 760 mm un 450 mm. Mašīntelpas ventilatora atveres apmales augstums virs klāja, kas nepieciešams, lai nepārtraukti apgādātu mašīntelpas un pēc pieprasījuma nekavējoties apgādātu ģeneratortelpu, parasti atbilst II nodaļas 9. noteikuma 3. punktam. Ja kuģa izmēra un funkciju dēļ tas tomēr nav iespējams, var atļaut mazāku augstumu, taču jebkurā gadījumā ne mazāku par 900 mm virs darba klāja un virsbūves klāja, nodrošinot jūras apstākļos izturīgas aizvēršanas ierīces saskaņā ar II nodaļas 9. noteikuma 2. punktu kopā ar citiem atbilstošiem risinājumiem, lai nodrošinātu nepārtrauktu un atbilstošu ventilācijas nodrošināšanu telpām.

12. noteikums: Borta iluminatori

Administrācija var atļaut borta iluminatorus un logus bez vētras vākiem sānu un kuģa pakaļgala kabīņu starpsienās, kas atrodas uz vai virs darba klāja, ja pārliecinās, ka kuģa drošība netiek mazināta, ņemot vērā atzītas organizācijas noteikumus, kas balstās uz atbilstošiem ISO standartiem.

15. noteikums: Enkuriekārta

Nodrošina ātrai un drošai ekspluatācijai paredzētu enkuriekārtu, kas sastāv no stiprinājuma iekārtas, enkura ķēdēm vai stiepļu trosēm, turētājiem un vinčas vai citiem risinājumiem enkura izmešanai vai pacelšanai un kuģa noenkurošanai jebkuros paredzamas darbības apstākļos. Kuģus nodrošina ar atbilstošu pietauvošanās aprīkojumu jebkuros darba apstākļos. Enkuriekārta un pietauvošanās aprīkojums atbilst atzītas organizācijas noteikumiem.

III NODAĻA: NOTURĪBA UN AR TO SAISTĪTĀS JŪRASSPĒJAS

1. noteikums: Vispārīgi norādījumi

Kuģus projektē un būvē tā, lai darba apstākļos, kas minēti 7. noteikumā, tiktu ievērotas šīs nodaļas prasības. Noturības pleca līknes jāaprēķina saskaņā ar SJO kodeksu par nebojātu noturību visu veidu kuģiem ( 13 ).

2. noteikums: Noturības kritēriji

Ievēro šādus obligātos noturības kritērijus, ja vien administrācija nav pārliecinājusies, ka darba pieredze pieļauj atkāpes no tiem. Dalībvalsts atļauj visas atkāpes no vajadzīgajiem obligātajiem noturības kritērijiem, ievērojot šīs direktīvas 4. pantā noteikto procedūru ( 14 ).

Kuģiem ar vienu klāju sākotnējais metacentriskais augstums GM nav mazāks par 350 mm. Ar administrācijas piekrišanu kuģiem ar vienlaidu virsbūvi metacentrisko augstumu var samazināt, taču nekādā gadījumā tas nevar būt mazāks par 150. Vajadzīgo metacentrisko augstumu dalībvalsts atļauj samazināt, ievērojot šīs direktīvas 4. pantā noteikto procedūru.

Ja paredzēts balasts, lai nodrošinātu atbilstību 1. punktam, tā veids un risinājumi ir administrācijas ziņā. Kuģiem, kas īsāki par 45 m, šāds balasts ir pastāvīgs. Ja balasts ir pastāvīgs, tas ir ciets un droši nostiprināts kuģī. Administrācija var atļaut šķidro balastu, ko glabā pilnībā piepildītos rezervuāros, kas nav savienoti ar nevienu kuģa sūknēšanas sistēmu. Ja šķidro balastu izmanto par pastāvīgu balastu, lai nodrošinātu atbilstību 1. punktam, aprakstu iekļauj atbilstības sertifikātā un noturības bukletā.

Pastāvīgu balastu neizņem no kuģa vai nepārvieto bez administrācijas atļaujas.

4. noteikums: Īpaši zvejas paņēmieni

Kuģi, kas izmanto īpašus zvejas paņēmienus, kuru dēļ zvejas darbību laikā uz kuģi iedarbojas papildu ārēji spēki, atbilst 2. noteikuma 1. punkta noturības kritērijiem, ko vajadzības gadījumā palielina atbilstoši administrācijas prasībām. Kuģi, kas izmanto rāmju traļus, atbilst šādiem paaugstināta noturīguma kritērijiem:

a) par 20 % palielina kritērijus attiecībā uz vietām zem noturības pleca un noturības pleciem, kas noteikti 2. noteikuma 1. punkta a) un b) apakšpunktā;

b) metacentriskais augstums nav mazāks par 500 mm;

c) kritēriji, kas noteikti a) apakšpunktā, ir piemērojami tikai kuģiem ar ierīkotu dzinējspēku, kas nepārsniedz ar šādām formulām iegūtu vērtību kilovatos: — N = 0,6 Ls 2 35 m gariem vai īsākiem kuģiem un — N = 0,7 Ls 2 37 m gariem un garākiem kuģiem, — ja kuģa garums atbilst starpgarumam, Ls koeficientu iegūst ar interpolāciju starp 0,6 un 0,7, — Ls ir kopgarums saskaņā ar tonnāžas sertifikātu.

Ja ierīkotais dzinējspēks pārsniedz standarta dzinējspēka vērtības, kas iegūtas ar minētājām formulām, a) apakšpunktā minēto kritēriju palielina tieši proporcionāli lielākajam dzinējspēkam.

Administrācija pārliecinās, ka iepriekšminēto palielināto noturības kritēriju rāmju traļiem ievēro darba apstākļos, kas minēti šīs nodaļas 7. noteikuma 1. punktā.

Lai aprēķinātu noturību, pieņem, ka šķērssijas ir paceltas 45 grādu leņķī pret horizontāli.

5. noteikums: Stiprs vējš un šūpošanās

Kuģi var izturēt stipra vēja un šūpošanās ietekmi, kas saistīta ar jūras viļņošanos, ņemot vērā laika apstākļus katrā gadalaikā, jūras stāvokļus, kuros kuģis darbosies, kuģa tipu un tā darbības veidu. Attiecīgos aprēķinus veic saskaņā ar SJO kodeksu par nebojātu kuģa noturību visu veidu kuģiem.

8. noteikums: Kuģa apledojums

Šo noteikumu nepiemēro, ja kuģa apledojuma rādītāju grozīšana, kas atstāta administrācijas ziņā saskaņā ar 2. ieteikumu ( 15 ), nav atļauta.

9. noteikums: Sānsveres tests

Sānsveres testu veic atkārtoti un noturības informāciju pārskata, ja kuģi pārveido tā, ka mainās tukša kuģa stāvoklis un/vai tā smaguma centra atrašanās vieta, un ja administrācija, ņemot vērā kuģa noturības normu, to uzskata par vajadzīgu. Tomēr, ja tukša kuģa svars mainās vairāk nekā par 2 % no sākotnējā tukša kuģa svara un ar aprēķiniem nevar pierādīt, ka kuģis joprojām atbilst noturības kritērijiem, sānsveres testu veic atkārtoti.

12. noteikums: Priekšgala augstums

Priekšgala augstums ir pietiekams, lai novērstu pārmērīgu applūšanu ar ūdeni.

Kuģiem, kas darbojas ne tālāk kā 10 jūdzes no krasta rajonā, kurā noteikti ierobežojumi, minimālo priekšgala augstumu apstiprina administrācija, un to nosaka, ņemot vērā laika apstākļus katrā gadalaikā, jūras stāvokļus, kuros kuģis darbosies, kuģa veidu un tā darbības veidu.

