1989L0173 — LV — 01.05.2004 — 004.001

Šis dokuments ir izveidots vienīgi dokumentācijas nolūkos, un iestādes neuzņemas nekādu atbildību par tā saturu

►B PADOMES DIREKTĪVA (1988. gada 21. decembris) par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz dažām lauksaimniecības un mežsaimniecības riteņtraktoru sastāvdaļām un parametriem (89/173/EEK) (OV L 067, 10.3.1989, p.1)

Grozīta ar:





Grozīta ar:









▼B

PADOMES DIREKTĪVA

(1988. gada 21. decembris)

par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz dažām lauksaimniecības un mežsaimniecības riteņtraktoru sastāvdaļām un parametriem

(89/173/EEK)







EIROPAS KOPIENU PADOME, ņemot vērā Eiropas Ekonomikas kopienas dibināšanas līgumu un jo īpaši tā 100.a pantu, ņemot vērā Komisijas priekšlikumu ( 1 ), sadarbībā ar Eiropas Parlamentu ( 2 ), ņemot vērā Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu ( 3 ), tā kā jāparedz pasākumi, kuru mērķis ir līdz 1992. gada 31. decembrim pakāpeniski izveidot iekšējo tirgu; tā kā iekšējais tirgus aptver tādu teritoriju bez iekšējām robežām, kurā nodrošināta preču, personu, pakalpojumu un kapitāla brīva aprite; tā kā traktoriem noteiktās tehniskās prasības, kas saskaņā ar valstu tiesību aktiem inter alia attiecas uz to gabarītiem un masu, ātruma regulatoriem, piedziņas mehānismu, izvirzīto daļu un riteņu aizsardzību, piekabju bremžu vadību, priekšējiem stikliem un citu stiklojumu, traktora sakabes mehānismiem ar piekabi, obligāto izgatavotāja plākšņu un zīmes atrašanās vietu uz traktora korpusa, kā arī to piestiprināšanas paņēmieniem; tā kā šīs prasības dažādās dalībvalstīs atšķiras; tā kā tāpēc visās dalībvalstīs jāpieņem vienādas prasības vai nu papildus spēkā esošajiem noteikumiem, vai to vietā, lai attiecībā uz visu tipu traktoriem varētu ieviest EEK tipa apstiprināšanas kārtību, uz ko attiecas Padomes 1974. gada 4. marta Direktīva 74/150/EEK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz lauksaimniecības un mežsaimniecības riteņtraktoru tipa apstiprinājumu ( 4 ), kurā jaunākie grozījumi izdarīti ar Direktīvu 82/890/EEK ( 5 ), tā kā jo īpaši attiecībā uz tehniskajām prasībām par priekšējiem stikliem un citu stiklojumu no neplīstošā stikla būtu jāizdara daži grozījumi, ietverot Apvienoto Nāciju Organizācijas Eiropas Ekonomikas komisijas Noteikumus Nr. 43 (“Vienoti noteikumi par neplīstošā stiklojuma un stiklojuma materiālu apstiprināšanu”), kas veido papildpielikumu 1958. gada 20. marta nolīgumam par vienotu mehānisko transportlīdzekļu iekārtu un daļu apstiprināšanas nosacījumu pieņemšanu un šāda apstiprinājuma savstarpēju atzīšanu ( 6 ), IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU.







1. pants

1. “Lauksaimniecībā vai mežsaimniecībā izmantojams traktors” ir jebkurš mehāniskais transportlīdzeklis, kam ir riteņi vai kāpurķēdes un vismaz divas asis un kā galvenā funkcija ir vilcējspēka radīšana, un kas īpaši projektēts, lai vilktu, stumtu, pārvadātu vai darbinātu noteiktus lauksaimniecības vai mežsaimniecības darbarīkus, mehānismus vai piekabes. Tas var būt aprīkots kravu un pasažieru pārvadāšanai.

2. Šī direktīva attiecas tikai uz 1. punktā definētajiem traktoriem ar pneimatiskām riepām un divām asīm, kuru maksimālais projektētais ātrums ir no 6 līdz ►M1 40 km/h ◄ .

2. pants

1. Dalībvalstis nedrīkst atteikties piešķirt EEK tipa apstiprinājumu vai valsts tipa apstiprinājumu traktoram vai atteikties reģistrēt, vai aizliegt pārdot, laist ekspluatācijā vai lietot traktoru, pamatojoties uz:

— gabarītiem un vilces masu,

— ātruma regulatoru un piedziņas mehānismu, izvirzīto daļu un riteņu aizsardzību,

— priekšējiem stikliem un citu stiklojumu,

— traktora un piekabes mehāniskajām sakabēm, ieskaitot vertikālo slodzi sakabes punktā,

— obligāto izgatavotāja plākšņu un zīmju atrašanās vietu uz traktora virsbūves un to stiprinājuma veidu,

— piekabju bremžu vadību,

gadījumos, kad tie atbilst pielikumos noteiktajām prasībām un uz priekšējiem stikliem un citām stikla rūtīm vai mehāniskajām sakabēm ir EEK detaļas tipa apstiprinājuma zīme.

2. Atkāpjoties no 1. punkta noteikumiem, attiecībā uz traktoru izmantošanu saistībā ar vilces masu dalībvalstis var turpināt piemērot valsts noteikumus, kuros jo īpaši atspoguļotas īpašās prasības, kas saistītas ar reljefa īpatnībām to teritorijā, nepārsniedzot I pielikuma 2.2. iedaļā norādīto vilces masu, ciktāl tas nav saistīts ar traktora konstrukcijas izmaiņām vai tipa papildu apstiprināšanu, ko veic valsts.

3. pants

1. Dalībvalstis piešķir EEK detaļas tipa apstiprinājumu visu veidu priekšējiem stikliem vai citām stikla rūtīm un/vai mehāniskajām sakabēm, kuru konstrukcijas un testēšanas prasības atbilst III un/vai IV pielikumā noteiktajām prasībām.

2. Dalībvalsts, kas piešķīrusi EEK detaļas tipa apstiprinājumu, tiktāl, cik vajadzīgs un ja vajadzīgs, sadarbojoties ar citu dalībvalstu kompetentām iestādēm, veic pasākumus, kas vajadzīgi, lai pārbaudītu ražošanas paraugu atbilstību apstiprinātajam tipam. Šīs pārbaudes veic tikai uz vietas.

4. pants

Dalībvalstis par katra tipa priekšējo stiklu vai citām stikla rūtīm, kā arī mehāniskajām sakabēm, ko tās apstiprina saskaņā ar 3. pantu, traktora, priekšējo stiklu vai mehānisko sakabju ražotājam vai tā pilnvarotam pārstāvim izsniedz EEK detaļas tipa apstiprinājuma zīmi, kas atbilst III vai IV pielikumā sniegtajiem paraugiem.

Dalībvalstis veic visus attiecīgos pasākumus, lai novērstu tādu zīmju lietošanu, kuru dēļ iespējams sajaukt aprīkojumu, kam piešķirts detaļas tipa apstiprinājums saskaņā ar 3. pantu, un citu aprīkojumu.

5. pants

1. Dalībvalstis nevar aizliegt laist tirgū priekšējos stiklus un citas stikla rūtis vai mehāniskās sakabes to konstrukcijas īpatnību dēļ, ja uz tām ir EEK detaļas tipa apstiprinājuma zīme.

2. Tomēr dalībvalstis var aizliegt laist tirgū tādus priekšējos stiklus vai mehāniskās sakabes, uz kā ir EEK detaļas tipa apstiprinājuma zīme, bet kas neatbilst apstiprinātajam tipam.

Valsts steidzami informē pārējās dalībvalstis un Komisiju par veiktajiem pasākumiem, precizējot sava lēmuma iemeslus.

6. pants

Katras dalībvalsts kompetentās iestādes pārējo dalībvalstu kompetentajām iestādēm mēneša laikā par visiem apstiprinātajiem un noraidītajiem priekšējo stiklu un mehānisko sakabju tipiem nosūta III vai IV pielikumā dotā parauga detaļas tipa apstiprinājuma sertifikāta kopiju.

7. pants

1. Ja dalībvalsts, kura piešķīrusi EEK detaļas tipa apstiprinājumu, konstatē, ka vairāki priekšējie stikli vai mehāniskās sakabes, uz kā ir viena un tā pati EEK detaļas tipa apstiprinājuma zīme, apstiprinātajam tipam neatbilst, tā veic vajadzīgos pasākumus, lai nodrošinātu, ka ražošanas paraugi atbilst apstiprinātajam tipam. Minētās dalībvalsts kompetentās iestādes par veiktajiem pasākumiem informē pārējo dalībvalstu kompetentās iestādes, kuras vajadzības gadījumā EEK detaļas tipa apstiprinājumu varētu anulēt, ja atkārtoti konstatē nopietnu neatbilstību. Minētās iestādes veic līdzīgus pasākumus, ja citas dalībvalsts kompetentās iestādes tās informējušas par šādu neatbilstību.

2. Dalībvalstu kompetentās iestādes mēneša laikā informē cita citu par visiem EEK detaļas tipa apstiprinājuma anulēšanas gadījumiem un par šāda pasākuma iemesliem.

8. pants

Visos lēmumos, kas pieņemti saskaņā ar šīs direktīvas īstenošanas noteikumiem un ar ko noraida vai anulē priekšējo stiklu vai mehānisko sakabju EEK detaļas tipa apstiprinājumu, aizliedz to laišanu tirgū vai izmantošanu, sīki izklāsta to pamatojumu. Šādus lēmumus paziņo attiecīgajai pusei, to vienlaikus informējot par tiesiskās aizsardzības līdzekļiem, ko tā var izmantot saskaņā ar dalībvalstī spēkā esošajiem tiesību aktiem, un šo tiesiskās aizsardzības līdzekļu izmantošanas termiņiem.

9. pants

Visus grozījumus, kas vajadzīgi, lai pielikumos noteiktās prasības pielāgotu tehnikas attīstībai, pieņem saskaņā ar Direktīvas 74/150/EEK 13. pantā noteikto procedūru.

10. pants

1. Dalībvalstīs stājas spēkā noteikumi, kas vajadzīgi, lai līdz 1989. gada 31. decembrim īstenotu šīs direktīvas prasības. Dalībvalstis par to tūlīt informē Komisiju.

2. Dalībvalstis dara Komisijai zināmus savu tiesību aktu svarīgākos noteikumus, ko tās pieņēmušas jomā, uz kuru attiecas šī direktīva.

11. pants

Šī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.









PIELIKUMU SARAKSTS







I PIELIKUMS: Gabarīti un vilces masa Papildinājums: EEK tipa apstiprinājuma sertifikāta pielikums II PIELIKUMS: Ātruma regulators un piedziņas mehānismu, izvirzīto daļu un riteņu aizsardzība Papildinājums: EEK tipa apstiprinājuma sertifikāta pielikums III A PIELIKUMS: Priekšējais stikls un cits stiklojums – Aprīkojumam noteiktās prasības, definīcijas, detaļas tipa apstiprinājuma pieteikums, detaļas tipa apstiprinājums, marķējums, vispārīgas specifikācijas, testi un ražojumu atbilstība Papildinājums: Detaļas tipa apstiprinājuma zīmju paraugi III B PIELIKUMS: Paziņojums par EEK detaļas tipa apstiprināšanu, EEK detaļas tipa apstiprinājuma noraidījumu, attiecinājumu uz citu tipu vai anulēšanu 1. papildinājums: Rūdīta stikla priekšējie stikli 2. papildinājums: Vienmērīgi rūdīta stikla rūtis, kas nav priekšējie stikli 3. papildinājums: Laminētā stikla priekšējie stikli 4. papildinājums: Laminētā stikla rūtis, kas nav priekšējie stikli 5. papildinājums: Stikla-plastmasas priekšējie stikli 6. papildinājums: Stikla-plastmasas rūtis, kas nav priekšējie stikli 7. papildinājums: Dubultstikli 8. papildinājums: Priekšējo stiklu saraksta saturs III C PIELIKUMS: Vispārīgi testu nosacījumi III D PIELIKUMS: Rūdīta stikla priekšējie stikli III E PIELIKUMS: Vienmērīgi rūdīta stikla rūtis, kas nav priekšējie stikli III F PIELIKUMS: Parastā laminētā stikla priekšējie stikli III G PIELIKUMS: Laminētā stikla rūtis, kas nav priekšējie stikli III H PIELIKUMS: Apstrādāta laminētā stikla priekšējie stikli III I PIELIKUMS: Neplīstošā stikla rūtis ar plastmasas pārklājumu uz iekšējās virsmas III J PIELIKUMS: Stikla-plastmasas priekšējie stikli III K PIELIKUMS: Stikla-plastmasas rūtis, kas nav priekšējie stikli III L PIELIKUMS: Dubultstikli III M PIELIKUMS: Priekšējo stiklu grupēšana detaļas tipa apstiprinājuma testiem III N PIELIKUMS: Segmentu augstuma mērījumi un trieciena punktu atrašanās vietas III O PIELIKUMS: Ražojumu atbilstības pārbaudes III P PIELIKUMS: EEK tipa apstiprinājuma sertifikāta pielikums IV PIELIKUMS: Traktora un piekabes mehāniskā sakabe, sakabes punkta vertikālā noslodze 1. papildinājums: Mehāniskās sakabes detaļu rasējumi 2. papildinājums: Dinamiskā testa metode 3. papildinājums: Statiskā testa metode 4. papildinājums: Detaļas tipa apstiprinājuma zīme 5. papildinājums: EEK detaļas tipa apstiprinājuma sertifikāta paraugs 6. papildinājums: EEK tipa apstiprinājuma piešķiršanas nosacījumi 7. papildinājums: EEK tipa apstiprinājuma sertifikāta pielikums V PIELIKUMS: Obligāto izgatavotāja plākšņu atrašanās vieta, stiprinājums un uzraksti uz traktora virsbūves Papildinājums: EEK tipa apstiprinājuma sertifikāta pielikums VI PIELIKUMS: Piekabes bremžu vadība un traktora un piekabes bremžu savienojums Papildinājums: EEK tipa apstiprinājuma sertifikāta pielikums









I PIELIKUMS

GABARĪTI UN VILCES MASA

1. DEFINĪCIJAS

1.1. “Garums” ir: — traktora garums, ko mēra starp vertikālām plaknēm, kuras ir perpendikulāras traktora garenvirziena asij un iet caur tā visattālākajiem punktiem, izņemot: — — visus spoguļus, — visus iedarbināšanas kloķus, — visas priekšējās vai sānu gabarītu lampas.

1.2. “Platums” ir: — traktora platums, ko mēra starp vertikālām plaknēm, kuras ir paralēlas traktora garenvirziena asij un iet caur tā visattālākajiem punktiem, neņemot vērā: — — nevienu spoguli, — nevienu virzienrādītāju, — nevienu priekšējo vai sānu, vai pakaļējo gabarītgaismas lukturi, nevienu stāvgaismas lukturi, — nekādas traktora svara radītas riepu deformācijas, — nevienu salokāmo sastāvdaļu, piemēram, paceļamus kāpšļus un elastīgus dubļusargus.

1.3. “Augstums” ir: — vertikālais attālums no zemes līdz traktora augstākajam punktam, izņemot antenu. Kad nosaka augstumu, traktoram jābūt — — ar jaunām riepām, kam ir lielākais ražotāja norādītais rites virsmas rādiuss.

1.4. “Pieļaujamā vilces masa” ir masa, ko var pavilkt attiecīgā tipa traktors. To var veidot, piemēram, viena vai vairākas piekabes vai lauksaimniecībā vai mežsaimniecībā izmantojami darbarīki. Atšķirība starp tehniski pieļaujamo vilces masu, ko norāda ražotājs, un atļauto vilces masu noteikta turpmāk 2.2. iedaļā.

1.5. “Vilcējierīce” ir traktora sastāvdaļa, kas paredzēta, lai izveidotu mehānisku savienojumu starp traktoru un tā vilkto transportlīdzekli.

1.6. “Nepiekrauta, darba kārtībā esoša traktora masa (Mt)” ir Direktīvas 74/150/EEK I pielikuma 2.4. iedaļā noteiktā masa.

1.7. Tehniski pieļaujamā vilces masa: — nebremzēta vilces masa, — neatkarīgi bremzēta vilces masa (Padomes Direktīvas 76/432/EEK ( 7 ) I pielikuma 1.12. iedaļā noteiktā masa), — inerciāli bremzēta vilces masa (Padomes Direktīvas 76/432/EEK I pielikuma 1.14. iedaļā noteiktā masa), — ar hidrauliskām vai pneimatiskām bremzēm bremzēta vilces masa: šāda bremzēšana var būt nepārtraukta, daļēji pārtraukta vai neatkarīga ar mehānisko piedziņu, kā noteikts Padomes Direktīvas 76/432/EEK I pielikuma attiecīgi 1.9., 1.10. un 1.11. iedaļā.

