2008R0273 — LV — 01.07.2013 — 001.001

Šis dokuments ir izveidots vienīgi dokumentācijas nolūkos, un iestādes neuzņemas nekādu atbildību par tā saturu

Grozīta ar:









▼B

KOMISIJAS REGULA (EK) Nr. 273/2008

(2008. gada 5. marts),

ar kuru nosaka sīki izstrādātus noteikumus Padomes Regulas (EK) Nr. 1255/1999 piemērošanai attiecībā uz piena un piena produktu analīžu un kvalitātes vērtēšanas metodēm







EIROPAS KOPIENU KOMISIJA, ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu, ņemot vērā Padomes 1999. gada 17. maija Regulu (EK) Nr. 1255/1999 par piena un piena produktu tirgus kopīgo organizāciju ( 1 ) un jo īpaši tās 10. un 15. pantu, 26. panta 3. punktu, 29. panta 1. punktu un 31. panta 4. punktu, tā kā: (1) Komisijas Regulā (EK) Nr. 213/2001 ( 2 ) noteikti sīki izstrādāti noteikumi par to, kā piemērot Padomes Regulu (EK) Nr. 1255/1999 attiecībā uz piena un piena produktu analīžu un kvalitātes vērtēšanas metodēm. Ņemot vērā tehniskos sasniegumus analītisko metožu jomā, jāveic būtiskas izmaiņas. Skaidrības un efektivitātes dēļ, kā arī tādēļ, ka ir veikti daudzi tehniska rakstura grozījumi, Regula (EK) Nr. 213/2001 jāatceļ un jāaizstāj ar jaunu regulu. (2) Jāpārbauda piena un piena produktu sastāva un kvalitātes prasības, kas noteiktas ar Regulā (EK) Nr. 1255/1999 paredzētajiem pasākumiem, lai nodrošinātu, ka šīs kvalitātes prasības tiek stingri ievērotas. (3) Šādu pārbaužu standartmetodes bieži publicē starptautiskas organizācijas, piemēram, Eiropas Standartizācijas komiteja (CEN), Starptautiskā Piensaimniecības federācija (IDF), Starptautiskā Standartizācijas organizācija (ISO) un Zinātniskā biedrība analītisko metožu pilnveidošanai (AOAC International), šīs organizācijas tās arī regulāri atjaunina. Dažos gadījumos ir noteikta Kopienas standartmetode, bet citos gadījumos Kopienas noteikumos standartmetode nav precizēta. Lai nodrošinātu, ka standartmetodes tiek piemērotas vienādi, jāizveido standartmetožu saraksts un jāparedz Komisijai iespēja vajadzības gadījumā šo sarakstu pielāgot. (4) Nevajadzētu izslēgt parasto metožu izmantojumu. Tādēļ jāprecizē to izmantošanas nosacījumi. (5) Jāizstrādā kopējas metodes, lai nodrošinātu vienādu praksi analīžu rezultātu vērtēšanā, attiecīgā produkta organoleptiskajā vērtēšanā un apstrīdēto rezultātu pārskatīšanā. (6) Attiecībā uz dažām analīzēm pašlaik nav starptautiski atzītu standartmetožu, kas ir apstiprinātas, un tādēļ nav pieejama informācija par analītisko rezultātu atšķirībām dažādās laboratorijās. Tādēļ jānosaka Kopienas metodes, kas apstiprinātas saskaņā ar starptautiski izstrādātiem noteikumiem un kuras piemērotu kā standartmetodes. (7) Komisijas Regulā (EK) Nr. 1898/2005 ( 3 ) noteikti sīki izstrādāti noteikumi Padomes Regulas (EK) Nr. 1255/1999 īstenošanai attiecībā uz pasākumiem krējuma, sviesta un koncentrēta sviesta realizācijai Kopienas tirgū un paredzēta krējuma, sviesta un koncentrēta sviesta marķēšana noteiktos apstākļos, lai nodrošinātu pareizu šo produktu galapatēriņu. Marķēšanai ir svarīga nozīme, lai šī shēma darbotos pareizi. Lai nodrošinātu to, ka pret visiem šajā shēmā iesaistītiem tirgus dalībniekiem būtu vienāda attieksme, jāizveido kopējas metodes dažu šādu marķieru noteikšanai. (8) Saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1255/1999 9. pantu par sieriem, kas gatavoti no aitas piena, var piešķirt privātās uzglabāšanas atbalstu. Īpašu kompensāciju par šiem pašiem produktiem var piešķirt saskaņā ar minētās regulas 31. pantu. Sierus, kas gatavoti no aitas piena, kazas piena, bifeļu piena un aitas, kazas un bifeļu piena maisījumiem, no noteiktām trešām valstīm var ievest Kopienā saskaņā ar preferenču sistēmu. Ņemot vērā iepriekšminētos nosacījumus, ir vajadzīgas piemērotas pārbaudes, lai nodrošinātu, ka attiecīgajiem produktiem netiek pievienots govs piens. Tādēļ, neskarot parasto metožu izmantošanu un ar nosacījumu, ka tās atbilst noteiktiem kritērijiem, jāparedz Kopienas standartmetode govs piena klātbūtnes noteikšanai. (9) Saskaņā ar 1990. gada 10. oktobra Komisijas Regulu (EEK) Nr. 2921/90 par atbalstu kazeīna un kazeinātu ražošanai no vājpiena ( 4 ) jākonstatē kolibaktēriju neesība. Starptautiski atzītas standartmetodes kolibaktēriju klātbūtnes konstatācijai pienā un piena produktos ir standarts ISO 4831. Pamatojoties uz iepriekš minēto standartu, ir noteikta Kopienas standartmetode kolibaktēriju klātbūtnes noteikšanai. (10) Padomes 1987. gada 23. jūlija Regulā (EEK) Nr. 2658/87 par tarifu un statistikas nomenklatūru un kopējo muitas tarifu ( 5 ) paredzētas dažādas muitas nodokļa likmes par kombinēto lopbarību, uz ko attiecas muitas tarifu pozīcija Nr. 2309, atkarībā no piena produktu satura tajā. Lai nodrošinātu attiecīgo noteikumu vienotu piemērošanu, laktozes satura analīzei visās dalībvalstīs jānosaka obligāti izmantojama vispāratzīta metode. (11) Saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 1255/1999 sviestam un sausajam vājpienam, kas paredzēts intervencei vai sausajam vājpienam izmantošanai lopbarībā, jāatbilst noteiktām kvalitātes prasībām. Jānosaka standartmetodes, lai pārbaudītu, vai šīs prasības ir ievērotas. (12) Dažas metodes šajā regulā ir ieviestas pirmo reizi. Pēc šīs regulas stāšanās spēkā jāparedz pietiekami ilgs laiks, lai laboratorijas varētu pareizi ieviest un lietot šīs jaunās metodes. Ikreiz, kad I pielikumā minēto standartmetodi pārskata un publicē organizācija, kas izstrādā standartus, laboratorijām jādod sešu mēnešu ilgs laiks, lai tās atjauninātu savas analīžu procedūras atbilstīgi jaunajam standartam. (13) Šajā regulā paredzētie pasākumi ir saskaņā ar Piena un piena produktu pārvaldības komitejas atzinumu, tā kā: IR PIEŅĒMUSI ŠO REGULU.







I NODAĻA

VISPĀRĪGI NOTEIKUMI

1. pants

Priekšmets un darbības joma

1. Šajā regulā noteiktas dažas standartmetodes, lai veiktu piena un piena produktu ķīmisko, fizikālo un mikrobioloģisko analīzi un organoleptisko novērtēšanu saskaņā ar pasākumiem, kas paredzēti piena un piena produktu tirgus kopīgajā organizācijā, kas izveidota ar Regulu (EK) Nr. 1255/1999, un šo metožu izmantošanas noteikumiem.

2. To standartmetožu saraksts, kuras piemērojamas 1. punktā minētajām analīzēm, ir norādīts šīs regulas I pielikumā.

3. Komisija atjauno šo sarakstu saskaņā ar procedūru, kas izklāstīta Regulas (EK) Nr. 1255/1999 42. pantā.

2. pants

Parastās metodes

Parastās metodes var izmantot analīzēm, kas paredzētas Kopienas noteikumos, ar nosacījumu, ka šīs metodes pienācīgi kalibrētas un regulāri pārbaudītas, salīdzinot ar standartmetodēm. Rezultāti jāsalīdzina, ievērojot pastāvīgo novirzi, atkārtojamību un reproducējamību.

Strīdu gadījumos izšķirīgie ir rezultāti, kas iegūti ar standartmetodi.

Dalībvalstis informē Komisiju par 1. pantā minētajās analīzēs izmantotajām parastajām metodēm.







II NODAĻA

ANALĪZES METODES

3. pants

Produkta partijas tiesisko ierobežojumu atbilstības novērtējums

Lai noteiktu sastāva atbilstību tiesiskajiem nosacījumiem, izņemot marķieru analīzi, piemērojams šīs regulas II pielikums.

4. pants

Organoleptiskā vērtēšana

1. Attiecībā uz pienu un piena produktiem, izņemot sviestu valsts rezervē, standartmetode, kas dalībvalstīm jāizmanto organoleptiskajai novērtēšanai, ir vai nu IDF standarts 99C:1997, vai citas salīdzināmas metodes, par kurām dalībvalstis paziņo Komisijai.

Lai pārbaudītu vērtētāju sniegumu un rezultātu ticamību, attiecībā uz organoleptiskajām analīzēm piemēro III pielikumā aprakstītās procedūras.

2. Lai pārbaudītu vērtētāju sniegumu un rezultātu ticamību, attiecībā uz organoleptiskajām analīzēm sviesta uzglabāšanai valsts rezervēs piemēro III pielikumā aprakstītās procedūras.

Procedūru, kas aprakstīta IV pielikumā, izmanto par organoleptiskās vērtēšanas standartmetodi.

5. pants

Marķieri

1. Par standartmetodi enantskābes triglicerīda noteikšanai sviestā, sviesta eļļā un krējumā izmantojama V pielikumā aprakstīto analīzes metode.

2. Lai noteiktu vanilīnu koncentrētā sviestā, sviestā un krējumā, par standartmetodi izmanto VI pielikumā aprakstīto metodi.

3. Lai noteiktu beta-apo-8' karotīnskābes etilestera saturu koncentrētā sviestā un sviestā, par standartmetodi izmanto analīzes metodi, kas aprakstīta VII pielikumā.