Kuģiem, kas darbojas citos rajonos:

1. Kuģiem, kam zvejas darbību laikā loms jāiekrauj zivju tilpnēs pa lūkām, kas atrodas uz atklāta darba klāja kabīnes vai virsbūves priekšā, minimālo priekšgala augstumu aprēķina atbilstoši aprēķina metodei, kas ietverta Torremolinas konferences Nobeiguma akta 3. pielikuma 4. ieteikumā.

2. Kuģiem, kam zvejas darbību laikā loms jāiekrauj zivju tilpnēs pa lūkām, kas atrodas uz atklāta darba klāja aiz kabīnes vai virsbūves, minimālais priekšgala augstums atbilst 1966. gada Starptautiskā konvencijas par kravas zīmi I pielikuma 39. noteikumam, bet nav mazāks par 2 000 mm. Šajā sakarā uzskata, ka pieļaujamais maksimālās darba iegrimes līmenis ir atzīmēta vasaras brīvsāna vietā.

14. noteikums: Sadalītie nodalījumi un avārijas noturība

100 m gari un garāki kuģi, kam kopējais pārvadājamo cilvēku skaits ir 100 vai vairāk, spēj noturēties uz ūdens ar pozitīvu noturību pēc jebkura nodalījuma applūšanas, ko uzskata par bojātu, ņemot vērā kuģa veidu, paredzēto darbību un darbības rajonu. Aprēķinus veic saskaņā ar norādījumiem, kas minēti zemsvītras piezīmē. ( 16 )

IV NODAĻA: MEHĀNISMI UN ELEKTROIEKĀRTAS, UN MAŠĪNTELPAS, KURAS PERIODISKI ATSTĀJ BEZ UZRAUDZĪBAS

3. noteikums: Vispārīgi norādījumi

Galveno dzinēju, vadības ierīci, tvaika caurules, šķidrā kurināmā, gaisa saspiešanas, elektrības un dzesēšanas sistēmas; palīgierīces; katlus un citus spiediena traukus; cauruļu sistēmas un sūkņu iekārtas; stūres iekārtu un mehānismu, vārpstas un sakabes jaudas pārvadam projektē, būvē, pārbauda, ierīko un apkalpo saskaņā ar atzītas organizācijas noteikumiem. Šos mehānismus un iekārtas, kā arī pacelšanas mehānismu, vinčas, zivju kraušanas iekārtas aizsargā tā, lai līdz minimumam samazinātu jebkuru apdraudējumu cilvēkiem uz kuģa. Īpašu uzmanību pievērš kustīgām detaļām, karstām virsmām un citām vietām, kas var radīt apdraudējumu.

Administrācija ir pārliecinājusies, ka 16. līdz 18. noteikumu ievieš vienādi un piemēro saskaņā ar atzītas organizācijas noteikumiem ( 17 ).

Administrācijas pārliecinās, ka tiek veikti pasākumi, lai nodrošinātu visu iekārtu stabilu darbību visos darba apstākļos, ieskaitot manevrēšanu, un lai saskaņā ar atzītas organizācijas noteikumiem vienotos par regulārām pārbaudēm un regulāriem testiem nepārtrauktas stabilas darbības nodrošināšanai.

Kuģus nodrošina ar dokumentāru pierādījumu, kas atbilst atzītas organizācijas noteikumiem, par to, ka tie ir gatavi darbam ar periodiski bez uzraudzības atstātām mašīntelpām.

6. noteikums: Tvaika katli, apgādes sistēmas un tvaika cauruļu sistēma

Visi tvaika katli un visi nekarsēta tvaika ģeneratori ir nodrošināti ar vismaz diviem atbilstošas spējas drošības vārstiem. Administrācija, ņemot vērā izvadi vai citas jebkura tvaika katla vai nekarsēta tvaika ģeneratora funkcijas, tomēr var ļaut to aprīkot tikai ar vienu drošības vārstu, ja tā ir pārliecinājusies, ka ir nodrošināta atbilstoša aizsardzība pret spiediena pārslodzi saskaņā ar atzītas organizācijas noteikumiem.

8. noteikums: Stūresmājas vadības ierīce

Ja dzinēju tālvadību nodrošina no stūresmājas, piemēro šo: tālvadību, kas minēta a) apakšpunktā, veic ar vadības ierīci, kura atbilst atzītas organizācijas noteikumiem un, ja nepieciešams, ir ar iespējām novērst dzinēju pārslodzi.

10. noteikums: Risinājumi attiecībā uz mazutu, smēreļļu un citām ugunsnedrošām eļļām

Šķidrā kurināmā caurules, kuru bojājums ļautu naftai izplūst no glabāšanas, nostādināšanas vai parastās degvielas tvertnes, kas atrodas virs dubultā dibena, ir pievienotas tvertnei ar krānu vai ventili, ko gadījumā, ja telpā, kur atrodas šādas tvertnes, izceļas ugunsgrēks, var aiztaisīt no drošas vietas ārpus attiecīgās telpas. Īpašā gadījumā ar diptankiem, kas atrodas jebkurā šahtā vai cauruļvadu tunelī vai tamlīdzīgā telpā, tvertnes aprīko ar ventiļiem, bet regulēšana ugunsgrēka gadījumā var veikt ar papildu ventili uz caurules vai caurulēm ārpus tuneļa vai tamlīdzīgas telpas. Ja šāds papildu ventilis ir ierīko mašīntelpā, to var darbināt ārpus šīs telpas.

Šķidrā kurināmā caurules un to ventiļi un cauruļu piederumi ir no tērauda vai līdzvērtīga materiāla, ja lokanas caurules var izmantot minimāli. Šādām lokanām caurulēm un gala stiprinājumiem ir atbilstoša stiprība, un tie ir taisīti no apstiprināta ugunsdroša materiāla vai ir ar ugunsdrošu pārklājumu saskaņā ar atzītas organizācijas noteikumiem. Šo lokano cauruļu stiprinājumi atbilst IMO MSC. Circ. 647 “Pamatnostādnes ugunsnedrošu šķidrumu sistēmu noplūžu samazināšana līdz minimumam”.

Risinājumi attiecībā uz spiedieneļļošanas sistēmās izmantojamas eļļas glabāšanu, piegādi un izmantošanu atbilst atzītas organizācijas noteikumiem. Šādi risinājumi A kategorijas mašīntelpās un, ja iespējams, citās mašīntelpās atbilst vismaz 1.,3.,6. un 7. punkta noteikumiem un, ciktāl vajadzīgs saskaņā ar atzītas organizācijas noteikumiem, 2. un 4. punkta noteikumiem. Tas neizslēdz caurteces novērošanas stiklu izmantošanu eļļošanas sistēmās, ja pārbaude liecina, ka tiem ir atbilstoša ugunsizturības pakāpe.

Risinājumi attiecībā uz 10. punktā neminētu jaudas pārvada spiediena sistēmā izmantotu ugunsnedrošu eļļu glabāšanu, piegādi un izmantošanu vadības un ieslēgšanas sistēmās un kurināmā ietaisēs atbilst atzītas organizācijas noteikumiem. Vietās, kur ir aizdedzes līdzekļi, šādi risinājumi atbilst vismaz 2. un 6. punkta noteikumiem un — attiecībā uz izturību un uzbūvi — 3. un 7. punkta noteikumiem.

12. noteikums: Aizsardzība pret troksni

Veic pasākumus, lai samazinātu trokšņa ietekmi uz personālu mašīntelpās līdz līmenim, kas paredzēts SJO kodeksā par trokšņa līmeni uz kuģiem ( 18 ).