2. PRASĪBAS

2.1. Gabarīti

Traktora maksimālie gabarīti ir šādi:

2.1.1. garums : 12 m;

2.1.2. platums : ►M2 2,55 m (neņemot vērā saskarsmē ar zemi esošās riepu daļas izliekumu) ◄ ;

2.1.3. augstums : 4 m.

2.1.4. Mērījumus šo gabarītu pārbaudei izdara šādi: — traktors ir nepiekrauts un darba kārtībā, kā norādīts 1.6. iedaļā, — tas novietots uz līdzenas horizontālas virsmas, — traktors stāv ar izslēgtu motoru, — traktoram ir jaunas riepas ar ražotāja ieteikto gaisa spiedienu, — traktora durvis un logi ir aizvērti, — stūrējamie riteņi ir nostādīti braukšanai taisnā virzienā, — traktoram nav piekabināti nekādi lauksaimniecībā vai mežsaimniecībā izmantojami darbarīki.

2.2. Pieļaujamā vilces masa

2.2.1. Pieļaujamā vilces masa nevar būt lielāka par: 2.2.1.1. ražotāja noteikto tehniski pieļaujamo vilces masu, kas noteikta 1.7. iedaļā, 2.2.1.2. vilces masu, kas vilcējierīcei noteikta saskaņā ar EEK detaļas tipa apstiprinājumu.

2.2.2. Gadījumos, kad dalībvalstis piemēro 2. panta 2. punktu, traktora vilces masa jānorāda tā reģistrācijas sertifikātā.









Papildinājums

PARAUGS









II PIELIKUMS

ĀTRUMA REGULATORS UN PIEDZIŅAS MEHĀNISMU, IZVIRZĪTO DAĻU UN RITEŅU AIZSARDZĪBA

1. ĀTRUMA REGULATORS

1.1. Ja ātruma regulatoru piemontē ražotājs standartkomplektācijā, tad tā montāžai un konstrukcijai jābūt tādai, lai traktors atbilstu Direktīvas 74/152/EEK ( 8 ) prasībām par maksimālo projektēto ātrumu.

2. PIEDZIŅAS MEHĀNISMU, IZVIRZĪTO DAĻU UN RITEŅU AIZSARDZĪBA

2.1. Vispārīgi noteikumi

2.1.1. Traktoru piedziņas mehānismu, izvirzīto daļu un riteņu konstrukcijai, montāžai un aizsardzībai jābūt tādai, lai normālos ekspluatācijas apstākļos nebūtu iespējami nelaimes gadījumi ar cilvēkiem.

2.1.2. Uzskata, ka 2.1.1. iedaļas prasības ir izpildītas, ja ir ievērotas 2.3. iedaļā noteiktās prasības. Risinājumi, kas nav aprakstīti 2.3. iedaļā, pieļaujami ar noteikumu, ka ražotājs iesniedz pierādījumus par to, ka tie atbilst prasībām, kuras ir vismaz līdzvērtīgas 2.3. iedaļas prasībām.

2.1.3. Aizsargierīcēm jābūt stingri piestiprinātām pie traktora. “Stingri piestiprināts” nozīmē, ka šādas ierīces var noņemt tikai ar instrumentiem.

2.1.4. Pārsegi, vāki un apvalki, kas var radīt ievainojumus, ja tos aizcērt, jāizgatavo tā, lai tie nevarētu nejauši aizcirsties (piemēram, ar drošības ierīcēm vai atbilstīgu montāžu vai konstrukciju).

2.1.5. Viena aizsargierīce var aizsargāt vairākas bīstamas vietas. Tomēr gadījumos, kad regulēšanas, apkopes vai radiotraucējumu novēršanas ierīces var ieslēgt tikai tad, kad darbojas motors, un tās piestiprinātas zem kopējas aizsargierīces, jābūt uzstādītām papildu drošības ierīcēm.

2.1.6. Drošības ierīcēm (piemēram, atsperes ieliktņiem vai atlokiem), — lai nodrošinātu viegli noņemamas montāžas sastāvdaļas (piemēram, drošības tapas), — un šādām sastāvdaļām, kas pieder pie — aizsargierīcēm, ko var atvērt bez instrumentiem (piemēram, motora pārsegs), jābūt stingri piestiprinātām pie traktora konstrukcijas vai pie aizsargierīces.

2.2. Definīcijas

2.2.1. “Aizsargierīce” ir ierīce, kas paredzēta aizsardzībai no bīstamām daļām. Šajā direktīvā aizsargierīces ir vairogi, pārsegi un aizsargi. 2.2.1.1. “Vairogs” ir aizsargierīce, kas novietota tieši bīstamās daļas priekšā un kas atsevišķi vai kopā ar citām mašīnas daļām no visām pusēm aizsargā no kontakta ar bīstamo daļu. 2.2.1.2. “Apvalks vai pārsegs” ir aizsargierīce, kas atrodas bīstamās daļas priekšā un kas no pārsegtās puses aizsargā no kontakta ar bīstamo daļu. 2.2.1.3. “Aizsargs” ir aizsargierīce, kas ar sliedi, restēm vai līdzīgu ierīci nodrošina vajadzīgo drošības attālumu, novēršot kontaktu ar bīstamo daļu.

2.2.2. “Bīstama daļa” ir jebkura vieta, kurā traktora kustīgo vai nekustīgo daļu konstrukcijas novietojuma dēļ pastāv iespēja savainoties. Bīstamās daļas ir jo īpaši saspiešanās, bīdes, griešanas, saduršanās, sasišanās, uzķeršanās, ievilkšanas un ieraušanas vietās. 2.2.2.1. “Saspiešanās vieta” ir jebkura bīstama vieta, kurā daļas attiecībā viena pret otru vai nekustīgajām daļām pārvietojas tā, ka var saspiest cilvēkus vai to ķermeņa daļas. 2.2.2.2. “Bīdes vieta” ir jebkura bīstama vieta, kurā daļas cita pret citu vai gar citām daļām pārvietojas tā, ka var saspiest vai pārbīdīt cilvēkus vai to ķermeņa daļas. 2.2.2.3. “Griešanas, saduršanās vai sasišanās vieta” ir jebkura bīstama vieta, kurā kustīgas vai nekustīgas daļas ar asām malām vai asu galu vai neasas daļas var ievainot cilvēku vai tā ķermeņa daļas. 2.2.2.4. “Uzķeršanās vieta” ir jebkura bīstama vieta, kurā izvirzījumi ar asām malām, zobrata zobi, tapas, skrūves un bultskrūves, eļļošanas nipeļi, vārpstas, asu gali un citas daļas, kustas tā, ka var tikt uzķerti vai vilkti cilvēki, to ķermeņa daļas vai apģērbs. 2.2.2.5. “Ievilkšanas vai ieraušanas vieta” ir jebkura bīstama vieta, kuras daļas kustoties šaurā atverē var satvert cilvēkus, to ķermeņa daļas vai apģērbu.

2.2.3. “Sniedzamība” ir maksimālais attālums, ko cilvēki vai to ķermeņa daļas var sasniegt no bīstamās vietas uz augšu, uz apakšu, uz iekšu, virs bīstamās vietas, ap bīstamo vietu vai pāri bīstamajai vietai, neizmantojot nekādu priekšmetu (1. attēls).

2.2.4. “Drošības attālums” ir attālums, kas atbilst sniedzamības vai ķermeņa izmēru un drošības rezerves summai (1. attēls).

2.2.5. “Vadības ierīce” ir ierīce, ko tieši iedarbinot, maina traktora vai ar to saistīto ierīču režīmu vai darbību.

2.3. Drošības attālumi kontakta novēršanai ar bīstamajām daļām

2.3.1. Drošības attālumu mēra no punktiem, ko var sasniegt traktora palaišanas, darbības un pārbaužu laikā, kā arī no zemes. “Darbība un pārbaude” nozīmē vienīgi traktora vadītāja parasti veicamos darbus saskaņā ar ekspluatācijas instrukcijām. Drošības attālumu noteikšanas galvenais princips ir tāds, ka traktoru izmanto tam paredzētajiem mērķiem un ka bīstamo daļu sasniegšanai netiek lietoti nekādi palīglīdzekļi. Drošības attālumi norādīti 2.3.2.1. līdz 2.3.2.5. iedaļā. Konkrētās īpašās vietās vai attiecībā uz konkrētām sastāvdaļām ir paredzētais drošības līmenis, ja traktors atbilst 2.3.2.6. līdz 2.3.2.14. iedaļā noteiktajām prasībām.

2.3.2. Aizsardzība bīstamajās vietās Virzienā uz augšu Kājās stāvošam cilvēkam drošības rezerve virzienā uz augšu ir 2 500 mm (sk. 1. attēlu). 1. attēls 2.3.2.2. Virzienā uz leju, virs bīstamās vietas Drošības rezerve sniedzamībai virs barjeras ir: a = no zemes līdz bīstamajai vietai, b = barjeras vai aizsargierīces augstums, c = horizontālais attālums starp bīstamo vietu un barjeru (sk. 2. attēlu). 2. attēls Attiecībā uz sniedzamību virzienā uz leju un virs bīstamās vietas jāievēro 1. tabulā norādītie drošības attālumi.



(mm) Bīstamās vietas augstums no zemes a Attālums starp barjeru un aizsargierīcib 2 400 2 200 2 000 1 800 1 600 1 400 1 200 1 000 Horizontālais attālums līdz bīstamajai vietai c 2 400 — 100 100 100 100 100 100 100 2 200 — 250 350 400 500 500 600 600 2 000 — — 350 500 600 700 900 1 100 1 800 — — — 600 900 900 1 000 1 100 1 600 — — — 500 900 900 1 000 1 300 1 400 — — — 100 800 900 1 000 1 300 1 200 — — — — 500 900 1 000 1 400 1 000 — — — — 300 900 1 000 1 400 800 — — — — — 600 900 1 300 600 — — — — — — 500 1 200 400 — — — — — — 300 1 200 200 — — — — — — 200 1 100 2.3.2.3. Sniedzamība ap bīstamo vietu Lai ar kādu ķermeņa daļu nesasniegtu bīstamo vietu, jāievēro turpmāk 2. tabulā norādītā minimālā drošības rezerve. Nosakot drošības rezervi, pieņem, ka attiecīgā ķermeņa daļa stingri balstās pret aizsargierīces malu. Uzskata, ka drošības rezerve nav ievērota, ja attiecīgo ķermeņa daļu nevar pavirzīt uz augšu vai uz leju. 2.3.2.4. Sniedzamība cauri un pāri Ja ķermeņa daļu iespējams ielikt atverēs vai izbāzt tām cauri, sasniedzot bīstamās daļas, jāievēro 3. un 4. tabulā norādītie minimālie drošības attālumi. Daļas, kas kustas cita pret citu, vai kustīgas daļas, kas piestiprinātas pie nekustīgām daļām, neuzskata par riska faktoriem ar noteikumu, ka attālums starp tām nepārsniedz 8 mm. a – atveres mazākais izmērs, b – drošības attālums no bīstamās vietas. a – atveres diametrs vai malas garums, b – drošības attālums no bīstamās vietas. 2.3.2.5. Drošības attālumi saspiešanās vietās Saspiešanās vietu neuzskata par ķermeņa daļai bīstamu, ja drošības attālumi nav mazāki, kā norādīts 5. tabulā, un ir nodrošināts, ka tajā nevar iekļūt ķermeņa lielākā daļa, kas ir blakus. 2.3.2.6. Vadības ierīces Par saspiešanās vietu vai bīdes vietu neuzskata atstarpi starp diviem pedāļiem un atverēm, kuras paredzētas vadības ierīcēm. 2.3.2.7. Aizmugurējā trīspunktu sakabe 2.3.2.7.1. Aiz plaknes, kas iet cauri trīspunktu sakabes sistēmas pacēlējstieņu šarnīra asu vidusplaknei, minimālajai drošības rezervei starp kustīgajām daļām katrā punktā vai pacēlējierīces darba gājienā jābūt 25 mm, savukārt pacēlējierīces galējā augšējā un apakšējā stāvoklī – kopā ar 25 mm attālumu – 0,1 n, vai starp bīdes daļām, ar kurām maina leņķi, minimālajam leņķim jābūt 30° (sk. 3. attēlu). Darba gājienu n′, kas galējā augšējā un apakšējā stāvoklī samazināts par 0,1 n, nosaka, kā parādīts 4. attēlā. ►M2 Ja cēlējmehānisms tieši iedarbina apakšējos savienojumus, atskaites plakni nosaka šo savienojumu vertikālās plaknes vidus šķērsgriezums. ◄ ▼M2 3. zīmējums ▼B 4. attēls 2.3.2.7.2. Saskaņā ar ISO 730 standarta 1. daļu attiecībā uz darba gājienu n apakšējā šarnīra sakabes zemākajā stāvoklī A tas nepārsniedz lielumu “14”, savukārt augšējā stāvoklī B to nosaka hidrauliskās ierīces maksimālais darba gājiens. Darba gājiens n′ atbilst darba gājienam n, kas virzienā uz augšu un uz leju samazināts par 0,1 n, un veido vertikālo attālumu starp A′ un B′. 2.3.2.7.3. Turklāt darba gājienā n′ jābūt ievērotai minimālajai drošības rezervei 25 mm starp pacēlējstieni un apkārtējām daļām. 2.3.2.7.4. Uz trīspunktu sakabēm, kuru sakabes ierīces ir tādas, ka, veicot darbarīka piekabināšanu pie traktora, nav nepieciešams, lai būtu klāt darbinieks (piemēram, izmantojot autosakabi), neattiecas 2.3.2.7.3. iedaļas noteikumi. 2.3.2.7.5. Ekspluatācijas instrukcijās jābūt īpašai informācijai par bīstamajām vietām, kas atrodas 2.3.2.7.1. iedaļas pirmajā teikumā precizētās plaknes priekšā. 2.3.2.8. Priekšējā trīspunktu sakabe 2.3.2.8.1. Visā pacēlēja darba gājienā n, izņemot augšējo un apakšējo 0,1 n, minimālajai drošības rezervei starp kustīgajām daļām jābūt 25 mm, un 30° minimālajam leņķim vai 25 mm drošības rezervei, ja, daļām bīdoties citai gar citu, mainās leņķis. Darba gājienu n′, kas galējā augšējā un apakšējā stāvoklī samazināts par 0,1 n, nosaka, kā parādīts turpmāk (sk. arī 4. attēlu). 2.3.2.8.2. Saskaņā ar ISO 8759 standarta 2. daļu attiecībā uz darba gājienu n apakšējā šarnīra sakabes zemākajā stāvoklī A tas nepārsniedz “14”, savukārt augšējā stāvoklī B to nosaka hidrauliskās ierīces maksimālais darba gājiens. Darba gājiens n′ atbilst darba gājienam n, kas virzienā uz augšu un uz leju samazināts par 0,1 n, un veido vertikālo attālumu starp A′ un B′. 2.3.2.8.3. Uz priekšējo trīspunktu sakabju apakšējo šarnīru 250 mm sniedzamības rādiusā no apakšējā šarnīra stiprinājuma vietām pie traktora neattiecas 2.3.2.8.1. iedaļas noteikumi, ja izmanto tādas sakabes ierīces (piemēram, autosakabi), pie kurām, veicot darbarīka piekabināšanu pie traktora, nav nepieciešams, lai būtu klāt cilvēks. Tomēr darba gājienā n′ vienmēr jābūt ievērotai minimālajai drošības rezervei 25 mm ap pacelējstieņiem/cilindriem. 2.3.2.9. Vadītāja sēdeklis un telpa ap to Vadītājam atrodoties sēdus stāvoklī, pie viņa rokām un kājām nedrīkst atrasties saspiešanās vietas vai bīdes vietas. Uzskata, ka šī prasība ir ievērota, ja izpildīti šādi nosacījumi. 2.3.2.9.1. Vadītāja sēdeklis ir tā horizontālās un vertikālās regulēšanas robežas viduspunktā. Vadītāja sniedzamības robežas iedala A un B zonā. Šīs zonas veido sfēru ar centru, kas novirzīts 60 mm uz priekšu un 580 virs vadītāja sēdekļa atskaites punkta (sk. 5. attēlu). A zonu veido sfēra ar diametru 550 mm, savukārt zona B atrodas starp šo sfēru un sfēru ar rādiusu 1 000 mm. 5. attēls 2.3.2.9.2. Pie saspiešanās un bīdes vietām drošības attālums zonā A ir 120 mm un zonā B – 25 mm, saglabājot minimālo leņķi 30° bīdes daļām, kuru dēļ mainās leņķis. 2.3.2.9.3. Zonā A jāņem vērā tikai tās saspiešanās un bīdes vietas, kuras rada daļas, kas kustas ārēja enerģijas avota ietekmē. 2.3.2.9.4. Ja bīstamas vietas rada vadītāja sēdeklim blakus esošas konstrukcijas daļas, starp tām un vadītāja sēdekli jābūt vismaz 25 mm lielam drošības attālumam. Bīstama nav vieta starp sēdekļa atzveltni un tai blakus esošajām konstrukcijas daļām aiz atzveltnes, ja šīs konstrukcijas daļas ir plakanas, bet sēdekļa atzveltne apkārtējā telpā ir noapaļota un bez asām vietām. 2.3.2.10. Pasažiera sēdeklis (ja tāds ir) 2.3.2.10.1. Ja daļas var būt bīstamas kājām, jāparedz drošības ierīces ar pussfēras rādiusu 800 mm no sēdekļa polsterējuma priekšējās malas uz leju. 2.3.2.10.2. Saskaņā ar 2.3.2.9. iedaļu (sk. 6. attēlu) bīstamajām vietām zonā A un zonā B jābūt aizsargātām ar sfēru, kuras centrs atrodas 670 mm virs pasažiera sēdekļa priekšējās malas. 6. attēls 2.3.2.11. Traktori ar sašaurinātu sliedi (traktori, kuru sliedes platums noteikts Direktīvas 87/402/EEK 1. panta otrajā ievilkumā) 2.3.2.11.1. Traktoriem ar sašaurinātu sliedi 2.3.2.9. iedaļā noteiktās prasības neattiecas uz zonu, kas atrodas zem plaknes, kas ir 45° slīpumā pret aizmuguri un braukšanas virzienu, un kas iet caur punktu, kas atrodas 230 mm aiz sēdekļa atskaites punkta (sk. 7. attēlu). Ja šajā zonā ir daudz bīstamu vietu, traktoram jāpiestiprina attiecīgi brīdinājuma uzraksti. 7. attēls 2.3.2.11.2. Uz piekļūšanu vadītāja sēdeklim attiecas Direktīvas 80/720/EEK I pielikuma II.1. un II.2. iedaļa. 2.3.2.11.3. Uz vadības ierīcēm attiecas Direktīvas 80/720/EEK I pielikuma I.6. iedaļa. 2.3.2.11.4. Atskaites plaknes priekšā, kas taisnos leņķos iet caur traktora garenvirziena asi un nenoslogotu pedāli (sajūga un/vai darba bremzes), jābūt aizsardzībai pret ļoti karstām gāzu izplūdes sistēmas sastāvdaļām, ja tās atrodas 300 mm augšējā zonā (700 mm virs zemes) un 150 mm apakšējā zonā (sk. 8. attēlu). No sāniem aizsargājamo telpu ierobežo traktora ārējā konstrukcija un gāzu izplūdes sistēmas ārējā konstrukcija. Ļoti karstām izplūdes sistēmas sastāvdaļām, kas atrodas zem kāpšļa, to vertikālajā projekcijā jābūt pārklātām vai citādi termiski izolētām. 8. attēls 2.3.2.12. Elastīgo hidraulisko šļūteņu novietojums un marķējums 2.3.2.12.1. Elastīgajām hidrauliskajām šļūtenēm jābūt novietotām tā, lai novērstu to mehāniskus un termiskus bojājumus. 2.3.2.12.2. Elastīgajām hidrauliskajām šļūtenēm jābūt precīzi identificējamām, un uz tām jābūt neizdzēšamam marķējumam ar šādu informāciju: — elastīgās šļūtenes ražotāja zīme, — ražošanas datums (izgatavošanas mēnesis un gads), — maksimāli pieļaujamais dinamiskais pārspiediens darba laikā. 2.3.2.12.3. Elastīgajām hidrauliskajām šļūtenēm, kas atrodas vadītāja vai pasažiera sēdekļa tuvumā, jābūt izvietotām vai aizsargātām tā, lai to plīsuma gadījumā netiktu apdraudēti cilvēki. 2.3.2.13. Pagrieziena ass un ass, kas šūpojas Daļām, kas kustas attiecībā cita pret citu vai pret nekustīgajām sastāvdaļām, jābūt aizsargātām, ja tās atrodas 2.3.2.9. un 2.3.2.10. iedaļā noteiktajās vietās. Ja uzmontēti stūres šarnīri, tad abās traktora pusēs jābūt neizdzēšamam un skaidri redzamam marķējumam, kurā ar ilustratīvu zīmi vai vārdiem norādīts, ka atrasties šarnīrpiekares neizsargātajā zonā nav atļauts. Attiecīgām norādēm jābūt ekspluatācijas instrukcijā. 2.3.2.14. Traktoram uzmontētās transmisijas vārpstas Transmisijas vārpstām (piemēram, četru riteņu pilnpiedziņas gadījumā), kas var griezties tikai tad, kad traktors ir kustībā, jābūt aizsargātām, ja tās atrodas 2.3.2.9. un 2.3.2.10. iedaļā noteiktajās vietās. 2.3.2.15. Atstarpes zona ap piedziņas riteņiem 2.3.2.15.1. Riteņu aizsargu atstarpes zonām jāatbilst šādām prasībām. 2.3.2.15.2. “Atstarpes zona” ir telpa ap piedziņas riteņu riepām, kam attiecībā pret transporta līdzekļa citām blakus esošajām daļām jāpaliek brīvai. Ja uz piedziņas riteņiem uzmontētas lielākā izmēra riepas, to atstarpes zonai jāatbilst izmēriem, kas parādīti turpmāk – 9. attēlā un 6. tabulā. 9. attēls