4. Lai noteiktu beta-sitosterīna vai stigmasterīna saturu sviestā un koncentrētā sviestā, par standartmetodi izmanto VIII pielikumā aprakstīto analīzes metodi.

5. Uzskata, ka koncentrētais sviests, sviests un krējums ir marķēts atbilstīgi attiecīgajiem Kopienas noteikumiem, ja iegūtie rezultāti ir saskaņā ar V pielikuma 10. un 11. punkta un VI, VII un VIII pielikuma 8. punkta specifikācijām.

6. pants

Govs piena kazeīna noteikšana

1. Analīžu standartmetodi, kas aprakstīta IX pielikumā, izmanto, lai nodrošinātu, ka siers, kam jābūt gatavotam tikai no aitas piena, kazas piena vai bifeļu piena vai aitas, kazas un bifeļu piena maisījuma, nesatur govs piena kazeīnu.

Uzskata, ka govs piena kazeīna klātbūtne ir konstatēta, ja govs piena kazeīna saturs analizējamā paraugā ir vienāds ar saturu references paraugā, kas satur 1 % govs piena, kā aprakstīts IX pielikumā, vai lielāks par to.

2. Lai konstatētu govs piena kazeīnu 1. punktā minētajos sieros, parastās metodes var izmantot ar nosacījumu, ka:

a) noteikšanas robeža ir maksimāli 0,5 % un

b) nevar iegūt kļūdaini pozitīvus rezultātus, un

c) govs piena kazeīns ir nosakāms ar vajadzīgo precizitāti pat pēc ilgstošas nogatavināšanas, kā tas var notikt parastos tirdzniecības apstākļos.

Ja nav ievēroti minētie nosacījumi, jālieto IX pielikumā minētās standartmetodes.

7. pants

Kolibaktēriju noteikšana

Kolibaktērijas sviestā, vājpiena pulverī, kazeīnā un kazeinātos nosaka saskaņā ar X pielikumā izklāstīto standartmetodi.

8. pants

Laktozes satura noteikšana

Laktozes saturu produktos, kas atbilst KN kodam 2309, nosaka saskaņā ar XI pielikumā izklāstīto standartmetodi.

9. pants

Siera sūkalu noteikšana

1. Siera sūkalas vājpiena pulverī, ko paredzēts uzglabāt valsts rezervēs, nosaka saskaņā ar XII pielikumā izklāstīto standartmetodi.

2. Siera sūkalas vājpiena pulverī un maisījumos, kas paredzēti izmantošanai lopbarībā, nosaka saskaņā ar XII pielikumā izklāstīto standartmetodi. Ja tiek konstatētas siera sūkalas, jāīsteno XIII pielikuma noteikumi.

10. pants

Paniņu noteikšana

Paniņas vājpiena pulverī nosaka saskaņā ar XIV pielikumā izklāstīto standartmetodi.

11. pants

Antibiotiku atlieku noteikšana

Antibiotiku atliekas vājpiena pulverī nosaka saskaņā ar XV pielikumā izklāstīto standartmetodi.

12. pants

Vājpiena pulvera satura noteikšana

Vājpiena pulvera saturu kombinētajā lopbarībā nosaka saskaņā ar XVI pielikumā izklāstīto standartmetodi.

13. pants

Cietes noteikšana

Cieti vājpiena pulverī, denaturētā piena pulverī un kombinētajā lopbarībā nosaka saskaņā ar XVII pielikumā izklāstīto standartmetodi.

14. pants

Mitruma satura noteikšana sausajā krējumā

Mitruma saturu sausajā krējumā nosaka saskaņā ar XVIII pielikumā izklāstīto standartmetodi.

15. pants

Mitruma noteikšana sauso skābo paniņu pulverī

Mitruma saturu sauso skābo paniņu pulverī, kas paredzēts izmantošani lopbarībā, nosaka saskaņā ar XIX pielikumā izklāstīto standartmetodi.

16. pants

Piena tauku tīrības noteikšana

Piena tauku tīrību nosaka saskaņā ar XX pielikumā izklāstīto standartmetodi.







III NODAĻA

VISPĀRĪGIE UN NOBEIGUMA NOTEIKUMI

17. pants

Kvalitātes nodrošināšana

Analīzes jāveic laboratorijās, kurās ir ieviesta analīžu kvalitātes nodrošināšanas sistēma, tostarp iekšējās kvalitātes kontroles procedūras. Neakreditētās laboratorijas vismaz reizi gadā piedalās kompetences izvērtēšanas pārbaudās, un tajās gūto rezultātu novirzes no saskaņotajām vērtībām nav lielākas par 2σR (standartmetodes reproducējamības standartnovirze). Laboratorijā informācijai ir pieejams sīks izmantoto sistēmu apraksts.

Obligātās kompetences pārbaudes nav jāveic laboratorijām, kas ir akreditētas saskaņā ar standartiem, kas minēti 12. pantā Eiropas Padomes un Parlamenta 2004. gada 29. aprīļa Regulā (EK) Nr. 882/2004 par oficiālo kontroli, ko veic, lai nodrošinātu atbilstības pārbaudi saistībā ar dzīvnieku barības un pārtikas aprites tiesību aktiem un dzīvnieku veselības un dzīvnieku labturības noteikumiem ( 6 ).

18. pants

Paraugu ņemšana un strīdi par analīžu rezultātiem

1. Paraugi tiek ņemti atbilstīgi attiecīgajam produktam piemērojamajam normatīvajam regulējumam. Ja šāda regulējuma nav, tiek piemēroti ISO 707 IDF 50 ietvertie nosacījumi “Piens un piena produkti – paraugu ņemšanas vadlīnijas”.

2. Laboratorijas ziņojumos par analīžu rezultātiem jāiekļauj pietiekama informācija par rezultātu novērtējumu, kas jāveic saskaņā ar II un XXI pielikumu.

3. Lai veiktu analīzes, kas paredzētas Kopienas noteikumos, jāņem dubultparaugi.

4. Procedūru, kas aprakstīta XXI pielikumā, izmanto gadījumos, kad attiecīgais tirgus dalībnieks nepiekrīt analīžu rezultātiem.

5. Ja piecu darba dienu laikā pēc paraugu ņemšanas ražotājs var pierādīt, ka paraugu ņemšana nav veikta pareizi, tad, ja vien iespējams, paraugu ņemšana jāatkārto. Ja paraugu ņemšanu nevar atkārtot, tad preču partija jāpieņem.

▼M1 —————

▼M1

19.a pants

Paziņojumi

Regulas 2. pantā, 4. panta 1. punktā un III pielikuma C daļā paredzētos paziņojumus sniedz saskaņā ar Komisijas Regulu (EK) Nr. 792/2009 ( 7 ).

▼B

20. pants

Atcelšana

Regula (EK) Nr. 213/2001 ir atcelta.

Atsauces uz atcelto regulu uzskata par atsaucēm uz šo regulu, un tās lasa saskaņā ar XXII pielikumā iekļauto atbilstības tabulu.

21. pants

Stāšanās spēkā

Šī regula stājas spēkā trešajā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.

To piemēro no 2008. gada 31. marta.

Šī regula uzliek saistības kopumā un ir tieši piemērojama visās dalībvalstīs.









I PIELIKUMS

(1. pants)

STANDARTMETOŽU SARAKSTS

Rādītājs Min. = minimums, Maks. = maksimums, Pielikums = citētās regulas pielikums, BS = beztauku sausna, PS = peroksīda skaitlis, I = izskats, G = garša, K = konsistence, KBS = kopējais baktēriju skaits, TBS = termofilo baktēriju skaits, DS = dalībvalsts, SPF = Starptautiskā Piensaimnieku federācija, ISO = Starptautiskā Standartizācijas organizācija, IUPAC = Starptautiskā Teorētiskās un lietišķās ķīmijas savienība, ADPI = Amerikas Piena produktu institūts, IPC = iebiezināts piens ar cukuru, PKP = piena vai krējuma pulveris.