13. noteikums: Stūres mehānisms

Kuģus nodrošina ar galveno stūres mehānismu un stūres spēka pievada palīglīdzekļiem atbilstoši atzītas organizācijas noteikumiem. Galveno stūres mehānismu un stūres spēka pievada palīglīdzekļus sakārto tā, lai, ciktāl tas vajadzīgs un iespējams, atsevišķs defekts vienā no tiem nepadarītu nederīgu otru.

16. noteikums: Galvenais elektroenerģijas avots

Ja elektroenerģija ir vienīgais kuģa drošībai un piedziņai būtisku palīglīdzekļu uzturēšanas līdzeklis, tad nodrošina galveno elektroenerģijas avotu, kas ietver vismaz divas ģeneratoriekārtas, no kurām vienu var darbināt galvenais dzinējs. Saskaņā ar atzītas organizācijas noteikumiem var pieļaut citus risinājumus ar līdzvērtīgu elektrisko jaudu.

V NODAĻA: UGUNSDROŠĪBA, UGUNSGRĒKA ATKLĀŠANA, UGUNSDZĒSĪBA UN UGUNSGRĒKA LIKVIDĒŠANA

1. noteikums: Vispārīgi norādījumi

III F metode. Automātiskas ugunsgrēka signalizācijas un uguns detektorsistēmas ierīkošana visās vietās, kur var izcelties ugunsgrēks, pamatā bez ierobežojumiem attiecībā uz iekšējo pārsedzošo starpsienu veidu, izņemot to, ka nekādā gadījumā jebkuras dzīvojamās telpas vai dzīvojamo telpu platība, ko ierobežo “A” vai “B” klases pārsegums, nepārsniedz 50 m2. Administrācija tomēr var palielināt šo sabiedrisko telpu platību līdz 75 m2.

2. noteikums: Definīcijas

“Nedegoša viela” ir viela, kas nedeg un neizdala ugunsnedrošus tvaikus tādā daudzumā, ka tad, ja tie uzkarst līdz aptuveni 750 °C, notiktu pašaizdegšanās, to nosaka saskaņā ar SJO kodeksu par ugunsdrošības testēšanas metodēm ( 19 ). Jebkura cita viela ir viegli uzliesmojoša viela.

Šādi izsaka 2. punktu “Standarta ugunsdrošības tests”:

“Standarta ugunsdrošības tests” ir tāds, ka testēšanas krāsnīs attiecīgo starpsienu vai klāju paraugus pakļauj temperatūrām, kas aptuveni atbilst standarta temperatūras līknei. Pārbaudes metodes atbilst SJO kodeksam par ugunsdrošības testēšanas metodēm.

Administrācija pieprasa starpsienas vai klāja modeļa pārbaudi, lai nodrošinātu tā atbilstību minētajām prasībām attiecībā uz integritāti un temperatūras celšanos atbilstoši SJO kodeksam par ugunsdrošības testēšanas metodēm.

Administrācija pieprasa pārseguma modeļa pārbaudi, lai nodrošinātu tā atbilstību minētajām prasībām attiecībā uz integritāti un temperatūras celšanos atbilstoši SJO kodeksam par ugunsdrošības testēšanas metodēm.

Administrācija pieprasa pārseguma modeļa pārbaudi, lai nodrošinātu tā atbilstību minētajai prasībai attiecībā uz integritāti un temperatūras celšanos atbilstoši SJO kodeksam par ugunsdrošības testēšanas metodēm.

Zema liesmas izplatība nozīmē, ka šādi raksturota virsma pietiekami ierobežo liesmas izplatību, ko nosaka atbilstoši SJO kodeksam par ugunsdrošības testēšanas metodēm.

4. noteikums: Starpsienas dzīvojamās un dienesta telpās

III F metode. Attiecībā uz starpsienu uzbūvi nav ierobežojuma, kas prasa tām būt “A” vai “B” klases pārsegumiem, ja to neparedz šis vai cits šīs daļas noteikums. Nekādā ziņā nevienas dzīvojamās telpas vai dzīvojamo telpu platība, ko ierobežo nepārtraukts “A” vai “B” klases pārsegums, nepārsniedz 50 m2, izņemot atsevišķus gadījumus, kad saskaņā ar 7. noteikuma 1. tabulu prasīts “C” klases pārsegums. Administrācija tomēr var palielināt šo sabiedrisko telpu platību līdz 75 m2.

7. noteikums: Starpsienu un klāju ugunsdrošības integritāte

(*) Ja tabulās atzīmēta zvaigznīte, pārsegumam jābūt no tērauda vai līdzvērtīga materiāla, bet tam nav jāatbilst “A” klases standartam. Ja klāju sacaurumo elektrības kabeļu, cauruļu un ventilācijas cauruļvadu ievilkšanai, šādi caurumi jānoslēdz, lai novērstu liesmu un dūmu caurlaidību.

8. noteikums: Konstrukcijas detaļas

a) Izņemot kravas telpas vai dienesta telpu saldēšanas nodalījumus, izolācijas materiāli ir nedegoši. Pretkondensācijas materiāliem un adhezīviem, ko izmanto kopā ar izolāciju, kā arī dzesēšanas sistēmu cauruļvadu piederumu izolācijai, nav jābūt no nedegošas vielas, taču tos izmanto iespējami mazāk un to atklātām virsmām ir zemi liesmas izplatības raksturlielumi, ko nosaka saskaņā ar SJO kodeksu par ugunsdrošības testēšanas metodēm. Vietās, kur iespējama eļļas produktu iekļūšana, izolācijas virsma ir eļļas un tvaiku necaurlaidīga.

9. noteikums: Ventilācijas sistēma

Ventilācijas cauruļvadi ir no nedegošas vielas. Īsiem cauruļvadiem, kuru garums parasti nepārsniedz 2 m un kuru šķērsgriezums nepārsniedz 0,02 m2, tomēr nav jābūt nedegošiem, ievērojot šādus nosacījumus:

i) šie cauruļvadi ir no materiāla, kam ir zemi liesmas izplatības raksturlielumi, ko nosaka saskaņā ar SJO kodeksu par ugunsdrošības testēšanas metodēm.

11. noteikums: Dažādi priekšmeti

Krāsas, lakas un citi apdares materiāli, ko izmanto uz iekšējām virsmām, nevar radīt pārmērīgus daudzumus dūmu vai toksisku gāzu vai tvaiku, ko nosaka saskaņā ar SJO kodeksu par ugunsdrošības testēšanas metodēm.

12. noteikums: Gāzes balonu un bīstamu materiālu glabāšana

Elektroinstalācijas un iekārtas nav atļautas nodalījumos, ko izmanto viegli uzliesmojošu šķidrumu vai sašķidrinātu gāzu glabāšanai, ja vien tas nav vajadzīgs darbam telpās. Ja šādas elektriskās iekārtas ierīko, to drošība ir sertificēta un tās atbilst attiecīgajiem noteikumiem 79. SEK publikācijā “Elektriskās ierīces sprādzienbīstamām gāzēm”. Siltuma avoti šādās telpās neatrodas, un redzamā vietā novieto uzrakstus “Nesmēķēt” un “Neizmantot vaļēju gaismas avotu”.

13. noteikums: Evakuācijas līdzekļi

Kāpnes, kas ved uz jebkuru dzīvojamo telpu un no tās un ir apkalpei ierastajās darba telpās, kas nav mašīntelpas, ir ierīkotas tā, ka nodrošina gatavus evakuācijas līdzekļus uz atklātu klāju un no turienes uz glābšanas laivām un plostiem. Jo īpaši saistībā ar turpmāk minētajām telpām:

e) evakuācijas līdzekļu garumu nosaka administrācija. Kāpnes un koridori, ko izmanto kā evakuācijas līdzekļus, nekur nav šaurāki par 700 mm, un vismaz vienā pusē tām ir marga. Ieejas, kas nodrošina piekļuvi kāpnēm nekur nav šaurākas par 700 mm.