Standarta traktori Traktori ar sašaurinātu sliedi a mm h mm a mm h mm ►M2 40 ◄ 60 15 30 Gadījumos, kad riteņu aizsargus izmanto arī zemes kārtas notīrīšanai no riteņiem, papildus 2.3.2.9. un 2.3.2.10. iedaļā minētajām zonām traktoriem ar sašaurinātu sliedi pieļaujama mazāka atstarpes zona par 9. attēlā un 6. tabulā norādīto.

2.4. Sēdekļa atskaites punkta noteikšanas metode

2.4.1. Vispārīgi norādījumi

Turpmāk aprakstīta sēdekļa atskaites punkta noteikšanas metode un ierīce visu tipu polsterētajiem sēdekļiem.

2.4.2. Definīcijas

Sēdekļa atskaites punkts (SAP):

punkts, kas atrodas 10. attēlā parādītās sēdekļa atskaites punkta noteikšanas ierīces vertikālās garenvirziena plaknes viduspunktā, ierīcei atrodoties uz vadītāja sēdekļa saskaņā ar 2.4.4. un 2.4.6. iedaļu.

Sēdekļa atskaites punktu nosaka attiecībā pret traktoru, un tas nepārvietojas atkarībā no sēdekļa regulēšanas un/vai svārstībām.

2.4.3. Ierīce sēdekļa atskaites punkta noteikšanai

Ierīcei sēdekļa atskaites punkta noteikšanai jāatbilst 10. attēlā parādītajai. Šīs ierīces masa ir 6 ± 1 kg, un tās apakšējai daļai jābūt plakanai un pulētai.

2.4.4. Sēdekļa pozīcija sēdekļa atskaites punkta noteikšanai

Ja sēdekli un tā balstiekārtu var regulēt, tad pirms sēdekļa atskaites punkta noteikšanas sēdekli noregulē šādi:

a) visām pozīcijām – uz priekšu/uz aizmuguri, augstumam un atzveltnes slīpumam – jābūt vidējā pozīcijā. Ja tas nav iespējams, būtu jāizvēlas vidējai pozīcijai tuvākā pozīcija;

b) regulējamai balstiekārtai jābūt iestādītai tā, ka balstiekārta ir vidējā pozīcijā, ar noteikšanas ierīci, kas ir noslogota. Šādā stāvoklī uz atskaites punkta noteikšanas laiku balstiekārtu var mehāniski bloķēt;

c) neregulējamu balstiekārtu var bloķēt vertikālā stāvoklī, to izdara ar noteikšanas ierīci, kas ir noslogota;

d) ja iepriekšminētās pozīcijas neatbilst ražotāja īpašajiem norādījumiem, tie jāievēro tā, lai pozīcija atbilstu 75 kg smagam vadītājam.

NB: Vadītājs, kura svars ir 75 kg, ieņem apmēram tādu pašu vietu uz sēdekļa kā atskaites punkta noteikšanas ierīce, kas noslogota ar 65 kg masu.

2.4.5. Atskaites asis x′, y′ un z′ sēdekļa atskaites punkta noteikšanai

Koordinātas jānosaka šādi:

a) tālākā aizmugurējā stiprinājuma urbuma vieta vienā pusē sēdekļa stiprinājumam;

b) ja šā urbuma ass ir paralēla ierīces grozāmajai asij, to pieņem par y′ asi (virzienā no labās puses uz kreiso attiecībā pret sēdeklī sēdošu vadītāju – sk. 11. attēlu);

c) ja šā urbuma ass ir paralēla vertikālai plaknei, kas iet caur sēdekļa centra līniju, tad par y′ asi pieņem taisnu līniju, kas ir paralēla minētajai grozāmajai asij un iet cauri sēdekļa balsta plaknes krustpunktam ar iepriekš minēto urbuma asi (sk. 12. attēlu);

d) visos pārējos gadījumos y′ asi nosaka pēc parametriem, kas attiecas uz mērāmo sēdekli;

e) x′ un z′ asis nosaka kā vertikālās un horizontālās plaknes krustošanās līniju, kas iet cauri y′, ar vertikālo plakni caur sēdekļa centra līniju. Asis x′ un z′ iet attiecīgi virzienā uz priekšu un uz augšu (sk. 11. un 12. attēlu).

2.4.6. Sēdekļa atskaites punkta noteikšanas metode

Sēdekļa atskaites punkta noteikšanai izmanto 10. attēlā parādīto ierīci, un to dara šādi:

a) lai būtu vieglāk ierīces pareizi novietot, sēdekli pārklāj ar auduma gabalu;

b) ierīci novieto uz sēdekļa polsterējuma (bez papildu masas), pastumjot to uz aizmuguri līdz atzveltnei;

c) pievieno papildu atsvarus, palielinot ierīces kopējo masu no 6 ± 1 kg līdz 26 ± 1 kg. Vertikālā spēka centram jābūt 40 mm pirms sēdekļa atskaites punkta atzīmes uz ierīces horizontālās daļas (sk. 10. attēlu);

d) ierīcei sēdekļa atskaites punktā divreiz pieliek apmēram 100 N lielu horizontālu spēku, kā parādīts 10. attēlā;

e) uzliek pārējos atsvarus, lai palielinātu ierīces kopējo masu no 26 ± 1 kg līdz 65 ± 1 kg. Pievienoto atsvaru radītā vertikālā spēka centram jābūt 40 mm pirms sēdekļa atskaites punkta atzīmes uz ierīces horizontālās daļas (sk. 10. attēlu);

f) sēdeklim abās pusēs divās vertikālās plaknēs, kas ir vienādā attālumā no sēdekļa garenvirziena viduslīnijas, šo plakņu krustošanās punktu 2.4.5. iedaļā noteiktās koordinātas uz asīm, kuras novilktas caur sēdekļa atskaites punktu, kas noteikts ar ierīci, jāizmēra ar precizitāti ± 1 mm. Divās plaknēs veikto mērījumu vidējās aritmētiskās vērtības reģistrē kā sēdekļa atskaites punkta koordinātas;

g) nosacījumus, kas izriet no noteikšanas metodes un kas atšķiras no šajā pielikumā noteiktās kārtības, vai kas var radīt kļūdainus rezultātus, var minēt kā kļūdu iespējamu cēloni.

10. attēls

Sēdekļa atskaites punkta noteikšanas ierīce

11. attēls

Sēdekļa atskaites punkta atskaites asu noteikšana

(stiprinājuma urbuma ass paralēla atzveltnes šarnīra asij)

12. attēls

Sēdekļa atskaites punkta triju atskaites asu noteikšana

(stiprinājuma urbuma ass paralēla vertikālajai plaknei, kas iet caur sēdekļa viduslīniju)









Papildinājums

PARAUGS









III A PIELIKUMS

PRIEKŠĒJAIS STIKLS UN CITS STIKLOJUMS

APRĪKOJUMAM NOTEIKTĀS PRASĪBAS, DEFINĪCIJAS, DETAĻAS TIPA APSTIPRINĀJUMA PIETEIKUMS, DETAĻAS TIPA APSTIPRINĀJUMS, MARĶĒJUMS, VISPĀRĪGAS SPECIFIKĀCIJAS, TESTI UN RAŽOJUMU ATBILSTĪBA

1. APRĪKOJUMAM NOTEIKTĀS PRASĪBAS

1.1. Lauksaimniecības un mežsaimniecības traktori pēc ražotāja izvēles var būt aprīkoti ar: 1.1.1. priekšējiem stikliem un citām stikla rūtīm, uz ko attiecas šā pielikuma noteikumi; 1.1.2. priekšējiem stikliem, uz ko attiecas šajā pielikumā noteiktās prasības stikla rūtīm, kas nav priekšējie stikli, izņemot šīs direktīvas III C pielikuma 9.1.4.2. iedaļas prasības (stikla rūtis, kurām redzamās gaismas caurlaidība ir mazāka nekā 70 %).

2. DEFINĪCIJAS

Šajā direktīvā:

2.1. “rūdīta stikla rūts” ir stikla rūts, ko veido vienslāņa stikls, kas īpaši apstrādāts, lai palielinātu tā mehānisko stiprību un lai būtu paredzams, kādas lauskas radīsies, stiklam saplīstot;

2.2. “laminēta stikla rūts” ir stikla rūts, ko veido divi vai vairāki stikla slāņi, kas savienoti ar vienu vai vairākiem plastmasas starpslāņiem; tā var būt: 2.2.1. “parasta” – ja neviens no tās stikla slāņiem nav apstrādāts, vai 2.2.2. “apstrādāta” – ja vismaz viens tās stikla slānis ir īpaši apstrādāts, lai palielinātu mehānisko stiprību un lai būtu paredzams, kādas lauskas radīsies, stiklam saplīstot;

2.3. “neplīstošā stikla rūts, kas pārklāta ar plastmasu” ir 2.1. vai 2.2. iedaļā definētā stikla rūts ar plastmasas slāni uz tās iekšējās virsmas;

2.4. “stikla-plastmasas neplīstošā rūts” ir tāda rūts no laminētā stikla, kam ir viens stikla slānis un viens vai vairāki plastmasas slāņi, no kuriem vismaz viens plastmasas slānis ir starpslānis. Plastmasas slānis, kad stiklojums uzstādīts traktoram, ir iekšpusē;

2.5. “priekšējo stiklu grupa” ir grupa dažādu izmēru un formu priekšējo stiklu, kam pārbauda mehāniskās īpašības, to, kādā veidā tie saplīst, un videsizturību; 2.5.1. “plakans priekšējais stikls” ir priekšējais stikls bez nominālā izliekuma, kas pārsniedz 10 mm uz vienu metru garuma; 2.5.2. “izliekts priekšējais stikls” ir priekšējais stikls ar nominālo izliekumu, kas pārsniedz 10 mm uz vienu metru garuma;

2.6. “dubultlogs” ir divas rūtis, ko traktoram uzstāda atsevišķi vienā atverē;

2.7. “dubultstikls” ir vienība, ko veido divas rūtis, kuras rūpnīcā samontētas pastāvīgi kopā un starp kurām ir vienāda platuma sprauga; 2.7.1. “simetrisks dubultstikls” ir dubultstikls, kā abas rūtis ir no viena un tā paša veida stikla (rūdīta vai laminēta u.c. stikla) un ar vienādiem galvenajiem parametriem un sekundārajiem parametriem; 2.7.2. “asimetrisks dubultstikls” ir dubultstikls, kā abas rūtis ir no dažādu veidu stikla (rūdīta vai laminēta u.c. stikla) ar dažādiem galvenajiem parametriem un/vai sekundārajiem parametriem;

2.8. “galvenais parametrs” ir parametrs, kas ievērojami ietekmē attiecīgās stikla rūts optiskās un/vai mehāniskās īpašības, zināmā mērā ietekmējot stikla rūts funkciju traktorā. Šis jēdziens aptver arī tirdzniecības nosaukumu vai preču zīmi;

2.9. “sekundārais parametrs” ir parametrs, kas zināmā mērā nosaka stikla rūts optiskās un/vai mehāniskās īpašības, būtiski ietekmējot stikla rūts funkciju traktorā. Šādu modifikāciju apjomu novērtē saistībā ar nelabvēlīgas ietekmes rādītājiem;

2.10. “nelabvēlīgas ietekmes rādītāji” aptver katra tāda sekundārā parametra divpakāpju novērtējuma sistēmu, kura variācijas novēro praksē. Ja rādītāju “1” nomaina ar rādītāju “2”, tas liecina par vajadzību veikt papildu testus;

2.11. “priekšējā stikla izklājuma virsma” ir minimālais stikla taisnstūrveida laukums, no kā var ražot priekšējo stiklu;

2.12. “priekšējā stikla slīpuma leņķis” ir leņķis starp vertikāli un taisni, kas iet caur priekšējā stikla augšējo un apakšējo malu, šīm abām līnijām atrodoties vertikālā plaknē, kura iet caur traktora garenvirziena asi. 2.12.1. Slīpuma leņķi mēra nenoslogotam traktoram, kas novietots līdzenā vietā. 2.12.2. Traktorus, kas aprīkoti ar hidropneimatisko, hidraulisko vai pneimatisko piekari vai ar ierīci atstarpes ar zemi automātiskai regulēšanai atkarībā no slodzes, pārbauda parastos ekspluatācijas apstākļos, ko norādījis ražotājs;

2.13. “segmenta augstums h” ir maksimālais attālums, ko mēra taisnos leņķos pret stikla rūti un kas atdala rūts iekšējo virsmu no plaknes, kura iet caur rūts malām (sk. 1. attēlu III N pielikumā);

2.14. “stikla rūts tips” aptver 2.1. līdz 2.4. iedaļā definētās stikla rūtis, kas neuzrāda nekādas būtiskas atšķirības jo īpaši attiecībā uz III D līdz III L pielikumā minētajiem galvenajiem un sekundārajiem parametriem. 2.14.1. Lai gan galveno parametru izmaiņas nozīmē, ka ražojumam ir cits tips, atzīst, ka dažos gadījumos formas un izmēra maiņu dēļ nav jāveic visi testi. Dažiem testiem, kas aprakstīti pielikumos, stikla rūtis var sagrupēt kopā, ja ir acīmredzams, ka to galvenie parametri ir līdzīgi. 2.14.2. Uzskata, ka stikla rūtīm ir viens un tas pats tips, ja tās atšķiras tikai pēc sekundārajiem parametriem; tomēr var veikt dažus šādu rūšu paraugu testus, ja to veikšana skaidri paredzēta testu nosacījumos;

2.15. “izliekuma rādiuss r” ir priekšējā stikla loka mazākā rādiusa aptuvenā vērtība, ko mēra tā maksimālā izliekuma vietā.

