2011R0543 — LV — 30.04.2016 — 022.001

Šis dokuments ir tikai informatīvs, un tam nav juridiska spēka. Eiropas Savienības iestādes neatbild par tā saturu. Attiecīgo tiesību aktu un to preambulu autentiskās versijas ir publicētas Eiropas Savienības “Oficiālajā Vēstnesī” un ir pieejamas datubāzē “Eur-Lex”. Šie oficiāli spēkā esošie dokumenti ir tieši pieejami, noklikšķinot uz šajā dokumentā iegultajām saitēm

Grozīta ar:





Labota ar:









▼B

KOMISIJAS ĪSTENOŠANAS REGULA (ES) Nr. 543/2011

(2011. gada 7. jūnijs),

ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus Padomes Regulas (EK) Nr. 1234/2007 piemērošanai attiecībā uz augļu un dārzeņu un pārstrādātu augļu un dārzeņu nozari







I

SADAĻA

IEVADA NOTEIKUMI

1. pants

Darbības joma un terminu lietojums

1. Šajā regulā izklāstīti Regulas Nr. 1234/2007 īstenošanas noteikumi attiecībā uz augļu un dārzeņu un pārstrādātu augļu un dārzeņu nozari.

Tomēr šās regulas II un III sadaļas noteikumi attiecas tikai uz Regulas (EK) Nr. 1234/2007 1. panta 1. punkta i) apakšpunktā minētajiem augļu un dārzeņu nozares produktiem un tikai uz pārstrādei paredzētiem produktiem.

2. Regulā (EK) Nr. 1234/2007 lietotajiem terminiem ir tāda pati nozīme, tos lietojot šajā regulā, ja vien šajā regulā nav noteikts citādi.

2. pants

Tirdzniecības gadi

Tirdzniecības gadi attiecībā uz augļiem un dārzeņiem un pārstrādātiem augļiem un dārzeņiem sākas 1. janvārī un beidzas 31. decembrī.







II

SADAĻA

PRODUKTU KLASIFIKĀCIJA







I

NODAĻA

Vispārīgi noteikumi

3. pants

Tirdzniecības standarti; īpašnieki

1. Regulas (EK) Nr. 1234/2007 113.a panta 1. punkta prasības dēvē par vispārīgo tirdzniecības standartu. Sīkāka informācija par vispārīgo tirdzniecības standartu ir izklāstīta šās regulas I pielikuma A daļā.

Augļiem un dārzeņiem, kuriem nav noteikti specifiskie tirdzniecības standarti, ir jāatbilst vispārīgajam tirdzniecības standartam. Taču, ja īpašnieks var pierādīt, ka produkti atbilst kādam spēkā esošam standartam, ko ir pieņēmusi Apvienoto Nāciju Organizācijas Eiropas Ekonomikas komisija (UNECE), tad produktu uzskata par atbilstīgu vispārīgajam tirdzniecības standartam.

2. Konkrētie tirdzniecības standarti, kas minēti Regulas (EK) Nr. 1234/2007 113. panta 1. punkta b) apakšpunktā, ir izklāstīti šās regulas I pielikuma B daļā saistībā ar šādiem produktiem:

a) āboli;

b) citrusaugļi;

c) kiviaugļi;

d) salāti, krokotās un platlapu endīvijas;

e) persiki un nektarīni;

f) bumbieri;

g) zemenes;

h) paprika;

i) galda vīnogas;

j) tomāti.

3. Regulas (EK) Nr. 1234/2007 113.a panta 3. punkta nolūkos “īpašnieks” ir jebkura fiziska vai juridiska persona, kuras faktiskā valdījumā ir attiecīgie produkti.

4. pants

Atbrīvojumi un izņēmumi no tirdzniecības standartu piemērošanas

1. Atkāpjoties no Regulas (EK) Nr. 1234/2007 113.a panta 3. punkta, tirdzniecības standartus nepiemēro šādiem produktiem:

a) ar noteikumu, ka marķējumā ir skaidri lasāms “paredzēts pārstrādei” vai “dzīvnieku barībai”, vai līdzīgs formulējums, produktiem, kas: i) paredzēti rūpnieciskai pārstrādei vai ii) paredzēti dzīvnieku barībai vai citiem nepārtikas izmantošanas nolūkiem;

b) produktiem, kurus ražotājs nodod savā saimniecībā patērētājiem viņu personiskajam patēriņam;

▼M18

c) produktiem, kuri ar Komisijas lēmumu, kas pieņemts pēc dalībvalsts lūguma saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1234/2007 195. panta 2. punktā noteikto kārtību, atzīti par attiecīgā reģiona produktiem, kurus pārdod šā reģiona vai — izņēmuma un pienācīgi pamatotos gadījumos — šās dalībvalsts mazumtirdzniecībā tradicionālam vietējam patēriņam;

▼B

d) produktiem, kas ir sagriezti vai sadalīti, ir “gatavi ēšanai” vai “apstrādei virtuvē”;

e) produktiem, ko pārdod kā ēdamus dīgstus pēc to augu sēklu diedzēšanas, kas klasificēti kā augļi un dārzeņi saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1234/2007 1. panta 1. punkta i) apakšpunktu un I pielikuma IX daļu.

2. Atkāpjoties no Regulas (EK) Nr. 1234/2007 113.a panta 3. punkta, prasību par atbilstību tirdzniecības standartiem attiecīgajā ražošanas zonā nepiemēro šādiem produktiem:

a) produktiem, kurus audzētājs pārdod vai piegādā sagatavošanas un fasēšanas punktos vai uzglabāšanas vietās vai kurus no ražotāja saimniecības nosūta uz minētajiem punktiem; un

b) produktiem, kurus transportē no uzglabāšanas vietām uz sagatavošanas un fasēšanas punktiem.

3. Atkāpjoties no Regulas (EK) Nr. 1234/2007 113.a panta 3. punkta, dalībvalstis var atbrīvot no specifiskā tirdzniecības standarta piemērošanas tos produktus, kas ir paredzēti mazumtirdzniecībai patērētājiem viņu personiskajam patēriņam un ir ar marķējumu “produkts paredzēts pārstrādei” vai jebkuru citu līdzīgu formulējumu, un ir paredzēti cita veida pārstrādei, nekā norādīts šā panta 1. punkta a) apakšpunkta i) punktā.

4. Atkāpjoties no Regulas (EK) Nr. 1234/2007 113.a panta 3. punkta, dalībvalstis var atbrīvot no tirdzniecības standartu piemērošanas tos produktus, ko ražotājs pārdevis galapatērētājam personīgai lietošanai tirgos, kas rezervēti tikai ražotājiem ražošanas apgabalā, ko noteikušas dalībvalstis.

5. Atkāpjoties no Regulas (EK) Nr. 1234/2007 113.a panta 3. punkta attiecībā uz specifiskajiem tirdzniecības standartiem, svaigi augļi un dārzeņi, kas nav augstākās šķiras, tirdzniecības posmos, kas seko nosūtīšanai, var būt mazliet mazāk svaigi un mazliet apvītuši, nedaudz bojāti sakarā ar to attīstību un tendenci ātri bojāties.

6. Atkāpjoties no Regulas (EK) Nr. 1234/2007 113.a panta 3. punkta, vispārīgo tirdzniecības standartu nepiemēro šādiem produktiem:

a) savvaļas sēnēm ar KN kodu 0709 59 ,

b) kaperiem ar KN kodu 0709 90 40 ,

c) rūgtajām mandelēm ar KN kodu 0802 11 10 ,

d) lobītām mandelēm ar KN kodu 0802 12 ,

e) lobītiem lazdu riekstiem ar KN kodu 0802 22 ,

f) lobītiem valriekstiem ar KN kodu 0802 32 ,

g) priežu riekstiem ar KN kodu 0802 90 50 ,

h) pistācijām ar KN kodu 0802 50 00 ,

i) makadāmiju riekstiem ar KN kodu 0802 60 00 ,

j) pekanriekstiem ar KN kodu 0802 90 20 ,

k) citiem riekstiem ar KN kodu 0802 90 85 ,

l) žāvētiem miltu banāniem ar KN kodu 0803 00 90 ,

m) žāvētiem citrusaugļiem ar KN kodu 0805 ,

n) tropu riekstu maisījumiem ar KN kodu 0813 50 31 ,

o) citu riekstu maisījumiem ar KN kodu 0813 50 39 ,

p) safrānam ar KN kodu 0910 20 .

7. Ir jāiesniedz dalībvalsts kompetentajai iestādei pierādījumi par to, ka produkti, uz kuriem attiecas 1. punkta a) apakšpunkts un 2. punkts, atbilst noteiktajiem nosacījumiem, jo īpaši attiecībā uz paredzēto produktu izmantojumu.

5. pants

Informācijā iekļaujamās ziņas

1. Informācijā iekļaujamās ziņas, kas prasītas šajā nodaļā, ir jānorāda salasāmi, labi redzamā vietā iepakojuma vienā pusē, un tām ir jābūt vai nu neizdzēšami uzdrukātām tieši uz iepakojuma, vai arī etiķetē, kas ir iepakojuma daļa vai piestiprināta tam.

2. Precēm, kas tiek nosūtītas neiepakotas un iekrautas tieši transporta līdzeklī, 1. punktā minēto informāciju norāda preču pavaddokumentā vai paziņojumā, kas novietots redzamā vietā transporta līdzeklī.

3. Saistībā ar distances līgumiem Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 97/7/EK ( 7 ) 2. panta 1. punkta izpratnē tirdzniecības standartu atbilstības nodrošināšanai informācijā iekļaujamām ziņām ir jābūt pieejamām pirms pirkuma darījuma slēgšanas.

4. Rēķinos un pavaddokumentos, izņemot tos, kas jāsaņem patērētājam, ir jānorāda produktu nosaukumi un izcelsmes valsts, attiecīgā gadījumā arī produkta šķira, šķirne vai tirdzniecības tips, ja to nosaka specifiskais tirdzniecības standarts, vai arī tas, ka produkti ir paredzēti pārstrādei.

6. pants

Informācijā iekļaujamās ziņas mazumtirdzniecības posmā

1. Saskaņā ar šo nodaļu mazumtirdzniecības posmā informācijā iekļaujamām ziņām ir jābūt salasāmām un pamanāmām. Produktus var izlikt pārdošanai mazumtirdzniecībā ar nosacījumu, ka blakus precei pamanāmā vietā salasāmā veidā norāda informāciju par produkta izcelsmes valsti un vajadzības gadījumā arī šķiru un šķirni, kā arī tirdzniecības tipu tādā veidā, kas nemaldina patērētāju.

2. Produktiem, kas ir fasēti Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvā 2000/13/EK ( 8 ) izklāstītajā nozīmē, papildus tirdzniecības standartu noteiktajai informācijai norāda arī tīrsvaru. Taču attiecībā uz produktiem, kurus pārdod pēc skaita, prasība par tīrsvara norādīšanu netiek piemērota, ja produktu skaits ir skaidri saredzams un tie ir saskaitāmi no ārpuses, vai arī ja skaits ir norādīts marķējumā.

7. pants

Maisījumi

1. Iepakojumos, kuru tīrsvars ir 5 kg vai mazāk, var būt iekļauti dažādu veidu augļu un dārzeņu maisījumi, ar nosacījumu, ka

a) produkti ir vienādas kvalitātes un katrs produkts atbilst specifiskajam tirdzniecības standartam vai, ja attiecīgajam produktam nepastāv specifiskais tirdzniecības standarts, vispārīgajam tirdzniecības standartam;

b) iepakojums ir marķēts saskaņā ar šo nodaļu; un

c) maisījums nav tāds, kas varētu maldināt patērētāju.

2. 1. punkta a) apakšpunkta prasības neattiecas uz maisījumā iekļautiem produktiem, kas nav produkti no augļu vai dārzeņu nozares, kā noteikts Regulas (EK) Nr. 1234/2007 1. panta 1. punkta i) apakšpunktā.

3. Ja maisījumā iekļauto augļu un dārzeņu izcelsme ir vairāk nekā viena dalībvalsts vai ir trešā valsts, tad pilnus izcelsmes valstu nosaukumus var aizstāt ar vienu no turpmāk minētajiem, atbilstoši vajadzībai:

a) “ES audzētu augļu un dārzeņu maisījums”,

b) “Ārpus ES audzētu augļu un dārzeņu maisījums”,

c) “ES un ārpus ES audzētu augļu un dārzeņu maisījums”.







II

NODAĻA

Tirdzniecības standartu ievērošanas pārbaudes







1.

iedaļa

Vispārīgi noteikumi

8. pants

Piemērošanas joma

Šajā nodaļā izklāstīti noteikumi par atbilstības pārbaužu īstenošanu, kas nozīmē augļu un dārzeņu pārbaudi visos tirdzniecības posmos, lai pārbaudītu, vai tie atbilst tirdzniecības standartiem un citiem šās nodaļas noteikumiem un Regulas (EK) Nr. 1234/2007 113. un 113.a pantam.

9. pants

Koordinācijas iestādes un inspekcijas iestādes

1. Katra dalībvalsts izraugās:

a) vienu kompetento iestādi, kas atbild par koordināciju un kontaktiem šajā nodaļā noteiktajās jomās, turpmāk – “koordinācijas iestāde”, un

b) inspekcijas iestādi vai iestādes, kas atbild par šās nodaļas piemērošanu, turpmāk “inspekcijas iestādes”.

Koordinācijas iestādes un inspekcijas iestādes var būt gan valsts, gan privātas iestādes. Jebkurā gadījumā dalībvalstis ir par tām atbildīgas.

2. Dalībvalstis Komisijai dara zināmu:

a) tās koordinācijas iestādes nosaukumu, pasta un e-pasta adresi, ko tās izraudzījušas saskaņā ar 1. punkta a) apakšpunktu,

b) to inspekcijas iestāžu nosaukumu, pasta un e-pasta adresi, ko tās izraudzījušas saskaņā ar 1. punkta b) apakšpunktu un

c) izraudzīto inspekcijas iestāžu atbilstošo darbības jomu precīzu aprakstu.

3. Koordinācijas iestāde var būt inspekcijas iestāde vai viena no inspekcijas iestādēm, vai jebkura cita iestāde, kas izraudzīta saskaņā ar 1. punktu.

4. Komisija nodrošina dalībvalstu izraudzīto koordinācijas iestāžu saraksta publisku pieejamību tādā veidā, kādu tā uzskata par piemērotu.

10. pants

Tirgotāju datubāze

1. Dalībvalstis izveido augļu un dārzeņu nozares tirgotāju datubāzi, kurā saskaņā ar šajā pantā noteiktajiem nosacījumiem iekļauj tirgotājus, kas iesaistīti tādu svaigu augļu un dārzeņu tirgošanā, kuriem ir noteikti standarti atbilstoši Regulas (EK) Nr. 1234/2007 113. pantam.

Dalībvalstis šim nolūkam var izmantot jebkuru citu datubāzi vai datubāzes, kas jau ir izveidotas citiem nolūkiem.

2. Šajā regulā “tirgotājs” nozīmē jebkuru fizisku vai juridisku personu:

a) kam pieder augļi un dārzeņi, uz kuriem attiecas tirdzniecības standarti, lai tos: i) izliktu vai piedāvātu pārdošanai; ii) pārdotu; vai iii) tirgotu jebkurā citā veidā, vai

b) kura ar augļiem un dārzeņiem, uz kuriem attiecas tirdzniecības standarti, faktiski veic jebkuru no darbībām, kas minētas a) punktā.

Pirmās daļas a) punktā minētajās darbībās ietilpst:

a) tālpārdošana, izmantojot internetu, vai citā veidā;

b) šādas darbības, ko fiziska vai juridiska persona veic savā vai trešās personas vārdā; un

c) šādas darbības, ko veic Savienībā un/vai eksportam uz trešām valstīm, un/vai importam no trešām valstīm.