No katras A kategorijas mašīntelpas šādi nodrošina divus evakuācijas līdzekļus:

a) divas tērauda cik vien iespējams atstatu novietotas kāpnes, kuras ved uz ieeju telpas augšējā daļā, kura līdzīgi ir atstatu un no kurām ir nodrošināta piekļuve atklātam klājam. Parasti vienas no šīm kāpnēm drošā vietā telpas ārpusē nodrošina ilgstošu patvērumu no uguns zemākajā telpas daļā. Administrācija tomēr var nepieprasīt šādu patvērumu, ja īpašu risinājumu vai mašīntelpas izmēru dēļ ir nodrošināta droša glābšanas izeja no attiecīgās telpas zemākas daļas. Šis patvērums ir no tērauda, izolēts atbilstoši “A-60” klases standartam un zemākajā daļā nodrošināts ar “A-60” klases automātiski aizveramām tērauda durvīm; vai

14. noteikums: Automātisko sprinkleru un ugunsgrēka signalizācijas un uguns detektorsistēmas (IIF metode)

Katru sprinkleru sekciju nodrošina ar rezerves sprinklergalviņām.

Rezerves sprinklergalviņas aptver visus kuģī ierīkotos tipus un jaudas un tās nodrošina šādi:

— mazāk par 100 sprinklergalviņām: 3 rezerves galviņas,

— mazāk par 300 sprinklergalviņām: 6 rezerves galviņas,

— 300 līdz 1 000 sprinklergalviņu: 12 rezerves galviņas.

15. noteikums: Automātisko sprinkleru un ugunsgrēka signalizācijas un uguns detektorsistēmas (IIIF metode)

Sistēmu iedarbina normai neatbilstoša gaisa temperatūra, normai neatbilstoša dūmu koncentrācija vai citi faktori, kas norāda uz to, ka kādā aizsargājamā telpā sācies ugunsgrēks. Sistēmas, kas reaģē uz gaisa temperatūru, nedarbojas temperatūrā zem 54 °C un darbojas temperatūrā, kas nav lielāka par 78 °C, ja temperatūras palielinājums līdz šiem līmeņiem nav lielāks par 1 °C minūtē. Atbilstoši administrācijas ieskatiem pieļaujamo darbības temperatūru var palielināt virs starpsienas maksimālās temperatūras par 30 °C žāvētavās un līdzīgās telpās, kur parasti ir augsta apkārtējā temperatūra. Sistēmas, kas reaģē uz dūmu koncentrāciju, darbojas, izstarotās gaismas staru kūļa intensitātei samazinoties. Dūmu detektori ir sertificēti attiecībā uz darbību, pirms dūmu blīvums pārsniedz 12,5 % no gaismas samazināšanās vienībām metrā, bet nedarbojas, kamēr dūmu blīvums nepārsniedz 2 % no gaismas samazināšanās vienībām metrā. Atbilstoši administrācijas ieskatiem var atļaut citas vienlīdz efektīvas darbības metodes. Detektorsistēmu izmanto tikai ugunsgrēka atklāšanai.

17. noteikums: Ugunsdzēsības sūknis

Ja ugunsgrēks kādā nodalījumā aptur visus ugunsdzēsības sūkņus, ir alternatīvi ūdens nodrošināšanas līdzekļi ugunsgrēka likvidēšanai. Attiecībā uz 75 m gariem un garākiem kuģiem šī iespēja nozīmē to, ka automātiski ieslēdzas stacionārs avārijas ugunsdzēsības sūknis. Šis avārijas ugunsdzēsības sūknis var apgādāt divas ūdensstrūklas ar minimālo spiedienu 0,25 N/mm2.

20. noteikums: Ugunsdzēšamie aparāti

1. Attiecībā uz katru ugunsdzēšamā aparāta tipu, ko uz kuģa var uzpildīt, nodrošina 100 % rezerves pildījumu pirmajiem 10 ugunsdzēšamajiem aparātiem un 50 % atlikušajiem aparātiem, taču ne vairāk kā 60 aparātiem.

2. Ugunsdzēšamos aparātus, ko uz kuģa nevar uzpildīt, rezerves pildījuma vietā papildus nodrošina ar vismaz 50 % tāda paša tipa un tilpuma aparātiem.

3. Uz kuģa jābūt uzpildīšanas pamācībai. Ugunsdzēšamo aparātu uzpildīšanai var izmantot tikai produkciju, kas apstiprināta atkārtotai uzpildīšanai.

Katru gadu ugunsdzēšamos aparātus pārbauda administrācijas pilnvarota kompetenta persona. Katru aparātu nodrošina ar zīmi, kas norāda, ka tas ir pārbaudīts. Reizi 10 gados pārbauda hidraulisko spiedienu visiem pastāvīga spiediena ugunsdzēšamo aparātu baloniem un spiedienam nepakļautu ugunsdzēšamo aparātu propelenta gāzes baloniem.

21. noteikums: Pārnēsājamie ugunsdzēšamie aparāti kontrolpunktos un dzīvojamās un dienesta telpās

1. Attiecībā uz katru ugunsdzēšamo aparātu, ko var uzpildīt uz kuģa, nodrošina 100 % rezerves pildījumu 10 ugunsdzēšamajiem aparātiem un 50 % pārējiem aparātiem, bet ne vairāk kā 60 aparātiem.

2. Ugunsdzēšamos aparātus, ko uz kuģa nevar uzpildīt, rezerves pildījuma vietā papildus nodrošina ar vismaz 50 % tāda paša tipa un tilpuma aparātiem.

3. Uz kuģa jābūt uzpildīšanas pamācībai. Ugunsdzēšamo aparātu uzpildīšanai var izmantot tikai produkciju, kas apstiprināta atkārtotai uzpildīšanai.

24. noteikums: Ugunsdzēsēja ekipējums

Uz kuģa jābūt vismaz diviem ugunsdzēsēja ekipējuma komplektiem. Ugunsdzēsēja ekipējums atbilst SJO ugunsdrošības sistēmas kodeksa III nodaļas 2.1., 2.1.1. un 2.1.2. noteikumam. Katram elpošanas aparātam ir nodrošināti divi rezerves pildījumi.

25. noteikums: Ugunsdrošības plāns

Ugunsdrošības plāns ir pastāvīgi izlikts redzamā vietā. Šāda plāna saturs atbilst SJO Rezolūcijai A.654(16) “Ugunsdrošības plānu grafiskie simboli” un SJO Rezolūcijai A.756(18) “Pamatnostādnes attiecībā uz informāciju, ko sniedz ar ugunsdrošības plāniem”.

28. noteikums: Struktūraizsardzība ugunsgrēka gadījumā

Kuģiem, kuru korpuss ir būvēts no nedegošām vielām, klāji un starpsienas, kas atdala A kategorijas mašīntelpas no dzīvojamām telpām, dienesta telpām vai kontrolpunktiem, ir būvētas atbilstoši “A-60” klases standartam, ja A kategorijas mašīntelpa nav nodrošināta ar stacionāru ugunsdzēsības sistēmu, un atbilstoši “A-30” klases standartam, ja šāda sistēma ir ierīkota. Klāji un starpsienas, kas atdala mašīntelpas no dzīvojamām, dienesta telpām un kontrolpunktiem, ir būvētas atbilstoši “A-0” klases standartam.

Klājus un starpsienas, kas atdala kontrolpunktus no dzīvojamām un dienesta telpām, būvē atbilstoši “A” klases standartam saskaņā ar šīs nodaļas 7. noteikuma 1. un 2. tabulu, taču administrācija var atļaut ierīkot “B-15” klases pārsegumus, lai atdalītu tādas telpas kā kapteiņa kajīte no stūresmājas, kur šādas telpas uzskata par stūresmājas daļu.