A DAĻA Komisijas regula Produkts Rādītājs Robežvērtība (1) Standartmetode Piezīme Regula (EK) Nr. 2771/1999 – valsts rezerve Nesālīts sviests Tauki Min. 82 % m/m ISO 17189: 2003IDF 194:2003 Ūdens Līdz 16 % m/m ISO 3727–1: 2001IDF 80–1:2001 BS Līdz 2 % m/m ISO 3727–2: 2001IDF 80–2:2001 Tauku skābums 1,2 mmol/100 g tauku ISO 1740: 2004IDF 6:2004 PS (maks.) 0,3 mekv. skābekļa/1 000 g tauku ISO 3976: 2006IDF 74:2006 1. piezīme Kolibaktērijas 1 g nav konstatējamas X pielikums 3. piezīme Tauki, kas nav piena tauki Triglicerīdu analīzē nav nosakāmi XX pielikums Sterīna marķieri Nav nosakāmi, beta-sterīns ≤ 40 mg/kg VIII pielikums Citi marķieri — vanilīns Nav konstatējams VI pielikums — karotīnskābes etilesteris ≤ 6 mg/kg VII pielikums — enantskābes triglicerīdi Nav konstatējami V pielikums Organoleptiskās īpašības Attiecībā uz I, G un K vismaz 4 punkti no 5 IV pielikums Ūdens dispersija Vismaz 4 punkti ISO 7586:1985IDF 112A:1989 Regula (EK) 2771/1999 – privāta uzglabāšana Nesālīts sviests Tauki Min. 82 % m/m ISO 17189:2003IDF 194:2003 Ūdens Līdz 16 % m/m ISO 3727–1:2001IDF 80–1:2001 BS Līdz 2 % m/m ISO 3727–2:2001IDF 80–2:2001 Regula (EK) 2771/1999 – privāta uzglabāšana Sālīts sviests Tauki Min. 80 % m/m ISO 17189:2003IDF 194:2003 Ūdens Līdz 16 % m/m ISO 3727–1:2001IDF 80–1:2001 BS (bez sāls) Līdz 2 % m/m ISO 3727–2:2001IDF 80–2:2001 Sāls Līdz 2 % m/m ISO 15648:2004IDF 179:2004 Regula (EK) Nr. 1898/2005, II nodaļa Nesālīts sviests Tauki Min. 82 % m/m ISO 17189:2003IDF 194:2003 Tauki, kas nav piena tauki XX pielikums Ūdens Līdz 16 % m/m ISO 3727–1 2001IDF 80–1:2001 BS Līdz 2 % m/m ISO 3727–2:2001IDF 80–2:2001 Marķieri: — sterīni Skatīt VIII pielikumu VIII pielikums — vanilīns Skatīt VI pielikumu VI pielikums — karotīnskābes etilesteris Skatīt VII pielikumu VII pielikums — enantskābes triglicerīdi Skatīt V pielikumu V pielikums Regula (EK) Nr. 1898/2005, II nodaļa Sālīts sviests Tauki Min. 80 % m/m ISO 17189:2003IDF 194:2003 Tauki, kas nav piena tauki XX pielikums Ūdens Līdz 16 % m/m ISO 3727–1:2001IDF 80–1:2001 BS (bez sāls) Līdz 2 % m/m ISO 3727–2:2001IDF 80–2:2001 Sāls Līdz 2 % m/m ISO 15648:2004IDF 179:2004 Marķieri: — sterīni Skatīt VIII pielikumu VIII pielikums — vanilīns Skatīt VI pielikumu VI pielikums — karotīnskābes etilesteris Skatīt VII pielikumu VII pielikums — enantskābes triglicerīdi Skatīt V pielikumu V pielikums Regula (EK) Nr. 1898/2005, II nodaļa Koncentrēts sviests Tauki Min. 99,8 % m/m IDF 24:1964 Ūdens un BS Līdz 0,2 % m/m ISO 5536:2002IDF 23:2002 (mitrums) IDF 24:1964 (SNF) Tauku skābums 1,2 mmol/100 g tauku ISO 1740:2004IDF 6:2004 PS (maks.) 0,5 mekv. skābekļa/1 000 g tauku ISO 3976:2006IDF 74:2006 1. piezīme Tauki, kas nav piena tauki Nav XX pielikums Garša Tīra Smarža Nav svešu smaržu Citi Nav neitralizācijas līdzekļu, antioksidantu un konservantu Marķieri: — sterīni Skatīt VIII pielikumu VIII pielikums — vanilīns Skatīt VI pielikumu VI pielikums — karotīnskābes etilesteris Skatīt VII pielikumu VII pielikums — enantskābes triglicerīdi Skatīt V pielikumu V pielikums Regula (EK) Nr. 1898/2005, II nodaļa Krējums Tauki Vismaz 35 % m/m ISO 2450:1999IDF 16 C:1987 Tauki, kas nav piena tauki XX pielikums Marķieri: — sterīni Skatīt VIII pielikumu 2. piezīme — vanilīns Skatīt VI pielikumu VI pielikums — karotīnskābes etilesteris Skatīt VII pielikumu 2. piezīme — enantskābes triglicerīdi Skatīt V pielikumu V pielikums Regula (EK) Nr. 1898/2005, III nodaļa Koncentrēts sviests Tauki Min. 96 % m/m 2. piezīme Tauki, kas nav piena tauki XX pielikums BS Līdz 2 % m/m 2. piezīme Marķieri: — stigmasterīns (95 % m/m) 15g/100 kg koncentrēta sviesta VIII pielikums — stigmasterīns (85 % m/m) 17g/100 kg koncentrēta sviesta VIII pielikums — enantskābes triglicerīdi 10,34 kg/t koncentrēta sviesta V pielikums — sviestskābes etilesteris un stigmasterīns — sviestskābes etilesteris — stigmasterīns: VIII pielikums 2. piezīme — sviestskābes etilesteris un enantskābes triglicerīdi — sviestskābes etilesteris — enantskābes triglicerīdi:V pielikums 2. piezīme lecitīns (E 322) Līdz 0,5 % m/m 2. piezīme NaC1 Līdz 0,75 % m/m ISO 15648:2004IDF 179:2004 Tauku skābums 1,2 mmol/100 g tauku ISO 1740:2004IDF 6:2004 PS (maks.) Līdz 0,5 mekv. skābekļa/1 000 g tauku ISO 3976:2006IDF 74:2006 1. piezīme Garša Tīra Smarža Nav svešu smaržu Citi Nav neitralizācijas līdzekļu, antioksidantu un konservantu Regula (EK) Nr. 1898/2005, IV nodaļa Nesālīts sviests Tauki Min. 82 % m/m ISO 17189:2003IDF 194:2003 Ūdens Līdz 16 % m/m ISO 3727–1:2001IDF 80–1:2001 BS Līdz 2 % m/m ISO 3727–2:2001IDF 80–2:2001 Regula (EK) Nr. 1898/2005, IV nodaļa Sālīts sviests Tauki Min. 80 % m/m ISO 17189:2003IDF 194:2003 Ūdens Līdz 16 % m/m ISO 3727–1:2001IDF 80–1:2001 BS (bez sāls) Līdz 2 % m/m ISO 3727–2:2001IDF 80–2:2001 Sāls Līdz 2 % m/m ISO 15648:2004IDF 179:2004 Regulas (EK) Nr. 1255/1999 9. pants un II sadaļa Aitas un/vai kazas piena siers Govs piens <1 % (m/m) IX pielikums Regula (EEK) Nr. 2921/90 I pielikums – skābais kazeīns Ūdens Līdz 12,00 % m/m ISO 5550:2006IDF 78:2006 Tauki Līdz 1,75 % m/m ISO 5543:2004IDF127:2004 Brīvās skābes saturs Līdz 0,30 ml 0,1N NaOH šķīduma/g ISO 5547:1978IDF 91:1979 Regula (EEK) Nr. 2921/90 I pielikums – himozīna kazeīns Ūdens Līdz 12,00 % m/m ISO 5550:2006IDF 78:2006 Tauki Līdz 1,00 % m/m ISO 5543:2004IDF 127:2004 Pelni Min. 7,50 % m/m ISO 5545:1978IDF 90:1979 Regula (EEK) Nr. 2921/90 I pielikums – kazeināti Ūdens Līdz 6,00 % m/m ISO 5550:2006IDF 78:2006 Piena proteīns Min. 88,00 % m/m ISO 5549:1978IDF 92:1979 Tauki un pelni Līdz 6,00 % m/m ISO 5543:2004IDF 127:2004 Saistīti pelni ISO 5544:1978IDF 89:1979 Pelni ISO 5545:1978IDF 90:1979 Regula (EEK) Nr. 2921/90 II pielikums – skābais kazeīns Ūdens Līdz 10,00 % m/m ISO 5550:2006IDF 78:2006 Tauki Līdz 1,50 % m/m ISO 5543:2004IDF 127:2004 Brīvās skābes saturs Līdz 0,20 ml 0,1N NaOH šķīduma/g ISO 5547:1978IDF 91:1979 KBS (maks.) 30 000/g ISO 4833:2003 3. piezīme Kolibaktērijas 0,1 g nav X pielikums 3. piezīme TBS (maks.) 5 000/g ISO 4833:2003 3. un 4. piezīme Regula (EEK) Nr. 2921/90 II pielikums – himozīna kazeīns Ūdens Līdz 8,00 % m/m ISO 5550:2006IDF 78:2006 Tauki Līdz 1,00 % m/m ISO 5543:2004IDF 127:2004 Pelni Min. 7,50 % m/m ISO 5545:1978IDF 90:1979 KBS (maks.) 30 000/g ISO 4833:2003 3. piezīme Kolibaktērijas 0,1 g nav X pielikums 3. piezīme TBS (maks.) 5 000/ g ISO 4833:2003 3. un 4. piezīme Regula (EEK) Nr. 2921/90 II pielikums – kazeināti Ūdens Līdz 6,00 % m/m ISO 5550:2006IDF 78:2006 Piena proteīns Min. 88,00 % m/m ISO 5549:1978IDF 92:1979 Tauki un pelni Līdz 6,00 % m/m ISO 5543:2004IDF 127:2004 ISO 5544:1978IDF 89:1979 vai ISO 5545:1978IDF 90:1979 KBS (maks.) 30 000/ g ISO 4833:2003 3. piezīme Kolibaktērijas 0,1 g nav X pielikums 3. piezīme TBS (maks.) 5 000/ g ISO 4833:2003 3. un 4. piezīme Regula (EEK) Nr. 2921/90 III pielikums – kazeināti Ūdens Līdz 6,00 % m/m ISO 5550:2006IDF 78:2006 Piena proteīns Min. 85,00 % m/m ISO 5549:1978IDF 92:1979 Tauki Līdz 1,50 % m/m ISO 5543:2004IDF 127:2004 Laktoze Līdz 1,00 % m/m ISO 5548:2004IDF 106:2004 Pelni Līdz 6,50 % m/m ISO 5544:1978IDF 89:1979 vai ISO 5545:1978IDF 90:1979 KBS (maks.) 30 000/g ISO 4833:2003 3. piezīme Kolibaktērijas 0,1 g nav X pielikums 3. piezīme TBS (maks.) 5 000/g ISO 4833:2003 3. un 4. piezīme Regula (EK) Nr. 2799/1999 Kombinētā lopbarība un vājpiena pulveris (VP) (lietošanai lopbarībā) Ūdens (sauso skābo paniņu pulveris) Līdz 5 % m/m XIX pielikums Proteīns 31,4 % m/m (min.) beztauku sausnas ISO 8968–123:2001IDF 20–123:2001 Ūdens (VP) Līdz 5 % m/m ISO 5537:2004IDF 26:2004 Tauki (VP) Līdz 11 % m/m ISO 1736:2000IDF 9C:1987 Siera sūkalu pulveris (VP) Nav XIII pielikums 6. piezīme Ciete (VP) Nav XVII pielikums Ūdens (maisījumi) Līdz 5 % m/m no beztauku sausnas ISO 5537:2004IDF 26:2004 Tauki (maisījumi) Komisijas Direktīva 84/4/EEK (OV L 15, 18.1.1984., 29. lpp.) Siera fermenta sūkalas (maisījumi) Nav XIII pielikums VP saturs (galaproduktā) Min. 50 % m/m XVI pielikums Tauki (galaproduktā) Min. 2,5 % m/m vai 5 % m/m Komisijas Direktīva 84/4/EEK (OV L 15, 18.1.1984., 29. lpp.) 7. piezīme Ciete (galaproduktā) Min. 2 % m/m XVII pielikums 8. piezīme Varš (galaproduktā) 25 ppm Komisijas Direktīva 78/633/EEK (OV L 206, 26.7.1987., 43. lpp.) Regula (EK) Nr. 214/2001 VP (aerosols) Tauki Līdz 1,0 % m/m ISO 1736:2000IDF 9C:1987 Proteīns 31,4 % (2)m/m (min.) no sausnas, kas nav tauki ISO 8968–1/2:2001IDF 20–1/2:2001 Ūdens Līdz 3,5 % m/m ISO 5537:2004IDF 26:2004 Skābums Līdz 19,5 ml 0,1N NaOH, 10 g beztauku sausnas ISO 6091:1980IDF 86:1981 Laktāti Līdz 150 mg/100 g beztauku sausnas ISO 8069:2005IDF 69:2005 Fosfatāze Negatīva ISO 11816–1:2006IDF 155–1:2006 Nešķīdības rādītājs Līdz 0,5 ml 24 °C temperatūrā ISO 8156:2005IDF 129:2005 Dedzinātas daļiņas A vai B disks (15,0 mg) ADPI (1990) KBS 40 000/g ISO 4833:2003 3. piezīme Kolibaktērijas Negatīvs/0,1 g X pielikums 3. piezīme Paniņas Negatīva XIV pielikums Siera fermenta sūkalas Negatīva XII pielikums Skābās sūkalas Negatīva 2. piezīme Antibakteriālie līdzekļi XV pielikums (1) Neskarot konkrētās regulas prasības. (2) No 2009. gada 1. septembra minimālajam proteīna saturam būtu jābūt 34 %.