3. Dalībvalstis paredz nosacījumus, ar kuriem datubāzē attiecīgi ir vai nav iekļaujami šādi tirgotāji:

a) tirgotāji, uz kuru darbībām saskaņā ar 4. pantu netiek attiecināts pienākums ievērot tirdzniecības standartus; un

b) fiziskas un juridiskas personas, kuru darbības augļu un dārzeņu nozarē aprobežojas vai nu ar preču transportēšanu, vai arī pārdošanu mazumtirdzniecības posmā.

4. Ja tirgotāju datubāzi veido vairāki atšķirīgi elementi, koordinācijas iestāde nodrošina, ka datubāze, tās elementi un informācijas atjaunošana par tiem ir vienota. Informācijas atjaunošanu īpaši nodrošina, izmantojot veikto atbilstības pārbaužu laikā apkopoto informāciju.

5. Šajā datubāzē ir katra tirgotāja:

a) reģistrācijas numurs, nosaukums un adrese;

b) informācija, kas vajadzīga šā tirgotāja klasificēšanai vienā no 11. panta 2. punktā norādītajām riska kategorijām, jo īpaši par vietu tirdzniecības ķēdē, un informācija par firmas nozīmīgumu;

c) informācija par atzinumiem katra tirgotāja iepriekšējo pārbaužu laikā;

d) visa cita informācija, kuru uzskata par vajadzīgu pārbaudēm, piemēram, informācija par kvalitātes nodrošināšanas sistēmu vai pašpārbaudes sistēmu attiecībā uz atbilstību tirdzniecības standartiem.

Informācijas atjaunošanu īpaši nodrošina, izmantojot veikto atbilstības pārbaužu laikā apkopoto informāciju.

6. Tirgotāji sniedz informāciju, kuru dalībvalstis uzskata par vajadzīgu datubāzes izveidošanai un atjaunošanai. Dalībvalstis paredz nosacījumus, ar kuriem datubāzē iekļauj tirgotājus, kas nav reģistrēti to teritorijā, bet veic tajā tirdzniecību.







2.

iedaļa

Atbilstības pārbaudes, ko veic dalībvalstis

11. pants

Atbilstības pārbaudes

1. Dalībvalstis nodrošina, ka atbilstības pārbaudes tiek veiktas izlases veidā, pamatojoties uz riska analīzi, un pietiekami bieži, lai nodrošinātu atbilstību tirdzniecības standartiem un citiem šās sadaļas un Regulas (EK) Nr. 1234/2007 113. panta un 113.a panta noteikumiem.

Riska vērtēšanas kritērijos ietilpst tāda atbilstības sertifikāta esība, kā norādīts 14. pantā, ko ir izdevusi trešās valsts kompetenta iestāde, kurā atbilstības pārbaude ir apstiprināta saskaņā ar 15. pantu. Šāda sertifikāta esība uzskatāma par faktoru, kas mazina neatbilstības risku.

Kritēriji riska novērtēšanai var ietvert:

a) produkta veidu, ražošanas periodu, produkta cenu, laika apstākļus, iepakošanas un pārvietošanas darbības, uzglabāšanas apstākļus, izcelsmes valsti, transportlīdzekļa veidu vai partiju apjomu;

b) tirgotāju lielumu, to vietu tirdzniecības ķēdē, pārdotās produkcijas apjomu vai vērtību, produktu klāstu, piegādes zonu vai veiktās uzņēmējdarbības veidu, kā uzglabāšanu, šķirošanu, iepakošanu vai pārdošanu;

c) iepriekšējo pārbaužu rezultātus, tai skaitā atklāto defektu skaitu un veidu, pārdotās produkcijas parasto kvalitāti, izmantotā tehniskā aprīkojuma līmeni;

d) tirgotāju kvalitātes nodrošinājuma sistēmu vai pašpārbaudes sistēmu uzticamību attiecībā uz atbilstību tirdzniecības standartiem;

e) vietu, kurā tiek veikta pārbaude, ja tas ir pirmais robežas šķērsošanas punkts Savienībā vai vieta, kurā produkti tiek iepakoti vai iekrauti;

f) visu citu informāciju, kas var norādīt uz neatbilstības risku.

2. Riska analīze ir balstīta uz informāciju, kas ir ietverta 10. pantā minētajā tirgotāju datubāzē un klasificē tirgotājus riska kategorijās.

Dalībvalstis jau iepriekš nosaka:

a) kritērijus partiju neatbilstības riska noteikšanai;

b) pamatojoties uz riska analīzi katrai riska kategorijai, minimālo tirgotāju daļu vai partijas lielumu un/vai daudzumu, kurām veiks atbilstības pārbaudi.

Dalībvalstis var, pamatojoties uz riska analīzi, izvēlēties neveikt izlases veida pārbaudes tiem produktiem, uz kuriem neattiecas specifiskie tirdzniecības standarti.

3. Ja pārbaudēs konstatē būtiskus pārkāpumus, dalībvalstīm jāpalielina pārbaužu biežums attiecībā uz tirgotājiem, produktiem, izcelsmi vai citiem rādītājiem.

4. Tirgotāji pārbaudes iestādēm sniedz visu informāciju, kuru šīs iestādes uzskata par vajadzīgu atbilstības pārbaužu organizēšanai un veikšanai.

12. pants

Apstiprināti tirgotāji

1. Tirgotājiem, kuri klasificēti zemākajā riska kategorijā un kuri nodrošina īpašas garantijas attiecībā uz atbilstību tirdzniecības standartiem, dalībvalstis var atļaut katra iepakojuma marķējumā lietot II pielikumā norādīto paraugu nosūtīšanas posmā un/vai parakstīt atbilstības sertifikātu, kā noteikts 14. pantā.

2. Atļauju piešķir vismaz uz vienu gadu.

3. Tirgotājiem, kuri izmanto šo iespēju:

a) ir jābūt inspekcijas personālam, kas ir piedalījies dalībvalsts apstiprinātās apmācībās;

b) ir jābūt produktu sagatavošanai un fasēšanai piemērotam aprīkojumam;

c) ir jāapņemas veikt savu nosūtīto preču atbilstības pārbaudi un jāizveido reģistrs, kurā ierakstītas visas veiktās pārbaudes.

4. Ja apstiprināts tirgotājs vairs neatbilst atļaujas prasībām, dalībvalsts atsauc atļauju.

5. Neatkarīgi no 1. punkta, apstiprinātie tirgotāji var turpināt lietot paraugus, kas atbilda Regulai (EK) Nr. 1580/2007 ►M18 2011. gada 21. jūnijā ◄ , kamēr beidzas krājumi.

Atļaujas, kas tirgotājiem piešķirtas pirms ►M18 2011. gada 22. jūnijā ◄ , tiek piemērotas uz piešķirto laiku.

13. pants

Deklarācijas pieņemšana muitā

1. Muita drīkst pieņemt tikai tādu produktu eksporta deklarācijas un/vai deklarācijas par laišanu brīvā apgrozībā, uz kuriem attiecas specifiskie tirdzniecības standarti, ja

a) precēm ir pievienots atbilstības sertifikāts; vai

b) kompetentā pārbaudes iestāde ir informējusi muitas iestādi, ka attiecībā uz attiecīgajām partijām ir izdots atbilstības sertifikāts; vai

c) kompetentā inspekcijas iestāde ir informējusi muitas iestādi, ka attiecīgajām partijām nav izdots atbilstības sertifikāts, jo tām nav jāveic riska pārbaude, ņemot vērā 11. panta 1. punktu.

Tas neskar atbilstības pārbaudes, ko dalībvalsts var īstenot saskaņā ar 11. pantu.

2. 1. punkts attiecas arī uz produktiem, kam ir jāpiemēro vispārīgais tirdzniecības standarts, kas izklāstīts I pielikuma A daļā un 4. panta 1. punkta a) apakšpunktā minētajiem produktiem, ja attiecīgās dalībvalsts uzskata par vajadzīgu, ņemot vērā 11. panta 1. punktā minēto riska analīzi.

14. pants

Atbilstības sertifikāts

1. Sertifikātus izdod kompetentā iestāde kā apliecinājumu, ka produkti atbilst attiecīgiem tirdzniecības standartiem (turpmāk — sertifikāts). Kompetentajām iestādēm Savienībā izmantojamais sertifikāts norādīts III pielikumā.

Tā sertifikāta vietā, ko izdevušas Savienības kompetentas iestādes, 15. panta 4. punktā minētās trešās valstis var izmantot savus sertifikātus ar noteikumu, ka tajos ir vismaz līdzvērtīga informācija tai, kas iekļauta Savienības sertifikātā. Komisija nodrošina trešo valstu sertifikātu paraugu pieejamību ar līdzekļiem, kādus tā uzskata par piemērotiem.

2. Šos sertifikātus izdod vai nu papīra formātā ar paraksta oriģinālu, vai pārbaudītā elektroniskā veidā ar elektronisku parakstu.

3. Katrs sertifikāts ir jāapzīmogo kompetentajai iestādei un jāparaksta pilnvarotai personai vai personām.

4. Sertifikāts jāizdod vismaz vienā no Savienības oficiālajām valodām.

5. Katram sertifikātam jābūt ar kārtas numuru, pēc kura to identificēt. Kompetentā iestāde patur katra izsniegtā sertifikāta kopiju.

6. Neatkarīgi no 1. punkta pirmās daļas dalībvalstis turpina izmantot sertifikātus, kas atbilda Regulai (EK) Nr. 1580/2007 2009. gada 30. jūnijā, kamēr izsīkst to krājumi.







3.

iedaļa

Atbilstības pārbaudes, ko veic trešās valstis

15. pants

To pārbaudes darbību apstiprināšana, ko veikušas trešās valstis pirms ievešanas Savienībā

▼M18

1. Pēc trešās valsts pieprasījuma Komisija saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1234/2007 195. panta 2. punktā noteikto kārtību var apstiprināt šās trešās valsts veiktās pārbaudes par atbilstību tirdzniecības standartiem pirms importēšanas Savienībā.

▼B

2. Apstiprinājumu, kas minēts 1. punktā, var piešķirt trešām valstīm, kuru teritorijā produktiem, kurus eksportē uz Savienību, tiek izpildīti vai nu Savienības tirdzniecības standarti, vai arī vismaz līdzvērtīgi standarti.

Apstiprinājumā norāda trešās valsts oficiālo iestādi, kura ir atbildīga par 1. punktā minēto pārbaudes darbību veikšanu. Šī iestāde atbild par kontaktiem ar Savienību. Apstiprinājumā norāda arī tās trešās valsts inspekcijas iestādes, kas atbild par pienācīgām pārbaudēm.

Apstiprinājums var attiekties tikai uz tiem produktiem, kuru izcelsme ir attiecīgā valsts, un to var ierobežoti attiecināt uz noteiktiem produktiem.

3. Trešās valsts inspekcijas iestādes ir oficiālas iestādes vai 2. punktā norādītās oficiāli atzītās iestādes, kuras nodrošina apmierinošas garantijas un kuru rīcībā ir nepieciešamais personāls, aprīkojums un telpas, lai veiktu pārbaudes atbilstoši 17. panta 1. punktā norādītajām metodēm vai līdzvērtīgām metodēm.

4. To trešo valstu, kuru atbilstības pārbaudes ir apstiprinātas saskaņā ar šo pantu, un attiecīgo produktu saraksts ir iekļauts IV pielikumā.

Komisija nodrošina pieejamību precīziem attiecīgo oficiālo iestāžu un inspekcijas iestāžu datiem, izmantojot līdzekļus, kādus tā uzskata par piemērotiem.

16. pants

Atbilstības pārbaužu apstiprinājuma apturēšana

Komisija var apturēt apstiprinājumu, ja konstatē, ka preces būtiskā sūtījumu skaitā un/vai daudzumos neatbilst trešās valsts inspekcijas iestāžu izsniegtajos atbilstības sertifikātos norādītajai informācijai.







4.

iedaļa

Inspekcijas metodes

17. pants

Inspekcijas metodes

1. Šajā nodaļā paredzētās atbilstības pārbaudes, izņemot pārbaudes mazumtirdzniecības vietā, kur preces pārdod galapatērētājam, veic atbilstīgi V pielikumā norādītajām inspekcijas metodēm, ja vien šajā regulā nav noteikts citādi.

Dalībvalstis nosaka īpašu kārtību atbilstības pārbaudēm mazumtirdzniecības vietā, kur preces pārdod galapatērētājam.

2. Ja inspektori konstatē, ka preces atbilst tirdzniecības standartiem, inspekcijas iestāde var izdot III pielikumā noteikto atbilstības sertifikātu.

3. Ja preces neatbilst tirdzniecības standartiem, inspekcijas iestāde izdod tirgotājam vai tā pārstāvjiem adresētu konstatējumu par neatbilstību. Preces, par kurām ir izdots konstatējums par neatbilstību, nedrīkst pārvietot bez šā konstatējuma izdevējas inspekcijas iestādes atļaujas. Šādas atļaujas izdošanai var piemērot inspekcijas iestādes noteiktos nosacījumus.

Tirgotāji var pieņemt lēmumu par visu vai daļas preču atbilstības nodrošināšanu. Preces, kuru atbilstība ir nodrošināta, nedrīkst tirgot, kamēr kompetentā inspekcijas iestāde nav ar visiem atbilstīgajiem līdzekļiem pārliecinājusies, ka preču atbilstība ir faktiski nodrošināta. Vajadzības gadījumā inspekcijas iestāde izdod III pielikumā noteikto atbilstības sertifikātu tai partijai vai tās daļai tikai pēc tam, kad ir nodrošināta preču atbilstība.

Ja inspekcijas iestāde akceptē tirgotāja vēlēšanos nodrošināt preču atbilstību citā dalībvalstī, nevis tajā, kur veikta pārbaude, kuras rezultātā atklāta neatbilstība, tirgotājs informē dalībvalsts kompetento inspekcijas iestādi par partijas neatbilstību. Dalībvalsts, kas izdod konstatējumu par neatbilstību, nosūta konstatējuma kopiju attiecīgajām dalībvalstīm, ieskaitot dalībvalsti, kurā konstatēta partijas neatbilstība.

Ja nav iespējams ne nodrošināt preču atbilstību, ne tās nosūtīt izmantošanai dzīvnieku barībā, rūpnieciskai pārstrādei vai cita veida nepārtikas vajadzībām, inspekcijas iestāde var vajadzības gadījumā pieprasīt, lai tirgotāji veiktu atbilstošus pasākumus, lai nodrošinātu, ka attiecīgie produkti nenonāk tirdzniecībā.

Tirgotāji sniedz visu informāciju, kuru dalībvalstis uzskata par vajadzīgu šā punkta piemērošanai.







5.

iedaļa

Paziņojumi

18. pants

Paziņojumi

1. Dalībvalsts, kuras teritorijā konstatē, ka citas dalībvalsts sūtījums neatbilst tirdzniecības standartiem, jo sūtījumam ir defekti vai bojājumi, kurus būtu bijis iespējams noteikt iepakošanas laikā, ziņo Komisijai un attiecīgajām dalībvalstīm.

2. Dalībvalsts, kuras teritorijā ir liegta preču partiju laišana brīvā apgrozībā no trešām valstīm, jo preču partijas neatbilst tirdzniecības standartiem, ziņo Komisijai, attiecīgajām iespējamām dalībvalstīm un attiecīgajai trešai valstij, kas uzskaitītas IV pielikumā.

3. Dalībvalstis paziņo Komisijai pārbaudes un riska analīzes sistēmu nosacījumus. Tās informē Komisiju par visiem šo sistēmu turpmākajiem grozījumiem.

4. Dalībvalstis paziņo Komisijai un dalībvalstīm pārbaudēs apkopotos rezultātus visos tirdzniecības posmos attiecīgajā gadā līdz nākamā gada 30. jūnijam.