31. noteikums: Dažādi priekšmeti

Atklātām virsmām dzīvojamās telpās, dienesta telpās, kontrolpunktos, gaiteņos un kāpņutelpās un aizsegtām virsmām aiz starpsienām, griestiem, paneļiem un apšuvuma dzīvojamās telpās, dienesta telpās un kontrolpunktos, ir zemi liesmas izplatības rādītāji, ko nosaka saskaņā ar SJO kodeksu par ugunsdrošības testēšanas metodēm.

Krāsas, lakas un citi apdares materiāli, ko izmanto uz atklātām iekšējām virsmām, nevar radīt pārmērīgus daudzumus dūmu vai toksisku gāzu vai tvaiku, to nosaka saskaņā ar SJO noteikumiem par ugunsdrošības testēšanas metodēm.

32. noteikums: Gāzes balonu un bīstamu materiālu glabāšana

Ja tas nav vajadzīgs darbam telpās, elektroinstalācijas un iekārtas nav atļautas nodalījumos, ko izmanto viegli uzliesmojošu šķidrumu vai sašķidrinātu gāzu glabāšanai. Ja šādas elektriskās iekārtas ierīko, tās ir atzītas par drošām un atbilst ar attiecīgajiem noteikumiem 79. SEK publikācijā “Elektriskās ierīces sprādzienbīstamām gāzēm”. Siltuma avoti šādās telpās neatrodas, un redzamā vietā novieto uzrakstus “Nesmēķēt” un “Neizmantot vaļēju gaismas avotu”.

38. noteikums: Ugunsdzēšamie aparāti

1. Izņemot gadījumus, kas minēti 2. apakšpunktā, attiecībā uz katru ugunsdzēšamā aparāta tipu, ko uz kuģa var uzpildīt, nodrošina 100 % rezerves pildījumu 10 ugunsdzēšamajiem aparātiem un 50 % pārējiem aparātiem, bet ne vairāk kā 60 aparātiem.

2. Kuģus, kas ir īsāki par 45 m, un ugunsdzēšamos aparātus, kurus uz kuģa nevar uzpildīt, rezerves pildījuma vietā papildus nodrošina ar vismaz 50 % tāda paša tipa un tilpuma aparātiem.

3. Uz kuģa jābūt uzpildīšanas pamācībai. Ugunsdzēšamo aparātu uzpildīšanai var izmantot tikai produkciju, kas apstiprināta atkārtotai uzpildīšanai.

Katru gadu ugunsdzēšamos aparātus pārbauda administrācijas pilnvarota kompetenta persona. Katru aparātu nodrošina ar zīmi, kas norāda, ka tas ir pārbaudīts. Reizi 10 gados pārbauda hidraulisko spiedienu visiem pastāvīga spiediena ugunsdzēšamo aparātu baloniem un spiedienam nepakļautu ugunsdzēšamo aparātu propelenta gāzes baloniem.

39. noteikums: Pārnēsājamie ugunsdzēšamie aparāti kontrolpunktos un dzīvojamās un dienesta telpās

1. Izņemot gadījumus, kas minēti 2. apakšpunktā, attiecībā uz katru ugunsdzēšamā aparāta tipu, ko uz kuģa var uzpildīt, nodrošina vismaz 100 % rezerves pildījumu 10 ugunsdzēšamajiem aparātiem un 50 % pārējiem aparātiem, bet ne vairāk kā 60 aparātiem.

2. Kuģus, kas īsāki par 45 m, un ugunsdzēšamos aparātus, kurus uz kuģa nevar uzpildīt, rezerves pildījuma vietā papildus nodrošina ar vismaz 50 % tāda paša tipa un tilpuma aparātiem.

3. Uz kuģa jābūt uzpildīšanas pamācībai. Tikai apstiprinātu produkciju atkārtotai uzpildīšanai var izmantot minēto ugunsdzēšamo aparātu uzpildīšanai.

41. noteikums: Ugunsdzēsēja ekipējums

Uz kuģiem, kas ir 45 m gari un garāki, jābūt vismaz diviem ugunsdzēsēja ekipējuma komplektiem, ko glabā viegli pieejamās un ļoti atstatu novietotās vietās, kas ugunsgrēka gadījumā nevar būt nepieejamas. Ugunsdzēsēja ekipējums atbilst SJO ugunsdrošības sistēmas kodeksa III nodaļas 2.1., 2.1.1. un 2.1.2. noteikumam.

Katram elpošanas aparātam ir divi rezerves pildījumi.

42. noteikums: Ugunsdrošības plāns

Ugunsdrošības plāns ir pastāvīgi izlikts redzamā vietā.

Šā plāna saturs atbilst SJO Rezolūcijai A.654(16) “Ugunsdrošības plānu grafiskie simboli” un SJO Rezolūcijai A.756(18) “Pamatnostādnes attiecībā uz informāciju, ko sniedz ar ugunsdrošības plāniem”.

Attiecībā uz kuģiem, kas īsāki par 45 m, administrācija var atteikties no šīs prasības.

VI NODAĻA: APKALPES AIZSARDZĪBA

3. noteikums: Balsti, margas un šķērši

Minimālais vertikālais attālums no dziļākās darba ūdenslīnijas līdz balsta augšdaļas zemākajam punktam vai darba klāja malai, ja ir ierīkotas šķērša margas, nodrošina atbilstošu apkalpes aizsardzību no ūdens applūdināšanas uz klāja, ņemot vērā jūras stāvokļus un laika apstākļus, kuros kuģis var darboties, darbības rajonus, kuģa tipu un tā zvejas veidu. Brīvsāni, ko mēra kuģa vidusdaļā, no tā darba klāja malas, no kura veic zveju, nav īsāki par 300 mm vai nav īsāki par brīvsāniem, kas atbilst maksimālajai pieļaujamajai iegrimei, atkarībā no tā, kuri ir augstāki. Kuģiem ar pārsegtiem darba klājiem, kas izkārtoti tā, ka ūdens neieplūst pārsegtajās darba telpās, ir vajadzīgi tikai maksimālajai pieļaujamajai iegrimei atbilstoši brīvsāni.

4. noteikums: Kāpnes

Kuģa apkalpes drošībai saskaņā ar attiecīgiem ISO standartiem nodrošina un būvē atbilstoša izmēra un stiprības kāpnes ar margām un neslideniem pakāpieniem.

VII NODAĻA: GLĀBŠANAS LĪDZEKĻI UN RISINĀJUMI

3. noteikums: Glābšanas līdzekļu un risinājumu novērtēšana, pārbaude un apstiprināšana

Pirms glābšanas līdzekļu un risinājumu apstiprināšanas administrācija nodrošina to, ka šādus glābšanas līdzekļus un risinājumus pārbauda, lai apstiprinātu, ka tie atbilst šīs nodaļas prasībām saskaņā ar Padomes Direktīvas 96/98/EK par kuģu aprīkojumu ( 20 ) prasībām, kas ietver SJO Ieteikumus par glābšanas līdzekļu testēšanu.

Šajā nodaļā paredzētos glābšanas līdzekļus, kam C daļā nav iekļautas sīkas specifikācijas, nosaka administrācija, ņemot vērā sīkas specifikācijas, kas ar grozījumiem noteiktas šādiem līdzekļiem 1974. gada SOLAS konvencijas III nodaļā, un SJO Starptautiskajā glābšanas līdzekļu kodeksā.