B DAĻA B daļas saraksta standartmetodes var izmantot to produktu analizēšanā, uz kuriem attiecas kāda no 1. slejā minētajām regulām. Komisijas regula Produkts KN kods Rādītājs Robežvērtība Standartmetode Piezīme Regula (EEK) Nr. 2658/87 Regula (EK) Nr. 2535/2001 Regula (EK) Nr. 1282/2006 Piens un krējums, neiebiezināts un bez cukura vai cita saldinātāja piedevas 0401 Tauki (≤ 6 % m/m) Robežvērtības norādītas konkrētā produkta KN koda aprakstā, attiecīgos gadījumos papildus precizētas Komisijas Regulas (EEK) Nr. 3846/87 (OV L 366, 24.12.1987., 1. lpp.) eksporta preču nomenklatūras 9. daļā vai Regulā (EK) Nr. 2535/2001 (OV L 341, 22.12.2001., 29. lpp.) ISO 1211:2001IDF 1D:1996 Tauki (> 6 % m/m) ISO 2450:1999IDF 16C:1987 Piens un krējums, iebiezināts vai ar cukuru vai cita saldinātāja piedevu 0402 Tauki (šķidri) ISO 1737:1999IDF 13C:1987 Tauki (cieti) ISO 1736:2000IDF 9C:1987 Proteīns ISO 8968–123:2001IDF 20–123:2001 Saharoze (normāls saturs) ISO 2911:2004 IDF 35:2004 Saharoze (samazināts saturs) 2. piezīme Cietvielas (IPC) ISO 6734:1989IDF 15B:1991 Cietvielas (PKP) ISO 6731:1989IDF 21B:1987 Ūdens (piena pulveris) ISO 5537:2004/IDF 26:2004 Ūdens (krējuma pulveris) XVIII pielikums Paniņas, fermentēts piens vai piens ar paaugstinātu skābumu un krējums, iebiezināts vai neiebiezināts, ar cukura vai citu saldinātāju piedevu 0403 Tauki ISO 1211:2001IDF 1D:1996 ISO 1736:2000IDF 9C:1987 ISO 2450:1999IDF 16 C:1987 ISO 7208:1999IDF 22B:1987 ISO 8262–3:2005IDF 124–3:2005 Proteīns ISO 8968–123:2001IDF 20–123:2001 Saharoze (normāls saturs) ISO 2911:2004IDF 35:2004 Saharoze (samazināts saturs) 2. piezīme Ūdens (skābo paniņu pulveris) XIX pielikums Ūdens (saldo paniņu pulveris) ISO 5537:2004IDF26:2004 Cietvielas (citi produkti) Kompetentas iestādes apstiprinātas metodes Sūkalas, arī iebiezinātas un ar cukura vai cita saldinātāja piedevu; produkti, kas satur dabiskās piena sastāvdaļas, 0404 Tauki ISO 1736:2000IDF 9C:1987 ISO 2450:1999IDF 16C:1987 ISO 7208:1999IDF 22B:1987 Proteīns ISO 8968–123:2001IDF 20–123:2001 Saharoze (normāls saturs) ISO 2911:2004IDF 35:2004 Saharoze (samazināts saturs) 2. piezīme 0404 90 Proteīns ISO 8968 1/2 2001IDF 20–1/2:2001 Ūdens IDF 21B:1987 Cietvielas ISO 6734:1989IDF 15B:1991 (Iebiezināti produkti) ISO 6731:1989IDF 21B:1987 Sviests un citi piena tauki; piena tauku pastas 0405 Tauki (ja ≤ 85 % m/m) ISO 17189:2003IDF 194:2003 Sviests Ūdens ISO 3727–1:2001IDF 80–1:2001 BS ISO 3727–2:2001IDF 80–2:2001 NaCl ISO 15648:2004IDF 179:2004 Tauki (ja > 99 % m/m) IDF 24:1964 Sviesta eļļa Ūdens (ja tauki < 99 % (m/m) ISO 5536:2002IDF 23:2002 Siers un biezpiens 0406 Tauki ISO 1735:2004IDF 5:2004 Cietvielas ISO 5534:2004IDF 4:2004 Cietvielas (Ricotta siers) ISO 2920:2004IDF 58:2004 NaCl ISO 5943:2006IDF 88:2006 Laktoze ISO 5765–1/2:2002IDF 79–1/2:2002 Regula (EEK) Nr. 2658/87 Kombinētā lopbarība 2309 Laktoze XI pielikums

Piezīmes par Eiropas Savienības standartmetožu sarakstu

1. piezīme. Piena tauku izdalīšana saskaņā ar ISO 1740:1991 aprakstu (aizsardzība pret gaismu).

2. piezīme. Standartmetode nav noteikta. Kompetentas iestādes apstiprinātas metodes.

3. piezīme. Paraugs jāsagatavo atbilstīgi ISO 8261:2001IDF 122:2001.

4. piezīme. Inkubēšana 48 stundas 55 °C temperatūrā, jārūpējas, lai barotne neizžūst.

5. piezīme. % m/m BS = % m/m cietvielas – % m/m tauki.

6. piezīme. Komisijas Direktīva 84/4/EEK.

7. piezīme. Komisijas Regula (EK) Nr. 2799/1999 (OV L 340, 31.12.1999., 3.–27. lpp.).

8. piezīme. Komisijas Direktīva 78/633/EEK.









II PIELIKUMS

(3. pants)

PREČU PARTIJAS ATBILSTĪBAS NOVĒRTĒJUMS ATTIECĪBĀ UZ NORMATĪVAJĀM ROBEŽVĒRTĪBĀM

1. PRINCIPS

Ja tiesību aktos ir noteiktas sīki izstrādātas paraugu ņemšanas procedūras, šīs procedūras ir jāievēro. Visaos pārējos gadījumos jāņem paraugs no vismaz 3 izlases kārtā izraudzītām vienībām no preču sūtījuma, kas iesniegts pārbaudei. Var sagatavot apvienotu paraugu. Iegūto rezultātu salīdzina ar normatīvajām robežvērtībām, aprēķinot 95 % ticamības intervālu kā divkāršu standartnovirzi, attiecīgā standartnovirze ir atkarīga no tā, vai (1) metode ir apstiprināta, starptautiski sadarbojoties, ar σr un σR vērtībām, vai (2) iekšējas novērtēšanas gadījumā tiek aprēķināta iekšējā reproducējamība. Šis ticamības intervāls tad būs vienāds ar rezultāta mērījumu nenoteiktību.

2. METODE IR APSTIPRINĀTA, STARPTAUTISKI SADARBOJOTIES

Šajā gadījumā atkārtojamības standartnovirze σr un reproducējamības standartnovirze σR ir noteikta, un laboratorija var apliecināt apstiprinātās metodes atbilstību izpildes raksturlielumiem.

Jāaprēķina n reizes atkārtota mērījuma aritmētiskais vidējais

Jāaprēķina

k

Ja mērījuma galarezultāts x tiek aprēķināts pēc formulas x = y1 + y2, x = y1 – y2, x = y1. y 2 vai x = y1 / y2, šajos gadījumos jāveic parastā standartnoviržu apvienošanas procedūra.

Uzskata, ka preču partija neatbilst augšējai normatīvajai robežvērtībai UL, ja

;

pretējā gadījumā uzskata, ka tā atbilst UL.

Uzskata, ka preču partija neatbilst apakšējai normatīvajai robežvērtībai LL, ja

;

pretējā gadījumā uzskata, ka tā atbilst LL.

3. IEKŠĒJĀ APSTRIPRINĀŠANA, APRĒĶINOT IEKŠĒJĀS REPRODUCĒJAMĪBAS STANDARTNOVIRZI

Ja tiek izmantotas šajā regulā nenosauktas metodes un nav noteikti precizitātes lielumi, jāveic iekšējā apstiprināšana. Izvērstās nenoteiktības U aprēķināšanai formulā jālieto iekšējās atkārtojamības standartnovirze sir un iekšējās reproducējamības standartnovirze σ R attiecīgi σr un σ R vietā.

Lēmumu pieņemšanas noteikumi ir izklāstīti 1. punktā. Tomēr, ja preču partija ir novērtēta kā neatbilstoša normatīvajām robežvērtībām, mērījumi jāatkārto ar šajā regulā nosaukto metodi, un jāpieņem lēmums atbilstīgi 1. punktam.









III PIELIKUMS

(4. pants)

VĒRTĒTĀJU NOVĒRTĒŠANA UN SENSORISKO ANALĪŽU REZULTĀTU TICAMĪBA

Ja izmanto punktu piešķiršanas metodes (IDF standarts 99C:1997), izmantojamas šādas procedūras.