3. DETAĻAS TIPA APSTIPRINĀJUMA PIETEIKUMS

3.1. EEK detaļas tipa apstiprinājuma pieteikumu par katru neplīstošā stikla rūts tipu atsevišķi iesniedz neplīstošā stikla rūšu ražotājs vai tā pienācīgi pilnvarots pārstāvis. Pieteikumu var iesniegt tikai vienā dalībvalstī.

3.2. Pieteikumam par katru neplīstošā stikla rūts tipu pievieno turpmāk minētos dokumentus trīs eksemplāros un šādu informāciju: 3.2.1. tehnisko aprakstu, kurā aptver visus galvenos un sekundāros parametrus; un 3.2.1.1. par visiem stikliem, kas nav priekšējie stikli, rasējumus, kā formāts nepārsniedz A4 vai kas salocīti līdz šā formāta izmēriem un kur atspoguļots: — maksimālais laukums, — mazākais leņķis, ko veido stikla rūts divas blakusesošas malas, un — attiecīgā gadījumā segmenta maksimālais augstums; 3.2.1.2. par priekšējiem stikliem: 3.2.1.2.1. sarakstu, kur ietverti priekšējo stiklu tipi, kuriem lūdz piešķirt detaļas tipa apstiprinājumu, norādot traktoru ražotāja nosaukumu un traktoru tipu(-us); 3.2.1.2.2. priekšējo stiklu un to montāžas rasējumus mērogā 1:10 un diagrammas, kur pietiekami sīki parādīts: 3.2.1.2.2.1. priekšējā stikla novietojums attiecībā pret punktu R, kas definēts Padomes 1974. gada 25. jūnija Direktīvas 74/347/EEK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz lauksaimniecības un mežsaimniecības riteņtraktoru redzamības lauku un priekšējā stikla tīrītājiem pielikuma “Redzamības lauks” 1.2. iedaļā; 3.2.1.2.2.2. priekšējā stikla slīpuma leņķis; 3.2.1.2.2.2. sēdekļa atzveltnes slīpuma leņķis; 3.2.1.2.2.3. tās zonas novietojums un lielums, kurā pārbaudītas optiskās īpašības, un vajadzības gadījumā laukums, kur veikta diferencēta rūdīšana; 3.2.1.2.2.4. priekšējā stikla izklājuma laukums; 3.2.1.2.2.5. priekšējā stikla segmenta maksimālais augstums; un 3.2.1.2.2.6. priekšējā stikla izliekuma rādiuss (izmanto tikai priekšējo stiklu grupēšanai); 3.2.1.3. par dubultstikliem – rasējumus, kā formāts nepārsniedz A4 vai kas salocīti līdz šā formāta izmēriem, un papildus 3.2.1.1. iedaļā minētajai informācijai šādu informāciju: — katras dubultstiklojuma rūts tips, — savienojuma veids (organiskie, stikla-stikla vai stikla-metāla), — atstarpes nominālais lielums starp abām stikla rūtīm.

3.3. Turklāt pretendentam jāiesniedz pietiekams skaits gatavu attiecīgo tipu stikla rūšu testam izmantojamu gabalu un testa paraugu, ko nosaka pēc vienošanās ar tehnisko dienestu, kas veic testus.

3.4. Atbildīgajai iestādei pirms detaļas tipa apstiprinājuma piešķiršanas jāpārbauda, vai ir paredzēti un vai tiek veikti pasākumi, kas garantē ražojumu atbilstības efektīvu kontroli.

4. MARĶĒJUMS

4.1. Uz katras neplīstošā stikla rūts, ieskaitot paraugus un testam izmantojamos šādas rūts gabalus, kas iesniegti detaļas tipa apstiprināšanai, jābūt ražotāja tirdzniecības nosaukumam vai preču zīmei. Marķējumam jābūt skaidri salasāmam un neizdzēšamam.

5. DETAĻAS TIPA APSTIPRINĀJUMS

5.1. Ja detaļas tipa apstiprināšanai iesniegtie paraugi atbilst turpmāko 5. līdz 7. iedaļu prasībām, tad attiecīgā tipa neplīstošā stikla rūtīm piešķir apstiprinājumu.

5.2. Detaļas tipa apstiprinājuma numuru piešķir katram III E, III G, III K un III L pielikumā definētajam tipam vai – priekšējo stiklu gadījumā – visām apstiprinātajām grupām. Tā pirmie divi cipari (pašlaik 00 šai direktīvai sākotnējā veidā) norāda grozījumu skaitu, ietverot jaunākos būtiskākos tehniskos grozījumus, kas šajā direktīvā izdarīti apstiprinājuma izsniegšanas laikā. Dalībvalsts nedrīkst piešķirt vienu un to pašu numuru dažādiem neplīstošā stikla rūšu tipiem vai grupām.

5.3. Neplīstošā stikla rūšu detaļas tipa apstiprinājumu, apstiprinājuma attiecinājumu uz citu tipu vai apstiprinājuma noraidījumu saskaņā ar šo direktīvu dalībvalstīm dara zināmu ar paziņojumu, ko sagatavo pēc šīs direktīvas III B pielikumā un tā papildinājumos sniegtā parauga. 5.3.1. Attiecībā uz priekšējiem stikliem EEK detaļas tipa apstiprinājumam jāpievieno dokuments, kurā uzskaitīti visi apstiprinātās grupas priekšējo stiklu tipi, saskaņā ar III B pielikuma 8. papildinājumu norādot grupas parametrus.

5.4. Papildus 4.1. iedaļā precizētajam marķējumam visām neplīstošā stikla rūtīm un dubultstiklojumam, kas atbilst saskaņā ar šo direktīvu apstiprinātam tipam, jābūt piestiprinātai skaidri redzamai EEK detaļas tipa apstiprinājuma zīmei. Pie visām dubultstiklojuma rūtīm var piestiprināt arī jebkādu īpašu detaļas tipa apstiprinājuma zīmi. Detaļas tipa apstiprinājuma zīmi veido: 5.4.1. taisnstūris, kurā ir mazais burts “e”, aiz tā ir tās dalībvalsts kods, kura piešķīrusi tipa apstiprinājumu ( 9 ); 5.4.2. tipa apstiprinājuma numurs 5.4.1. iedaļā minētā taisnstūra labajā pusē.

5.5. Blakus iepriekšminētajai EEK tipa apstiprinājuma zīmei piestiprina šādus papildu simbolus: 5.5.1. priekšējiem stikliem: I : rūdītam stiklam (I/P, ja tas ir ar pārklājumu) ( 10 ), II : parastam laminētam stiklam (II/P, ja tas ir ar pārklājumu) (10) , III : apstrādātam laminētam stiklam (III/P, ja tas ir ar pārklājumu) (10) , IV : stikla-plastmasas stiklojumam; 5.5.2. V : stikla rūtīm, kas nav priekšējie stikli un uz ko attiecas III C pielikuma 9.1.4.2. iedaļas noteikumi; 5.5.3. VI : dubultstikliem; 5.5.4. T : priekšējiem stikliem, kas atbilst prasībām, kuras noteiktas stikla rūtīm, izņemot prasības, kas izriet no šīs direktīvas III C pielikuma 9.1.4.2. iedaļas noteikumiem (stikla rūtis, kurām redzamās gaismas caurlaidība ir mazāka nekā 70 %). Tomēr priekšējos stiklus, kas atbilst citām stikla rūtīm noteiktajām prasībām, ar simbolu “T” var marķēt tikai pēc šīs direktīvas III G pielikuma 3.3.2. iedaļā minētā testa ar galvas formas atsvaru, kritiena augstumam esot 4,0 m + 25/- 0 mm.

5.6. EEK detaļas tipa apstiprinājuma zīmei un simbolam jābūt skaidri salasāmam un neizdzēšamam.

5.7. Šā pielikuma I papildinājumā doti detaļas tipa apstiprinājuma zīmes paraugi.

6. VISPĀRĪGAS PRASĪBAS

6.1. Visu stikla rūšu kvalitātei, jo īpaši tādu rūšu kvalitātei, kuras izmanto priekšējo stiklu ražošanai, jābūt tādai, lai, stiklam saplīstot lauskās, samazinātu iespējamību gūt miesas bojājumus. Stiklam jābūt pietiekami izturīgam, notiekot parastam satiksmes negadījumam, kā arī noturīgam pret atmosfēras apstākļu un temperatūras ietekmi, ķīmisko vielu iedarbību, degšanu un noberšanos.

6.2. Neplīstošajiem stikliem turklāt jābūt arī pietiekami caurspīdīgiem, tie nedrīkst radīt caur priekšējo stiklu redzamo objektu optiskas deformācijas, un tie nedrīkst būt par iemeslu tam, ka nevar atšķirt ceļazīmēs un signālos lietotās krāsas. Saplīstot priekšējam stiklam, vadītājam jāspēj pietiekami skaidri saskatīt ceļu, jāspēj bremzēt un droši apturēt traktoru.

7. ĪPAŠAS PRASĪBAS

Visu veidu neplīstošā stikla tipiem atkarībā no kategorijas, pie kā tie pieder, jāatbilst šādām īpašām prasībām:

7.1. priekšējiem stikliem no rūdīta stikla – prasībām, kas ietvertas III D pielikumā;

7.2. vienmērīgi rūdītām stikla rūtīm, kas nav priekšējie stikli – prasībām, kas ietvertas III E pielikumā;

7.3. priekšējiem stikliem no parastā laminētā stikla – prasībām, kas ietvertas III F pielikumā;

7.4. parasta laminētā stikla rūtīm, kas nav priekšējie stikli – prasībām, kas ietvertas III G pielikumā;

7.5. priekšējiem stikliem no apstrādāta laminētā stikla – prasībām, kas ietvertas III H pielikumā;

7.6. neplīstošā stikla rūtīm, kas pārklātas ar plastmasu – papildus attiecīgajām iepriekš minētajām prasībām arī prasībām, kas ietvertas III I pielikumā;

7.7. stikla-plastmasas priekšējiem stikliem – prasībām, kas ietvertas III J pielikumā;

7.8. stikla-plastmasas rūtīm, kas nav priekšējie stikli – prasībām, kas ietvertas III K pielikumā;

7.9. dubultstikliem – prasībām, kas ietvertas III L pielikumā.

8. TESTI

8.1. Noteikti šādi testi. 8.1.1. Saplīšanas tests Šā testa mērķis ir: 8.1.1.1. pārbaudīt, vai lauskas un šķembas, kas rodas, saplīstot stikla rūtij, ir tādas, ka iespējamība ar tām savainoties ir minimāla, un 8.1.1.2. pārbaudīt, kāda caurredzamība saglabājusies priekšējiem stikliem pēc saplīšanas. 8.1.2. Mehāniskās stiprības testi 8.1.2.1. Lodes trieciena tests Šo testu veic divos veidos – ar 227 g smagu lodi un 2 260 g smagu lodi. 8.1.2.1.1. Tests ar 227 g smagu lodi: šā testa mērķis ir novērtēt laminētā stikla starpslāņa adhēziju un vienmērīgi rūdīta stikla mehānisko stiprību. 8.1.2.1.2. Tests ar 2 260 g smagu lodi: šā testa mērķis ir novērtēt laminētā stikla izturību pret lodes triecienu. 8.1.2.2. Galvas formas atsvara tests Šā testa mērķis ir pārbaudīt stikla rūts atbilstību prasībām, kas attiecas uz miesas bojājumu ierobežošanu gadījumā, ja ar galvu triecas pret priekšējo stiklu, citām laminētā stikla-plastmasas rūtīm, kā arī pret dubultstikliem, kas izmantoti sānu logiem. 8.1.3. Videsizturība 8.1.3.1. Noberšanās tests Šā testa mērķis ir pārbaudīt, vai neplīstošā stikla rūts izturība pret noberšanos nepārsniedz noteiktu vērtību. 8.1.3.2. Karstumizturības tests Šā testa mērķis ir pārbaudīt, vai laminētā stikla un stikla-plastmasas rūts starpslānī paaugstinātā temperatūrā ilgākā laikā neveidojas burbuļi. 8.1.3.3. Izturības pret jonizējošo starojumu tests Šā testa mērķis ir noteikt, vai nesamazinās laminētā stikla, stikla-plastmasas vai ar plastmasu pārklātu rūšu gaismas caurlaidība un vai stiklojums maina krāsu vai izbalē, ja to ilgstoši pakļauj jonizējošā starojuma iedarbībai. 8.1.3.4. Mitrumizturības tests Šā testa mērķis ir noteikt, vai būtiski nepasliktinās laminētā stikla, stikla-plastmasas vai ar plastmasu pārklātas stikla rūts kvalitāte, to ilgstoši pakļaujot atmosfēras mitruma iedarbībai. 8.1.3.5. Izturības pret mainīgu temperatūru tests Šā testa mērķis ir noteikt, vai būtiski nepasliktinās 2.3. un 2.4. iedaļā definēto neplīstošā stikla rūšu ražošanai izmantojamās(-o) plastmasas(-u) kvalitāte, tos ilgstoši pakļaujot augstas un zemas temperatūras iedarbībai. 8.1.4. Optiskās īpašības 8.1.4.1. Gaismas caurlaidības tests Šā testa mērķis ir noteikt, vai neplīstošā stikla rūšu redzamās gaismas caurlaidība nepārsniedz noteiktu vērtību. 8.1.4.2. Optiskās deformācijas tests Šā testa mērķis ir pārbaudīt, vai, skatoties caur priekšējo stiklu, objektu deformācija nav tik liela, ka tā varētu radīt apjukumu vadītājam. 8.1.4.3. Sekundārā attēla nobīdes tests Šā testa mērķis ir pārbaudīt, vai sekundārā attēla leņķiskā nobīde no īstā attēla nepārsniedz noteiktu vērtību. 8.1.4.4. Krāsu izšķiršanas tests Šā testa mērķis ir pārbaudīt, vai nepastāv iespēja, skatoties caur priekšējo stiklu, neizšķirt krāsas. 8.1.5. Ugunsizturības tests Šā testa mērķis ir pārbaudīt, vai 2.3. un 2.4. iedaļā definēto neplīstošā stikla rūšu iekšējā virsma ir pietiekami lēni degoša. 8.1.6. Izturības pret ķīmisko vielu iedarbību tests Šā testa mērķis ir pārbaudīt, vai 2.3. un 2.4. iedaļā definēto neplīstošā stikla rūšu iekšējā virsma ir pietiekami izturīga un nebojājas ķīmisko vielu iedarbībā, kas var atrasties vai tikt izmantotas traktorā (piemēram, mazgāšanas līdzekļi).