6. noteikums: Glābšanas laivu un plostu un dežūrlaivu pieejamība un nostiprināšana

Visas glābšanas laivas un plostus nostiprina:

— tā, lai ne glābšanas laivas un plosti, ne to nostiprināšanas ierīces netraucētu nevienu citu glābšanas laivu un plostu vai dežūrlaivu ekspluatāciju nevienā citā palaišanas vietā,

— tik tuvu ūdens virsmai, cik ir droši un iespējams un, ja papildus glābšanas plostam ir citas glābšanas laivas un plosti, ko paredzēts palaist, pārmetot pāri bortam tādā vietā, ka glābšanas laivas un plosti iekāpšanas pozīcijā nav mazāk par 2 m virs ūdenslīnijas, kad kuģis ir pilnīgi piekrauts nelabvēlīgos diferences apstākļos (līdz 10 °) un ar 20 ° sānsveri uz jebkuru pusi vai leņķī, kurā kuģa atklātā klāja apakšējā mala iegrimst, atkarībā no tā, kas ir mazāks,

— nepārtrauktas gatavības stāvoklī, lai apkalpes locekļi varētu veikt sagatavošanu iekāpšanai un palaišanai ātrāk par 5 min,

— pilnībā aprīkotus, kā noteikts šajā nodaļā.

23. noteikums: Dežūrlaivas

Dežūrlaivas var būt vai nu stingras, vai piepūšamas konstrukcijas vai abu kombinācijas un:

i) nav īsākas par 3,8 m un nav garākas par 8,5 m, izņemot par 45 m īsākiem kuģiem, ja to izmēra dēļ vai citu iemeslu dēļ šādu laivu atrašanos uz kuģa uzskata par nesaprātīgu vai neiespējamu, administrācija var atļaut īsāku dežūrlaivu, taču ne īsāku par 3,3 m;

ii) var vest vismaz piecus sēdošus cilvēkus un vienu gulošu vai — attiecībā uz kuģiem, kas īsāki par 45 m, ja dežūrlaiva ir īsāka par 3,8 m, — var vest vismaz četrus sēdošus cilvēkus un vienu gulošu.

Ar sēdvietu testa palīdzību administrācija nosaka cilvēku skaitu, kurus atļauts uzņemt laivā. Minimālā kravnesība ir noteikta 23. noteikuma 1. punkta b) apakšpunkta ii) daļā. Sēdvieta, izņemot stūrmaņa vietu, var atrasties uz grīdas. Neviena sēdvietas daļa nav uz margapmales, paneļa vai uz glābšanas riņķa pie laivas borta.

▼B









II PIELIKUMS

Torremolinas protokola pielikuma IV, V, VII un IX nodaļas noteikumu pielāgošana saskaņā ar protokola 3. panta 4. punktu, lai tos piemērotu jauniem zvejas kuģiem, kuru garums ir 24 metri vai lielāks

IV NODAĻA: MEHĀNISMI UN ELEKTROIEKĀRTAS, UN MAŠĪNTELPAS, KURAS PERIODISKI ATSTĀJ BEZ UZRAUDZĪBAS

1. noteikums: Piemērošana

Groza šādi:

“Ja vien nav noteikts citādi, šī nodaļa attiecas uz jauniem zvejas kuģiem, kuru garums ir 24 metri vai lielāks.”

7. noteikums: Sakari starp stūres māju un mašīntelpu

Papildina ar šo:

“Paredz divus atsevišķus sakaru līdzekļus … no kuriem viens ir mašīntelpas telegrāfs, izņēmums - administrācija var piekrist, ka uz kuģiem, kuru garums ir mazāks nekā 45 metri, ja dzinēju darbību tieši kontrolē no stūres mājas, izmanto citādus sakaru līdzekļus nekā dzinēju telpas telegrāfu.”

8. noteikums: Dzinēju darbības kontrole no stūres mājas

1. punkta d) apakšpunktu papildina ar šādu tekstu:

“… vai kontroles telpa. Administrācija var piekrist, ka uz kuģiem, kuru garums ir mazāks nekā 45 metri, kontroles stacija mašīntelpā ir tikai avārijas stacija, ja no stūres mājas veic pietiekamu uzraudzību un kontroli.”

16. noteikums: Galvenais elektroenerģijas avots

1. punkta b) apakšpunktu papildina ar šo:

“… ar apstādinātām iekārtām. Tomēr uz kuģiem, kuru garums ir mazāks nekā 45 metri, ja apstājas viens no ģeneratoriekārtu komplektiem, ir jānodrošina tikai to ierīču darbība, kas ir būtiskas kuģa virzībai un drošībai.”

17. noteikums: Avārijas elektroenerģijas avots

punktā iestarpina šādu tekstu:

“Uzstāda akumulatora bateriju, kas aprīkota saskaņā ar šo noteikumu un ir citāda nekā baterijas, kuras uzstādītas radio raidītājam un uztvērējam uz kuģiem, kuru garums ir mazāks nekā 45 metri…”

22. noteikums: Trauksmes sistēma

2. punkta a) apakšpunktu papildina ar šādu tekstu:

“Trauksmes sistēma.. piemērotā vietā. Administrācija tomēr var atļaut, ka uz kuģiem, kuru garums ir mazāks nekā 45 metri, sistēma ar skaņas un gaismas signālu palīdzību var norādīt katru atsevišķu trauksmes funkciju tikai stūres mājā.”

2. punkta b) apakšpunktu papildina ar šādu tekstu:

“Uz kuģiem, kuru garums ir 45 metri vai lielāks, trauksmes sistēma ir savienota …”

2. punkta c) apakšpunktu papildina ar šādu tekstu:

“Uz kuģiem, kuru garums ir 45 metri vai lielāks, kuģa mehāniķa izsaukšana…”

V NODAĻA: UGUNSDROŠĪBA, UGUNSGRĒKA ATKLĀŠANA UN DZĒŠANA

2. noteikums: Definīcijas

14. punkta b) apakšpunktu groza šādi:

“… ne vairāk kā 375 kW”

.

C DAĻA

Virsrakstu aizvieto ar šādu tekstu:

UGUNSDROŠĪBAS PASĀKUMI UZ KUĢIEM, KURU GARUMS IR 24 METRI VAI LIELĀKS, BET MAZĀKS NEKĀ 60 METRI”

35. noteikums: Ugunsdzēsības sūkņi

Iekļauj šādu daļu:

“Neatkarīgi no V nodaļas 35. noteikuma 1. punkta prasībām paredz vismaz divus ugunsdzēsības sūkņus.”

8. punktu papildina ar šādu tekstu:

“…vai 25 m3/h, atkarībā no tā, kurš no tiem ir lielākais.”

40. noteikums: Ugunsdzēsības iekārtas mašīntelpās

1. punkta a) apakšpunktu groza šādi:

“… ne mazāk kā 375 kW…”

VII NODAĻA: GLĀBŠANAS LĪDZEKĻI UN IERĪCES

1. noteikums: Piemērošana

1. punktu groza šādi:

“1. Ja vien nav noteikts citādi, šī nodaļa attiecas uz jauniem kuģiem, kuru garums ir 24 metri vai lielāks.”

5. noteikums: Glābšanas laivu un plostu un dežūrlaivu skaits

1. Šādi izsaka 3. punkta sākumu: “Kuģi, kuru garums ir mazāks nekā 75 metri, bet ir 45 metri vai lielāks, atbilst šādām prasībām:”

2. Pievieno šādu jaunu 3.a punktu: “3.a Kuģus, kuru garums ir mazāks nekā 45 metri, aprīko ar: a) glābšanas laivām un plostiem, kuru kopējā ietilpība ir pietiekama, lai uzņemtu vismaz 200 % no to personu kopskaita, kas atrodas uz kuģa. Šo glābšanas laivu un plostu pietiekamu daudzumu, lai uzņemtu vismaz visas uz kuģa esošās personas, var nolaist no katras kuģa puses; un b) dežūrlaivu, izņemot gadījumus, ja administrācija piekrīt, ka šāda prasība nav vajadzīga kuģa izmēru vai manevrētspējas dēļ, meklēšanas un glābšanas dienestu un meteoroloģisko brīdinājuma sistēmu tuvas pieejamības dēļ vai tādēļ, ka kuģis darbojas rajonos, kuriem nav raksturīgi bargi laika apstākļi vai darbības sezonas apstākļi.”