A. “ATKĀRTOJAMĪBAS INDEKSA” NOTEIKŠANA

Vērtētājs 12 mēnešu laikā analizē vismaz desmit paraugus kā neatpazīstamus dubultparaugus. Parasti tas notiks dažādos laikposmos. Atsevišķu produkta īpašību rezultātus novērtē, izmantojot šādu formulu:

kur:

w1 : atkārtojamības indekss;

xi1 : punktu skaits xi parauga pirmajā novērtēšanā;

xi2 : punktu skaits xi parauga otrajā novērtēšanā;

n : paraugu skaits.

Vērtējamiem paraugiem jāpārstāv plašs kvalitātes diapazons. wI nedrīkst pārsniegt 1,5 (5 punktu skalā).

B. “NOVIRZES INDEKSA” NOTEIKŠANA

Minētais indekss jāizmanto, lai pārbaudītu, vai vērtētājs vērtēšanai izmanto to pašu skalu, ko pieredzējusi vērtētāju grupa. Vērtētāja iegūtos punktus salīdzina ar vidējo punktu skaitu, ko ieguvusi vērtētāju grupa.

Lai novērtētu rezultātus, izmanto šādu formulu:

kur:

xi1; xi2 : skatīt A) iedaļu;

; : vidējais vērtētāju grupas noteiktais punktu skaits attiecīgi xi parauga pirmajā un otrajā novērtēšanā;

n : paraugu skaits (vismaz desmit 12 mēnešos).

Vērtējamajiem paraugiem jāatspoguļo plašs kvalitātes diapazons. DI nedrīkst pārsniegt 1,5 (5 punktu skalā).

Dalībvalstīm jāpaziņo par visām grūtībām, kas radušās, izmantojot šo procedūru.

Ja konstatē, ka atsevišķa vērtētāja uzrādītās novirzes vai atkārtojamības indeksi pārsniedz 1,5 punktu robežu, oficiālās iestādes ekspertam vai ekspertiem jāveic viena vai vairākas paraugu izlases veida “atkārtotas” pārbaudes, ko šie vērtētāji turpmākajās nedēļās klasificē, vai arī viņi veic vienu vai vairākas pārbaudes ar ekspertu līdzdalību. Lai izlemtu, vai turpināt šī pakalpojuma sniegšanu, jāveic rūpīga novērošana. Rādījumi jādokumentē un jāsaglabā kā pierādījumi turpmākajām darbībām.

C. DAŽĀDOS DALĪBVALSTS REĢIONOS UN DAŽĀDĀS DALĪBVALSTĪS IEGŪTO REZULTĀTU SALĪDZINĀŠANA

Ja iespējams, tests jāorganizē vismaz reizi gadā, lai salīdzinātu rezultātus, ko vērtētāji ieguvuši dažādos reģionos. Ja novērotas ievērojamas atšķirības, jāveic vajadzīgie pasākumi, lai noteiktu atšķirību iemeslus un iegūtu salīdzināmus rezultātus.

Dalībvalstis var organizēt testus, lai salīdzinātu rezultātus, ko ieguvuši šīs dalībvalsts vērtētāji un vērtētāji no kaimiņu dalībvalsts. Ja konstatētas ievērojamas atšķirības, jāveic padziļināta izpēte, lai iegūtu salīdzināmus rezultātus.

Dalībvalstis šādas salīdzināšanas rezultātus paziņo Komisijai.









IV PIELIKUMS

(4. pants)

SVIESTA ORGANOLEPTISKĀ VĒRTĒŠANA

1. PIEMĒROŠANAS JOMA

Sviesta organoleptiskās vērtēšanas procedūras mērķis ir nodrošināt vienotu metodiku, ko piemēro visās dalībvalstīs.

Plašāku informāciju par organoleptisko vērtēšanu lasiet konkrētā IDF starptautiskā piena un piena produktu standarta IDF 99 1., 2., 3. daļā.

2. DEFINĪCIJAS

Organoleptiskā vērtēšana (novērtēšana) nozīmē produkta īpašību pārbaudi ar maņu orgāniem.

Vērtētāju grupa nozīmē izraudzītu vērtētāju grupu, kas novērtēšanas laikā strādā, savstarpēji nesazinoties un savstarpēji neietekmējoties.

Vērtētājs ir persona, kas izraudzīta tās spēju dēļ veikt organoleptisko testu. Šī veida vērtētājam var būt ierobežota pieredze.

Vērtētājs eksperts ir persona ar augstu maņu orgānu jutību un pieredzi organoleptiskās vērtēšanas metodēs, kura spēj veikt dažādu produktu sistemātisku un ticamu organoleptisko novērtēšanu. Šī veida vērtētājam jābūt ar labu ilglaicīgu maņu atmiņu.

Punktu piešķiršana nozīmē organoleptisko vērtēšanu, ko veic vērtētāju grupa, izmantojot skaitļu skalu. Jāizmanto kļūdu nomenklatūra.

Klasifikācija nozīmē klasificēšanu pēc kvalitātes, ko veic, pamatojoties uz piešķirtajiem punktiem.

Kontroles dokumenti: dokumenti, kas izmantoti, lai pierakstītu individuāli piešķirtos punktus par katru īpašību un produkta galīgo šķiru. (Šo dokumentu var izmantot arī ķīmiskā sastāva pierakstīšanai.)

3. VĒRTĒŠANAS TELPA

Sīku informāciju lasiet standarta ISO 8589 un ISO/DIS 22935–2 IDF 99–2 7. punktā.

Lai vērtētājus vērtēšanas telpā neietekmētu ārējie faktori, jāveic piesardzības pasākumi.

Vērtēšanas telpai jābūt bez svešas izcelsmes smaržām un viegli tīrāmai. Sienām jābūt gaišā krāsā un gaismu neatstarojošām.

Vērtēšanas telpai un apgaismojumam tajā jābūt tādam, lai neietekmētu vērtējamā produkta īpašības.

Lai uzturētu konstantu sviesta temperatūru, telpa jāaprīko ar atbilstošu termoregulatoru. Klasifikācijas laikā sviesta temperatūrai jābūt 12 °C (±2 °C).

4. VĒRTĒTĀJU ATLASE

Vērtētājam jāpazīst sviesta izstrādājumi, un viņam jābūt kompetentam, lai veiktu organoleptisko klasifikāciju. Kompetentajai iestādei regulāri (vismaz reizi gadā) jāpārbauda viņa kompetence.

4.1. Detalizētu informāciju par vispārējiem darbinieku atlases testiem, kurus var izmantot pirms jauna vērtētāja pieņemšanas darbā, lasiet ISO/DIS 22935–1 IDF 99–1 4. punktā (darbinieku pieņemšana) un 5.1. punktā. Svarīgi ir turpināt apmācības un regulāri rīkot vispārējas sanāksmes. Par vērtētāju grupas apmācībām lasiet standartā ISO 8586–1.

4.2. Sākotnējā apmācībā jāietver šādi priekšmeti: — organoleptiskās vērtēšanas vispārējā teorija un praktiskā nozīmība, — maņu orgānu sajūtu noteikšanas metodes, pakāpes un apraksts, — sajūtu pazīmju un specifisku sajūtu attiecību konstatēšana un atpazīšana, — sviesta ražošanas pamatapmācība, — apstiprināti standarti un paraugi, lai palīdzētu vērtētājam identificēt konkrētu garšu un garšas intensitāti produktā.

5. PRASĪBAS ATTIECĪBĀ UZ VĒRTĒTĀJU GRUPU

Vērtētāju grupas vērtētāju skaitam jābūt nepāra skaitlim, minimālais skaits ir trīs. Vairākumā jābūt kompetentās iestādes darbiniekiem vai pilnvarotām personām, kas nav nodarbinātas piensaimniecības nozarē.

Grupas vadītājam jābūt atbildīgam par procedūru kopumā, un viņš var piedalīties grupā.

Pirms vērtēšanas jāņem vērā virkne faktoru, lai personas optimāli veiktu tām uzticēto uzdevumu:

— personas nedrīkst būt slimas ar slimībām, kas var ietekmēt to uzdevuma veikšanu. Tādos gadījumos attiecīgais vērtētājs vērtētāju grupā jāaizstāj ar citu,

— lai veiktu novērtēšanu, personām jāierodas laikus un jāpārliecinās, ka to rīcībā ir pietiekami daudz laika vērtēšanai,

— personas nedrīkst lietot vielas, kam ir stipra smarža, piemēram, smaržas, pēcskūšanās losjonus, dezodorantus utt., un tām nevajadzētu būt ēdušām ēdienus ar stipru smaržu (piemēram, ļoti vircotus ēdienus) utt.,

— pusstundu pirms novērtēšanas personas nedrīkst smēķēt, ēst un nedrīkst neko dzert, izņemot ūdeni.

6. VĒRTĒŠANAS IZPILDE

Lai uzturētu kompetenci, visiem vērtētājiem regulāri jāpiedalās organoleptiskās vērtēšanas grupu darbā. Grupu darba biežums atkarīgs no sviesta apjoma un ražošanas intensitātes, un tam, ja iespējams, jānotiek vismaz reizi mēnesī.

Arī vecākajiem vērtētājiem katru gadu jāpiedalās noteiktā skaitā grupu darba, ja iespējams, vismaz reizi ceturksnī.

7. PARAUGU ŅEMŠANA UN PARAUGU SAGATAVOŠANA

Vēlams, lai paraugu identitāte novērtēšanas laikā netiktu atklāta, novēršot jebkādu ietekmēšanas iespējamību. Paraugi jākodē.

Tas jāizdara pirms vērtēšanas. Sviesta temperatūra transportēšanas laikā uz vērtēšanas telpu jābūt 6 °C ± 2 °C.

Ja organoleptisko vērtēšanu veic saldētavā, paraugu ņem, izmantojot sviesta taustu. Ja organoleptisko vērtēšanu neveic saldētavā, jāņem vismaz 500 g liels paraugs. Vērtēšanas laikā sviesta temperatūrai jābūt 12 °C (±2 °C) (standartā ISO/DIS 22935–2 IDF 99–2 sviesta vērtēšanas temperatūra ir 14 °C ± 2 °C). Noteikti jānovērš lielas novirzes.