8.2. Testi, kas noteikti 2.1. līdz 2.4. iedaļā definēto kategoriju stikla rūtīm 8.2.1. Neplīstošā stikla rūtīm veic testus, kas uzskaitīti šajā tabulā:



PRIEKŠĒJIE STIKLI PĀRĒJĀS STIKLA RŪTIS rūdīta stikla parasta laminētā stikla rūdīta laminētā stikla stikla-plastmasas rūdīta stikla laminētā stikla stikla-plastmasas I I/P II II/P III III/P IV Saplīšanas tests D/2 D/2 — — H/4 H/4 — E/2 — — Mehāniskās stiprības testi: – ar 227 g smagu lodi — — F/4.3. F/4.3. F/4.3. F/4.3. F/4.3. E/3.1. G/4 G/4 – ar 2 269 g smagu lodi — — F/4.2. F/4.2. F/4.2. F/4.2. — — — — Tests ar galvas formas atsvaru (1) D/3 D/3 F/3 F/3 F/3 F/3 J/3 — G/3 (3) K/3 (3) Noberšanās testi: – ārējās virsmas — — F/5.1. F/5.1. F/5.1. F/5.1. F/5.1. — F/5.1. F/5.1. – iekšējās virsmas — I/2 — I/2 — I/2 I/2 I/2 (2) I/2 (2) I/2 Karstum-izturības tests — — C/5 C/5 C/5 C/5 C/5 — C/5 C/5 Izturības pret jonizējošo starojumu tests — C/6 C/6 C/6 C/6 C/6 C/6 — C/6 C/6 Mitrum-izturības tests — C/7 C/7 C/7 C/7 C/7 C/7 C/7 (2) C/7 C/7 Gaismas caurlaidības tests C/9.1. C/9.1. C/9.1. C/9.1. C/9.1. C/9.1. C/9.1. C/9.1. C/9.1. C/9.1. Optiskās deformācijas tests C/9.2. C/9.2. C/9.2. C/9.2. C/9.2. C/9.2. C/9.2. — — — Sekundārā attēla nobīdes tests C/9.3. C/9.3. C/9.3. C/9.3. C/9.3. C/9.3. C/9.3. — — — Krāsu izšķiršanas tests C/9.4. C/9.4. C/9.4. C/9.4. C/9.4. C/9.4. C/9.4. — — — Izturības pret mainīgu temperatūru tests — C/8 — C/8 — C/8 C/8 C/8 (2) C/8 (2) C/8 Uguns-izturības tests — C/10 — C/10 — C/10 C/10 C/10 (2) C/10 (2) C/10 Izturības pret ķīmisko vielu iedarbību tests — C/11 — C/11 — C/11 C/11 C/11 (2) C/11 (2) C/11 (1) Turklāt šis tests saskaņā ar L pielikuma 3. iedaļu jāveic arī dubultstikliem. (2) Ja no iekšpuses ir plastmasas pārklājums. (3) Šis tests jāveic, kritiena augstumam esot 4 m + 25/-0 mm; savukārt, ja rūtis izmantotas kā traktora priekšējie stikli, tad 1,5 m + 25/-0 mm. NB: Tāda norāde kā K 3/3 tabulā nozīmē, ka attiecīgais tests un atbilstības prasības aprakstītas III K pielikuma 3. iedaļā. 8.2.2. Neplīstošā stikla rūtij piešķir detaļas tipa apstiprinājumu, ja tā atbilst visām prasībām, kas noteiktas attiecīgajos noteikumos, kuri norādīti iepriekšējā tabulā.

9. NEPLĪSTOŠĀ STIKLA TIPA APSTIPRINĀJUMA GROZĪŠANA VAI ATTIECINĀŠANA UZ CITU TIPU

9.1. Par visām neplīstošā stikla rūšu izmaiņām vai – priekšējo stiklu gadījumā – par visiem priekšējiem stikliem, kas pievienoti grupai, jāpaziņo administratīvajai iestādei, kas apstiprinājusi neplīstošā stikla rūts tipu. Šī iestāde var vai nu: 9.1.1. atzīt, ka izdarītajām izmaiņām nevarētu būt vērā ņemama negatīva ietekme un – priekšējo stiklu gadījumā – to jaunais tips atbilst apstiprinātajai priekšējo stiklu grupai, un pēc visiem rādītājiem neplīstošā stikla rūts atbilst noteiktajām prasībām, vai 9.1.2. no tehniskā dienesta, kas ir atbildīgs par testu veikšanu, pieprasīt papildu ziņojumu par testiem.

9.2. Paziņošana 9.2.1. Par detaļas tipa apstiprināšanu, apstiprinājuma noraidījumu vai attiecināšanu uz citu tipu dalībvalstīm ziņo saskaņā ar 5.3. iedaļā precizēto procedūru. 9.2.2. Kompetentajai iestādei, kas piešķīrusi detaļas tipa apstiprinājuma attiecinājumu uz citu tipu, katrā paziņojumā par attiecinājumu uz citu tipu jānorāda paziņojuma numurs.

10. RAŽOŠANAS ATBILSTĪBA

10.1. Stiklojumam no neplīstošā stikla, kam saskaņā ar šo un nākamajiem pielikumiem piešķirts tipa apstiprinājums, jābūt izgatavotam tā, lai tas atbilstu apstiprinātajam tipam un 6., 7. un 8. iedaļā izklāstītajām prasībām.

10.2. Lai pārbaudītu, vai 10.1. iedaļas prasības ir ievērotas, jāveic pastāvīgas ražojumu pārbaudes.

10.3. Detaļas tipa apstiprinājuma saņēmējam: 10.3.1. jānodrošina ražojumu kvalitātes kontroles pasākumi; 10.3.2. jābūt pieejamām iekārtām, kas vajadzīgas katra apstiprinātā tipa ražojumu atbilstības pārbaudēm; 10.3.3. jāreģistrē dati par testu rezultātiem un jāsagatavo papildu dokumenti ( 11 ), kuru glabāšanas ilgums jānosaka, vienojoties ar administratīvo iestādi; 10.3.4. jāanalizē visos testos iegūtie rezultāti, lai pārbaudītu un nodrošinātu ražojumu parametru vienveidību, nosakot pieļaujamās atšķirības rūpnieciskajā ražošanā; 10.3.5. jānodrošina, lai katram ražojuma tipam veiktu vismaz III O pielikumā noteiktos testus; un 10.3.6. jānodrošina, lai gadījumos, kad paraugiem vai testam izmantojamajiem attiecīgo detaļu gabaliem testos konstatē neatbilstību attiecīgajam tipam, ņemtu papildu paraugus un veiktu tiem testus. Jāveic visi pasākumi, kas vajadzīgi, lai atjaunotu konkrētā ražojumu veida atbilstību apstiprinātajam tipam.

10.4. Kompetentā iestāde jebkurā laikā var pārbaudīt metodes, kas piemērojamas, lai pārbaudītu katra ražojuma atbilstību (sk. III O pielikuma 1.3. iedaļu). 10.4.1. Katras inspekcijas laikā jāuzrāda inspektoram testu dati un ražošanas uzskaites dati. 10.4.2. Inspektors var ņemt paraugus izlases veidā testu veikšanai ražotāja laboratorijā. Paraugu obligāto skaitu nosaka, ņemot vērā paša ražotāja veikto pārbaužu rezultātus. 10.4.3. Konstatējot, ka ražojumu kvalitāte ir neapmierinoša, vai, ja ir jāapliecina saskaņā ar 10.4.2. iedaļu veikto testu rezultātu derīgums, inspektors var ņemt paraugus nosūtīšanai tehniskajam dienestam, kas veicis detaļas tipa apstiprināšanas testus. 10.4.4. Atbildīgā iestāde var veikt visus šajā direktīvā paredzētos testus. 10.4.5. Gadā parasti veic divas inspekcijas. Ja šo inspekciju laikā konstatē neapmierinošus rezultātus, tad kompetentajai iestādei jānodrošina, lai, cik iespējams ātri, veiktu visus pasākumus ražojumu atbilstības atjaunošanai.

11. SANKCIJAS PAR RAŽOJUMU NEATBILSTĪBU

11.1. Detaļas tipa apstiprinājumu, kas piešķirts neplīstošā stikla rūts tipam saskaņā ar šo direktīvu, var anulēt gadījumos, kad nav ievērotas 10.1. iedaļā noteiktās prasības.

11.2. Ja dalībvalsts anulē tipa apstiprinājumu, ko tā iepriekš piešķīrusi, tai par to tūlīt jāpaziņo pārējām dalībvalstīm, nosūtot detaļas tipa apstiprinājuma sertifikāta kopiju, uz kuras sertifikāta apakšā drukātiem burtiem ir uzraksts “DETAĻAS TIPA APSTIPRINĀJUMS ANULĒTS”, kā arī datums un paraksts.

12. RAŽOŠANAS GALĪGA IZBEIGŠANA

Ja detaļas tipa apstiprinājuma saņēmējs galīgi izbeidz kāda tipa neplīstošā stikla rūšu ražošanu, kurš apstiprināts saskaņā ar šo direktīvu, viņam par to jāinformē iestāde, kas piešķīrusi tipa apstiprinājumu. Šai iestādei savukārt par to jāpaziņo pārējām dalībvalstīm, nosūtot šīs direktīvas III B pielikumā sniegtā parauga paziņojuma par detaļas tipa apstiprināšanu kopiju.

13. PAR DETAĻAS TIPA APSTIPRINĀŠANAS TESTU VEIKŠANU ATBILDĪGO TEHNISKO DIENESTU UN ŠĀDU APSTIPRINĀJUMU PIEŠĶĪRĒJU ADMINISTRATĪVO IESTĀŽU NOSAUKUMI UN ADRESES

Katrai dalībvalstij jāpaziņo pārējām dalībvalstīm un Komisijai par detaļas tipa apstiprināšanas testiem atbildīgo tehnisko dienestu un EEK detaļas tipa apstiprinājuma piešķīrēju administratīvo iestāžu nosaukumi un adreses, uz kurām jānosūta detaļas tipa apstiprinājuma sertifikāti un sertifikāti, kur norādīts, ka attiecīgajā dalībvalstī izsniegts detaļas tipa apstiprinājums noraidīts vai anulēts.









Papildinājums

DETAĻAS TIPA APSTIPRINĀJUMA ZĪMJU PARAUGI

(Sk. III A pielikuma 5.5. iedaļu)

Priekšējie stikli no rūdīta stikla

Attēlā redzamajā detaļas tipa apstiprinājuma zīmē, kas piestiprināta pie priekšējā stikla no rūdīta stikla, norādīts, ka šī detaļa saskaņā ar šo direktīvu apstiprināta Francijā (e2) ar detaļas tipa apstiprinājuma numuru 001247.

Priekšējie stikli no rūdīta stikla ar plastmasas pārklājumu

Attēlā redzamajā detaļas tipa apstiprinājuma zīmē, kas piestiprināta pie priekšējā stikla no rūdīta stikla ar plastmasas pārklājumu, norādīts, ka šī detaļa saskaņā ar šo direktīvu apstiprināta Francijā (e2) ar detaļas tipa apstiprinājuma numuru 001247.

Priekšējie stikli no parastā laminētā stikla

Attēlā redzamajā detaļas tipa apstiprinājuma zīmē, kas piestiprināta pie priekšējā stikla no parastā laminētā stikla, norādīts, ka šī detaļa saskaņā ar šo direktīvu apstiprināta Francijā (e2) ar detaļas tipa apstiprinājuma numuru 001247.

Priekšējie stikli no parastā laminētā stikla ar plastmasas pārklājumu

Attēlā redzamajā detaļas tipa apstiprinājuma zīmē, kas piestiprināta pie priekšējā stikla no parastā laminētā stikla ar plastmasas pārklājumu, norādīts, ka šī detaļa saskaņā ar šo direktīvu apstiprināta Francijā (e2) ar detaļas tipa apstiprinājuma numuru 001247.

Priekšējie stikli no rūdīta laminētā stikla

Attēlā redzamajā detaļas tipa apstiprinājuma zīmē, kas piestiprināta pie priekšējā stikla no rūdīta laminētā stikla, norādīts, ka šī detaļa saskaņā ar šo direktīvu apstiprināta Francijā (e2) ar detaļas tipa apstiprinājuma numuru 001247.

Stikla-plastmasas priekšējie stikli

Attēlā redzamajā detaļas tipa apstiprinājuma zīmē, kas piestiprināta pie stikla-plastmasas priekšējā stikla, norādīts, ka šī detaļa saskaņā ar šo direktīvu apstiprināta Francijā (e2) ar detaļas tipa apstiprinājuma numuru 001247.

Stikla rūtis, kas nav priekšējie stikli un kam redzamās gaismas caurlaidība ir mazāka nekā 70 %

Attēlā redzamajā detaļas tipa apstiprinājuma zīmē, kas piestiprināta pie stikla rūts, kas nav priekšējais stikls un uz ko attiecas III C pielikuma 9.1.4.2. iedaļas prasības, norādīts, ka šī detaļa saskaņā ar šo direktīvu apstiprināta Francijā (e2) ar detaļas tipa apstiprinājuma numuru 001247.

Dubultstikli, kuriem redzamās gaismas caurlaidība ir mazāka par 70 %

Attēlā redzamajā detaļas tipa apstiprinājuma zīmē, kas piestiprināta pie dubultstikla, norādīts, ka šī detaļa saskaņā ar šo direktīvu apstiprināta Francijā (e2) ar detaļas tipa apstiprinājuma numuru 001247.

Stikla rūtis, kas nav priekšējie stikli un ko izmanto par traktoru priekšējiem stikliem

Attēlā redzamajā detaļas tipa apstiprinājuma zīmē, kas piestiprināta pie stikla rūts, norādīts, šī detaļa, kura paredzēta izmantošanai par traktora priekšējo stiklu, saskaņā ar šo direktīvu apstiprināta Francijā (e2) ar detaļas tipa apstiprinājuma numuru 001247.

Stikla rūtis, kas nav priekšējie stikli un kā redzamās gaismas caurlaidība ir lielāka par 70 %

Attēlā redzamajā detaļas tipa apstiprinājuma zīmē, kas piestiprināta pie stikla rūts, kura nav priekšējais stikls un uz kuru attiecas III C pielikuma 9.1.4.1. iedaļas prasības, norādīts, ka detaļas tips saskaņā ar šo direktīvu apstiprināts Francijā (e2) ar detaļas tipa apstiprinājuma numuru 001247.









III B PIELIKUMS









1. papildinājums

RŪDĪTA STIKLA PRIEKŠĒJIE STIKLI

(Galvenie un sekundārie parametri saskaņā ar III D vai III I pielikumu)









2. papildinājums

VIENMĒRĪGI RŪDĪTA STIKLA RŪTIS, KAS NAV PRIEKŠĒJIE STIKLI

(Galvenie parametri un sekundārie parametri saskaņā ar III E vai III I pielikumu)









3. papildinājums

LAMINĒTĀ STIKLA PRIEKŠĒJIE STIKLI

(no parastā stikla, apstrādāta stikla vai stikla ar plastmasas pārklājumu)

(Galvenie parametri un sekundārie parametri saskaņā ar III F, III H vai III I pielikumu)









4. papildinājums

LAMINĒTĀ STIKLA RŪTIS, KAS NAV PRIEKŠĒJIE STIKLI

(Galvenie parametri un sekundārie parametri saskaņā ar III G vai III I pielikumu)









5. papildinājums

SIKLA-PLASTMASAS PRIEKŠĒJIE STIKLI

(Galvenie parametri un sekundārie parametri saskaņā ar III J pielikumu)









6. papildinājums

STIKLA-PLASTMASAS RŪTIS, KAS NAV PRIEKŠĒJIE STIKLI

(Galvenie parametri un sekundārie parametri saskaņā ar III K pielikumu)









7. papildinājums

DUBULTSTIKLI

(Galvenie parametri un sekundārie parametri saskaņā ar III L pielikumu)









8. papildinājums

PRIEKŠĒJO STIKLU SARAKSTA SATURS ( 12 )









III C PIELIKUMS

VISPĀRĪGI TESTU NOSACĪJUMI

1. SAPLĪŠANAS TESTI

1.1. Stikla rūti, kam veic testu, nedrīkst stingri nostiprināt; tomēr to var pa visu perimetru piestiprināt pie tādas pašas stikla rūts ar līmlenti.

1.2. Lausku iegūšanai izmanto apmēram 75 g smagu āmuru vai kādu citu ierīci ar līdzvērtīgu iedarbību. Trieciena punktā izliekuma rādiuss ir 0,2 ± 0,05 mm.

1.3. Katrā norādītajā trieciena punktā jāveic viens tests.

1.4. Jāveic lausku pārbaude, izmantojot kontaktkopēšanai domāto fotopapīru, tā eksponēšanu sākot ne vēlāk kā 10 sekundes pēc trieciena un pārtraucot ne vēlāk kā 3 minūtes pēc trieciena. Ņem vērā tikai tumšākās līnijas, kas raksturo sākotnējo plīsumu. Iegūtie plīsumu fotoattēli jāglabā laboratorijā.