3. Šādi groza 4. punkta sākumu: “4. Tā vietā, lai atbilstu 2. punkta a) apakšpunkta, 3. punkta a) apakšpunkta un 3.a punkta a) apakšpunkta prasībām, kuģi var pārvadāt…”

10. noteikums: Glābšanas riņķi

1. 1. Šādi groza 1. punkta b) apakšpunktu: “sešus glābšanas riņķus uz kuģiem, kuru garums ir mazāks nekā 75 metri, bet ir 45 metri vai lielāks;” .

2. 2. Iekļauj šādu jaunu 1. punkta c) apakšpunktu: “c) četri glābšanas riņķi uz kuģiem, kuru garums ir mazāks nekā 45 metri.”

13. noteikums: Glābšanas radioaprīkojums

Iekļauj šādu jaunu 1.a punktu:

“1.a Attiecībā uz kuģiem, kuru garums ir mazāks nekā 45 metri, šādu aparātu skaitu tomēr var samazināt līdz diviem, ja administrācija uzskata par nevajadzīgu prasību pārvadāt trīs šādus aparātus, ņemot vērā kuģa darbības rajonu un uz kuģa nodarbināto personu skaitu;”

.

14. noteikums: Radiolokācijas atstarotāji

Papildinaar šādu tekstu beigās:

“… katrā glābšanas laivā vai plostā. Uz katra kuģa, kura garums ir mazāks nekā 45 metri, pārvadā vismaz vienu radiolokācijas atstarotāju.”

IX NODAĻA: RADIOSAKARI

1. noteikums: Piemērošana

1. punkta pirmo teikumu groza šādi:

“1. Ja vien nav noteikts citādi, šī nodaļa attiecas uz jauniem kuģiem, kuru garums ir 24 metri vai lielāks, un esošiem kuģiem, kuru garums ir 45 metri vai lielāks.”

▼M1

7. noteikums: Radioiekārtas — A1 jūras rajons

Iekļauj šādu jaunu 4. punktu:

“Neatkarīgi no 4. noteikuma a) apakšpunktā minētajām prasībām administrācija var atbrīvot jaunus zvejas kuģus, kuru garums ir 24 metri vai lielāks, bet mazāks nekā 45 metri, un kuri veic reisus vienīgi A1 jūras rajonā, no atbilstības 6. noteikuma 1. punkta f) apakšpunkta un 7. noteikuma 3. punkta prasībām ar noteikumu, ka tie ir aprīkoti ar UĪV radioiekārtu, kas minēta 6. noteikuma 1. punkta a) apakšpunktā, un papildus ar UĪV radioiekārtu, kas izmanto selektīvo ciparu izsaukumu (DSC), briesmu signālu noraidīšanai no kuģa uz krastu, kā paredz 7. noteikuma 1. punkta a) apakšpunkts.”

▼B









III PIELIKUMS

Reģionāli un vietēji noteikumi (3. panta 3. punkts un 4. panta 1. punkts)

A. “Ziemeļu” reģiona noteikumi

1. Piemērošanas rajons

Ja vien citur nav norādīts citādi, ūdeņi uz ziemeļiem no robežas, kas norādīta šim pielikumam pievienotajā kartē, izņemot Baltijas jūru. Šo robežu nosaka paralēle ar 62° ziemeļu platuma no Norvēģijas rietumu krasta līdz 4° rietumu garuma, tālāk pa meridiānu ar 4° rietumu garuma līdz 60°30' ziemeļu platuma, tālāk pa paralēli ar 60°30' ziemeļu platuma līdz 5° rietumu garuma, tālāk pa meridiānu ar 5° rietumu garuma līdz 60° ziemeļu platuma, tālāk pa paralēli ar 60° ziemeļu platuma līdz 15° rietumu garuma, tālāk pa meridiānu ar 15° rietumu garuma līdz 62° ziemeļu platuma, tālāk pa paralēli ar 62° ziemeļu platuma līdz 27° rietumu garuma, tālāk pa meridiānu ar 27° rietumu garuma līdz 59° ziemeļu platuma un tālāk pa paralēli ar 59° ziemeļu platuma uz rietumiem.

2. Definīcijas

“Blīvs dreifējošais ledus” ir ledus, kas klāj 8/10 no jūras virsmas vai lielāku virsmas platību.

3. III nodaļas 7. noteikuma 1. punkts (Ekspluatācijas nosacījumi)

Papildus īpašiem ekspluatācijas nosacījumiem, kas minēti III nodaļas 7. noteikuma 1. punktā, apsver arī šādus ekspluatācijas nosacījumus:

e) ekspluatācijas nosacījumus, kas minēti b), c) vai d) apakšpunktā, lai kurš no tiem rada zemākos lielumus noturības parametriem, kas ietverti 2. noteikumā uzskaitītajos noturības kritērijos, aprēķina, ņemot vērā kuģa apledojumu, saskaņā ar III nodaļas 8. noteikumu;

f) attiecībā uz seineriem: atgriešanās no zvejas vietām ar zvejas piederumiem, bez loma un ar 30 % krājumu, degvielas utt., ņemot vērā kuģa apledojumu, saskaņā ar III nodaļas 8. noteikumu.

4. III nodaļas 8. noteikums (Kuģa apledojums)

Īpašās prasības, kas minētas III nodaļas 8. noteikumā, un īpašos padomus, ko Torremolinas konference norādījusi 2. ieteikumā, piemēro attiecīgajā reģionā, t.i., arī ārpus robežām, kas norādītas minētajam ieteikumam pievienotajā kartē.

Neatkarīgi no III nodaļas 8. noteikuma 1. punkta a) un b) apakšpunkta prasībām noturības aprēķinos attiecībā uz kuģiem, kas darbojas rajonā uz ziemeļiem no 63° ziemeļu platuma starp 28° rietumu garuma un 11° rietumu garuma, ņem vērā šādus kuģa apledojuma rādītājus:

a) 40 kilogrami uz kvadrātmetru uz atklātajiem klājiem un kāpnēm;

b) 10 kilogrami uz kvadrātmetru attiecībā uz kuģa katra sāna projektēto sānu laukumu virs ūdens līmeņa.

5. VII nodaļas 5. noteikuma 2. punkta b) apakšpunkts un 3. punkta b) apakšpunkts (Glābšanas laivu un plostu un dežūrlaivu skaits un tipi)

Neatkarīgi no VII nodaļas 5. noteikuma 2. punkta b) apakšpunkta, 3. punkta b) apakšpunkta un 3.a punkta zvejas kuģiem, kuru korpuss ir būvēts, lai saskaņā ar Torremolinas protokola pielikuma II nodaļas 1/2 noteikumu atbilstu atzītas organizācijas standartiem attiecībā uz darbību ūdeņos ar blīvu dreifējošo ledu, dežūrlaivas/glābšanas laivas, kas paredzētas 2. punkta b) apakšpunktā, 3. punkta b) apakšpunktā vai 3.a punkta b) apakšpunktā, ir ar vismaz daļēji segtas (kā minēts VII nodaļas 18. noteikumā), un to ietilpība ir pietiekama, lai uzņemtu visas personas, kas ir uz kuģa.

6. VII nodaļas 9. noteikums (Hidrotērpi un siltuma aizsarglīdzekļi)

Neatkarīgi no VIInodaļas9. noteikuma prasībām katrai uz kuģa esošai personai paredz atbilstoša izmēra apstiprinātu hidrotērpu, kas atbilst VIInodaļas25. noteikuma prasībām, ieskaitot pasākumus, kuri attiecas uz šo noteikumu un uzskaitīti šā pielikuma 1.8. punktā.