5. Paziņojumus, kas minēti 1.–4. punktā, sniedz ar tādiem līdzekļiem, kādus noteikusi Komisija.







III

SADAĻA

RAŽOTĀJU ORGANIZĀCIJAS







I

NODAĻA

Prasības un atzīšana







1.

iedaļa

Definīcijas

19. pants

Definīcijas

1. Šajā sadaļā:

a) “ražotājs” ir lauksaimnieks, kā norādīts Regulas (EK) Nr. 1234/2007 2. panta 2. punkta a) apakšpunktā;

b) “ražotāju organizācijas biedrs” ir ražotājs vai ražotāju kooperatīvs, kas ir ražotāju organizācijas vai ražotāju organizāciju apvienības biedrs;

c) “meitasuzņēmums” ir uzņēmums, kura daļas pieder vienai vai vairākām ražotāju organizācijām vai to apvienībām un kas palīdz sasniegt ražotāju organizācijas vai ražotāju organizāciju apvienības mērķus;

d) “starptautiska ražotāju organizācija” ir organizācija, kurā vismaz viena ražotāju uzņēmuma daļa ir citā dalībvalstī, nevis tajā, kurā atrodas organizācijas galvenais birojs;

e) “starptautiska ražotāju organizāciju apvienība” ir jebkura ražotāju organizāciju apvienība, kurā vismaz viena no apvienības organizācijām atrodas citā dalībvalstī, nevis tajā, kurā atrodas apvienības galvenais birojs;

f) “konverģences mērķis” ir rīcības mērķis mazāk attīstīto dalībvalstu un reģionu labā saskaņā ar Savienības tiesību aktiem, kas regulē Eiropas Reģionālās attīstības fondu, Eiropas Sociālo fondu un Kohēzijas fondu laikposmā no 2007. gada 1. janvāra līdz 2013. gada 31. decembrim;

g) “pasākums” ir viena no šīm darbībām: i) darbības, kuru mērķis ir ražošanas plānošana, ieskaitot pamatlīdzekļu iegādi; ii) darbības, kuru mērķis ir produkta kvalitātes uzlabošana vai saglabāšana, ieskaitot pamatlīdzekļu iegādi; iii) darbības, kuru mērķis ir uzlabot tirdzniecību, ieskaitot pamatlīdzekļu iegādi, kā arī pārdošanas veicināšanas un komunikācijas darbības, izņemot pārdošanas veicināšanas un komunikācijas darbības, kas iekļautas vi) punktā; iv) pētniecība un eksperimentālā ražošana, ieskaitot pamatlīdzekļu iegādi; v) apmācību darbības, izņemot apmācību, kas iekļauta vi) punktā, un darbības, kuru mērķis ir veicināt konsultāciju pakalpojumu pieejamību; vi) jebkurš no sešiem krīžu novēršanas un pārvarēšanas instrumentiem, kas uzskaitīti Regulas (EK) Nr. 1234/2007 103.c panta 2. punkta pirmās daļas a)–f) apakšpunktā; vii) darbības vides jomā, kuras norādītas Regulas (EK) Nr. 1234/2007 103.c panta 3. punktā, ieskaitot pamatlīdzekļu iegādi; viii) citas darbības, ieskaitot pamatlīdzekļu iegādi, izņemot tās, kas iekļautas i)–iv) apakšpunktā un vii) apakšpunktā, un kas atbilst vienam vai vairākiem mērķiem, kas norādīti Regulas (EK) Nr. 1234/2007 103.c panta 1. punktā;

h) “darbība” ir konkrēta darbība vai instruments, kura mērķis ir sasniegt konkrētu darbības mērķi, kas veicina viena vai vairāku Regulas (EK) Nr. 1234/2007 103.c panta 1. punktā norādīto mērķu sasniegšanu;

i) “blakusprodukts” ir produkts, kas radies augļu vai dārzeņu produkta sagatavošanā vai pārstrādē un kam ir pozitīva ekonomiskā vērtība, bet kurš nav galvenais iegūstamais rezultāts;

j) “sagatavošana” ir sagatavošanas darbības, piemēram, augļu un dārzeņu tīrīšana, sagriešana, mizošana ar atgriešanu un žāvēšana, nepārveidojot tos par pārstrādātiem augļiem un dārzeņiem;

k) “starpnozaru programmas”, kā norādīts Regulas (EK) Nr. 1234/2007 103.d panta 3. punkta b) apakšpunktā, ir viena vai vairākas no darbībām, kas norādītas Regulas (EK) Nr. 1234/2007 123. panta 3. punkta c) apakšpunktā, ko apstiprinājusi dalībvalsts un kuras kopīgi pārvalda ražotāju organizācija vai ražotāju organizāciju apvienība un vismaz vēl viens pārtikas pārstrādes un/vai izplatīšanas ķēdes dalībnieks;

l) “atskaites punkta rādītājs” ir rādītājs, kas atspoguļo stāvokli vai tendenci, kas pastāv programmēšanas perioda sākumā, un kas var sniegt informāciju, kura ir noderīga: i) sākotnējās situācijas analīzē, lai izveidotu ilgtspējīgu darbības programmu valsts stratēģiju vai darbības programmu, ii) par atskaites punktu, pēc kura novērtēt valsts stratēģijas vai darbības programmas rezultātus un ietekmi un/vai iii) valsts stratēģijas vai darbības programmas rezultātu un ietekmes interpretēšanā.

2. Dalībvalstis nosaka savā teritorijā attiecīgās juridiskās personas, kurām jāatbilst Regulas (EK) Nr. 1234/2007 125.b panta prasībām, ņemot vērā savas valsts juridisko un administratīvo struktūru. Tās var pieņemt papildu noteikumus par ražotāju organizāciju atzīšanu un vajadzības gadījumā paredz arī noteikumus attiecībā uz precīzi definētām juridisku personu daļām, lai piemērotu Regulas (EK) Nr. 1234/2007 125.b pantu.







2.

iedaļa

Ražotāju organizācijām piemērojamās prasības

20. pants

Ietvertie produkti

1. Dalībvalstis atzīst ražotāju organizācijas saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1234/2007 125.b pantu attiecībā uz produktu vai produktu grupu, kas norādīti atzīšanas pieteikumā, ievērojot lēmumus, kas pieņemti saskaņā ar minētās regulas 125.b panta 1. punkta c) apakšpunktu.

2. Dalībvalstis atzīst ražotāju organizācijas attiecībā uz produktiem, kas paredzēti tikai pārstrādei, tikai tādā gadījumā, ja tās var nodrošināt, ka produkti tiek piegādāti pārstrādei vai nu ar piegādes līgumu sistēmu, vai citādi.

21. pants

Minimālais biedru skaits

Nosakot ražotāju organizācijas minimālo biedru skaitu saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1234/2007 125.b panta 1. punkta b) apakšpunktu, dalībvalstis var noteikt, ka, ja atzīšanas pieteicēju pilnībā vai daļēji veido biedri, kuri paši ir juridiskas personas vai skaidri noteiktas to juridisko personu daļas, kuras veido ražotāji, minimālo ražotāju skaitu var aprēķināt, pamatojoties uz ražotāju skaitu, kas saistīts ar katru no juridiskajām personām vai skaidri noteiktām juridisko personu daļām.

22. pants

Minimālais dalības ilgums

1. Ražotāja minimālajam dalības ilgumam ir jābūt ne mazākam par vienu gadu.

2. Par atteikšanos no dalības organizācijai paziņo rakstveidā. Dalībvalstis nosaka paziņošanas termiņus, kas nepārsniedz sešus mēnešus, kā arī laiku, kad izstāšanās stājas spēkā.

23. pants

Ražotāju organizāciju struktūras un darbības

Dalībvalstis nodrošina, ka ražotāju organizāciju rīcībā ir personāls, infrastruktūra un nepieciešamais aprīkojums, lai izpildītu Regulas (EK) Nr. 1234/2007 122. panta pirmās daļas c) apakšpunktā un 125.b panta 1. punkta e) apakšpunktā noteiktās prasības un veiktu to būtiskos uzdevumus, jo īpaši attiecībā uz:

a) zināšanām par to organizācijas biedru ražošanu;

b) savu biedru produkcijas savākšanu, šķirošanu, uzglabāšanu un iesaiņošanu;

c) realizācijas un budžeta pārvaldību; un

d) centralizētu grāmatvedības uzskaiti un rēķinu izrakstīšanas sistēmu.

24. pants

Pārdotās produkcijas vērtība vai apjoms

1. Regulas (EK) Nr. 1234/2007 125.b panta 1. punkta b) apakšpunkta piemērošanā pārdotās produkcijas vērtību vai apjomu aprēķina, ņemot vērā tos pašus principus, kā aprēķinot pārdotās produkcijas vērtību saskaņā ar šās regulas 50. un 51. pantu.

2. Ja vienam vai vairākiem ražotāju organizācijas dalībniekiem nav pietiekamu vēsturisko datu par pārdoto produkciju, lai piemērotu 1. punktu, to pārdotās produkcijas vērtību var aprēķināt kā to realizējamās produkcijas vidējo vērtību trīs gadu laikposmā pirms tā gada, kurā ir iesniegts pieteikums par atzīšanu un kurā attiecīgās ražotāju organizācijas dalībnieki veica ražošanu.

25. pants

Tehnisko līdzekļu nodrošinājums

Regulas (EK) Nr. 1234/2007 125.b panta 1. punkta e) apakšpunkta vajadzībām, ja ražotāju organizācija, kura ir atzīta attiecībā uz produktu, kuram nepieciešams tehnisko līdzekļu nodrošinājums, tiek uzskatīts, ka tā izpilda savas saistības, ja tā nodrošina atbilstošu tehnisko līdzekļu līmeni vai nu pati vai ar savu biedru starpniecību, vai ar meitasuzņēmumu starpniecību, vai izmantojot ārpakalpojumus.

26. pants

Ražotāju organizācijas pamatdarbības

1. Ražotāju organizācijas pamatdarbība ir saistīta ar tās biedru piedāvājumu koncentrāciju un to produktu piedāvājumu tirgū, attiecībā uz kuriem tai ir piešķirta atzīšana.

▼M22

Laišanu tirgū veic tikai ražotāju organizācija vai – ja izmanto ārpakalpojumus, kā izklāstīts 27. pantā, – ražotāju organizācijas kontrolē. Tā ietver lēmumu par pārdodamo produktu, izplatīšanas kanāla izvēli un – ja vien pārdošana nenotiek izsolē – sarunas par produkta daudzumu un cenu.

Ražotāju organizācijas vismaz piecus gadus glabā uzskaiti, arī grāmatvedības dokumentus, kas apliecina, ka ražotāju organizācija ir koncentrējusi piedāvājumu un laidusi tirgū biedru produktus, attiecībā uz kuriem tai ir piešķirta atzīšana.

▼B

2. Ražotāju organizācija var pārdot to ražotāju produktus, kuri nav ražotāju organizācijas dalībnieki un ražotāju organizāciju apvienības dalībnieki, ja ir piešķirta atzīšana saistībā ar šiem produktiem, un ar noteikumu, ka šās darbības ekonomiskā vērtība ir zemāka par pārdotās produkcijas vērtību, ko aprēķina saskaņā ar 50. pantu.

3. Tirdzniecību ar augļiem un dārzeņiem, kas ir iegādāti tieši no citas ražotāju organizācijas, un ar produktiem, par kuriem ražotāju organizācijai nav piešķirta atzīšana, neuzskata par daļu no ražotāju organizācijas darbībām.

4. Ja tiek piemērots 50. panta 9. punkts, attiecīgajiem meitasuzņēmumiem no 2012. gada 1. janvāra šā panta ►M18 2. punktu ◄ piemēro pēc analoģijas.

▼M22

26.a pants

Produkcijas pārdošana bez ražotāju organizācijas starpniecības

Ja ražotāju organizācija to atļauj un ja tas ir saskaņā ar ražotāju organizācijas paredzētajiem noteikumiem un nosacījumiem, biedri ražotāji drīkst:

1) ne vairāk kā noteiktu procentuālo daļu savas produkcijas vai produktu tieši saimniecībās vai ārpus tām pārdot patērētājiem personīgām vajadzībām; šo procentuālo daļu dalībvalstis nosaka ne mazāku par 10 %;

2) paši vai ar tādas citas ražotāju organizācijas starpniecību, kuru izraudzījusies viņu organizācija, pārdot produktu daudzumus, kas ir maznozīmīgi salīdzinājumā ar viņu organizācijas pārdodamās produkcijas apjomu;

3) paši vai ar tādas citas ražotāju organizācijas starpniecību, kuru izraudzījusies viņu organizācija, pārdot produktus, uz kuriem to īpašību dēļ parasti neattiecas attiecīgās ražotāju organizācijas komerciālā darbība.

▼M22

27. pants

Ārpakalpojumu izmantošana

1. Darbības, kuru veikšanai dalībvalstis var atļaut izmantot ārpakalpojumus saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 1308/2013 ( 9 ) 155. pantu, ir saistītas ar ražotāju organizāciju mērķiem, kas izklāstīti minētās regulas 152. panta 1. punkta c) apakšpunktā, un tās cita starpā var ietvert ražotāju organizācijas biedru produktu savākšanu, uzglabāšanu, iepakošanu un tirdzniecību.

2. Ražotāju organizācija, kas darbības veikšanai izmanto ārpakalpojumus, ar citu subjektu, kas var būt arī viens vai vairāki tās biedri vai tās meitasuzņēmums, slēdz komerciālu vienošanos rakstiska līguma formā nolūkā veikt attiecīgo darbību. Ražotāju organizācija saglabā atbildību par ārpakalpojumu sniedzējam uzticētās darbības izpildes nodrošināšanu un par vispārējo pārvaldības kontroli un uzraudzību attiecībā uz komerciālo vienošanos par darbības izpildi.

3. Vispārējā pārvaldības kontrole un uzraudzība, kas minēta 2. punktā, ir reāla un paredz, ka ārpakalpojumu līgums:

a) dod ražotāju organizācijai iespēju izdot saistošas instrukcijas un ietver noteikumus, kas ļauj ražotāju organizācijai izbeigt līgumu, ja pakalpojuma sniedzējs neievēro ārpakalpojuma līguma noteikumus un nosacījumus;

b) ietver sīki izstrādātus noteikumus un nosacījumus, tostarp ziņošanas pienākumus un termiņus, kas dod ražotāju organizācijai iespēju novērtēt ārpakalpojumu sniedzējiem uzticētās darbības un veikt to faktisku kontroli.

Ārpakalpojumu līgumus, kā arī ziņojumus, kas minēti b) apakšpunktā, ražotāju organizācija glabā vismaz piecus gadus ex post pārbaužu vajadzībām, un tie pēc pieprasījuma ir pieejami visiem biedriem.

▼B

28. pants

Starptautiskas ražotāju organizācijas

1. Starptautiskas ražotāju organizācijas galvenais birojs atrodas dalībvalstī, kurā organizācijai ir nozīmīgas uzņēmuma daļas vai kurā ir ievērojams biedru skaits un/vai kurā tiek saražots ievērojams pārdotās produkcijas apjoms.

2. Dalībvalsts, kurā atrodas starptautiskas ražotāju organizācijas galvenais birojs, ir atbildīga par:

a) starptautiskas ražotāju organizācijas atzīšanu;

b) starptautiskās ražotāju organizācijas darbības programmas apstiprināšanu;

c) nepieciešamās administratīvās sadarbības izveidošanu ar citām dalībvalstīm, kurās atrodas tās biedri, saistībā ar atzīšanas noteikumu un pārbaužu un sankciju sistēmas ievērošanu. Šīm citām dalībvalstīm ir pienākums savlaicīgi sniegt visu vajadzīgo palīdzību dalībvalstij, kurā atrodas galvenais birojs; un

d) to, lai pēc citu dalībvalstu pieprasījuma nodrošinātu visu atbilstošo dokumentāciju, tostarp piemērojamos tiesību aktus citās dalībvalstīs, kurās atrodas biedri, pievienojot tulkojumu tās dalībvalsts oficiālajā valodā, kura iesniedz pieprasījumu.