2. LODES TRIECIENA TESTS

2.1. Tests ar 227 g smagu lodi

2.1.1. Aparatūra

2.1.1.1. Rūdīta tērauda lode, kuras masa ir 227 ± 2 g un diametrs – apmēram 38 mm.

2.1.1.2. Ierīce lodes palaišanai brīvam kritienam no augstuma, kas vēl jāprecizē, vai ierīce, kura piešķir lodei ātrumu, kas ir vienāds ar brīvā kritienā sasniegto ātrumu. Ja izmanto ierīci lodes izmešanai, tad ātrumam jābūt ± 1 % no brīvā kritienā sasniegtā ātruma.

2.1.1.3. Tāda balsta armatūra, kā parādīts 1. attēlā, ko veido tērauda rāmji, kuri novietoti cits virs cita, ar 15 mm platām mehāniski apstrādātām malām, kas pārklātas ar aptuveni 3 mm biezām un 15 mm platām gumijas starplikām, kuru cietība ir 50 IRHD (starptautiskie gumijas cietības grādi). Apakšējais rāmis balstās uz aptuveni 150 mm augstas tērauda kārbas. Testam izmantojamo attiecīgo detaļu gabalu fiksē ar augšējo rāmi, kura masa ir apmēram 3 kg. Balsta rāmis ir piemetināts apmēram 12 mm biezai tērauda plāksnei, kas novietota uz grīdas un zem kā ir apmēram 3 mm biezas gumijas loksne ar cietību 50 IRHD (starptautiskie gumijas cietības grādi). 1. attēls Balsta rāmis lodes testa veikšanai

2.1.2. Testa apstākļi

— Temperatūra: 20 ± 5 °C.

— Spiediens: 860 mbar līdz 1 060 mbar.

— Relatīvais mitrums: 60 ± 20 %.

2.1.3. Testam izmantojamais attiecīgās detaļas gabals

Testam izmantojamajam attiecīgās detaļas gabalam jābūt plakanam un kvadrātveida ar malas garumu 300 +10/-0 mm.

2.1.4. Kārtība

Testam izmantojamo attiecīgās detaļas gabalu vismaz četras stundas pirms testa iztur norādītajā temperatūrā.

Testam izmantojamo attiecīgās detaļas gabalu ievieto balsta armatūrā (2.1.1.3. iedaļa). Testam izmantojamā attiecīgās detaļas gabala plaknei jābūt perpendikulārai lodes kustības virzienam ar pieļaujamo novirzi 3°.

Trieciena punktam jābūt ne tālāk par 25 mm no testam izmantojamā attiecīgās detaļas gabala ģeometriskā centra, ja lodes kritiena augstums nepārsniedz 6 m, un ne tālāk par 50 mm no testam izmantojamā attiecīgās detaļas gabala centra, ja lodes kritiena augstums pārsniedz 6 m. Lodei jāsaskaras ar attiecīgās detaļas gabala virsmu, kas būtu neplīstošā stikla rūts ārējā virsma, ja attiecīgo stiklu piemontētu pie traktora. Ar lodi atļauts izdarīt tikai vienu triecienu.

2.2. Tests ar 2 260 g smagu lodi

2.2.1. Aparatūra

2.2.1.1. Rūdīta tērauda lode, kuras masa ir 2 260 ± 20 g un diametrs – apmēram 82 mm.

2.2.1.2. Ierīce lodes palaišanai brīvam kritienam no augstuma, kas vēl jāprecizē, vai ierīce, kura piešķir lodei ātrumu, kas ir vienāds ar brīvā kritienā sasniegto ātrumu. Ja izmanto ierīci lodes izmešanai, tad ātrumam jābūt ± 1 % no brīvā kritienā sasniegtā ātruma.

2.2.1.3. Balsta armatūra ir tāda, kā parādīts 1. attēlā un identiska 2.1.1.3. iedaļā aprakstītajai.

2.2.2. Testa apstākļi

— Temperatūra: 20 ± 5 °C.

— Spiediens: 860 mbar līdz 1 060 mbar.

— Relatīvais mitrums: 60 ± 20 %.

2.2.3. Testam izmantojamais attiecīgās detaļas gabals

Testam izmantojamam attiecīgās detaļas gabalam jābūt plakanam un kvadrātveida ar malas garumu 300 +10/-0 mm vai izgrieztam no priekšējā stikla vai citu izliekto neplīstošā stikla rūšu plakanākās daļas.

Testēt var arī veselu priekšējo stiklu vai citas izliektas neplīstošā stikla rūtis. Tādā gadījumā jānodrošina, lai neplīstošā stikla rūtis pietiekami saskartos ar balstu.

2.2.4. Kārtība

Testam izmantojamo attiecīgās detaļas gabalu vismaz četras stundas pirms testa iztur norādītajā temperatūrā.

Testam izmantojamo attiecīgās detaļas gabalu ievieto balsta armatūrā (2.1.1.3. iedaļa). Testam izmantojamā attiecīgās detaļas gabala plaknei jābūt perpendikulārai lodes kustības virzienam ar pieļaujamo novirzi 3°.

Veicot testu stikla-plastmasas stiklojumam, testam izmantojamo attiecīgās detaļas gabalu balstam piestiprina ar skavām.

Trieciena punktam jābūt ne tālāk par 25 mm no testam izmantojamā attiecīgās detaļas gabala ģeometriskā centra. Lodei jāsaskaras ar testam izmantojamā attiecīgās detaļas gabala virsmu, kas būtu neplīstošā stikla rūts iekšējā virsma, ja attiecīgais stikls būtu piemontēts pie traktora. Ar lodi atļauts izdarīt tikai vienu triecienu.

3. Galvas formas atsvara tests

3.1. Aparatūra

3.1.1. Atsvars, kam ir galvas forma – lode vai puslode – un kas izgatavots no laminētas cietkoksnes, kura klāta ar maināmu filcu, un ar koka šķērsli vai bez tā. Starp šķērsli un montāžas stieni šķērslim pretējā pusē sfēriskā daļa sastiprināta ar kakla veida starpgabalu. Izmēri atbilst 2. attēlā parādītajiem. Aparatūras kopējā masa ir 10 ± 0,2 kg. 2. attēls Galvas formas atsvars

3.1.2. Ierīce galvas formas atsvara palaišanai brīvam kritienam no augstuma, kas vēl jāprecizē, vai ierīce, kura piešķir atsvaram ātrumu, kas ir vienāds ar brīvā kritienā sasniegto ātrumu. Ja izmanto ierīci galvas formas atsvara palaišanai, tad pielaidei jābūt ± 1 % no ātruma, kas ir vienāds ar brīvā kritienā sasniegto ātrumu.

3.1.3. Plakanu testam izmantojamu attiecīgās detaļas gabalu testu veikšanai izmantojamā balsta armatūra parādīta 3. attēlā. Balsta armatūra sastāv no diviem viena virs otra novietotiem tērauda rāmjiem ar 50 mm platām mehāniski apstrādātām malām, kas pārklātas ar aptuveni 3 mm biezām un 15 ± 1 mm platām gumijas starplikām ar cietību 70 IRHD (starptautiskie gumijas cietības grādi). Augšējo rāmi piespiež apakšējam rāmim ar vismaz astoņām bultskrūvēm.

3.2. Testa apstākļi

3.2.1. — Temperatūra: 20 ± 5 °C.

3.2.2. — Spiediens: 860 mbar līdz 1 060 mbar.

3.2.3. — Relatīvais mitrums: 60 ± 20 %.

3. attēls

Balsts, lai veiktu galvas formas atsvara testu

3.3. Kārtība

3.3.1. Plakanu testam izmantojamu attiecīgās detaļas gabalu tests

Plakanu attiecīgās detaļas gabalu, kā garums ir 1 100 +5/-2 mm un platums 500 +5/-2 mm, vismaz četras stundas tieši pirms testa iztur pastāvīgā 20 ± 5 °C temperatūrā. Attiecīgās detaļas gabalu nostiprina uz balsta armatūras (3.1.3. iedaļa); bultskrūves pievelk tā, lai attiecīgās sastāvdaļas paraugs testa laikā nepavirzītos vairāk kā par 2 mm. Testam izmantojamā attiecīgās detaļas gabala plaknei jābūt stingri perpendikulārai atsvara kustības virzienam. Atsvaram jāsaduras ar attiecīgās detaļas gabala virsmu 40 mm rādiusā no tā ģeometriskā centra, šī virsma būtu neplīstošā stikla rūts iekšējā virsma, ja minētā rūts būtu piemontēta pie traktora; atļauts izdarīt tikai vienu triecienu.

Trieciena virsmas filca pārklājums jāmaina ik pēc 12 testiem.

3.3.3. Vesela priekšējā stikla testi (izmanto tikai krišanas augstumam, kas ir mazāks vai vienāds ar 1,5 m)

Priekšējo stiklu brīvi novieto uz balsta ar 3 mm biezas 70 IRHD cietu gumijas sloksnes paliktni, saskares virsmas platums pa visu perimetru ir apmēram 15 mm. Balstu veido no stingra nekustīga gabala, kura forma atbilst priekšējā stikla profilam tā, lai galvas formas atsvars atsistos pret iekšējo virsmu. Vajadzības gadījumā balstu novieto uz nekustīga statīva, uz kura ir apmēram 3 mm bieza 70 IRHD cietas gumijas starplika.

Priekšējā stikla virsmai jābūt stingri perpendikulārai galvas formas atsvara kustības virzienam.

Galvas formas atsvaram jāsaduras ar parauga virsmu 40 mm rādiusā no tā ģeometriskā centra, šī virsma būtu neplīstošā stikla rūts iekšējā virsma, ja minētā rūts būtu piemontēta pie traktora; atļauts izdarīt tikai vienu triecienu.

Trieciena virsmas filca pārklājums jāmaina ik pēc 12 testiem.

4. NOBERŠANĀS TESTS

4.1. Aparatūra

4.1.1. Noberzējs instruments ( 14 ), kas shematiski parādīts 4. attēlā, sastāv no: — horizontāla diska, kas nostiprināts centrā un kas griežas pretēji pulksteņa rādītāju kustības virzienam ar ātrumu 65 līdz 75 apgr./min, un — 4. attēls Noberzēja instrumenta shēma — divām līdzsvarotām paralēlām svirām, pie kurām piemontēti īpaši abrazīva materiāla riteņi, kas uz lodīšu gultņiem brīvi griežas ap horizontālu asi; abus riteņus testa paraugam piespiež ar spēku, ko rada 500 g liela masa. Noberzēja instrumenta diskam jāgriežas vienmērīgi vienā plaknē (novirzes no šīs plaknes nedrīkst pārsniegt ± 0,05 mm 1,6 mm attālumā no diska ārējās malas). Riteņiem jābūt piemontētiem tā, lai tad, kad tie saskaras ar rotējošo testam izmantojamo attiecīgās detaļas gabalu, tie grieztos pretējos virzienos, katrā apgriezienā to divreiz saspiežot un noberžot apmēram 30 cm2 lielu gredzenveida laukumu.

4.1.2. Katra abrazīvā riteņa ( 15 ) diametrs ir 45 līdz 50 mm, biezums – 12,5 mm, un tie sastāv no īpaša sīki sasmalcināta abrazīva materiāla, kas iestiprināts vidēji cietā gumijā. Riteņiem jābūt 72 ± 5 IRDH cietiem, to mēra četros punktos, kas atrodas vienādā attālumā uz noberzējas virsmas centra līnijas, spiedienu pieliek vertikāli pa riteņa diametru, mērījumus nolasa 10 sekundes pēc tam, kad pielikts pilns spiediens. Abrazīvos riteņus jāsagatavo lietošanai, tos ļoti lēni griežot pret plakana stikla loksni lai nodrošinātu, ka to virsma ir pilnīgi līdzena.

4.1.3. Gaismas avots, ko veido kvēlspuldze, kuras kvēldiegs iestiprināts paralēlā caurulē ar izmēriem 1,5 mm × 1,5 mm × 3 mm. Spriegums jāstabilizē ar precizitāti ± 1/1 000 V. Sprieguma mērīšanas ierīcei jābūt ar attiecīgu precizitāti.

4.1.4. Optiskā sistēma, ko veido lēca ar fokusa attālumu f, kas ir vismaz 500 mm, ar hromatisko aberāciju korekciju. Lēcas pilns atvērums nedrīkst pārsniegt f/20. Attālumu starp lēcu un gaismas avotu noregulē tā, lai iegūtu gandrīz paralēlu gaismas staru kūli. Ievieto diafragmu gaismas staru kūļa diametra samazināšanai līdz 7 mm ± 1 mm. Šai diafragmai jābūt 100 ± 50 mm attālumā no lēcas gaismas avotam pretējā pusē.

4.1.5. Ierīce izkliedētās gaismas mērīšanai (sk. 5. attēlu), ko veido fotorezistors ar integrējošo sfēru, kuras diametrs ir 200 līdz 250 mm. Sfērai ir atveres gaismas ieejai un izejai. Gaismas ieejas atverei jābūt apaļai, un tās diametram jābūt vismaz divas reizes lielākam par gaismas staru kūļa diametru. Gaismas stara izejas atvere paredzēta vai nu ar gaismas uztvērēju, vai atstarošanas statīvu saskaņā ar turpmāk 4.4.3. iedaļā aprakstīto kārtību. Ja gaismas starā nav ievietots testam izmantojamās attiecīgās detaļas gabals, gaismas uztvērējs absorbē visu gaismu. Gaismas stara asij jāiet caur stara ieejas un izejas atveres centru. Gaismas stara izejas atveres diametram b jābūt 2a tan 4°, kur a ir sfēras diametrs. Fotorezistora montāžai jābūt tādai, lai tajā nenokļūtu gaisma tieši no stara ieejas atveres vai no atstarošanas statīva. Integrējošas sfēras un atstarošanas statīva iekšējām virsmām jābūt ar vienādu atstarošanas spēju, vienādu pārklājumu un neselektīvām. Fotorezistora izejas strāvas pieļaujamā nelinearitāte visā izmantotajā gaismas intensitātes diapazonā nedrīkst pārsniegt ± 2 %. Instrumenta konstrukcijai jābūt tādai, lai galvanometra rādītājs nenovirzītos tad, kad sfēra ir aptumšota. Visa aparatūra regulāri jāpārbauda atbilstīgi noteikta aptumšojuma kalibrēšanas standartiem. Ja mērījumi aptumšojumā veikti ar tādām iekārtām vai tādam metodēm, kuras atšķiras no iepriekš noteiktajām, mērījumu rezultāti vajadzības gadījumā jākoriģē tā, lai tie sakristu ar rezultātiem, kas iegūti, izmantojot iepriekš aprakstīto aparatūru. 5. attēls Aptumšojuma mērītājs

4.2. Testa apstākļi

4.2.1. Temperatūra: 20 ± 5 °C.

4.2.2. Spiediens 860 mbar līdz 1 060 mbar.

4.2.3. Relatīvais mitrums: 60 ± 20 %.

4.3. Testam izmantojamie attiecīgo detaļu gabali

Testam izmantojamiem attiecīgo detaļu gabaliem jābūt plakaniem un kvadrātveida ar malas garumu 100 mm, to abām virsmām jābūt līdzenām un paralēlām, vajadzības gadījumā to centrā ir urbums stiprināšanai 6,4 +0,2/-0 mm diametrā.

4.4. Kārtība

Noberšanās testu veic tai testam izmantojamā attiecīgās detaļas gabala parauga virsmai, kas būtu neplīstošā stikla rūts ārējā virsma, ja attiecīgais stikls būtu piemontēts pie traktora, kā arī stikla rūts ar plastmasas pārklājumu iekšējai virmai.

4.4.1. Tieši pirms un pēc noberšanās testam izmantojamos attiecīgo detaļu gabalus notīra šādi: a) zem tīra tekoša ūdens strūklas noslauka ar tīru linaudekla gabalu; b) noskalo ar destilētu vai demineralizētu ūdeni; c) nopūš sausu ar skābekli vai slāpekli; d) iespējamās ūdens paliekas uzmanīgi nosusina ar mitru linaudeklu. Ja vajadzīgs, nožāvē, viegli iespiežot starp diviem linauduma gabaliem. Apstrādei nedrīkst izmantot nekāda veida ultraskaņas iekārtas. Pēc notīrīšanas testam izmantojamos attiecīgo sastāvdaļu paraugus ņem tikai aiz malām, un novieto tā, lai nebojātu vai nenosmērētu to virsmas.

4.4.2. Testam izmantojamos attiecīgo detaļu gabalus vismaz 48 stundas iztur 20 ± 5 °C temperatūrā pie relatīvā mitruma 60 ± 20 %.