8. KATRAS ĪPAŠĪBAS NOVĒRTĒŠANA

8.1. Organoleptiskā vērtēšana jāveic attiecībā uz šādām trim īpašībām: izskats, konsistence un garša. Izskats ietver šādas pazīmes: krāsa, redzamā tīrība, fiziska piesārņojuma neesība, pelējuma neesība un ūdens dispersijas viendabīgums. Ūdens dispersiju analizē saskaņā ar IDF standartu 112A/1989. Konsistence ietver šādas pazīmes: struktūra, tekstūra un stingrība. Ja kāda dalībvalsts to vēlas, ziežamību var pārbaudīt ar fiziskiem līdzekļiem, lai apmierinātu patērētāju prasības. Nākotnē Komisija var izlemt, vai saskaņot metodoloģiju. Struktūra ir jēdziens, kas raksturo produkta stabilitāti patērēšanas laikā. To parasti saista ar stingrību un ziežamību, un visā produktā tai jābūt vienādai. Tā ir cieši saistīta ar tekstūru, un tā ir produkta spēja nedeformēties sava svara ietekmē. To rāda pretestība griešanas laikā, to var vērtēt ar mehāniskiem līdzekļiem, izgaršojot vai aptaustot. Garša ir īpašība, ko uztver ar muti, galvenokārt ar mēles garšas kārpiņām. Smarža ir īpašība, ko saož ar degunu. Būtiska novirze no ieteicamās temperatūras neļauj ticami novērtēt konsistenci un garšu. Sevišķi svarīga ir temperatūra. Ja temperatūra ir ārpus ieteiktā diapazona, sviesta klasifikācija jāatliek.

8.2. Katra īpašība atsevišķi organoleptiski jānovērtē. Punktu piešķiršanu veic saskaņā ar 1. tabulu.

8.3. Pirms vērtēšanas ir vēlams, lai vērtētāji kopā piešķirtu punktus par izskatu, konsistenci un garšu vienam vai vairākiem references paraugiem, lai panāktu vienādību.

8.4. Punktu skaits produkta pieņemšanai ir šāds: Skatīt 7. daļu – “Nomenklatūra” – un punktiem piemērojamo kritēriju aprakstu, klasificējot sviestu.



Maksimālā vērtība Vajadzīgs Izskats 5 4 Konsistence 5 4 Garša/smarža 5 4 — Ja nav iegūts vajadzīgais punktu skaits, jāsniedz trūkuma apraksts. — Punktu skaits, ko katrs vērtētājs piešķīris par katru īpašību, jāieraksta kontroles dokumentā. — Produktu pieņem vai noraida, pamatojoties uz vairākuma lēmumu. — Gadījumiem, kad atšķirības starp individuāliem katras īpašības vērtējumiem pārsniedz blakusesošos punktus, nevajadzētu būt biežiem (ne vairāk par vienu no 20 paraugiem). Pretējā gadījumā grupas vadītājam būtu jāpārbauda vērtētāju grupas kompetence.

9. UZRAUDZĪBA

Vērtētāju grupas vadītājam, kuram jābūt oficiālam kompetentās iestādes darbiniekam un kurš var būt vērtētāju grupas loceklis, jābūt atbildīgam par visu procedūru. Viņam kontroles dokumentā jāpieraksta individuāli piešķirtie punkti par katru atsevišķu īpašību un jāapstiprina, vai produkts ir pieņemts vai noraidīts.

10. NOMENKLATŪRA

Skatīt pievienoto 2. tabulu.

11. ATSAUCES

FIL-IDF 99C:1997 Piena produktu sensoriskā novērtēšana pēc punktiem – standartmetode

ISO/DIS 22935 IDF 99 Piena un piena produktu starptautiskais standarts – sensoriskā analīze – 1.–3. daļa

ISO 8586–1 Sensoriskā analīze – Vispārējas vadlīnijas vērtētāju izvēlei, apmācībām un uzraudzībai – 1. daļa

ISO 8589 Sensoriskā analīze – Vispārējas vadlīnijas vērtēšanas telpu iekārtojumam

FIL-IDF 112A:1989 Sviests – Ūdens dispersijas skaitļa noteikšana







1. tabula Punktu piešķiršana sviestam Izskats Konsistence Garša un smarža Punkti Nr. (1) Piezīmes Punkti (kvalitātes šķira) Nr. (1) Piezīmes Punkti (kvalitātes šķira) Nr. (1) Piezīmes 5 Ļoti labs ideāls augstākā kvalitāte (vienādi sauss) 5 Ļoti laba ideāla augstākā kvalitāte (laba ziežamība) 5 Ļoti laba ideāla augstākā kvalitāte (absolūti tīra smarža) 4 Labs (2) nav acīmredzamu defektu 4 17 18 Laba (2) ciets mīksts 4 Laba (2) nav acīmredzamu defektu 3 1 2 3 4 5 6 7 8 Apmierinošs (nelieli defekti) drupans, ūdeņains neviendabīgs, divkrāsains slāņains raibs, lāsumains plankumains izdalās eļļa pārāk krāsots irdens 3 14 15 16 17 18 Apmierinoša (nelieli defekti) drupans, trausls, kunkuļains mīklveidīgs, eļļains, staipīgs lipīgs, ciets mīksts 3 21 22 25 27 33 34 35 Apmierinoša (nelieli defekti) netīra svešas izcelsmes garša skāba piedeguma piegarša, dedzināta sviesta piegarša lopbarības piegarša nepatīkama garša un smarža, rūgts pārsālīts 2 1 3 4 5 6 10 11 12 Slikts (acīmredzami defekti) drupans, ūdeņains slāņains raibs, lāsumains plankumains izdalās eļļa ar piemaisījumiem pelējis neizšķīdis sāls 2 14 15 16 17 18 Slikta (acīmredzami defekti) drupans, trausls, kunkuļains mīklveidīgs, eļļains, staipīgs lipīgs, ciets mīksts 2 21 22 23 25 32 33 34 35 36 38 Slikta (acīmredzami defekti) netīra svešas izcelsmes garša sastāvējusies skāba oksidēšanās garša, metāliska smarža un garša lopbarības piegarša nepatīkama garša un smarža, rūgts pārsālīts pelējuma, puvuma piegarša, smaka ķimikāliju piegarša 1 1 3 4 5 6 7 9 10 11 12 Ļoti slikts (izteikti defekti) drupans, ūdeņains slāņains raibs, lāsumains plankumains izdalās eļļa pārāk krāsots graudains ar piemaisījumiem pelējis neizšķīdis sāls 1 14 15 16 17 18 Ļoti slikta (lieli defekti) drupans, trausls, kunkuļains mīklveidīgs, eļļains, staipīgs lipīgs, ciets mīksts 1 22 24 25 26 28 29 30 31 32 34 35 36 37 38 Ļoti slikta (lieli defekti) svešas izcelsmes garša siera piegarša, pienskābā siera piegarša skāba rauga piegarša pelējuma piegarša sasmacis eļļas piegarša, zivju piegarša tauku piegarša oksidēšanās smarža, metāliska smarža un garša nepatīkama garša un smarža, rūgts pārsālīts pelējuma, puvuma piegarša, smaka iesala piegarša ķimikāliju piegarša (1) 2. tabula. (2) Defekti, kas apzīmēti ar “labi”, ir tikai nelielas novirzes no ideālā tipa.







2. tabula Sviesta defektu tabula I. Izskats 1) irdens, ūdeņains 2) neviendabīgs, divkrāsains 3) slāņains 4) raibs, lāsumains 5) plankumains 6) izdalās eļļa 7) pārāk krāsots 8) irdens 9) graudains 10) ar piemaisījumiem 11) appelējis 12) neizšķīdis sāls II. Konsistence 14) drupans, trausls, kunkuļains 15) staipīgs, mīklveidīgs, eļļains 16) lipīgs 17) ciets 18) mīksts III. Garša un smarža 20) bez garšas/smaržas 21) netīrs (1) 22) svešas izcelsmes garša 23) sasmacis 24) siera piegarša, pienskābā siera piegarša 25) skābs 26) rauga piegarša 27) a) piedeguma garša b) dedzināta sviesta piegarša 28) pelējuma piegarša 29) sasmacis 30) eļļas piegarša, zivju piegarša 31) tauku piegarša 32) a) oksidēšanās piegarša b) metāliska piegarša 33) lopbarības piegarša 34) nepatīkama garša un smarža, rūgts 35) pārsālīts 36) pelējuma, puvuma piegarša 37) iesala piegarša 38) ķimikāliju piegarša (1) Šis apzīmējums jāizmanto, cik reti vien iespējams un tikai tad, ja defektu nevar aprakstīt precīzāk.









V PIELIKUMS

(5. pants)

ENANTSKĀBES TRIGLICERĪDU SATURA NOTEIKŠANA SVIESTĀ, SVIESTA EĻĻĀ UN KRĒJUMĀ AR GĀZES HROMATOGRĀFIJAS ANALĪZI

1. PIEMĒROŠANAS JOMA

Šī ir metode enantskābes triglicerīdu satura noteikšanai sviesta eļļā, sviestā un krējumā.

2. TERMINI UN DEFINĪCIJAS

Enantskābes saturs: enantskābes triglicerīdu saturu nosaka ar procedūru, kas izklāstīta šajā metodē.

Piezīme: Enantskābes saturu izsaka kg uz tonnu produkta sviesta eļļai un sviestam un kg uz tonnu piena tauku krējumam.

3. PRINCIPS

Atbilstīgi ISO 14156 IDF 172:2001 piena tauki tiek ekstrahēti no dažādiem produktiem. Enantskābes triglicerīdu saturu ekstrahētajos taukos kvantitatīvi nosaka ar kapilāra kolonnas gāzes hromatogrāfiju (GH). Rezultātus, kas iegūti par paraugu, novērtē, pamatojoties uz kapronskābes triglicerīdu kā iekšējo standartu.

Piezīme: Iekšējam standartam der arī tributirīns.

4. REAĢENTI

Jāizmanto tikai atzītas analītiskas kvalitātes reaģenti.