29. pants

Ražotāju organizāciju apvienošanās

1. Ja ražotāju organizācijas ir apvienojušās, ražotāju organizācija, kas radusies pēc apvienošanās, aizstāj ražotāju organizācijas, kuras ir apvienojušās. Jaunais uzņēmums uzņemas to ražotāju organizāciju tiesības un pienākumus, kuras ir apvienojušās.

Pēc apvienošanās izveidojies uzņēmums var turpināt īstenot savas darbības programmas paralēli un atsevišķi līdz apvienošanās darījumam sekojošā gada 1. janvārim vai apvienot darbības programmas no brīža, kad notiek apvienošanās. Darbības programmas apvieno saskaņā ar 66. un 67. pantu.

2. Atkāpjoties no 1. punkta otrās daļas prasībām, dalībvalstis var pilnvarot ražotāju organizācijas, kuras to ir pieprasījušas pienācīgi pamatotu iemeslu dēļ, īstenot atsevišķas darbības programmas paralēli līdz to dabiskam noslēgumam.

30. pants

Biedri, kas nav ražotāji

1. Dalībvalstis var noteikt, vai un ar kādiem noteikumiem fizisku vai juridisku personu, kura nav ražotājs, var uzņemt par ražotāju organizācijas biedru.

2. Nosakot 1. punktā norādītos nosacījumus, dalībvalstis īpaši nodrošina, lai tiktu ievērots Regulas (EK) Nr. 1234/2007 122. panta pirmās daļas a) punkta iii) apakšpunkts un 125.a punkta 3. punkta c) apakšpunkts.

3. Fiziskās un juridiskās personas, kas minētas 1. punktā, nedrīkst:

a) tikt ņemtas vērā attiecībā uz atzīšanas kritērijiem;

b) saņemt tiešu ieguvumu no Savienības finansētajiem pasākumiem.

Dalībvalstis var ierobežot vai aizliegt fizisku vai juridisku personu tiesības balsot par lēmumiem, kas attiecas uz darbības fondiem, ievērojot 2. punktā noteiktos nosacījumus.

▼M22

31. pants

Ražotāju organizāciju demokrātiskā atbildība

1. Dalībvalstis nosaka balsstiesību un kapitāldaļu maksimālo procentuālo daļu, ko jebkura fiziska vai juridiska persona var turēt ražotāju organizācijā. Balsstiesību un kapitāldaļu maksimālajai procentuālajai daļai jābūt mazākai par 50 % kopējo balsstiesību un mazākai par 50 % kapitāldaļu. Pienācīgi pamatotos gadījumos dalībvalstis var noteikt lielāku kapitāldaļu maksimālo procentuālo daļu, ko juridiska persona var turēt ražotāju organizācijā, ja nekādā gadījumā netiek pieļauta šādas juridiskas personas varas ļaunprātīga izmantošana.

Atkāpjoties no pirmās daļas, ja ražotāju organizācijas 2014. gada 17. maijā īsteno darbības programmu, kapitāldaļu maksimālo procentuālo daļu, ko noteikusi dalībvalsts, piemērojot šā punkta pirmo daļu, piemēro tikai pēc darbības programmas beigām.

2. Dalībvalstu iestādes veic balsstiesību un turēto kapitāldaļu pārbaudes, tostarp to fizisko vai juridisko personu identitātes pārbaudes, kuras tur tādu ražotāju organizācijas biedru kapitāldaļas, kas paši ir juridiskas personas.

3. Ja ražotāju organizācija ir skaidri noteikta juridiskas personas daļa, dalībvalstis pieņem pasākumus, lai ierobežotu vai aizliegtu šīs juridiskās personas pilnvaras izmainīt, apstiprināt vai noraidīt ražotāju organizācijas lēmumus.

▼B







3.

iedaļa

Ražotāju organizāciju apvienības

32. pants

Noteikumi par ražotāju organizācijām, kas piemērojami ražotāju organizāciju asociācijām

Ražotāju organizāciju apvienībām pēc analoģijas piemērojams 22. pants, 26. panta 3. punkts, 27. un 31. pants. Ja ražotāju organizāciju asociācija veic pārdošanas darbību, pēc analoģijas piemēro 26. panta 2. punktu.

33. pants

Ražotāju organizāciju apvienību atzīšana

1. Dalībvalstis var atzīt ražotāju organizāciju apvienības saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1234/2007 125.c pantu tikai attiecībā uz darbību vai darbībām, kas saistītas ar produktu vai produktu grupu, kas norādīti atzīšanas pieteikumā.

2. Ražotāju organizāciju apvienību var atzīt saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1234/2007 125.c pantu un tā var veikt jebkuras ražotāju organizācijas darbības arī tādā gadījumā, ja attiecīgo produktu tirgošanu vēl joprojām veic tās biedri.

34. pants

Ražotāju organizāciju apvienību biedri, kuri nav ražotāju organizācijas

1. Dalībvalstis var noteikt, vai un ar kādiem noteikumiem fizisku vai juridisku personu, kura nav atzīta ražotāju organizācija, var uzņemt par ražotāju organizāciju apvienības biedru.

2. Atzītas ražotāju organizāciju apvienības biedri, kuri nav atzītas ražotāju organizācijas, nedrīkst:

a) tikt ņemti vērā attiecībā uz atzīšanas kritērijiem;

b) saņemt tiešu ieguvumu no Savienības finansētajiem pasākumiem.

Dalībvalstis var atļaut, aizliegt vai ierobežot šo biedru tiesības balsot par lēmumiem, kas attiecas uz darbības programmām.

35. pants

Starptautiska ražotāju organizāciju apvienība

1. Starptautiskas ražotāju organizāciju apvienības galvenajam birojam ir jāatrodas dalībvalstī, kurā apvienībai ir būtisks biedru organizāciju skaits un/vai kurā biedru organizācijas saražo ievērojamu pārdotās produkcijas apjomu.

2. Dalībvalsts, kurā atrodas starptautiskas ražotāju organizāciju apvienības galvenais birojs, ir atbildīga par:

a) apvienības atzīšanu;

b) apvienības darbības programmas apstiprināšanu gadījumos, kad tas nepieciešams;

c) nepieciešamās administratīvās sadarbības izveidošanu ar citām dalībvalstīm, kurās atrodas biedru organizācijas, saistībā ar atzīšanas noteikumu un pārbaužu un sankciju sistēmas ievērošanu. Šīm dalībvalstīm ir pienākums sniegt visu vajadzīgo palīdzību dalībvalstij, kurā atrodas galvenais birojs; un

d) to, lai pēc citu dalībvalstu pieprasījuma nodrošinātu visu atbilstošo dokumentāciju, tostarp piemērojamos tiesību aktus citās dalībvalstīs, kurās atrodas biedri, pievienojot tulkojumu tās dalībvalsts oficiālajā valodā, kura iesniedz pieprasījumu.







4.

iedaļa

Ražotāju grupas

36. pants

Atzīšanas plānu iesniegšana

1. Juridiskā persona vai juridiskās personas skaidri noteikta daļa iesniedz Regulas (EK) Nr. 1234/2007 125.e panta 1. punktā norādīto atzīšanas plānu tās dalībvalsts kompetentajai iestādei, kurā atrodas tās galvenais birojs.

2. Dalībvalstis nosaka:

a) minimālos kritērijus, kas jāizpilda juridiskai personai vai juridiskas personas skaidri noteiktai daļai, lai varētu iesniegt atzīšanas plānu;

b) noteikumus atzīšanas plānu sagatavošanai, saturam un īstenošanai;

c) laika periodu, kurā bijušajam ražotāju organizācijas biedram ir aizliegts pievienoties ražotāju grupai pēc izstāšanās no ražotāju organizācijas saistībā ar produktiem, attiecībā uz kuriem bija atzīta attiecīgā ražotāju organizācija; un

d) atzīšanas plānu apstiprināšanas, uzraudzības un izpildes administratīvās procedūras; un

▼M8

e) noteikumus, kas ražotājam neļauj saņemt ražotāju grupām paredzēto Savienības atbalstu ilgāk par pieciem gadiem.

▼B

37. pants

Atzīšanas plānu saturs

Atzīšanas plāna projektā ietver vismaz:

a) sākotnējās situācijas aprakstu, īpaši attiecībā uz ražotāju organizācijas biedru skaitu, norādot pilnīgu informāciju par biedriem, ražošanu, tostarp pārdotās produkcijas vērtību, tirdzniecību un infrastruktūru, tostarp infrastruktūru, kas pieder atsevišķiem ražotāju grupas biedriem;

b) ierosināto plāna īstenošanas sākuma datumu un tā ilgumu, kas nedrīkst pārsniegt piecus gadus; un

c) īstenojamās darbības un ieguldījumus, lai panāktu atzīšanu.

▼M8

Pirmās daļas c) punktā minētie ieguldījumi neietver Va pielikumā uzskaitītos ieguldījumus.

▼B

38. pants

Atzīšanas plānu apstiprināšana

▼M8

1. Dalībvalsts kompetentā iestāde pieņem vienu no 3. punktā minētajiem lēmumiem trīs mēnešu laikā no dienas, kad saņemts atzīšanas plāna projekts, kam pievienoti visi apliecinošie dokumenti. Dalībvalstis var paredzēt īsāku termiņu.

▼B

2. Dalībvalstis var pieņemt papildu noteikumus, kas attiecas uz darbību un izdevumu atbilstību saskaņā ar atzīšanas plāniem, tostarp noteikumus par attaisnotajiem ieguldījumiem, lai sasniegtu ražotāju grupu atbilstību atzīšanas kritērijiem ražotāju organizācijām, kas minēti Regulas (EK) Nr. 1234/2007 125.b panta 1. punktā.

▼M8

3. Pēc 111. pantā noteiktajām atbilstības pārbaudēm kompetentā dalībvalsts iestāde atbilstoši apstākļiem:

a) provizoriski pieņem plānu un piešķir sākotnējo atzīšanu;

b) pieprasa izdarīt izmaiņas plānā, tostarp izmaiņas saistībā ar tā termiņu. Jo īpaši dalībvalsts novērtē, vai piedāvātie laikposmi nav nepamatoti gari, un pieprasa veikt grozījumus, ja ražotāju grupa var izpildīt ražotāju organizāciju atzīšanas kritērijus pirms Regulas (EK) Nr. 1234/2007 125.e panta 1. punkta trešajā daļā minētā piecu gadu perioda beigām;

c) noraida plānu, jo īpaši tad, ja juridiskas personas vai skaidri noteiktas juridisko personu daļas, kuras lūdz tās sākotnēji atzīt kā ražotāju grupas, ir jau izpildījušas ražotāju organizāciju atzīšanas kritērijus. Attiecīgā gadījumā plānu var provizoriski pieņemt tikai tad, ja plānā ir veiktas saskaņā ar b) apakšpunktu pieprasītās izmaiņas.

▼M8

4. Katru gadu līdz 1. jūlijam dalībvalsts kompetentā iestāde, izmantojot Vb pielikumā sniegtās veidlapas, paziņo Komisijai par lēmumiem, ar kuriem ir provizoriski pieņemti atzīšanas plāni, un šo plānu finansiālo ietekmi.

5. Tiklīdz ir noteikti piešķīruma koeficienti, kuri minēti 47. panta 4. punkta otrajā daļā, dalībvalsts kompetentā iestāde ļauj attiecīgajām ražotāju grupām grozīt vai atsaukt savus atzīšanas plānus. Ja ražotāju grupa nevēlas atsaukt savu atzīšanas plānu, kompetentā iestāde pieņem šādu plānu, kurā noteikti veicami grozījumi, kurus kompetentā iestāde uzskata par nepieciešamiem.

6. Par lēmumiem, kuri minēti 3. un 5. punktā, dalībvalsts kompetentā iestāde informē juridisko personu vai juridiskās personas skaidri noteikto daļu.

▼B

39. pants

Atzīšanas plānu īstenošana

1. Atzīšanas plānu īsteno pa gada segmentiem, sākot no 1. janvāra. Dalībvalstis var ļaut ražotāju grupām gada segmentus sadalīt pusgada periodos.

Pirmajā piemērošanas gadā saskaņā ar piedāvāto datumu, kas minēts 37. panta b) punktā, atzīšanas plāns sākas:

a) 1. janvārī pēc datuma, kad to pieņēmusi kompetentā valsts iestāde; vai

b) pirmajā kalendāra dienā pēc tā pieņemšanas.

Jebkurā gadījumā pirmais atzīšanas plāna īstenošanas gads beidzas tā paša gada 31. decembrī.

▼M8

2. Dalībvalstis paredz nosacījumus, ar kuriem ražotāju grupas var pieprasīt izmaiņas plānos to īstenošanas laikā. Šiem pieprasījumiem pievieno visus vajadzīgos apliecinošos dokumentus.

Dalībvalstis paredz nosacījumus, saskaņā ar kuriem atzīšanas plānu gada vai pusgada periodā var grozīt, par to iepriekš nesaņemot apstiprinājumu no dalībvalsts kompetentās iestādes. Attiecībā uz šīm izmaiņām atbalstu var saņemt tikai tādā gadījumā, ja ražotāju grupa par tām nekavējoties informē dalībvalsts kompetento iestādi.

Konkrētajā gadā un attiecībā uz šo pašu gadu dalībvalsts kompetentā iestāde var atļaut ražotāju grupām palielināt atzīšanas plānā paredzēto izdevumu kopējo apjomu par maksimāli 5 % no sākotnēji apstiprinātās summas vai to samazināt par dalībvalsts noteikto maksimālo procentuālo daļu, abos gadījumos saglabājot nemainīgus atzīšanas plāna vispārējos mērķus un nodrošinot, ka Savienības kopējie izdevumi attiecīgās dalībvalsts līmenī nepārsniedz Savienības finansējumu, kas piešķirts minētajai dalībvalstij saskaņā ar 47. panta 4. punktu.

Regulas 48. pantā minētajā ražotāju grupu apvienošanās gadījumā 5 % ierobežojumu piemēro to ražotāju grupu atzīšanas plānos noteiktajam izdevumu kopējam apjomam, kuras ir apvienojušās.

▼B

3. Kompetentā dalībvalsts iestāde, izskatījusi iesniegtos pierādījumus, lēmumu par plānu grozījumiem pieņem trīs mēnešu laikā no dienas, kad saņemts izmaiņu pieprasījums. Ja šajā laika periodā lēmums par izmaiņu pieprasījumu nav pieņemts, uzskatāms, ka pieprasījums ir noraidīts. Dalībvalstis var paredzēt īsāku termiņu.

40. pants

Pieteikumi atzīšanai par ražotāju organizāciju

1. Ražotāju grupas, kuras īsteno atzīšanas plānu, var jebkurā laikā iesniegt pieteikumu par atzīšanu saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1234/2007 125.b pantu. Šādus pieteikumus jebkurā gadījumā iesniedz līdz pārejas perioda beigām, kas noteikts Regulas (EK) Nr. 1234/2007 125.e panta 1. punktā.

2. No minētā pieteikuma iesniegšanas dienas attiecīgā grupa var iesniegt darbības programmas projektu saskaņā ar 63. pantu.

41. pants

Ražotāju grupu pamatdarbības

1. Ražotāju grupas pamatdarbība ir saistīta ar tās biedru piedāvājumu koncentrāciju un to produktu piedāvājumu tirgū, attiecībā uz kuriem tai ir piešķirta atzīšana.

2. Ražotāju grupa var pārdot to ražotāju produktus, kuri nav ražotāju grupas dalībnieki, ja ir piešķirta atzīšana saistībā ar šiem produktiem, un ar noteikumu, ka šās darbības ekonomiskā vērtība ir zemāka par ražotāju grupas dalībnieku un citu ražotāju grupu dalībnieku pārdotās produkcijas vērtību.