4.4.3. Testam izmantojamo attiecīgās detaļas gabalu novieto pret gaismas stara ieeju integrēšanas sfērā. Leņķis starp testam izmantojamā attiecīgo detaļu gabala virsmas normāli (perpendikulu pret virsmu) un gaismas staru kūļa asi nedrīkst pārsniegt 8°. Saskaņā ar tabulu izdara četrus mērījumus



Mērījums ar testa paraugu ar gaismas uztvērēju ar atstarošanas statīvu Mērītais lielums T1 nē nē jā Krītošā gaisma T2 jā nē jā Gaisma, ko testa paraugs laiž cauri T3 nē jā nē Instrumenta izkliedētā gaisma T4 jā jā nē Instrumenta un testa parauga izkliedētā gaisma Viendabīguma noteikšanai mērījumus T1, T2, T3, un T4 atkārto citās noteiktās testam izmantojamā attiecīgā detaļas gabala vietās. Aprēķina kopējo gaismas caurlaidības koeficientu Tt = T2/T1. Šādi aprēķina difūzās gaismas caurlaidības koeficientu Td: Šādi aprēķina aptumšojuma vai gaisma, vai aptumšojuma un gaismas, vai izkliedētās gaismas procentuālo daudzumu: Pēc šīs formulas nosaka testam izmantojamā attiecīgās detaļas gabala sākotnējo aptumšojumu, izdarot mērījumus vismaz četros punktos vienādos attālumos parauga nenoberztajā daļā. Katram testam izmantojamam attiecīgās detaļas gabalam nosaka attiecīgo vidējo vērtību. Četru mērījumu vietā vidējās vērtības noteikšanai var paraugu griezt ar ātrumu 3 apgr./sek. vai lielāku. Attiecībā uz katru neplīstošā stikla rūti veic trīs viena veida testus. Aptumšojumu izmanto, lai izmērītu iekšējās virsmas noberzumu pēc tam, kad attiecīgās detaļas gabalam veikts noberšanās tests. Pēc šīs formulas nosaka testa parauga izkliedēto gaismu noberztajā joslā, izdarot mērījumus vismaz četros punktos, kas atrodas vienādā attālumā parauga noberztajā daļā. Katram testam izmantojamam attiecīgās detaļas gabalam nosaka attiecīgo vidējo vērtību. Četru mērījumu vietā vidējās vērtības noteikšanai var paraugu griezt ar ātrumu 3 apgr./sek. vai lielāku.

4.5. Noberšanās tests jāveic tikai pēc tās laboratorijas ieskatiem, kura veic testu, ņemot vērā tās rīcībā esošo informāciju, piemēram, izmaiņas starpslānī vai materiāla biezumu, kura dēļ parasti nav vajadzīgs veikt turpmākus testus.

4.6. Sekundāro parametru nelabvēlīgas ietekmes rādītāji Nevienam sekundārajam parametram nav nelabvēlīgas ietekmes.

5. KARSTUMIZTURĪBAS TESTS

5.1. Kārtība

Trīs testa paraugus vai vismaz trīs 300 mm × 300 mm testam izmantojamos attiecīgo detaļu gabalus, ko ņēmusi laboratorija no trim priekšējiem stikliem vai trim citādām stikla rūtīm un kā viena mala atbilst rūts augšējai malai, sakarsē līdz 100 °C.

Šādā temperatūrā testa paraugu(-s) iztur vismaz divas stundas un pēc tam atdzesē līdz istabas temperatūrai. Ja neplīstošā stikla rūts abas ārējās virsmas ir no neorganiska materiāla, tad testu var veikt, paraugu uz noteiktu laiku vertikāli iegremdējot verdošā ūdenī, novēršot termisko šoku. Ja paraugi izgriezti no priekšējiem stikliem, tad katra šāda testa parauga vienai malai jābūt daļai no priekšējā stikla malas.

5.2. Sekundāro parametru nelabvēlīgas ietekmes rādītāji







bezkrāsas ietonējies Starpslāņa iekrāsojums 1 2

Pārējiem sekundārajiem parametriem nav nelabvēlīgas ietekmes.

5.3. Rezultātu interpretācija

5.3.1. Uzskata, ka karstumizturības testa rezultāti ir pieņemami, ja burbuļi vai citi defekti testam izmantotajam attiecīgās detaļas gabalam neveidojas tālāk par 15 mm no negrieztās malas vai tālāk par 25 mm no grieztās malas, vai tālāk par 10 mm no plaisām, kas var rasties, veicot testu.

5.3.2. Uzskata, ka detaļas tipa apstiprināšanai iesniegtās testam izmantojamo attiecīgo detaļu gabalu vai testa paraugu kopas karstumizturība ir apmierinoša, ja ir izpildīts vismaz viens no šādiem nosacījumiem: 5.3.2.1. visu testu rezultāti ir apmierinoši, vai 5.3.2.2. viena testa rezultāti ir neapmierinoši, tomēr turpmākajās testu sērijās, ko veic jaunai testam izmantojamu attiecīgo detaļu gabalu vai testa paraugu kopai, rezultāti ir apmierinoši.

6. IZTURĪBAS PRET JONIZĒJOŠO STAROJUMU TESTS

6.1. Testa metode

6.1.1. Aparatūra

6.1.1.1. Jonizējošā starojuma avots, ko veido vidēja spiediena dzīvsudraba tvaiku loka lampa ar bezozona tipa cilindrisku kvarca spuldzi; spuldzes ass ir vertikāla. Lampas nominālais garums ir 360 mm, diametrs – 9,5 mm. Loka garums ir 300 ± 4 mm. Lampa jāpieslēdz pie 750 ± 50 W strāvas. Var izmantot arī jebkurus citus jonizējošā starojuma avotus, kuriem ir tāda pati iedarbība kā aprakstītajai lampai. Lai pārbaudītu, vai citiem starojuma avotiem ir tāda pati iedarbība, izdara salīdzinājumu, mērot emitētās enerģijas daudzumu pie viļņa garuma 300 līdz 400 mm; visu citu garumu viļņus nodala, izmantojot atbilstīgus filtrus. Alternatīvo avotu tad izmanto kopā ar šiem filtriem. Attiecībā uz neplīstošā stikla rūtīm, kam nav pietiekamas korelācijas starp šo testu un ekspluatācijas apstākļiem, testa nosacījumi būs jāpārskata.

6.1.1.2. Strāvas transformators un kondensators, kas spuldzei (6.1.1.1. iedaļa) nodrošina sākotnējo spriegumu vismaz 1 100 V un darba spriegumu 500 ± 50 V.

6.1.1.3. Ierīce testa paraugu nostiprināšanai un griešanai ar ātrumu 1 līdz 5 apgr./min ap starojuma avotu, lai nodrošinātu vienādu iedarbību.

6.1.2. Testam izmantojamie attiecīgo detaļu gabali

6.1.2.1. Testam izmantojamo attiecīgo detaļu gabalu izmērs ir 76 mm × 300 mm.

6.1.2.2. Testam izmantojamos attiecīgo detaļu gabalus izgriež laboratorijā no rūšu augšējās daļas tā, lai — testam izmantojamo rūšu, kas nav priekšējie stikli, gabalu augšējā mala sakristu ar rūts augšējo malu, — testam izmantojamo priekšējo stiklu gabalu augšējā mala sakristu ar tās zonas augšējo robežu, kurā saskaņā ar šā pielikuma 9.1.2.2. iedaļu jāpārbauda un jānosaka redzamās gaismas caurlaidība.

6.1.3. Kārtība

Trim testa paraugiem, pirms uz tiem iedarbojas ar jonizējošo starojumu, pārbauda redzamās gaismas caurlaidību, ko nosaka saskaņā ar šā pielikuma 9.1.1. līdz 9.1.2. iedaļu. Katra parauga vienu daļu aizsargā pret jonizējošo starojumu, un tad paraugu ievieto aparātā testēšanai garenvirzienā paralēli spuldzes asij 230 mm attālumā no tās. Visā testa laikā paraugu temperatūru uztur 45 ± 5 °C. Katra testa parauga virsmai, kura būtu traktora stiklojuma ārējā virsma, jābūt pagrieztai pret spuldzi. Spuldzi, kas aprakstīta 6.1.1.1. iedaļā, pakļauj jonizējošā starojuma iedarbībai 100 stundas. Pēc apstarošanas katram paraugam starojumam pakļautajā daļā atkārtoti izmēra redzamās gaismas caurlaidību.

6.1.4. Katru testam izmantojamo attiecīgās detaļas gabalu (pavisam trīs) iepriekš aprakstītajā kārtībā apstaro ar jonizējošo starojumu tā, lai tas visos testam izmantojamā stikla parauga punktos uz izmantoto starpslāni iedarbotos tieši tāpat, kā 1 400 W/m2 saules starojums būtu iedarbojies 100 stundu laikā.

6.2. Sekundāro parametru nelabvēlīgas ietekmes rādītāji







bezkrāsas ietonējies Stikla iekrāsojums 2 1 Starpslāņa iekrāsojums 1 2

Pārējiem sekundārajiem parametriem nav nelabvēlīgas ietekmes.

6.3. Rezultātu interpretācija

6.3.1. Uzskata, izturības pret jonizējošo starojumu testa rezultāti ir pieņemami, ja izpildīti šādi nosacījumi: 6.3.1.1. kopējā gaismas caurlaidība, kas noteikta saskaņā ar šā pielikuma 9.1.1. līdz 9.1.2. iedaļu, nesamazinās zem 95 % no tās sākotnējās vērtības pirms apstarošanas un nav mazāka par: 6.3.1.1.1. 70 % stikla rūtīm, kas nav priekšējie stikli un kam jāatbilst prasībām attiecībā uz redzamības lauku vadītājam visos virzienos; 6.3.1.1.2. 75 % priekšējiem stikliem zonā, kurā jāpārbauda redzamās gaismas caurlaidība saskaņā ar 9.1.2.2. iedaļu; 6.3.1.2. pēc apstarošanas ar jonizējošo starojumu testam izmantojamā stikla paraugs, skatoties pret baltu fonu, var būt mazliet iekrāsojies, tomēr tam nedrīkst būt citu redzamu defektu.

6.3.2. Uzskata, ka detaļas tipa apstiprināšanai iesniegtās testam izmantojamo attiecīgo detaļu gabalu vai testa paraugu kopas izturība pret jonizējošo starojumu ir apmierinoša, ja ir izpildīts viens no šādiem nosacījumiem: 6.3.2.1. visu testu rezultāti ir apmierinoši, vai 6.3.2.2. viena testa rezultāti ir neapmierinoši, tomēr visās turpmākajās testu sērijās, ko veic jaunai testam izmantojamu attiecīgo detaļu gabalu vai testa paraugu kopai, rezultāti ir apmierinoši.

7. MITRUMIZTURĪBAS TESTS

7.1. Kārtība

Trīs testa paraugus vai vismaz trīs 300 mm × 300 mm testam izmantojamos attiecīgo detaļu gabalus vertikālā stāvoklī uz divām nedēļām ievieto noslēgtā tvertnē, kurā uztur 50 ± 2 °C temperatūru un 95 % ± 4 % relatīvo mitrumu ( 16 ).

Testam izmantojamos attiecīgo detaļu gabalus sagatavo tā, lai

— katra testam izmantojamā attiecīgās detaļas gabala viena mala būtu attiecīgā priekšējā stikla malas daļa,

— tad, ja dažus testam izmantojamos attiecīgo detaļu gabalus testē vienlaicīgi, starp tiem būtu pietiekami lielas atstarpes.

Jāveic piesardzības pasākumi, lai novērstu to, ka kondensāts, kas izveidojies uz testa tvertnes sienām un griestiem, nokļūtu uz testam izmantojamajiem attiecīgo detaļu gabaliem.

7.2. Sekundāro parametru nelabvēlīgas ietekmes rādītāji







bezkrāsas ietonējies Starpslāņa iekrāsojums 1 2

Pārējiem sekundārajiem parametriem nav nelabvēlīgas ietekmes.

7.3. Rezultātu interpretācija

7.3.1. Neplīstošā stikla rūšu mitrumizturību uzskata par apmierinošu, ja būtiskas izmaiņas nenovēro tālāk par 10 mm no negrieztās malas vai tālāk par 15 mm no grieztās malas pēc tam, kad parastais apstrādātais laminētais stikls divas stundas izturēts atmosfēras gaisā, savukārt stikla rūtis ar plastmasas pārklājumu un plastmasas stiklojums izturēts 48 stundas atmosfēras gaisā.

7.3.2. Uzskata, ka detaļas tipa apstiprināšanai iesniegtās testam izmantojamo attiecīgo detaļu gabalu vai testa paraugu kopas mitrumizturība ir apmierinoša, ja ir izpildīts viens no šādiem nosacījumiem: 7.3.2.1. visu testu rezultāti ir apmierinoši, vai 7.3.2.2. viena testa rezultāti ir neapmierinoši, tomēr visās turpmākajās testu sērijās, ko veic jaunai testam izmantojamu attiecīgo detaļu gabalu vai testa paraugu kopai, rezultāti ir apmierinoši.

8. IZTURĪBAS PRET MAINĪGU TEMPERATŪRU TESTS

8.1. Testa metode

Divus 300 × 300 mm testam izmantojamos attiecīgo detaļu gabalus uz sešām stundām ievieto noslēgtā kamerā -40 ± 5 °C temperatūrā; pēc tam vienu stundu vai kamēr testa paraugu temperatūra stabilizējas, tos iztur atmosfēras gaisā 23 ± 2 °C temperatūrā. Tad tos uz trim stundām ievieto gaisa plūsmā 72 ± 2 °C temperatūrā. Testam izmantojamos attiecīgo detaļu gabalus pārbauda pēc tam, kad tie novietoti atmosfēras gaisā 23 ± 2 °C temperatūrā un ir atdzisuši līdz šai temperatūrai.

8.2. Sekundāro parametru nelabvēlīgas ietekmes rādītāji







bezkrāsas ietonējies Plastmasas starpslāņa vai pārklājuma iekrāsojums 1 2

Nevienam citam sekundārajam parametram nav nelabvēlīgas ietekmes.

8.3. Rezultātu interpretācija

Uzskata, ka izturības pret mainīgu temperatūru testa rezultāti ir apmierinoši, ja testam izmantotajiem attiecīgo detaļu gabaliem nav novērojamas plaisas, caurredzamības pasliktināšanās, slāņu atdalīšanās vai citi acīmredzami bojājumi.

9. OPTISKĀS ĪPAŠĪBAS

9.1. Gaismas caurlaidības tests

9.1.1. Aparatūra

9.1.1.1. Gaismas avots, ko veido kvēlspuldze, kuras kvēldiegs iestiprināts paralēlskaldnī, kura izmēri ir 1,5 mm × 1,5 mm × 3 mm. Spriegumam lampas kvēldiegā jābūt tādam, lai tā krāsas temperatūra būtu 2 856 K ± 50 K. Spriegumu stabilizē ar precizitāti . Instrumentam, ko izmanto, lai mērītu spriegumu, jābūt ar attiecīgu precizitāti.

9.1.1.2. Optiskā sistēma, ko veido lēca, kuras fokusa attālums ir vismaz 500 mm, ar hromatisko aberāciju korekciju. Lēcas pilns atvērums nedrīkst pārsniegt f/20. Attālums starp lēcu un gaismas avotu jānoregulē tā, lai iegūtu gandrīz paralēlu gaismas staru kūli. Ievieto diafragmu gaismas staru kūļa diametra samazināšanai līdz 7 mm ± 1 mm. Šī diafragma ir 100 ± 50 mm attālumā no lēcas gaismas avotam pretējā pusē. Punkts, kurā izdara mērījumus, ir gaismas staru kūļa centrā.

9.1.1.3. Mērīšanas iekārta. Uztvērējam jābūt ar tādu relatīvo spektrālo jutību, kas atbilst ICI ( 17 ) standarta fotooptiskās redzamības fotometriskā novērotāja relatīvajam spektrālās gaismas iedarbīgumam. Uztvērēja jutīgajai virsmai ir difūzs pārklājums, un tai jābūt vismaz divas reizes lielākai par optiskās sistēmas izstarotā gaismas staru kūļa šķērsgriezumu. Ja izmanto integrētāju sfēru, tad sfēras atvēruma šķērsgriezuma laukumam jābūt vismaz divas reizes lielākam par stara paralēlās daļas šķērsgriezuma laukumu. Uztvērēja un ar to saistītā mērinstrumenta linearitātei jābūt labākai par 2 % no izmantojamās skalas daļas.

9.1.2. Kārtība

Uztvērēja mērinstrumentu noregulē tā, lai tas rādītu 100 iedaļas, kad neplīstošā stikla rūts ir ievietota gaismas stara ceļā. Kad uz uztvērēju gaisma nekrīt, instrumenta rādījumam jābūt vienādam ar nulli.