4.1. n-heksāns

4.2. Standarta kapronskābes triglicerīds ar vismaz 99 % tīrību

4.3. Standarta enantskābes triglicerīds ar vismaz 99 % tīrību

4.4. Bezūdens nātrija sulfāts (Na2SO4)

5. APARATŪRA

Parastais laboratorijas aprīkojums un jo īpaši:

5.1. Analītiskie svari ar precizitāti 1 mg

5.2. Mērkolbas, kuru tilpums ir 10 ml un 20 ml

5.3. Centrifugēšanas mēģenes, kuru tilpums ir 30 ml

5.4. Rotācijas ietvaicētājs

5.5. Termostats, kurā var uzturēt 50 ± 5 °C temperatūru

5.6. Filtrpapīrs, kam ir vidēja porainība un diametrs ap 15 cm

5.7. Gāzu hromatogrāfijas iekārta 5.7.1. Gāzu hromatogrāfs ar plūsmas dalīšanas/nedalīšanas ievades metodi vai kolonnas inžektoru un liesmas jonizācijas detektoru (LJD) 5.7.2. GH kolonna ar stacionāro fāzi, kas sekmīgi veic triglicerīda atdalīšanu (100 % dimetilpolisiloksāna vai 5 % fenil-95 %-metilpolisiloksāna). Izvēlieties stacionāro fāzi, kolonnas garumu (no 4 m līdz 15 m), iekšējo diametru (no 0,22 mm līdz 0,50 mm) un slāņa biezumu (0,12 μm vai lielāks), ņemot vērā laboratorijas pieredzi un izmantojamo inžektora sistēmu. Jebkurā gadījumā izvēlētajai kolonnai jāspēj nodrošināt gan pilnīga šķīdinātāja signāla un kapronskābes triglicerīda signāla atdalīšana, gan pamata izšķirtspēja starp kapronskābes un enantskābes triglicerīdu signāliem. Turpmāk doti piemērojamo nosacījumu piemēri. 5.7.2.1. Piemērojamo nosacījumu piemērs, izmantojot plūsmas dalījuma inžektoru: — nesējgāze – hēlijs, — kolonnas ieejas spiediens: 100 kPa, — kolonna: 12 m augsta, iekšējais diametrs 0,5 mm, kolonnas silikagela slāņa biezums 0,1 μm, — stacionārā fāze: 100 % dimetilpolisiloksāns vai 5 % fenil-95 %-dimetilpolisiloksāns (piem., HT5), — kolonnas temperatūra: sākotnējā temperatūra 130 °C, ko uztur 1 minūti, tiek paaugstināta ar ātrumu 20 °C/min līdz 260 °C, pēc tam tiek paaugstināta ar ātrumu 30 °C/min līdz 360 °C; 360 °C temperatūru uztur 10 minūtes, — detektora temperatūra: 370 °C, — inžektora temperatūra: 350 °C, — plūsmas dalījuma attiecība 1:30, — inžektējamā parauga lielums: 1 μl. 5.7.2.2. Piemērojamo nosacījumu piemērs, izmantojot inžektoru kolonnā: — nesējgāze: ūdeņradis (pastāvīgas plūsmas sistēma); — kolonnas ieejas spiediens: 89 kPa; — kolonna: 4 m augsta, iekšējais diametrs 0,32 mm, silikagela kolonnas slāņa biezums 0,25 μm; — stacionārā fāze: 5 % fenil-95 % dimetilpolisiloksāna; — kolonnas temperatūra: sākotnējā temperatūra 60 °C, ko uztur 2 minūtes, tiek paaugstināta ar ātrumu 35 °C/min līdz 340 °C, šo temperatūru uztur 5 min; — detektora temperatūra: 350 °C; — ievadāmā parauga lielums: 1 μl.

5.8. Injekcijas šļirces tilpums 5 μl.

6. PARAUGU ŅEMŠANA

Svarīgi, lai laboratorija saņemtu patiesi reprezentatīvus paraugus, kas nav bojāti vai izmainīti transportēšanas un uzglabāšanas laikā.

Paraugu ņemšana nav šajā starptautiskajā standartā noteiktās metodes sastāvdaļa. Vadlīnijas paraugu ņemšanai ir iekļautas IDF: standartā 50C:1995 vai ISO 707–1997 – “Piens un piena produkti – paraugu ņemšanas vadlīnijas”.

7. PROCEDŪRA

7.1. Testa parauga un analizējamā parauga sagatavošana

Jārīkojas saskaņā ar ISO 14156 IDF 172:2001.

7.1.1. Sviesta eļļa, sviests

7.1.1.1. Izkausējiet termostatā 50 līdz 100 g testa parauga (5.5.).

7.1.1.2. Ievietojiet 0,5 līdz 1,0 g bezūdens nātrija sulfāta (5.4.) salocītā kroku filtrpapīrā.

7.1.1.3. Filtrējiet taukus caur filtrpapīru, kurā ir bezūdens nātrija sulfāts, savācot filtrātu vārglāzē, kas tiek turēta termostatā (5.5.) Dekantējot izkusušo sviestu uz filtrpapīra, jāuzmanās, lai nepārnestu serumu.

7.1.2. Krējums

7.1.2.1. Uzsildiet paraugu līdz 20 °C ± 2 °C temperatūrai.

7.1.2.2. Rūpīgi samaisiet paraugu.

7.1.2.3. Atšķaidiet piemērotu testa parauga daudzumu, lai iegūtu 100 ml analizējamā parauga, kurā tauku daļa ir aptuveni 4 %.

7.1.2.4. Lai ekstrahētu taukus no krējuma, jārīkojas tāpat kā ar svaigu vai homogenizētu pienu (skatīt ISO 14156 IDF 172:2001, 8.3. §).

7.1.2.5. Iesveriet 1 g ekstrahēto tauku 10 ml mērkolbā (5.2.) ar precizitāti līdz 1 mg. Pievienojiet 1 ml 7.2.2. punktā minētā šķīduma. Uzpildiet līdz 10 ml ar n-heksānu (4.1.) un homogenizējiet.

7.1.2.6. Ielejiet 1 ml 7.1.1.2. punktā minētā šķīduma 10 ml mērkolbā (5.2.) un atšķaidiet līdz 10 ml ar n-heksānu (4.1.).

7.2. Kalibrēšanas standartu sagatavošana

7.2.1. Izšķīdiniet 100 mg enantskābes triglicerīda (4.3.) 10 milimitros n-heksāna (4.1.).

7.2.2. Izšķīdiniet 100 mg kapronskābes triglicerīda (4.2.) 10 mililitros n-heksāna (4.1.).

7.2.3. Ievadiet 1 ml 7.2.2. punktā minētā šķīduma 10 ml mērkolbā (5.2.). Uzpildiet līdz 10 ml ar heksānu (4.1.).

7.2.4. Ievadiet 1 ml 7.2.1. punktā minētā šķīduma un 1 ml 7.2.2. punktā minētā šķīduma 10 ml mērkolbā (5.2.). Uzpildiet līdz 10 ml ar n-heksānu (4.1.).

7.2.5. Ievadiet 1 ml 7.2.4. punktā minētā šķīduma 10 ml mērkolbā (5.2.) un uzpildiet līdz 10 ml ar n-heksānu (4.1.).

7.3. Hromatogrāfiskā noteikšana

7.3.1. Ievadiet divas reizes 1 μl no 7.2.5. punktā minētā standarta šķīduma.

7.3.2. Ievadiet 1 μl no katra parauga šķīduma. Piezīme: Ja kolonnas inžektora sistēma ir pielāgota, gan standarta, gan parauga šķīdumiem jālieto lielāks atšķaidījums.

7.3.3. Atkārtojiet 7.3.1. punktā minēto darbību katram trešajam paraugam, lai pirms un pēc paraugiem varētu veikt standarta ievadīšanu. Rezultātus nosaka, ņemot vērā standartu hromatogrammu signālu vidējās vērtības (signālu attiecības).

8. REZULTĀTU APRĒĶINĀŠANA

Katrai hromatogrammai jāintegrē ar enantskābes un kapronskābes triglicerīdiem saistītais signāla laukums.

Šie norādījumi jāievēro katrā paraugu sekvencē, proti, katrā tādu paraugu grupā, kur divreiz tieši pirms sekvences ievadīto standartu apzīmē ar STD1, un standartu, kas ievadīts tieši pēc sekvences, apzīmē ar STD2.

8.1. Kalibrēšana

8.1.1. Katram divkāršajam STD1, Rf1(a) un Rf1(b) jāaprēķina signāla vērtība Rf1 (a) vai (b) = (signāla laukums kapronskābes triglicerīdam/signāla laukums enantskābes triglicerīdam) × 100. Jāaprēķina signāla vidējā aritmētiskā vērtība Rf1. Rf1 = (Rf1(a) + Rf1(b)) / 2

8.1.2. Līdzīgi jāaprēķina signāla vidējā aritmētiskā vērtība STD2, Rf 2.

8.1.3. Jāaprēķina signāla vidējā aritmētiskā vērtība Rf. Rf = (Rf1 + Rf2) /2

8.2. Testa paraugi

Katra parauga hromatogrammai, kas iegūta starp STD1 un STD2, jāaprēķina enantskābes saturs C (kg/t):

C = (signāla laukums enantskābes triglicerīdam × Rf × 100)/(signāla laukums kapronskābes triglicerīdam × Wt × 1 000),

kur:

— Wt = ņemto tauku svars (g),

— 100 = parauga atšķaidīšanas tilpums,

— 1 000 = konversijas koeficients (no μg/g uz kg/t)

Sviesta paraugiem jāņem vērā tauku saturs un jāaprēķina koriģētā koncentrācijas vērtība Csviests (kg/t sviesta).

Csviests = Ctauki × F,

kur F ir tauku saturs sviestā.

9. PRECIZITĀTE

Sīkāka informācija par starplaboratoriju sviesta testu atbilstīgi ISO 5725–1 un ISO 5725–2 par metodes precizitāti ir izklāstīta 12. punktā.

Atkārtojamības un reproducējamības robežlielumiem ir 95 % ticamība, un tos nevar piemērot citiem koncentrāciju diapazoniem un matricēm.

9.1. Atkārtojamība

Absolūtā starpība starp diviem neatkarīgiem viena testa rezultātiem, ko ieguvis viens un tas pats operators, izmantojot vienu un to pašu metodi, identisku testa materiālu tajā pašā laboratorijā ar to pašu iekārtu neilgā laika posmā, ne vairāk kā 5 % gadījumu pārsniegs 0,35 kg/t.

9.2. Reproducējamība

Absolūtā starpība starp diviem neatkarīgiem viena testa rezultātiem, ko ieguvuši dažādi operatori, izmantojot vienu un to pašu metodi un identisku testa materiālu dažādās laboratorijās ar dažādu iekārtu, ne vairāk kā 5 % gadījumu pārsniegs 0,66 kg/t.