7. VII nodaļas 14. noteikums (Radiolokācijas atstarotājs)

Papildus B daļas VII nodaļas noteikumiem katru glābšanas laivu, dežūrlaivu un glābšanas plostu pastāvīgi aprīko ar apstiprinātu radiolokācijas atstarotāju, kas var darboties 9 GHz frekvenču joslā.

8. VII nodaļas 25. noteikums (Hidrotērpi)

Neatkarīgi no VIInodaļas25. noteikuma nosacījumiem visi hidrotērpi, kas paredzēti šā pielikuma 1.6. punktā, ir izgatavoti no materiāla, kam raksturīgas izolācijas īpašības, un atbilst VII nodaļas24. noteikuma 1. punkta c) apakšpunkta i) daļas peldspējas prasībām. Tie atbilst arī visām citām attiecīgām VIInodaļas25. noteikuma prasībām.

9. X nodaļas 3. noteikuma 7. punkts (Radiolokācijas iekārtas)

Neatkarīgi no Xnodaļas3. noteikuma 7. punkta prasībām katru kuģi, kura garums ir 24 metri vai lielāks, aprīko ar radiolokācijas iekārtu, kam piekrīt administrācijai. Šī radiolokācijas iekārta var darboties 9 GHz frekvencē.

10. X nodaļas 5. noteikums (Signalizēšanas ierīces)

Papildus Xnodaļas5. noteikuma prasībām, katru kuģi, ja tas darbojas ūdeņos, kur var būt dreifējošais ledus, aprīko ar vismaz vienu prožektoru, kura apgaismošanas spēja ir tāda, kas nodrošina vismaz 1 lx apgaismojumu 750 metru attālumā.

B. “Dienvidu” reģiona noteikumi

1. Piemērošanas rajoni

Vidusjūra un piekrastes rajoni, kas ir 20 jūdzes no Spānijas un Portugāles krastiem un ietilpst Atlantijas okeāna vasaras zonā, kura atzīmēta “Zonu un sezonālo rajonu kartē” II pielikumā 1996. gada Starptautiskajai konvencijai par kravas zīmi ( 21 ) tās jaunākajā redakcijā.

2. VII nodaļas 9. noteikuma 1. punkts (Hidrotērpi)

Ņemot vērā VII nodaļas9. noteikuma 4. punkta prasības, 1. punkta beigās pievieno šādu teikumu:

“Kuģiem, kuru garums ir mazāks nekā 45 metri, hidrotērpu skaitam nav jābūt lielākam kā divi.”

3. IX nodaļas 1. noteikums (Radiosakari)

Pievieno šādu jaunu 1.a punktu:

“Šī nodaļa attiecas arī uz jauniem kuģiem, kuru garums ir 24 metri vai lielāks, ja rajonam, kurā tie darbojas, pietiekamu atbalstu sniedz krasta stacija, kas darbojas saskaņā ar SJO pamatplānu.”

.

ZIEMEĻU RAJONS









IV PIELIKUMS

Īpašas drošības prasības (3. panta 4. punkts)

II NODAĻA: KONSTRUKCIJA, ŪDENSNECAURLAIDĪBA UN APRĪKOJUMS

Pievieno šādus jaunus noteikumus:

“16. noteikums: Darba klāji, kas atrodas virsbūves iekšpusē

1. Šādus klājus aprīko ar efektīvu drenāžas sistēmu, kuras jauda ir pietiekama, lai atbrīvotos no mazgāšanas ūdens un zivju iekšām.

2. Visasatveres, kas vajadzīgas zvejošanai, aprīko ar aizvēršanas ierīcēm, ko ātri un efektīvi var aizvērt viens cilvēks.

3. Ja uz šādiem klājiem izvieto lomu, lai to sagatavotu vai apstrādātu, lomu novieto aizžogojumā. Šādi aizžogojumi atbilst III nodaļas 11. noteikumam. Ierīko efektīvu drenāžas sistēmu. Paredz atbilstīgu aizsardzību pret netīšu ūdens ieplūšanu uz darba klāja.

4. No šādiem klājiem paredz vismaz divas izejas.

5. Darba telpas griestu tīrais augstums visos punktos ir ne mazāks kā divi metri.

6. Ierīko stacionāru ventilācijas sistēmu, kas nodrošina gaisa maiņu vismaz sešas reizes stundā.

17. noteikums: Iegrimes zīmes

1. Visiem kuģiem uz priekšvadņa un pakaļgala abās pusēs ir iegrimes zīmes decimetros.

2. Šādas zīmes ir izvietotas, cik vien iespējams tuvu perpendikuliem.

18. noteikums: Tvertnes, kas paredzētas zivju glabāšanai saldētā (RSW) vai atdzesētā (CSW) jūras ūdenī

1. Ja izmanto saldētā vai atdzesētā jūras ūdens tvertnes vai līdzīgas tvertņu sistēmas, šādas tvertnes aprīko ar atsevišķu pastāvīgi uzstādītu ierīci jūras ūdens uzpildīšanai un iztukšošanai.

2. Ja šādas tvertnes paredzēts izmantot arī sauso kravu pārvadāšanai, tvertnes aprīko ar atsūknēšanas sistēmu un atbilstošiem līdzekļiem, lai novērstu ūdens iekļūšanu no atsūknēšanas sistēmas tvertnēs.”

.

III NODAĻA: NOTURĪBA UN AR TO SAISTĪTĀS JŪRASSPĒJAS

9. noteikums: Sānsveres tests

Pievieno šādu jaunu 4. punktu:

“4. Sānsveres testu un III nodaļas 9. noteikuma 1. punktā paredzēto parametru noteikšanu veic vismaz ik pēc katriem 10 gadiem.”

IV NODAĻA: MEHĀNISMI UN ELEKTROIEKĀRTAS UN MAŠĪNTELPAS, KURAS PERIODISKI ATSTĀJ BEZ UZRAUDZĪBAS

13. noteikums: Stūres iekārta

10. punktam pievieno šādu tekstu:

“Ja šis enerģijas avots ir elektrisks, avārijas elektroenerģijas avots spēj apkalpot palīglīdzekļus stūres aktivizēšanai vismaz 10 minūtes.”

16. noteikums: Galvenais elektroenerģijas avots

Pievieno šādu jaunu 3. punktu:

“3. Navigācijas gaismas, ja tās ir tikai elektriskas, apgādā caur tām domātu atsevišķu sadales skapi, un paredz piemērotus līdzekļus šādu gaismu uzraudzībai.”

17. noteikums: Avārijas elektroenerģijas avots

Neatkarīgi no 2. punkta, kuģiem, kuru garums ir 45 metri vai lielāks, avārijas elektroenerģijas avots var apkalpot iekārtas, kas uzskaitītas minētajā noteikumā, ne mazāk kā astoņas stundas.

V NODAĻA: UGUNSDROŠĪBA, UGUNSGRĒKA ATKLĀŠANA UN DZĒŠANA

22. noteikums: Ugunsdzēsības iekārtas mašīntelpās

Neatkarīgi no šā noteikuma prasībām visās A kategorijas mašīntelpās ierīko stacionāru ugunsdzēsības iekārtu.

40. noteikums: Ugunsdzēsības iekārtas mašīntelpās

Neatkarīgi no šā noteikuma prasībām visās A kategorijas mašīntelpās ierīko stacionāru ugunsdzēsības iekārtu.









V PIELIKUMS

ATBILSTĪBAS SERTIFIKĀTA, ATBRĪVOJUMA SERTIFIKĀTA UN APRĪKOJUMA SARAKSTA PARAUGS