Neplīstošā stikla rūti novieto no uztvērēja attālumā, kas ir aptuveni vienāds ar pieckārtīgu uztvērēja diametru. Neplīstošā stikla rūti ievieto starp diafragmu un uztvērēju un iestāda tādā virzienā, lai gaismas staru kūļa krišanas leņķis būtu 0° ± 5°. Neplīstošā stikla rūtij nosaka redzamās gaismas caurlaidības koeficientu un visos punktos, kuros izdara mērījumus, nolasa mērinstrumenta rādījumu iedaļu skaitu n. Redzamās gaismas caurlaidības koeficients ir vienāds ar n/100.

9.1.2.1. Priekšējiem stikliem var izmantot vienu no divām metodēm – vai nu izmantojot testa paraugu, kas izgriezts no priekšējā stikla plakanākā daļas, vai īpaši sagatavotu plakanu kvadrātu no tāda paša materiāla un ar tādām pašām biezuma īpašībām kā attiecīgajam priekšējā stiklam, mērījums izdara pa stikla rūts normāli (perpendikulu).

9.1.2.2. Testu veic I zonā, kas precizēta šā pielikuma 9.2.5.2. iedaļā.

9.1.2.3. Traktoriem, kuriem nevar noteikt I zonu, testu veic I′ zonā, kas noteikta šā pielikuma 9.2.5.3. iedaļā.

9.1.3. Sekundāro parametru nelabvēlīgas ietekmes rādītāji







bezkrāsas ietonējies Stikla iekrāsojums 1 2 Starpslāņa iekrāsojums (laminētiem priekšējiem stikliem) 1 2







nav iekļauts iekļauts Ēnotas un/vai sliktāk caurredzamas joslas 1 2

Pārējiem sekundārajiem parametriem nav nelabvēlīgas ietekmes.

9.1.4. Rezultātu interpretācija

9.1.4.1. Redzamās gaismas caurlaidības koeficients, kas noteikts saskaņā ar 9.1.2. iedaļu, priekšējiem stikliem nedrīkst būt mazāks par 75 %, bet visam pārējam stiklojumam – ne mazāks par 70 %.

9.1.4.2. Logiem, kuri atrodas vietās, kas būtiski neietekmē vadītāja redzamības lauku (piemēram, stiklots jumts), redzamās gaismas caurlaidības koeficients rūtij var būt mazāks par 70 %. Logi, kuriem redzamās gaismas caurlaidības koeficients ir zemāks par 70 %, jāmarķē ar attiecīgu simbolu.

9.2. Optiskās deformācijas tests

9.2.1. Piemērošanas joma

Aprakstītā metode ir projekciju metode, pēc kuras var novērtēt neplīstošā stikla rūts radīto optisko deformāciju.

9.2.1.1. Definīcijas

9.2.1.1.1. Optiskā novirze: leņķis starp faktisko un šķietamo punkta virzienu, kas redzams caur neplīstošā stikla rūti, šā leņķa lielums ir atkarīgs no skatīšanās līnijas leņķa, stikla rūts biezuma un slīpuma, kā arī tā izliekuma rādiusa krustpunktā ar skatīšanās līniju.

9.2.1.1.2. Optiskā deformācija virzienā MM′: leņķiskās novirzes Δa algebriskā starpība, ko mēra starp diviem punktiem M un M′ uz neplīstošā stikla rūts virsmas; attālums starp šiem diviem punktiem ir tāds, ka starp to projekcijām plaknē taisnā leņķī pret skatīšanās virzienu ir attālums Δx (sk. 6. attēlu). Novirzi pretēji pulksteņa rādītāja virzienam uzskata par pozitīvu, bet novirzi pulksteņa rādītāja virzienā – par negatīvu.

9.2.1.1.3. Optiskā deformācija punktā M: optiskās deformācijas maksimums visos virzienos MM′ no punkta M.

9.2.1.2. Aparatūra

Metode saistīta ar atbilstīgas diapozitīvu filmas (rastra) projicēšanu uz ekrāna caur neplīstošā stikla rūti, kam veic testu. Optisko deformāciju nosaka pēc projicētā attēla izmaiņām, gaismas līnijā ievietojot neplīstošā stikla rūti, kam veic testu. Aparatūra sastāv no daļām, kuru montāža parādīta 9. attēlā.

6. attēls

Optiskās deformācijas shematisks attēls

Piezīmes:

Δα = α1 – α2 t.i., optiskā deformācija virzienā MM′.

Δx = MC t.i., attālums starp divām taisnām līnijai paralēlām taisnēm, kas iet caur punktiem M un M′.

7. attēls

Projektora optiskā shēma

9.2.1.2.1. Kvalitatīvs projektors ar spēcīgu punktveida gaismas avotu, kam, piemēram, ir šādi parametri: — fokusa attālums vismaz 90 mm, — atvērums apmēram 1/2,5, — 150 W kvarca halogēnu lampa (ja izmanto bez filtra), — W kvarca halogēnu lampa (ja lieto zaļo filtru), 8. attēls Diapozitīvu filmas daļa palielinājumā Projektors shematiski parādīts 7. attēlā. Diafragma 8 mm diametrā novietota apmēram 10 mm attālumā no priekšējās lēcas.

9.2.1.2.2. Diapozitīvu filmām (rastriem) ir, piemēram, mazi caurspīdīgi aplīši uz tumša fona (sk. 8. attēlu). Lai mērījumu kļūda nepārsniegtu 5 %, diapozitīvu filmām jābūt pietiekami kvalitatīvām un kontrastainām. Bez neplīstošā stikla rūts, kam veic testu, aplīšu izmēram jābūt tādam, lai to projekcija būtu apļi ar diametru Δ x , kur Δ x = 4 mm (sk. 6. un 9. attēlu). 9. attēls Optiskās deformācijas testa aparatūras izkārtojums

9.2.1.2.3. Statīvs, vēlams tāds statīvs, ar kuru neplīstošā stikla rūti var grozīt un skenēt gan horizontāli, gan vertikāli.

9.2.1.2.4. Pārbaudes šablons, lai noteiktu izmēru izmaiņas gadījumos, kad novērtēšana jāizdara ātri. Piemērots šablons parādīts 10. attēlā. 10. attēls Pārbaudes šablons

9.2.1.3. Kārtība

9.2.1.3.1. Vispārīgi noteikumi

Neplīstošā stikla rūti nostiprina statīvā (9.2.1.2.3. iedaļa) vajadzīgajā slīpumā. Testa attēlu projicē caur pārbaudāmo daļu. Lai pārbaudītu visu vajadzīgo daļu, neplīstošā stikla rūti pagriež, vai arī pārvieto horizontālā vai vertikālā virzienā.

9.2.1.3.2. Novērtēšana, izmantojot pārbaudes šablonu

Ja ātrs novērtējums ar pieļaujamo kļūdu 20 % ir pietiekams, tad pēc novirzes izmaiņas robežvērtības ΔαL un neplīstošā stikla rūts attāluma līdz ekrānam R2 aprēķina A vērtību (sk. 10. attēlu)

Sakarību starp projicētā attēla diametra Δd izmaiņām un leņķisko novirzi Δα aprēķina pēc formulas:

kur

Δd izteikts milimetros,

A izteikts milimetros,

ΔαL izteikts loka minūtēs,

Δα izteikts loka minūtēs, un

R2 izteikts metros.

9.2.1.3.3. Mērījumi ar fotoelektrisku ierīci

Ja jāizdara precīzi mērījumi ar robežvērtības kļūdu, kas ir mazāka par 10 %, tad uz projekcijas ass izmēra plankuma platumu Δd vietā, kurā spilgtums ir 0,5 no plankuma maksimālā spilgtuma.

9.2.1.4. Rezultātu izteikšana

Novērtē neplīstošā stikla rūts radīto optisko deformāciju, izmērot Δd visos virsmas punktos un virzienos, lai atrastu Δd maksimālo vērtību.

9.2.1.5. Alternatīva metode

Papildus projekcijas metodei atļauts izmantot strioskopisko metodi ar noteikumu, ka saglabājas mērījumu precizitāte, kas noteikta 9.2.1.3.2. un 9.2.1.3.3. iedaļā.

9.2.1.6. Attālumam Δx jābūt 4 mm.

9.2.1.7. Priekšējam stiklam jābūt piemontētam tādā pašā slīpumā, kā tas piemontēts pie traktora.

9.2.1.8. Projekcijas asīm horizontālajā plaknē jābūt apmēram perpendikulārām pret priekšējā stikla projekciju šajā plaknē.

9.2.2. Mērījumus veic I zonā, kas noteikta šā pielikuma 9.2.5.2. iedaļā. 9.2.2.1. Traktoriem, kuriem nevar noteikt I zonu, mērījumus veic zonā I′, kas noteikta šā pielikuma 9.2.5.3. iedaļā. 9.2.2.2. Traktora tips Tests jāatkārto, ja priekšējo stiklu paredzēts izmantot tāda tipa traktoram, kuram priekšējās redzamības lauks ir citāds nekā tādu tipu traktoriem, kuriem priekšējais stikls jau ir apstiprināts.

9.2.3. Sekundāro parametru nelabvēlīgas ietekmes rādītāji 9.2.3.1. Materiāla veids



Slīpēts stikls (ar pārklājumu) Pludinātais stikls Lokšņu stikls 1 1 2 9.2.3.2. Citi sekundārie parametri Nevienam citam sekundārajam parametram nav nelabvēlīgas ietekmes.

9.2.4. Paraugu skaits Jāiesniedz četri paraugi testa veikšanai.

9.2.5. Redzamības zonas noteikšana traktoru priekšējiem stikliem 9.2.5.1. Redzamības zonu nosaka pēc: 9.2.5.1.1. atskaites punkta, kas definēts Padomes 1974. gada 25. jūnija Direktīvā 74/347/EEK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz lauksaimniecības un mežsaimniecības riteņtraktoru redzamības lauku un priekšējā stikla tīrītājiem pielikuma “Redzamības lauks” 1.2. iedaļā. Šis punkts turpmāk apzīmēts ar O; 9.2.5.1.2. taisnes OQ, kas iet horizontāli caur atskaites punktu un ir perpendikulāra traktora garenvirziena vidusplaknei. 9.2.5.2. Zona I ir priekšējā stikla zona, ko nosaka pēc priekšējā stikla krustošanās līnijas ar četrām šādām plaknēm: P1 — vertikāla plakne, kas iet caur punktu O un ar traktora garenvirziena vidusplakni veido 15° leņķi pa kreisi, P2 — vertikāla plakne, kas simetriska plaknei P1 attiecībā pret traktora garenvirziena vidusplakni. Ja tas nav iespējams (piemēram, ja traktoram nav simetriskas garenvirziena vidusplaknes), tad plakne P2 ir plaknei P1 simetriska plakne attiecībā pret traktora garenvirziena plakni, kas iet caur atskaites punktu, P3 — plakne, kas krusto taisni OQ un veido 10° leņķi virs horizontālās plaknes, P4 — plakne, kas krusto taisni OQ un veido 8° leņķi zem horizontālās plaknes. 9.2.5.3. Traktoriem, kuriem nevar noteikt I zonu, saskaņā ar šā pielikuma 9.2.5.2. iedaļu, I′ zonu veido visa priekšējā stikla virsma.

9.2.6. Rezultātu interpretācija Attiecībā uz optisko deformāciju priekšējā stikla tipu uzskata par apmierinošu, ja četru testa veikšanai iesniegto paraugu radītā optiskā deformācija I zonā vai I′ zonā nepārsniedz 2 loka minūtes. 9.2.6.1. Mērījumus nedrīkst veikt 100 mm platā perifērijas zonā. 9.2.6.2. Ja priekšējie stikli nav vienā gabalā, tad mērījumus nedrīkst veikt 35 mm platā joslā no rūts malas, kas var būt blakus šķērsim.

9.3. Sekundārā attēla nobīdes tests

9.3.1. Piemērošanas joma

Atzītas ir divas testēšanas metodes:

— mērķa tests un

— kolimācijas teleskopa tests.

Šīs testa metodes vajadzības gadījumā var izmatot gan detaļas tipa apstiprināšanai, gan kvalitātes kontrolei vai ražojuma novērtēšanai.

9.3.1.1. Mērķa tests

9.3.1.1.1. Aparatūra

Pēc šīs metodes apgaismotu mērķi apskata caur neplīstošā stikla rūti. Mērķis var būt izveidots tā, lai ar testu varētu vienkārši noteikt, vai stikls der vai neder.

Ieteicams, lai mērķis atbilstu vienam no šādiem tipiem:

a) apgaismots apļveida mērķis, kā ārējais diametrs ir D, atrodas pretī n loka minūtes lielam leņķim punktā, kurš ir x metru attālumā (11.a attēls);vai

b) tāds apgaismots apļveida mērķis ar tumšu plankumu, kura izmēri ir tādi, lai attālumā D no plankuma malas līdz tuvākajam punktam apļa iekšpusē tas atrastos pretī n loka minūtes lielam leņķim punktā, kas ir x metru attālumā (11.b attēls);

kur:

n ir sekundārā attēla nobīdes leņķa robežvērtība,

x ir attālums no neplīstošā stikla rūts līdz mērķim (vismaz 7 m),

D aprēķina pēc formulas:

Apgaismoto mērķi veido gaismas kamera, kā aptuvenie izmēri ir 300 mm × 300 mm × 150 mm un kā priekšpusi ērtāk izveidot no stikla, kurš pārklāts ar gaismu necaurlaidīgu melnu papīru vai melnu krāsu. Kameru apgaismo ar piemērotu gaismas avotu. Kameras iekšpusē ir baltas matētas krāsas pārklājums. Var būt piemēroti izmantot citu formu mērķus, piemēram 14. attēlā parādītos. Pieļaujams, ka mērķa vietā izmanto arī projekcijas sistēmu, apskatot iegūtos attēlus uz ekrāna.

9.3.1.1.2. Kārtība

Piemērotā statīvā vajadzīgajā slīpumā nostiprina neplīstošā stikla rūti tā, lai varētu izdarīt novērojumus horizontālā plaknē, kas iet caur mērķa centru.

Uz gaismas kameru jāskatās tumšā vai pustumšā telpā caur katru pārbaudāmā laukuma daļu, lai konstatētu iespējamo sekundārā attēla rašanos saistībā ar apgaismoto mērķi. Neplīstošā stikla rūti pagriež, lai nodrošinātu, ka pastāvīgi tiek ievērots pareizais skatīšanās virziens. Lai skatītos, var izmantot monokulāru.

9.3.1.1.3. Rezultātu izteikšana

Nosaka, vai

— tad, ja izmanto mērķi a (sk. 11.a attēlu), apļa primārais un sekundārais attēls nenobīdās viens no otra, t.i., vai nav pārsniegta n robežvērtība, vai

— tad, ja izmanto mērķi b (sk. 11.b attēlu), plankuma sekundārais attēls nobīdās aiz apļa iekšējās malas pieskares punkta, t.i., vai ir pārsniegta n robežvērtība.

11. attēls

Mērķu izmēri

12. attēls

Aparatūras izvietojums

1. Lampas spuldze.

2. Kondensatora atvērums > 8,6 mm.

3. Slīpēta stikla ekrāna atvērums > kondensatora atvērums.

4. Krāsu filtrs ar centrālo atveri apmēram 0,3 mm diametrā; diametrs > 8,6 mm.

5. Polāro koordinātu plate, diametrs > 8,6 mm.

6. Ahromatiska lēca, f ≥ 86 mm, atvērums 10 mm.

7. Ahromatiska lēca, f ≥ 86 mm, atvērums 10 mm.

8. Melns plankums, diametrs apmēram 0,3 mm.

9. Ahromatiska lēca, f = 20 mm, atvērums ≤ 10 mm.

13. attēls

Aparatūra kolimācijas teleskopa testam

9.3.1.2. Kolimācijas teleskopa tests

Vajadzības gadījumā piemēro šajā iedaļā aprakstīto kārtību.

9.3.1.2.1. Aparatūra

Aparatūra sastāv no kolimatora un teleskopa, un to var uzstādīt atbilstīgi 13. attēlam. Tomēr var izmantot arī jebkuru līdzvērtīgu optisko sistēmu.

9.3.1.2.2. Kārtība

Kolimācijas teleskops bezgalībā veido polāro koordinātu sistēmu ar spožu punktu tās centrā (sk. 14. attēlu). Novērošanas teleskopa fokusa plaknē uz optiskās ass novieto nelielu gaismu necaurlaidīgu plankumu, kā diametrs ir mazliet lielāks nekā projicētajam spožajam punktam, tādējādi aizsedzot spožo punktu.

14. attēls

Piemērs novērojumam ar kolimācijas teleskopa testa metodi

9.3.1.2.2. Ja testam izmantojamo attiecīgās detaļas gabalu, kas uzrāda sekundāro attēlu, novieto starp teleskopu un kolimatoru, tad noteiktā attālumā no polāro koordinātu centra parādās otrs, mazāk spo