42. pants

Pārdotās produkcijas vērtība

1. Ražotāju grupām pēc analoģijas piemēro 50. panta 1.–4. punktu un 7. punktu un minētā panta 6. punkta pirmo teikumu.

2. Ja 35 % pārdotās produkcijas vērtības samazināšanās ir notikusi tādu iemeslu dēļ, kuri ir pienācīgi pamatoti atbilstoši dalībvalsts prasībām un kuri ir ārpus ražotāju grupas atbildības sfēras un kontroles, pārdotās produkcijas vērtībai ir jābūt ne mazākai par 65 % no vērtības, kas deklarēta iepriekšējā atbalsta pieteikumā vai pieteikumos, kuri aptver jaunāko gada segmentu, ko pārbaudījusi dalībvalsts, vai, ja tādu nav, no vērtības, kas sākotnēji deklarēta apstiprinātajā atzīšanas plānā.

3. Pārdotās produkcijas vērtību tajā laika periodā, par kuru tiek prasīts atbalsts, aprēķina saskaņā ar piemērojamajiem tiesību aktiem.

43. pants

Atzīšanas plānu finansēšana

1. Attiecībā uz pārdoto produkciju, kuras vērtība pārsniedz EUR 1 000 000 , Regulas (EK) Nr. 1234/2007 103.a panta 3. punktā norādītās atbalsta likmes samazina uz pusi.

2. Uz Regulas (EK) Nr. 1234/2007 103.a panta 1. punkta a) apakšpunktā minēto atbalstu uz katru ražotāju grupu attiecina maksimālo robežu EUR 100 000 apmērā par gada segmentu.

3. Regulas (EK) Nr. 1234/2007 103.a panta 1. punktā minēto atbalstu maksā:

a) gada vai pusgada iemaksu veidā katra gada vai pusgada perioda beigās par atzīšanas plāna īstenošanu; vai

b) iemaksās, kas aptver daļu no gada perioda, ja plāns sākas gada perioda laikā vai ja pirms gada perioda beigām notiek atzīšana saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1234/2007 125.b pantu. Tādā gadījumā maksimālo apjomu, kas minēts šā panta 2. punktā, proporcionāli samazina.

Lai aprēķinātu iemaksas, dalībvalstis par pamatu var izmantot pārdoto produkciju, kas atbilst citam periodam, nevis laika periodam, par kuru tiek veikta iemaksa, ja to prasa pārbaudes. Atšķirība starp periodiem ir mazāka nekā faktiskais perioda ilgums.

4. Maiņas kurss, ko piemēro 1. un 2. punktā norādītajām summām, ir Eiropas Centrālās bankas jaunākais publicētais kurss pirms pirmās dienas laika periodā, par kuru tiek piešķirts attiecīgais atbalsts.

44. pants

Atbalsts atzīšanai vajadzīgajiem ieguldījumiem

Ieguldījumiem, kas saistīti ar to atzīšanas plānu īstenošanu, kas minēti šās regulas 37. panta c) punktā, par ko paredzēts atbalsts saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1234/2007 103.a panta 1. punkta b) apakšpunktu, finansē proporcionāli to izlietojumam attiecībā uz ražotāju grupas biedru produktiem, kuriem ir piešķirta pagaidu atzīšana.

Ieguldījumus, kas var izkropļot konkurenci attiecībā uz citām ražotāju grupas veiktajām saimnieciskajām darbībām, izslēdz no Savienības atbalsta.

▼M8

Ieguldījumus var veikt atsevišķās saimniecībās un/vai ražotāju grupas biedru telpās ar nosacījumu, ka tie atbilst atzīšanas plāna mērķiem. Biedram izstājoties no ražotāju grupas, dalībvalstis nodrošina, ka ieguldījumus vai to atlikušo vērtību atgūst, ja amortizācijas periods vēl nav beidzies.

▼B

45. pants

Atbalsta pieteikums

1. Lai saņemtu atbalstu, kas minēts Regulas (EK) Nr. 1234/2007 103.a panta 1. punkta a) un b) apakšpunktā, ražotāju grupa iesniedz atsevišķu atbalsta pieteikumu trīs mēnešu laikā pēc katra šās regulas 43. panta 3. punktā minētā gada vai pusgada perioda beigām. Pieteikumā iekļauj deklarāciju par pārdotās produkcijas vērtību tajā laika periodā, par kuru tiek prasīts atbalsts.

2. Atbalsta pieteikumus, kas aptver pusgada periodus, var iesniegt tikai tādā gadījumā, ja atzīšanas plāns ir sadalīts pusgada periodos, kā norādīts 39. panta 1. punktā. Visiem atbalsta pieteikumiem pievieno ražotāju grupas rakstisku deklarāciju, apliecinot, ka ražotāju grupa:

a) ievēro un ievēros Regulu (EK) Nr. 1234/2007 un šo regulu un

b) nav tiešā vai netiešā veidā saņēmusi ieguvumu, nesaņem un nesaņems divkāršu ieguvumu no Savienības vai valsts finansējuma par darbībām, kas īstenotas saskaņā ar tās atzīšanas plānu, par kuru tiek piešķirts Savienības finansējums saskaņā ar šo regulu.

3. Dalībvalstis nosaka termiņu atbalsta izmaksai, kas nekādā gadījumā nav vēlāk kā sešu mēnešu laikā pēc pieteikuma saņemšanas.

46. pants

Atbilstība

Dalībvalstis izvērtē ražotāju grupu tiesības saņemt atbalstu saskaņā ar šo regulu, lai pārliecinātos, ka atbalsts ir pienācīgi pamatots, ņemot vērā apstākļus un datumu, kad piešķirts iepriekšējais valsts atbalsts ražotāju organizācijām un grupām, no kurām nākuši attiecīgās ražotāju grupas biedri, kā arī biedru pārvietošanos starp ražotāju organizācijām un ražotāju grupām.

▼M8

47. pants

Savienības ieguldījums

1. Ievērojot šā panta 4. punktu, Savienības ieguldījums atbalstā, kā minēts Regulas (EK) Nr. 1234/2007 103.a panta 1. punkta a) apakšpunktā, ir:

a) 75 % – reģionos, kuri ir tiesīgi uz atbalstu saskaņā ar konverģences mērķi, un

b) 50 % – pārējos reģionos.

Savu valsts atbalstu dalībvalsts izmaksā kā vienotas likmes maksājumu. Atbalsta pieteikumam nav jāpievieno pierādījums par atbalsta izmantošanu.

2. Savienības ieguldījums atbalstā, kā minēts Regulas (EK) Nr. 1234/2007 103.a panta 1. punkta b) apakšpunktā, izsakot kapitāla dotācijas vai kapitāla dotācijas ekvivalenta veidā, nepārsniedz šādu procentuālo daļu no attaisnotajām ieguldījumu izmaksām:

a) 50 % – reģionos, kuri ir tiesīgi uz atbalstu saskaņā ar konverģences mērķi, un

b) 30 % – citos reģionos.

Attiecīgās dalībvalstis apņemas ieguldīt vismaz 5 % no attaisnotajām ieguldījumu izmaksām.

Atbalsta saņēmēji no attaisnotajām ieguldījumu izmaksām maksā vismaz:

a) 25 % – reģionos, kuri ir tiesīgi uz atbalstu saskaņā ar konverģences mērķi, un

b) 45 % – citos reģionos.

3. Ievērojot šā panta 4. punktu, Savienības ieguldījumu atbalstā, kā minēts Regulas (EK) Nr. 1234/2007 103.a panta 1. punkta b) apakšpunktā, nosaka katrai ražotāju grupai, pamatojoties uz tirgū laistās produkcijas vērtību un piemērojot šādus noteikumus:

a) ražotāju grupām no dalībvalstīm, kuras Eiropas Savienībai pievienojās 2004. gada 1. maijā vai vēlāk, to atzīšanas plānu īstenošanas pirmajos divos gados nepiemēro maksimālo apjomu, savukārt minēto atzīšanas plānu īstenošanas trešajā, ceturtajā un piektajā gadā piemēro maksimālo apjomu, kas ir attiecīgi 70 %, 50 % un 20 % no tirgū laistās produkcijas vērtības;

b) ražotāju grupām no Savienības attālākajiem reģioniem, kas minēti Līguma 349. pantā, vai Egejas jūras nelielajās salās, kā minēts Padomes Regulas (EK) Nr. 1405/2006 ( 10 ) 1. panta 2. punktā, Savienības ieguldījums šo grupu atzīšanas plānu īstenošanas pirmajā, otrajā, trešajā, ceturtajā un piektajā gadā nepārsniedz attiecīgi 25 %, 20 %, 15 %, 10 % un 5 % no tirgū laistās produkcijas vērtības.

4. Kopējie izdevumi, kas saistīti ar Savienības ieguldījumu atbalstā, kā minēts Regulas (EK) Nr. 1234/2007 103.a pantā, nepārsniedz EUR 10 000 000 par kalendāro gadu.

Pamatojoties uz 38. panta 4. punktā minētajiem paziņojumiem, Komisija nosaka piešķīruma koeficientus un tā Savienības ieguldījuma kopējo apjomu, kas gadā katrai dalībvalstij pieejams atbilstīgi šiem koeficientiem. Ja kādā no gadiem šis kopējais apjoms, kas izriet no 38. panta 4. punktā minētajiem paziņojumiem, nepārsniedz Savienības ieguldījuma maksimālo apjomu, tad piešķīruma koeficientu nosaka 100 % apmērā.

Savienības ieguldījumu piešķir saskaņā ar otrajā daļā minēto piešķīruma koeficientu. Savienības ieguldījumu nepiešķir tādiem atzīšanas plāniem, par kuriem nav iesniegts paziņojums saskaņā ar 38. panta 4. punktu.

Valūtas kurss, ko izmanto katras dalībvalsts piešķirtā Savienības ieguldījuma aprēķinā, ir Eiropas Centrālās bankas jaunākais publicētais kurss pirms 38. panta 4. punktā minētās dienas.

▼B

48. pants

Apvienošanās

1. Atbalstu, kas minēts Regulas (EK) Nr. 1234/2007 103.a panta 1. punktā, var sniegt vai turpināt sniegt ražotāju grupām, kam piešķirta sākotnējā atzīšana un kuras izveidojušās, apvienojoties divām vai vairākām ražotāju grupām, kam piešķirta sākotnējā atzīšana.

2. Lai aprēķinātu saskaņā ar 1. punktu maksājamā atbalsta apjomu, ražotāju grupa, kura izveidojusies apvienošanās rezultātā, aizstāj grupas, kuras apvienojas.

3. Ja apvienojas divas vai vairākas ražotāju grupas, jaunā struktūra uzņemas tās ražotāju grupas tiesības un pienākumus, kurai pirmajai piešķirts sākotnējās atzīšanas statuss.

4. Ja ražotāju grupa, kurai ir piešķirta sākotnējā atzīšana, apvienojas ar atzītu ražotāju organizāciju, rezultātā izveidotajai struktūrai vairs nav tiesību uz sākotnējo atzīšanu kā ražotāju grupai un uz atbalstu, kas minēts Regulas (EK) Nr. 1234/2007 103.a panta 1. punktā. Rezultātā izveidojusies struktūra tiek uztverta kā atzīta ražotāju organizācija ar nosacījumu, ka tā ievēro atbilstošās prasības. Ja nepieciešams, ražotāju organizācija lūdz veikt izmaiņas tās darbības programmā, un šajā nolūkā pēc analoģijas piemēro 29. pantu.

Tomēr darbības, kuras ražotāju grupas veikušas pirms šādas apvienošanās, arī turpmāk uzskatāmas par attaisnotām saskaņā ar atzīšanas plānā noteiktajiem nosacījumiem.

49. pants

Atzīšanas sekas

1. Regulas (EK) Nr. 1234/2007 103.a panta 1. punktā noteikto atbalstu pēc atzīšanas vairs nesniedz.

2. Ja saskaņā ar šo regulu tiek iesniegta darbības programma, attiecīgā dalībvalsts nodrošina, lai nenotiktu atzīšanas plānā paredzēto pasākumu divkārša finansēšana.

3. Ieguldījumi, par kuriem var saņemt atbalstu, un Regulas (EK) Nr. 1234/2007 103.a panta 1. punkta b) apakšpunktā norādītās izmaksas var pārnest uz darbības programmām ar nosacījumu, ka tās atbilst šās regulas prasībām.

4. Dalībvalstis nosaka laika periodu, kas sākas pēc atzīšanas plāna īstenošanas un kura laikā ražotāju grupai ir jāpanāk atzīšana kā ražotāju organizācijai. Šis laika periods nedrīkst pārsniegt četrus mēnešus.







II

NODAĻA

Darbības fondi un darbības programmas







1.

iedaļa

Pārdotās produkcijas vērtība

50. pants

Aprēķina pamats

1. Ražotāju organizācijas pārdotās produkcijas vērtību aprēķina, pamatojoties uz ražotāju organizācijas pašas un tās biedru saražoto produkciju, un ietver tikai tos augļu un dārzeņu produktus, par kuriem ražotāju organizācija ir saņēmusi atzīšanu. Pārdotās produkcijas vērtībā var iekļaut augļus un dārzeņus, kam nav jāatbilst tirdzniecības standartiem, ja saskaņā ar 4. pantu šos standartus nepiemēro.

2. Pārdotās produkcijas vērtībā ietver to biedru produkciju, kuri izstājas no ražotāju organizācijas vai pievienojas tai. Dalībvalstis nosaka nosacījumus, lai izvairītos no divkāršas uzskaites.

3. Pārdotās produkcijas vērtība neietver tādu pārstrādātu augļu un dārzeņu vai kādu citu produktu vērtību, kas nav augļu un dārzeņu nozares produkti.

Tomēr to pārstrādei paredzēto augļu un dārzeņu, kurus ražotāju organizācija, ražotāju organizāciju apvienības vai to biedri, kas ir ražotāji, vai to kooperatīvi, vai meitasuzņēmumi, kā minēts šā panta 9. punktā, vai nu paši, vai izmantojot ārpakalpojumus pārstrādājuši par pārstrādātiem augļiem un dārzeņiem, kas minēti Regulas (EK) Nr. 1234/2007 I pielikuma X daļā, vai jebkuru citu šajā pantā minēto un šās regulas VI pielikumā turpmāk aprakstīto lauksaimniecības produktu, pārdotās produkcijas vērtību aprēķina kā vienotu procentuālo likmi, ko piemēro šo pārstrādāto produktu rēķinā norādītajai vērtībai. Minētā vienotā likme ir noteikta:

a) 53 % apmērā augļu sulām;

b) 73 % apmērā koncentrētām sulām;

c) 77 % apmērā tomātu koncentrātam;

d) 62 % apmērā saldētiem augļiem un dārzeņiem;

e) 48 % apmērā konservētiem augļiem un dārzeņiem;

f) 70 % apmērā konservētām atmatenēm;

g) 81 % apmērā augļiem, kas konservēti īslaicīgai uzglabāšanai sālījumā;

h) 81 % apmērā žāvētiem augļiem;

i) 27 % apmērā citiem pārstrādātiem augļiem un dārzeņiem;

j) 12 % apmērā pārstrādātiem aromātiskiem augiem;

k) 41 % apmērā paprikas pulverim.

4. Dalībvalstis var atļaut ražošanas organizācijām pārdotās produkcijas vērtībā ietvert arī blakusproduktu vērtību.

5. Produkcijā ietver arī tās produkcijas vērtību, kas izņemta no tirgus un realizēta saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1234/2007 103.d panta 4. punktu, par aplēsto vidējo cenu, par kādu ražotāju organizācija tos tirgojusi iepriekšējā atsauces periodā.

6. Pārdotās produkcijas vērtībā ieskaita tikai to ražotāju organizāciju un/vai organizācijas biedru produkciju, kuru pārdevusi attiecīgā ražotāju organizācija. To ražotāju organizācijas biedru produkciju, ko pārdod cita ražotāju organizācija, kuru izraudzījusies pašu organizācija, saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1234/2007 125.a panta 2. punkta b) un c) apakšpunktu ieskaita otras ražotāju organizācijas pārdotās produkcijas vērtībā.

7. Faktūru par pārdoto augļu un dārzeņu produkciju attiecīgā gadījumā izraksta “izvedot no ražotāju organizācijas” par produktu, kas uzskaitīts Regulas (EK) Nr. 1234/2007 I pielikuma IX daļā un kas ir fasēts un sagatavots, neieskaitot:

a) PVN,

b) iekšējās transporta izmaksas, ja ir liels attālums starp ražotāju organizācijas centralizētās pieņemšanas vai fasēšanas punktiem un ražotāju organizācijas izplatīšanas punktu. Dalībvalstis paredz samazinājumu piemērošanu attiecībā uz rēķinā norādīto to produktu vērtību, par kuriem rēķini izrakstīti dažādos pārstrādes posmos vai piegādes vai transportēšanas posmos un savā valsts stratēģijā attiecīgi pamato, kādu attālumu var uzskatīt par nozīmīgu.

8. Pārdotās produkcijas vērtību var aprēķināt arī posmā “izvedot no ražotāju organizācijas asociācijas”, pamatojoties tāpat, kā noteikts 7. punktā.

9. Pārdotās produkcijas vērtību var aprēķināt arī posmā “izvedot no meitasuzņēmuma” atbilstoši tiem pašiem noteikumiem, kas noteikti 7. punktā, ar nosacījumu, ka vismaz 90 % no meitasuzņēmuma kapitāla pieder:

a) ražotāju organizācijām vai ražotāju organizāciju apvienībām un/vai

b) ja to apstiprina dalībvalsts ražotāju organizāciju vai ražotāju organizāciju apvienību biedri, ja tie ir kooperatīvi, un tādējādi tie veicina tādu mērķu sasniegšanu, kas uzskaitīti Regulas (EK) Nr. 1234/2007 122. panta pirmās daļas c) punktā un 125.b panta 1. punkta a) apakšpunktā.

10. Ārpakalpojumu izmantošanas gadījumos pārdotās produkcijas vērtību aprēķina posmā “izvedot no ražotāju organizācijas” un ietver tās darbības pievienoto ekonomisko vērtību, ko ražotāju organizācija uzticējusi kā ārpakalpojumu tās dalībniekiem, trešajām personām vai citam meitasuzņēmumam, kas ir atšķirīgs no 9. punktā minētā.

11. Ja produkcijas samazināšanās ir notikusi laika apstākļu, augu vai dzīvnieku slimību vai kaitēkļu invāzijas dēļ, pārdotās produkcijas vērtībā var ieskaitīt visas apdrošināšanas atlīdzības, kas šo iemeslu dēļ saņemtas par ražas apdrošināšanas pasākumiem, uz kuriem attiecas III nodaļas 6. iedaļa vai līdzvērtīgi ražotāju organizācijas pasākumi.

51. pants

Pārskata periods

1. Atbalsta ikgadējo maksimālo robežu, kas noteikta Regulas (EK) Nr. 1234/2007 103.d panta 2. punktā, aprēķina katru gadu, pamatojoties uz pārdotās produkcijas vērtību 12 mēnešu atsauces periodā, kuru nosaka dalībvalstis.

2. Šo atsauces periodu dalībvalsts nosaka katrai ražotāju organizācijai kā:

a) 12 mēnešu periodu, kas sākas ne agrāk kā 1. janvārī trīs gadus pirms tā gada, par kuru pieprasa atbalstu, un beidzas ne vēlāk kā tā iepriekšējā gada 31. decembrī, kas ir pirms gada, par kuru pieprasa atbalstu; vai

b) vidējo vērtību, ko aprēķina trīs secīgu 12 mēnešu periodiem, kas sākas ne agrāk kā 1. janvārī piecus gadus pirms tā gada, par kuru pieprasa atbalstu, un beidzas ne vēlāk kā tā iepriekšējā gada 31. decembrī, kas ir pirms gada, par kuru pieprasa atbalstu.

3. Šim 12 mēnešu periodam ir jābūt attiecīgās ražotāju organizācijas grāmatvedības pārskata periodam.

Darbības programmas laikā atsauces periods nedrīkst mainīties, izņemot, ja pastāv pienācīgi pamatotas situācijas.

4. Ja produkta vērtības samazinājuma vismaz par 35 % cēloņi nav ražotāju organizācijas pārziņā un kontrolē, tad uzskata, ka realizētās produkcijas vērtība ir 65 % no vērtības iepriekšējā pārskata periodā.

Ražotāju organizācija attiecīgās dalībvalsts kompetentajai iestādei sniedz pamatojumu tiem iemesliem, kuri minēti pirmajā daļā.

5. Ja nesen atzītām ražotāju organizācijām nav pietiekamu vēsturisko datu par pārdoto produkciju, lai varētu piemērot 2. punktu, par pārdotās produkcijas vērtību var uzskatīt pārdotās produkcijas vērtību, kuru ražotāju organizācija nodrošina atzīšanas nolūkā.

Pirmo daļu pēc analoģijas piemēro ražotāju organizācijas jaunajiem dalībniekiem, kuri pirmo reizi pievienojas ražotāju organizācijai.

6. Dalībvalstis veic vajadzīgos pasākumus, lai apkopotu informāciju par ražotāju organizāciju, kuras nav iesniegušas darbības programmas, pārdotās produkcijas vērtību.

7. Atkāpjoties no 1. un 6. punkta, pārdotās produkcijas vērtību par atsauces periodu aprēķina saskaņā ar tiesību aktiem, kas bijuši piemērojami atsauces periodā.

Tomēr tām darbības programmām, kas apstiprinātas līdz 2010. gada 20. janvārim, pārdotās produkcijas vērtību par gadiem līdz 2007. gadam aprēķina, pamatojoties uz attiecīgā pārskata periodā piemērojamajiem tiesību aktiem, bet pārdotās produkcijas vērtību par gadiem, kas seko 2008. gadam, aprēķina, pamatojoties uz 2008. gadā piemērojamajiem tiesību aktiem.

Darbības programmām, kas apstiprinātas pēc 2010. gada 20. janvāra, pārdotās produkcijas vērtību par gadiem, kas seko 2008. gadam, aprēķina, pamatojoties uz piemērojamajiem tiesību aktiem laikā, kad darbības programma ir apstiprināta.







2.

iedaļa

Darbības fondi

52. pants

Pārvaldība

Dalībvalstis nodrošina, ka darbības fondi tiek pārvaldīti tādā veidā, lai ārējiem revidentiem katru gadu būtu iespējams identificēt, pārbaudīt un apstiprināt to izdevumus un ieņēmumus.

53. pants

Darbības fondu finansēšana

1. Finansiālās iemaksas darbības fondā, kas minētas Regulas (EK) Nr. 1234/2007 103.b panta 1. punktā, nosaka ražotāju organizācija.

2. Visiem ražotājiem ir jābūt iespējai gūt labumu no darbības fonda, un visiem ražotājiem ir jābūt iespējai demokrātiski piedalīties lēmumu pieņemšanā par ražotāju organizācijas fondu izlietojumu un finansiālajām iemaksām darbības fondos.

▼M22

3. Augļu un dārzeņu nozarē izveidotas ražotāju organizācijas statūtos iekļauj prasību, ka tās biedriem ražotājiem ir jāveic finansiālās iemaksas, kas tās statūtos paredzētas Regulas (ES) Nr. 1308/2013 32. pantā minētā darbības fonda izveidošanai un papildināšanai.

▼B

54. pants

Aprēķinātās summas paziņošana

1. Ražotāju organizācijas vēlākais līdz 15. septembrim paziņo dalībvalstij aprēķinātās Savienības iemaksu summas, kā arī to biedru un pašas ražotāju organizācijas iemaksu summas darbības fondos nākamajam gadam, vienlaicīgi iesniedzot apstiprināšanai arī darbības programmas un grozījumu pieprasījumus.

Dalībvalstis var noteikt par 15. septembri vēlāku datumu.

2. Darbības fondu summu aprēķina, pamatojoties uz darbības programmām un pārdotās produkcijas vērtību. Aprēķinā nodala izdevumus krīžu novēršanas un pārvarēšanas pasākumiem un citiem pasākumiem.







3.

iedaļa

Darbības programmas

55. pants

Valsts stratēģija

1. Regulas (EK) Nr. 1234/2007 103.f panta 2. punktā minētās valsts stratēģijas vispārējā struktūra un saturs jānosaka saskaņā ar vadlīnijām, kas izklāstītas VII pielikumā. Stratēģijā var iekļaut reģionālos elementus.

Valsts stratēģijā iekļauj visus lēmumus un noteikumus, ko dalībvalsts pieņēmusi, piemērojot Regulas (EK) Nr. 1234/2007 II sadaļas II nodaļas I un Ia iedaļu un šo sadaļu.

2. Valsts stratēģiju, arī iestrādāto valsts sistēmu, kas norādīta Regulas (EK) Nr. 1234/2007 103.f panta 1. punktā, nosaka katru gadu pirms darbības programmu projektu iesniegšanas. Valsts sistēmai ir jābūt iestrādātai pirms iesniegšanas Komisijā un pēc grozījumu izdarīšanas, ja tādi bijuši nepieciešami, saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1234/2007 103.f panta 1. punkta otro daļu.

3. Daļa no valsts stratēģijas izstrādes procesa ir sākotnējās situācijas analīze, un to veic dalībvalsts. Tā nosaka un izvērtē apmierināmās vajadzības, sakārto vajadzības prioritāšu secībā, ar darbības programmu palīdzību sasniedzamos mērķus, lai apmierinātu prioritārās vajadzības, nosaka paredzamo rezultātu un sasniedzamos kvantitatīvos mērķus attiecībā pret sākotnējo situāciju, kā arī nosaka vispiemērotākos instrumentus un darbības šo mērķu sasniegšanai.

4. Dalībvalstis nodrošina arī valsts stratēģijas uzraudzību un vērtēšanu un tās īstenošanu ar darbības programmu palīdzību.

Valsts stratēģiju var grozīt, īpaši ņemot vērā uzraudzības un vērtēšanas rezultātus. Šādus grozījumus veic pirms darbības programmu projektu iesniegšanas attiecīgajā gadā.

5. Dalībvalstis valsts stratēģijā nosaka maksimālās fonda procentuālās daļas, kuras var iztērēt katram individuālam pasākumam un/vai pasākuma veidam, un/vai izdevumus, kas nodrošina atbilstošu līdzsvaru starp dažādiem pasākumiem.

56. pants

Valsts sistēma darbībām vides jomā

1. Papildus paziņojumam, kas paredzēts Regulas (EK) Nr. 1234/2007 103.f panta 1. punktā, dalībvalstis informē Komisiju arī par visiem grozījumiem valsts sistēmā, uz kuriem attiecina procedūru, kas noteikta minētajā daļā. Komisija nodrošina sistēmas pieejamību citām dalībvalstīm ar līdzekļiem, kurus tā uzskata par piemērotiem.

2. Valsts programmā atsevišķā sadaļā norāda vispārējās prasības par papildināmību, saskaņotību un atbilstību, kam atbilst pasākumi vides jomā, kas izraudzīti saskaņā ar darbības programmu, kā minēts Regulas (EK) Nr. 1234/2007 103.f 1. punkta pirmās daļas otrajā teikumā. Komisijai ir jāsniedz dalībvalstīm šāda ziņojuma paraugs.

Sistēmā ietver sarakstu (tas nav visaptverošs) ar darbībām vides jomā un piemērojamiem nosacījumiem, kuras dalībvalstī ir spēkā saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1234/2007 103.c panta 3. punktu. Attiecībā uz katru pasākumu vides jomā valsts programmā norāda:

a) darbības attaisnojumu, pamatojoties uz tās ietekmi uz vidi; un

b) konkrēto apņemšanos vai apņemšanās.

3. Pasākumu vides jomā, kas ir līdzīgi agrovides saistībām, ko uzņemas saskaņā ar lauku attīstības programmu, ilgstamība ir tāda pati kā šo saistību ilgstamība. Tos turpina veikt turpmākajā darbības programmā, ja līdzīgu agrovides saistību ilgums pārsniegtu sākotnējās darbības programmas ilgumu. Tomēr dalībvalstis var saīsināt pasākumu vides jomā ilgstamību vai attiecīgi pamatotos gadījumos tos pārtraukt, jo īpaši, pamatojoties uz šās regulas 126. panta 3. punktā minētā termiņa vidusposma novērtējuma rezultātiem.

Valsts programmā norāda termiņu pasākumiem, kas minēti 1. apakšpunktā, un vajadzības gadījumā — pienākumu turpināt pasākumus turpmākās darbības programmas ietvaros.

57. pants

Dalībvalsts papildu noteikumi

Dalībvalstis var pieņemt noteikumus, kas papildina Regulu (EK) Nr. 1234/2007 un šo regulu saistībā ar darbības programmu pasākumu, darbību un izdevumu attaisnotību.

58. pants

Saistība ar lauku attīstības programmām

1. Par darbībām, kuras iekļautas šajā regulā noteiktajos pasākumos, nepiešķir atbalstu saskaņā ar dalībvalsts lauku attīstības programmu vai programmām, kas apstiprinātas atbilstoši Padomes Regulai (EK) Nr. 1698/2005 ( 11 ), ievērojot 2. punktu.

2. Ja izņēmuma gadījumā saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 1698/2005 atbalsts atbilstīgi minētās Regulas 5. panta 6. punktam ir bijis piešķirts pasākumiem, par kuriem potenciāli varētu saņemt atbalstu saskaņā ar šo regulu, dalībvalstis nodrošina, ka saņēmējs atbalstu par attiecīgo darbību saņem tikai saskaņā ar vienu no shēmām.

Šajā nolūkā dalībvalstis nodrošina, ka, iekļaujot pasākumus ar šādiem izņēmumiem savās lauku attīstības programmās, valsts stratēģija, kas noteikta šās regulas 55. pantā, norāda kritērijus un administratīvos noteikumus, kurus tās piemēros lauku attīstības programmās.

3. Attiecīgā gadījumā un neskarot Regulas (EK) Nr. 1234/2007 103.a panta 3. punkta, 103.d panta 1. un 3. punkta, 103.e panta un šās regulas 47. panta nosacījumus, atbalsta apjoms šajā regulā paredzētajiem pasākumiem nepārsniedz atbalsta apjomu, kādu piemēro par pasākumiem lauku attīstības programmā.

4. Atbalstu vides darbībām, kas nav pamatlīdzekļu iegāde, ierobežo līdz Regulas (EK) Nr. 1698/2005 I pielikumā noteikto agrovides maksājumu maksimālajām summām. Izņēmuma gadījumos šīs summas var palielināt, ņemot vērā īpašus apstākļus, kas pamatoti valsts stratēģijā, kā noteikts šās regulas 55. pantā. Piešķīrumus pasākumiem vides jomā var palielināt arī, lai atbalstītu darbības saistībā ar prioritātēm, kas noteiktas Regulas (EK) Nr. 1698/2005 16.a pantā.

5. 4. punktu nepiemēro darbībām vides jomā, kuras nav tiešā vai netiešā veidā saistītas ar kādu konkrētu zemes gabalu.

59. pants

Darbības programmu saturs

Darbības programmās iekļauj:

a) sākotnējās situācijas aprakstu, attiecīgā gadījumā pamatojoties uz atskaites punkta rādītājiem, kas uzskaitīti VIII pielikumā;

b) programmas mērķus, ņemot vērā ražošanas un noieta prognozes, un skaidrojumu, kādā veidā programma veicina valsts stratēģijas īstenošanu, un apstiprinājumu, ka tā ir atbilstoša valsts stratēģijai, tai skaitā nodrošinot darbību līdzsvaru. Mērķu aprakstam ir jāattiecas uz valsts stratēģijā noteiktajiem mērķiem un jānorāda izmērāmi mērķi, lai atvieglotu programmas īstenošanā pakāpeniski sasniegto rezultātu uzraudzību;

c) pasākumu sīku aprakstu, tostarp krīžu novēršanu un pārvaldību, ietverot atsevišķas veicamās darbības un līdzekļus šo mērķu sasniegšanai katrā programmas īstenošanas gadā. Aprakstā norāda, kādā mērā katrs ierosinātais pasākums: i) papildina citus pasākumus un ir atbilstošs tiem, ieskaitot pasākumus, kurus finansē vai par kuriem var saņemt atbalstu no citiem Savienības fondiem, jo īpaši lauku attīstības atbalstu. Šajā nolūkā attiecīgā gadījumā īpaši norāda pasākumus, kas veikti iepriekšējo darbības programmu ietvaros; ii) nerada divkāršas finansēšanas risku no Savienības fondiem;

d) programmas ilgumu; un

e) finansiālos aspektus, jo īpaši: i) aprēķina metodi un finanšu ieguldījuma apmēru; ii) darbības fondu finansēšanas kārtību; iii) informāciju, kas nepieciešama atšķirīga iemaksu lieluma pamatošanai; un iv) budžetu un grafiku darbību veikšanai katrā programmas īstenošanas gadā.

60. pants

Attaisnotās izmaksas saskaņā ar darbības programmām

1. Darbības programmās neietver darbības un izdevumus, kas norādīti IX pielikuma sarakstā.

2. Izdevumi, par kuriem var saņemt atbalstu saskaņā ar darbības programmām, var ietvert tikai faktiskās izmaksas. Tomēr dalībvalstis šādos gadījumos pienācīgi pamatotā veidā jau iepriekš var tā vietā noteikt standarta vienotas likmes:

a) ja IX pielikumā noteiktas šādas standarta vienotas likmes;

b) ārējā transporta papildu izmaksas par kilometru salīdzinājumā ar kravu autopārvadājumu izmaksām, kas rodas, vides aizsardzības pasākuma ietvaros izmantojot dzelzceļa un/vai kuģu transportu; un

c) papildu izmaksas un negūtie ienākumi, kas rodas pasākumu vides jomā rezultātā, aprēķināti saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1974/2006 ( 12 ) 53. panta 2. punktu.

Dalībvalstis šīs likmes pārskata vismaz ik pēc pieciem gadiem.

3. Lai pasākums būtu tāds, par kuru var saņemt atbalstu, vairāk nekā 50 % attiecīgo produktu vērtības izteiksmē jābūt tiem, par kuriem ražotāju organizācija ir atzīta. Lai produktus ietvertu šajos 50 %, tiem jānāk no ražotāju organizācijas biedriem vai citas ražotāju organizācijas asociācijas biedriem. 50. pantu pēc analoģijas piemēro attiecībā uz vērtības aprēķinu.

4. Pasākumiem vides jomā piemēro šādus principus:

a) Dažādus pasākumus vides jomā var apvienot ar nosacījumu, ka tie ir papildinoši un saderīgi. Ja pasākumus vides jomā apvieno, atbalsta summā jāņem vērā īpašie negūtie ienākumi un apvienošanas papildu izmaksas.

b) Saistības ierobežot mēslošanas, augu aizsardzības vai citu lauksaimniecībā izmantojamo līdzekļu lietošanu akceptē tikai tad, ja šos ierobežojumus var novērtēt tādā veidā, lai iegūtu pietiekamu apliecinājumu par saistību ievērošanu.

▼M12 —————

▼B

5. Ieguldījumus, tostarp ieguldījumus, kas tiek veikti saskaņā ar izpirkumnomas līgumiem, kuru atmaksas periods pārsniedz darbības programmu ilgumu, var pārnest uz nākamo darbības programmu, ja tam ir pienācīgs ekonomiskais pamatojums, jo īpaši gadījumos, kad fiskālās amortizācijas periods ir ilgāks par pieciem gadiem.

Ja ieguldījumi tiek aizstāti, aizstāto ieguldījumu atlikušo vērtību:

a) pieskaita ražotāju organizācijas darbības fondam; vai

b) atņem no aizstāšanas izmaksām.

6. Ieguldījumus vai pasākumus var īstenot atsevišķās saimniecībās un/vai ražotāju organizācijas biedru telpās vai ražotāju organizāciju asociācijas dalībnieku telpās, tostarp, ja pasākumus veic kā ārpakalpojumus, ko uztic ražotāju organizācijas dalībniekiem vai ražotāju organizāciju asociācijas dalībniekiem ar nosacījumu, ka tie atbilst darbības programmas izvirzītajiem mērķiem. Dalībvalstis nodrošina, ka ieguldījumus vai to atlikušo vērtību atgūst, ja ražotāju organizācijas biedrs izstājas no organizācijas. Tomēr attiecīgi pamatotos gadījumos dalībvalstis var paredzēt, ka ražotāju organizācijai nepieprasa atgūt ieguldījumu vai tā atlikušo vērtību.

7. Ieguldījumi un darbības, kas saistītas ar augļu un dārzeņu pārveidošanu, iegūstot pārstrādātus augļus un dārzeņus, var pretendēt uz atbalstu, ja šādi ieguldījumi un darbības sasniegt mērķus, kas minēti Regulas (EK) Nr. 1234/2007 103.c panta 1. punktā, tostarp minētās regulas 122. panta pirmās daļas c) punktā ar noteikumu, ka tie ir noteikti valsts stratēģijā, kas minēta Regulas (EK) Nr. 1234/2007 103.f panta 2. punktā.

61. pants

Iesniedzamie dokumenti

Darbības programmām jo īpaši pievieno:

a) pierādījumus par darbības fonda izveidošanu;

b) ražotāju organizācijas rakstisku apliecinājumu, ka tā apņemas ievērot Regulas (EK) Nr. 1234/2007 un šās regulas noteikumus; un

c) ražotāju organizācijas rakstveida apņemšanos, ka tā nav tiešā vai netiešā veidā saņēmusi un nesaņems nekādu citu Savienības vai valsts finansējumu par darbībām, par kurām var saņemt atbalstu saskaņā ar šo regulu.

62. pants

Ražotāju organizāciju apvienību darbības programmas

1. Dalībvalsts var atļaut ražotāju organizāciju apvienībai iesniegt savu pilnīgo vai daļēju darbības programmu, kuru veido darbības, kas ir noteiktas, taču kuras savās darbības programmās nav īstenojusi viena vai vairākas ražotāju dalīborganizācijas.

2. Ražotāju organizāciju apvienību darbības programmas izskata kopā ar ražotāju dalīborganizāciju darbības programmām, tostarp attiecībā uz mērķu izpildi un Regulas (EK) Nr. 1234/2007 103.c punktā noteiktajiem ierobežojumiem.

3. Dalībvalstis nodrošina, ka:

a) darbības tiek pilnīgi finansētas ar to ražotāju organizāciju apvienību biedru iemaksām, kuras ir ražotāju organizācijas, un kas izmaksātas no šo ražotāju organizāciju darbības fondiem. Tomēr šīs darbības var finansēt proporcionāli daļai, ko iemaksājušas ražotāju dalīborganizācijas, ražotāju organizāciju apvienību biedri, kuri nav ražotāju organizācijas saskaņā ar regulas 34. pantu,

b) šīs darbības un attiecīgā finansiālā līdzdalība ir norādīta katras ražotāju dalīborganizācijas darbības programmā;

c) nepastāv divkāršas finansēšanas risks.

4. 58., 59. un 60. pantu, 61. panta b) un c) punktu un 63.–67. pantu pēc analoģijas piemēro ražotāju organizāciju apvienību darbības programmām. Tomēr 59. panta b) punktā minēto darbību līdzsvars nav jāievēro attiecībā uz ražotāju organizāciju apvienību daļējas darbības programmām.

▼M22

5. Krīžu pārvarēšanas un novēršanas izdevumu maksimālo apjomu, kas minēts Regulas (ES) Nr. 1308/2013 33. panta 3. punkta ceturtajā daļā, ražotāju organizāciju apvienību darbības programmās aprēķina atsevišķi katrai ražotāju organizācijai, kas ir apvienības biedre.

▼B

63. pants

Iesniegšanas termiņš

1. Ražotāju organizācijas savas darbības programmas iesniedz apstiprināšanai tās dalībvalsts kompetentajā iestādē, kurā atrodas ražotāju organizācijas galvenais birojs, vēlākais līdz tā gada 15. septembrim, kurš ir pirms gada, kad šīs programmas īstenojamas. Tomēr dalībvalstis var pārcelt minēto termiņu.

2. Ja juridiskā persona vai juridiskās personas skaidri noteikta daļa, ieskaitot ražotāju grupu, iesniedz ražotāju organizācijas atzīšanas pieteikumu, tā var vienlaikus iesniegt apstiprināšanai darbības programmu, kas norādīta 1. punktā. Programmas apstiprinājums ir atkarīgs no atzīšanas saņemšanas vēlākais 64. panta 2. punktā noteiktajā galīgajā termiņā.

64. pants

Lēmums

1. Šī otras dalībvalsts kompetentā iestāde veic attiecīgus pasākumus:

a) apstiprina fondu summas un programmas, kas atbilst Regulas (EK) Nr. 1234/2007 un šās nodaļas prasībām;

b) apstiprina programmas ar nosacījumu, ka ražotāju organizācija piekrīt dažiem grozījumiem; vai

c) noraida darbības programmas vai tās daļas.

2. Lēmumu par programmām un fondiem kompetentā valsts iestāde pieņem vēlākais līdz to iesniegšanas gada 15. decembrim.

Dalībvalstis vēlākais līdz 15. decembrim informē ražotāju organizācijas par šiem lēmumiem.

Tomēr pienācīgi pamatotu iemeslu dēļ lēmumu par darbības programmām un fondiem kompetentā valsts iestāde var pieņemt vēlākais līdz 20. janvārim pēc pieteikuma iesniegšanas dienas. Apstiprinājuma lēmumā var noteikt, ka izdevumi ir attaisnoti, sākot no 1. janvāra gadā pēc pieteikuma iesniegšanas.

65. pants

Turpmāko gadu darbības programmu grozījumi

1. Ražotāju organizācijas var pieteikt darbības programmu grozījumus, tostarp attiecībā uz to ilgumu, vēlākais, 15. septembrī, lai tos varētu piemērot no nākamā gada 1. janvāra.

Tomēr dalībvalstis var pagarināt pieprasījumu iesniegšanas termiņu.

2. Grozījumu pieprasījumiem pievieno apliecinošos dokumentus, norādot izmaiņu iemeslu, veidu un sekas.

3. Lēmumus par darbības programmu grozījumu pieprasījumiem kompetentā iestāde pieņem vēlākais līdz tā gada 15. decembrim, kurā iesniegts pieprasījums.

Tomēr pienācīgi pamatotu iemeslu dēļ lēmumu par darbības programmām un fondiem kompetentā valsts iestāde var pieņemt vēlākais līdz 20. janvārim pēc gada, kurā iesniegts pieprasījums. Apstiprinājuma lēmumā var noteikt, ka izdevumi ir attaisnoti, sākot no 1. janvāra gadā pēc pieprasījuma iesniegšanas.

66. pants

Darbības programmu grozījumi gada laikā

1. Dalībvalstis var apstiprināt grozījumus darbības programmās gada laikā atbilstoši pašu noteiktajiem nosacījumiem.

2. Dalībvalstu kompetentā iestāde pieņem lēmumus par darbības programmu grozījumiem, kas pieprasīti saskaņā ar 1. punktu, līdz tā gada 20. janvārim, kas seko gadam, par kuru grozījumi ir pieprasīti.

3. Kompetentā valsts iestāde gada laikā var ražotāju organizācijām atļaut:

a) īstenot to darbības programmas tikai daļēji;

b) mainīt darbības programmas saturu;

c) paaugstināt darbības fonda summu par maksimāli 25 % no sākotnēji apstiprinātās summas un to samazināt par dalībvalsts noteikto procentu daļu ar nosacījumu, ka vispārējie darbības programmas mērķi tiek saglabāti nemainīgi. Dalībvalstis šo procentuālo lielumu var paaugstināt ražotāju organizāciju apvienošanās gadījumā, kā norādīts 29. panta 1. punktā;

d) darbības fondam pievieno valstu finansiālo palīdzību gadījumā, ja piemēro 93. pantu.

4. Dalībvalstis paredz nosacījumus, ar kuriem darbības programmas var grozīt gada laikā bez iepriekšēja kompetentās valsts iestādes apstiprinājuma. Attiecībā uz šīm izmaiņām atbalstu var saņemt tikai tādā gadījumā, ja ražotāju organizācija par tām nekavējoties informē kompetento valsts iestādi.

67. pants

Darbības programmu formāts

1. Darbības programmas īsteno gada periodos, kas ilgst no 1. janvāra līdz 31. decembrim.

2. Darbības programmas, kas apstiprinātas vēlākais 15. decembrī, īsteno no nākamā gada 1. janvāra.

Pēc 15. decembra apstiprināto programmu īstenošanu atliek uz vienu gadu.

Atkāpjoties no šā punkta pirmās un otrās daļas, ja tiek piemērota 64. panta 2. punkta trešā daļa vai 65. panta 3. punkta otrā daļa, saskaņā ar minētajiem noteikumiem apstiprināto darbības programmu īstenošanu sāk vēlākais 31. janvārī pēc to apstiprināšanas.







4.

iedaļa

Atbalsts

68. pants

Apstiprinātā atbalsta apjoms

1. Dalībvalstis saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1234/2007 103.g panta 3. punkta prasībām vēlākais līdz 15. decembrim informē ražotāju organizācijas un ražotāju organizāciju apvienības par apstiprināto atbalsta apjomu.

2. Ja tiek piemērota šās regulas 64. panta 2. punkta trešā daļa vai 65. panta 3. punkta otrā daļa, dalībvalstis par apstiprināto atbalsta apjomu informē vēlākais līdz 20. janvārim gadā, par kuru pieprasīts atbalsts.

69. pants

Atbalsta pieteikumi

1. Atbalsta pieteikumus vai pieteikumus par tā atlikušo summu attiecībā uz katru darbības programmu, par kuru tiek prasīts atbalsts, ražotāju organizācijas iesniedz kompetentajai iestādei vēlākais 15. februārī pēc tā gada, par kuru pieprasīts atbalsts.

2. Pieteikumiem pievieno apliecinošos dokumentus, kuros norādīts:

a) pieprasītais atbalsts;

b) pārdotās produkcijas vērtība;

c) organizācijas biedru veiktās finansiālās iemaksas un pašas ražotāju organizācijas iemaksas;

d) izdevumi, kas radušies saistībā ar darbības programmu;

e) izdevumi, kas saistīti ar krīžu novēršanu un pārvarēšanu, sadalīti pa pasākumiem;

f) darbības fonda daļa, kas izlietota krīžu novēršanai un pārvarēšanai, sadalīta pa pasākumiem;

g) atbilstība Regulas (EK) Nr. 1234/2007 103.c panta 2. punktam, 103.c panta 3. punkta pirmajai daļai un 103.d pantam;

h) rakstiska apņemšanās, ka tā nav saņēmusi divkāršu Savienības vai valsts finansējumu par pasākumiem un/vai darbībām, par kurām var saņemt atbalstu saskaņā ar šo regulu; un

i) ja tiek iesniegts pieteikums par standarta vienotas likmes maksājumu, kā norādīts 60. panta 2. punktā, – pierādījumi par attiecīgās darbības īstenošanu.

3. Pieteikumos var ietvert plānotos, taču neveiktos izdevumus, ja tiek pierādīti šādi elementi:

a) attiecīgās darbības nebija iespējams paveikt vēlākais līdz darbības programmas īstenošanas gada 31. decembrim tādu iemeslu dēļ, kas nav atkarīgi no attiecīgās ražotāju organizācijas;

b) šīs darbības var paveikt vēlākais līdz tā gada 30. aprīlim, kas seko gadam, par kuru pieprasīts atbalsts; un

c) darbības fondā paliek līdzvērtīga iemaksa no ražotāju organizācijas.

Atbalsta maksājumu veic un nodrošinājumu, kas iemaksāts saskaņā ar 71. panta 3. punktu, atmaksā tikai tad, ja pierādījumi par to, ka ir izdarīti pirmās daļas b) apakšpunktā minētie plānotie izdevumi, ir iesniegti ne vēlāk kā nākamā gada 30. aprīlī, kas seko gadam, kurā ieplānots veikt minētos izdevumus, un ja ir faktiski pierādītas tiesības saņemt atbalstu.

4. Ja pieteikumi tiek iesniegti pēc 1. punktā noteiktā datuma, atbalstu samazina par 1 % par katru kavējuma dienu.

Ārkārtas un pienācīgi pamatotos gadījumos kompetentā iestāde var pieņemt pieteikumus pēc 1. punktā norādītā datuma, ja ir veiktas vajadzīgās pārbaudes un tiek ievērots 70. pantā noteiktais maksājumu termiņš.

5. Ražotāju organizāciju apvienības var iesniegt atbalsta pieteikumu, kas minēts 1. pantā, to locekļu vārdā, ja šie locekļi ir ražotāju organizācijas un ja par katru locekli ir iesniegti apliecinoši dokumenti, kā minēts 2. pantā. Ražotāju organizācijas ir atbalsta gala saņēmēji.

70. pants

Atbalsta maksājums

Dalībvalstis atbalstu samaksā līdz 15. oktobrim tajā gadā, kas seko programmas īstenošanas gadam.

▼M19

Taču atbalstu programmām, kas īstenotas 2012. gadā attiecībā uz pārstrādei paredzētiem augļiem un dārzeņiem, var izmaksāt ne vēlāk kā līdz 2013. gada 31. decembrim.

▼B

71. pants

Avansa maksājumi

1. Dalībvalstis var ļaut ražotāju organizācijām iesniegt avansa maksājuma pieteikumu par atbalsta daļu, kas atbilst paredzamajiem izdevumiem, kuri rodas darbības programmas rezultātā trīs vai četru mēnešu laika periodā, kas sākas mēnesī, kad tiek iesniegts avansa maksājuma pieteikums.

2. Pieteikumus par avansa maksājumiem iesniedz atbilstoši dalībvalsts lēmumam vai nu ik pa trim mēnešiem janvārī, aprīlī, jūlijā un oktobrī, vai ik pa četriem mēnešiem janvārī, maijā un septembrī.

Kopējā veikto avansa maksājumu summa viena gada laikā nedrīkst pārsniegt 80 % no darbības programmas sākotnēji apstiprinātās atbalsta summas.

3. Avansa maksājumus veic ar nosacījumu, ka saskaņā ar Komisijas Regulu (EEK) Nr. 2220/85 ( 13 ) tiek sniegts nodrošinājums par summu, kas vienāda ar 110 % no avansa.

Dalībvalstis paredz nosacījumus, lai nodrošinātu, ka ir iekasētas finansiālās iemaksas darbības fondā saskaņā ar šās regulas 52. pantu un 53. pantu, un iepriekšējie avansa maksājumi un attiecīgās ražotāju organizācijas iemaksas ir faktiski izlietotas.

4. Pieteikumus par nodrošinājumu atbrīvošanu var iesniegt kārtējā programmas gada laikā, un tiem pievieno attiecīgos apliecinošos dokumentus, piemēram, rēķinus un dokumentus, kas apliecina, ka maksājums ir veikts.

Nodrošinājumus atbrīvo līdz 80 % no samaksātajiem avansiem.

5. Primārā prasība Regulas (EK) Nr. 2220/85 20. panta 2. punkta izpratnē aptver darbības programmās noteikto darbību izpildi, ievērojot saistības, kas noteiktas šās regulas 61. panta b) un c) apakšpunktā.

Ja netiek izpildīta primārā prasība vai tiek pieļauta būtiska 61. panta b) un c) apakšpunktā noteikto saistību neizpilde, nodrošinājums tiek konfiscēts, neskarot citas piemērojamās soda sankcijas saskaņā ar V nodaļas 3. iedaļu.

Ja netiek izpildītas citas prasības, nodrošinājums tiek konfiscēts proporcionāli konstatētā pārkāpuma smagumam.

6. Dalībvalstis var noteikt minimālo summu un termiņus attiecībā uz avansa maksājumiem.

72. pants

Daļēji maksājumi

Dalībvalstis var atļaut ražotāju organizācijām pieprasīt maksājumu par atbalsta daļu, kas atbilst darbības programmas izdevumiem.

Pieteikumus var iesniegt jebkurā laikā, taču ne biežāk par trim reizēm gada laikā. Tiem pievieno attiecīgos apliecinošos dokumentus, piemēram, rēķinus un dokumentus, kas apliecina, ka maksājums ir veikts.

Maksājumi saskaņā ar pieteikumiem par atbalsta daļas izmaksu nedrīkst pārsniegt 80 % no atbalsta daļas, kas atbilst summām, kas jau iztērētas saskaņā ar darbības programmu attiecīgajā periodā. Dalībvalstis var noteikt minimālo summu un termiņus attiecībā uz daļējiem maksājumiem.







III

NODAĻA

Krīžu novēršanas un pārvarēšanas darbības







1.

iedaļa

Vispārīgi noteikumi

73. pants

Krīžu novēršanas un pārvarēšanas pasākumu izvēle

Dalībvalstis var noteikt, ka viens vai vairāki no Regulas (EK) Nr. 1234/2007 103.c. panta 2. punktā norādītajiem pasākumiem to teritorijā netiek piemēroti.

74. pants

Aizdevumi krīžu novēršanas un pārvarēšanas pasākumu finansēšanai

Aizdevumus, kas ņemti, lai finansētu krīžu novēršanas un pārvarēšanas pasākumus saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1234/2007 103.c. panta 2. punktu, un kuru atmaksas termiņš pārsniedz darbības programmas ilgumu, var pārnest uz nākamo darbības programmu, ja tam ir pienācīgs ekonomiskais pamatojums.







2.

iedaļa

Izņemšana no tirgus

75. pants

Definīcijas

Šajā iedaļā ir izklāstīti noteikumi par izņemšanu no tirgus, kas minēta Regulas (EK) Nr. 1234/2007 103.c. panta 2. punkta a) apakšpunktā.

Šajā nodaļā “no tirgus izņemtie produkti”, “izņemtie produkti” un “pārdošanai neizliktie produkti” nozīmē produktus, kas ir šādā veidā izņemti no tirgus.

76. pants

Tirdzniecības standarti

1. Ja attiecīgajam produktam pastāv tirdzniecības standarts, kā noteikts II sadaļā, šādam produktam, kuru izņem no tirgus, ir jāatbilst šiem standartiem, izņemot nosacījumus par produktu noformējumu un marķējumu. Produktus var izņemt neiepakotus, visus lielumus kopā, ar nosacījumu, ka tiek izpildītas minimālās prasības attiecībā uz II šķiru, jo īpaši attiecībā uz kvalitāti un lielumu.

Tomēr “miniprodukcijai” saskaņā ar attiecīgajiem standartiem ir jāatbilst piemērojamajiem tirdzniecības standartiem, ieskaitot nosacījumus par produktu noformējumu un marķējumu.

2. Ja attiecīgajam produktam šādi tirdzniecības standarti nepastāv, produktiem, kurus izņem no tirgus, ir jāatbilst minimālajām prasībām, kas noteiktas IX pielikumā. Dalībvalstis var noteikt papildu noteikumus, kas papildina šīs minimālās prasības.

77. pants

Trīs gadu vidējais rādītājs izņemšanai no tirgus bezmaksas izplatīšanai

1. Robežu 5 % apmērā no pārdotās produkcijas, kas minēta Regulas (EK) Nr. 1234/2007 103.d. panta 4. punktā, aprēķina kā to produktu kopējo apjomu aritmētisko vidējo, attiecībā uz kuriem ražotāju organizācija ir saņēmusi atzīšanu un kuri tirgoti ar ražotāju organizācijas starpniecību trīs iepriekšējo gadu laikā.

2. Nesen atzītām ražotāju organizācijām dati par tirdzniecības gadiem līdz atzīšanai ir:

a) ja organizācija bijusi ražotāju grupa – līdzvērtīgie šās ražotāju grupas dati atbilstošā situācijā; vai

b) apjoms, kas atbilst atzīšanas pieteikumam.

78. pants

Iepriekšējs paziņojums par izņemšanas darbībām

1. Ražotāju organizācijas un ražotāju organizāciju apvienības ar iepriekšēju rakstveida elektrosakaru vai elektronisku paziņojumu informē kompetentās valsts iestādes par visām izņemšanas darbībām, kuras tās plāno veikt.

Šādā paziņojumā īpaši norāda intervencē iekļauto produktu sarakstu un to pamata raksturojumu saskaņā ar atbilstošajiem tirdzniecības standartiem, aplēsto katra attiecīgā produkta daudzumu, to paredzēto galamērķi un vietu, kurā var veikt izņemto produktu pārbaudi atbilstīgi 108. pantam.

Paziņojumiem pievieno sertifikātu, kurā apliecināts, ka izņemtie produkti atbilst spēkā esošajiem tirdzniecības standartiem vai 76. pantā noteiktajām minimālajām prasībām.

2. Dalībvalstis nosaka sīki izstrādātu kārtību, kādā ražotāju organizācijas iesniedz 1. punktā noteikto paziņojumu, jo īpaši attiecībā uz termiņiem.

3. Dalībvalsts 2. punktā noteiktajā termiņā:

a) vai nu veic pārbaudi, kā noteikts 108. panta 1. punktā, pēc kuras, ja netiek atklāti pārkāpumi, tā apstiprina izņemšanas darbību atbilstoši pārbaudē norādītajam; vai

b) vai gadījumos, kas norādīti 108. panta 3. punktā, neveic 108. panta 1. punktā noteikto pārbaudi, un šādā gadījumā tā par to informē ražotāju organizāciju ar rakstveida elektrosakaru vai elektronisku paziņojumu un apstiprina izņemšanas darbību atbilstoši paziņojumam.

79. pants

Atbalsts

1. Atbalsts par izņemšanu no tirgus, kas ietver gan Savienības iemaksu, gan ražotāju organizācijas iemaksu, nedrīkst pārsniegt summas, kas noteiktas X pielikumā attiecībā uz šajā pielikumā minētajiem produktiem. Citiem produktiem dalībvalstis nosaka maksimālo atbalsta summu.

Ja ražotāju organizācija ir saņēmusi kompensāciju no trešajām personām par produktiem, kas izņemti no tirgus, atbalstu, kas minēts pirmajā daļā, samazina par summa, kas ekvivalenta tīrajiem ienākumiem, ko ražotāju organizācijas saņēmušas no produktiem, kas izņemti no tirgus. Lai saņemtu tiesības pretendēt uz atbalstu, attiecīgos produktus izņem no komerciālā augļu un dārzeņu tirgus.

2. No tirgus izņemto produktu vērtība jebkuram no produktiem jebkurā no ražotāju organizācijām nedrīkst pārsniegt 5 % no pārdotās produkcijas. Tomēr minētajā procentuālajā daļā neņem vērā daudzumus, kas realizēti kādā no veidiem, kuri minēti Regulas (EK) Nr. 1234/2007 103.d. panta 4. punkta a) un b) apakšpunktā, vai jebkādā citā veidā, ko dalībvalsts apstiprinājusi saskaņā ar 80. panta 2. punktu.

Pārdotās produkcijas apjomu aprēķina kā vidējo pārdotās produkcijas apjomu iepriekšējos trīs gados. Ja šī informācija nav pieejama, izmanto pārdotās produkcijas apjomu, par kādu ražotāju organizācija tikusi atzīta.

Pirmajā daļā minētie procenti ir gada vidējais rādītājs trīs gadu periodā ar 5 % pieļaujamo pārsniegumu gadā.

3. Savienības finansiālā palīdzība gadījumā, ja no tirgus tiek izņemti augļi un dārzeņi, no kuriem atbrīvojas, nododot tos bezmaksas izplatīšanai labdarības organizācijām un iestādēm, kas minētas Regulas (EK) Nr. 1234/2007 103.d panta 4. punktā, attiecas tikai uz maksājumu par produktiem, no kuriem atbrīvojas saskaņā ar šā panta 1. punktu un izmaksām, kas minētas šās regulas 81. panta 1. punktā un 82. panta 1. punktā.

80. pants

Izņemto produktu galamērķi

1. Dalībvalstis nosaka no tirgus izņemto produktu atļautos galamērķus. Tās pieņem nosacījumus, lai nodrošinātu, ka izņemšanas no tirgus un galamērķa izvēles rezultātā netiek izraisīta negatīva ietekme uz apkārtējo vidi un negatīvas fitosanitārās sekas. Par izmaksām, kas radušās ražotāju organizācijai šo nosacījumu ievērošanas dēļ, darbības programmas ietvaros var saņemt atbalstu kā daļu no atbalsta par produktiem, kas izņemti no tirgus.

2. Galamērķi, kas minēti 1. punktā, ietver bezmaksas izplatīšanu Regulas (EK) Nr. 1234/2007 103.d panta 4. punkta nozīmē un jebkurus citus līdzvērtīgus galamērķus, ko apstiprinājušas dalībvalstis.

▼M11

Pēc pieprasījuma dalībvalstis var atļaut labdarības organizācijām un iestādēm, kas minētas Regulas (EK) Nr. 1234/2007 103.d panta 4. punktā, prasīt izņemšanai no tirgus paredzēto produktu galasaņēmējiem simbolisku samaksu par šiem produktiem. Ja konkrētās labdarības organizācijas un iestādes šādu atļauju ir saņēmušas, tās papildus šīs regulas 83. panta 1. punktā noteiktajiem pienākumiem kārto finanšu grāmatvedību par attiecīgajām darbībām.

▼B

Var būt atļauta bezmaksas izplatīšanas saņēmēju samaksa natūrā augļu un dārzeņu pārstrādātājiem, ja šāds maksājums veikts tikai tālab, lai kompensētu apstrādes izmaksas, un ja dalībvalstī, kurā maksājums tiek veikts, ir paredzēti noteikumi, kas nodrošina, ka pārstrādātie produkti ir patiešām paredzēti otrajā daļā minēto galīgo saņēmēju patēriņam.

Dalībvalstis veic visus vajadzīgos pasākumus, lai veicinātu kontaktus un sadarbību starp to apstiprinātajām ražotāju organizācijām un labdarības organizācijām un iestādēm, kas minētas Regulas (EK) Nr. 1234/2007 103.d panta 4. punktā.

3. Ir iespējama produktu nodošana pārstrādes nozarei. Dalībvalstis pieņem sīki izstrādātus noteikumus, lai nodrošinātu, ka attiecīgajās ražošanas nozarēs Savienībā vai saistībā ar ievestajiem produktiem nerodas konkurences izkropļojumi un ka produkti, kas izņemti no tirgus, nenonāk atpakaļ komerciālajā tirgū. Spirtu, ko iegūst destilējot, izmanto vienīgi rūpniecības vai enerģētikas vajadzībām.

81. pants

Transporta izmaksas

1. Transporta izmaksas visu no tirgus izņemto produktu bezmaksas izplatīšanai ir attaisnotas saskaņā ar darbības programmu, pamatojoties uz vienotām summām, kas noteiktas XII pielikumā atbilstoši attālumam starp izņemšanas vietu un noteikto piegādes vietu.

Attiecībā uz jūras pārvadājumiem — dalībvalstis nosaka attālumu no izņemšanas vietas līdz piegādes vietai. Tādējādi noteiktā kompensācija nedrīkst pārsniegt sauszemes transporta izmaksas pa īsāko maršrutu no iekraušanas vietas līdz teorētiskajai izkraušanas vietai. XII pielikumā noteiktajām summām tiek piemērots korekcijas koeficients 0,6.

2. Transporta izmaksas tiek izmaksātas tai personai, kura faktiski sedz attiecīgās transportēšanas darbības finansi