10. PIELAIDES ROBEŽAS: APAKŠĒJĀS ROBEŽAS (NEPIETIEKAMU DAUDZUMU GADĪJUMĀ)

10.1. Lai pārbaudītu, vai produkts marķēts pareizi, no marķētā produkta jāņem trīs paraugi.

10.2. Sviests un koncentrēts sviests 10.2.1. Vismaz 95 % tīra enantskābes triglicerīda iekļaušanas pakāpe tonnā sviesta ir 11 kg, proti, 10,45 kg/t. 10.2.2. Produkta trīs paraugu analīzes rezultāti tiek izmantoti, lai pārbaudītu marķiera iekļaušanas pakāpi un homogenitāti, un mazākais rezultāts tiek salīdzināts ar šādām robežvērtībām: — 9,51 kg/t (95 % tīras enantskābes triglicerīda minimāla 95 % iekļaušanas pakāpe, viena noteikšana), — 6,89 kg/t (95 % tīras enantskābes triglicerīda minimāla 70 % iekļaušanas pakāpe, viena noteikšana), — marķiera koncentrāciju paraugā, no kā iegūts vismazākais rezultāts, izmanto kopā ar interpolāciju, resp., starp 9,51 kg/t un 6,89 kg/t.

10.3. Krējums 10.3.1. Vismaz 95 % tīra enantskābes triglicerīda iekļaušanas pakāpe tonnā piena tauku ir 10 kg, proti, 9,50 kg/t marķētu piena tauku. 10.3.2. Produkta trīs paraugu analīzes rezultātus izmanto, lai pārbaudītu marķiera iekļaušanas pakāpi un homogenitāti, un mazāko rezultātu salīdzina ar šādām robežvērtībām: — 8,60 kg/t (95 % tīras enantskābes triglicerīda minimāla 95 % iekļaušanas pakāpe, viena noteikšana), — 6,23 kg/t (95 % tīras enantskābes triglicerīda minimāla 70 % iekļaušanas pakāpe, viena noteikšana), — marķiera koncentrāciju paraugā, no kā iegūts vismazākais rezultāts, izmanto kopā ar interpolāciju, resp., starp 8,60 kg/t un 6,23 kg/t.

11. PIELAIDES ROBEŽAS: AUGŠĒJĀS ROBEŽAS (GADĪJUMOS, KAD DAUDZUMS IR VAIRĀK NEKĀ PAR 20 % LIELĀKS)

11.1. Lai pārbaudītu, vai produkts marķēts pareizi, no marķētā produkta jāņem trīs paraugi.

11.2. Sviests un koncentrēts sviests 11.2.1. Produkta trīs paraugu analīzes rezultātus izmanto, lai pārbaudītu marķiera iekļaušanas pakāpi un homogenitāti, un šo rezultātu vidējo lielumu salīdzina ar šādām robežvērtībām: — augšējā robežvērtība ir 12,96 kg/t.

11.3. Krējums 11.3.1. Produkta trīs paraugu analīzes rezultātus izmanto, lai pārbaudītu marķiera iekļaušanas pakāpi un homogenitāti, un šo rezultātu vidējo lielumu salīdzina ar šādām robežvērtībām: — augšējā robežvērtība ir 11,82 kg/t.

12. PAPILDU INFORMĀCIJA: REZULTĀTU STATISTISKĀ ANALĪZE, NOSAKOT TRIENANTOĀTUS SVIESTA TAUKOS, IZMANTOJOT TRIGLICERĪDU ANALĪZI.

Trienantoātu satura noteikšanai marķētā sviestā ir veikti četri kopdarbības pētījumi.

Pirmās kārtas testā piedalījās deviņas laboratorijas, kurām nedeva instrukcijas par izmantojamajām analītiskajām metodēm.

Otrās kārtas testā piedalījās desmit laboratorijas, kas izmantoja 4 dažādas metodes:

— metilheptanoāta kvantitatīva noteikšana, par iekšējo standartu izmantojot n-nonānu vai metilnonanoātu,

— trienantoāta kvantitatīva noteikšana, par iekšējo standartu izmantojot trikaproātu,

— metilheptanoāta kvantitatīva noteikšana, izmantojot kalibrācijas paraugu vai maisījumu,

— metilheptanoāta kvantitatīva noteikšana, izmantojot kalibrācijas maisījumu.

Turklāt analizējot TSME (taukskābju metilesterus), izmantoja divas dažādas metilēšanas procedūras (De Francesco un Christopherson & Glass).

Pamatojoties uz iegūtajiem rezultātiem, 3. testa kārtai tika izraudzītas divas metodes:

— metilheptanoāta kvantitatīva noteikšana, par iekšējo standartu izmantojot n-nonānu vai metilnonanoātu,

— trienantoāta kvantitatīva noteikšana, par iekšējo standartu izmantojot trikaproātu.

Septiņu laboratoriju rezultāti liecināja, ka TSME metode dod lielāku dažādību, tādēļ triglicerīdu noteikšanai nolēma izmantot vienīgi trienantoātu, veicot trienantoāta q kvantitatīvās noteikšanas procedūru, par iekšējo standartu izmantojot trikaproātu. Turklāt triglicerīdu analīze bija jāveic kapilāra kolonnā.

Ceturtās kārtas testā izplatīja četrus paraugus (A, B, C, D), un rezultātus sniedza deviņas laboratorijas (1.–2. tabula).

Divas laboratorijas (DE un UE) analizēja paraugus, izmantojot TSME metodi.

Tā kā piedalījās neliels skaits laboratoriju, statistisko aprēķinu veica gan pilnam datu komplektam (1.–2. tabula), ietverot TSME rezultātus, gan datiem, kas iegūti ar TG (termogravimetrijas) analīzi.

Testi galēju vērtību noteikšanai:

— paraugs A. Dixon, Cochran un Grubbs testi 1 un 5 % līmenī uzrādīja vienai laboratorijai galējus rezultātus,

— paraugs B. Grubbs tests 5 % līmenī uzrādīja vienai laboratorijai galējus rezultātus,

— paraugs C. Dixon un Grubbs testi 1 un 5 % līmenī uzrādīja vienai laboratorijai galējus rezultātus,

— paraugs D. Dixon un Grubbs testi 1 un 5 % līmenī uzrādīja vienai laboratorijai galējus rezultātus.

Galējie rezultāti tika izslēgti no aprēķina.

Svarīgi norādīt, ka veiktie testi ar TSME nevienā gadījumā nedeva galējus rezultātus.

Precizitātes parametri

1. un 2. tabulā ir visu laboratoriju rezultāti un to precizitātes parametri, kas aprēķināti pieņemamam laboratoriju skaitam (8), bet diemžēl rezultāti nav iegūti ar vienu un to pašu analītisko metodi.

3. un 4. tabulā ir rezultāti, kas iegūti tikai ar TG metodi un atbilstīgiem precizitātes parametriem. Šo parametru akceptēšana nozīmē, ka tiek akceptēts mazāks laboratoriju skaits (6.).

3. un 4. tabula rāda tendenci, ka Sr un SR aprēķināti iepriekš aprakstīto 2 datu komplektu 4 paraugiem.

5. tabulā ir dotas Sr un SR vērtības kopā ar apkopotajām vērtībām un vispārējiem r un R parametriem.

Visbeidzot aprēķināja kritisko atšķirību ar 95 % varbūtības pakāpi.







1. tabula TG + TSME* metožu statistiskie rezultāti A paraugs R1 R2 Vidējā vērtība Saglabāto laboratoriju skaits pēc galējo vērtību izslēgšanas 8 RENNES FR1 11,0 11,1 11,1 Galējo vērtību skaits 1 RIKILT NL 11,2 11,2 11,2 Galējās vērtības DK ZPLA DE* 11,6 11,8 11,7 Vidējā vērtība 11,3 ADAS GB 11,4 11,2 11,3 Patiesā vērtība 11,0 CNEVA FR2 11,4 11,4 11,4 Atkārtojamības standartnovirze (Sr) 0,09 LODI IT 11,1 11,3 11,2 Atkārtojamības relatīvā standartnovirze (RSDr %) 0,80 EELA FI 11,3 11,2 11,3 Atkārtojamība r (95 %) 0,26 ISPRA UE* 11,0 11,0 11,0 Relatīvā atkārtojamība r % 2,24 D.V.F.A. DK 13,3 11,8 12,6 Reproducējamības standartnovirze (SR) 0,23 Reproducējamības relatīvā standartnovirze (RSDr %) 2,04 Reproducējamība R (95 %) 0,84 Relatīvā reproducējamība R % 5,71 B paraugs R1 R2 Vidējā vērtība Saglabāto laboratoriju skaits pēc galējo vērtību izslēgšanas 8 RENNES FR1 12,7 12,8 12,8 Galējo vērtību skaits 1 RIKILT NL 13,5 13,3 13,4 Galējās vērtības DK ZPLA DE* 14,0 13,8 13,9 Vidējā vērtība 13,4 ADAS GB 13,4 13,5 13,5 Patiesā vērtība 13,5 CNEVA FR2 13,3 13,4 13,4 Atkārtojamības standarta novirze (Sr) 0,14 LODI IT 13,9 13,5 13,7 Atkārtojamības relatīvā standartnovirze (RSDr %) 1,04 EELA FI 13,4 13,2 13,3 Atkārtojamība r (95 %) 0,40 ISPRA UE* 13,2 13,3 13,3 Relatīvā atkārtojamība r % 2,91 D.V.F.A. DK 14,1 14,8 14,5 Reproducējamības standartnovirze (SR) 0,35 Reproducējamības relatīvā standartnovirze (RSDr %) 2,61 Reproducējamība R (95 %) 0,99 Relatīvā reproducējamība R % 7,31







2. tabula TG + TSME* metožu statistiskie rezultāti C paraugs R1 R2 Vidējā vērtība Saglabāto laboratoriju skaits pēc galējo vērtību izslēgšanas 8 RENNES FR1 8,9 9,2 9,1 Galējo vērtību skaits 1 RIKILT NL 9,2 9,3 9,3 Galējās vērtības DK ZPLA DE* 9,2 9,4 9,3 Vidējā vērtība 9,3 ADAS GB 9,5 9,3 9,4 Patiesā vērtība 9,3 CNEVA FR2 9,4 9,4 9,4 Atkārtojamības standartnovirze (Sr) 0,14 LODI IT 9,2 9,5 9,4 Atkārtojamības relatīvā standartnovirze (RSDr %) 1,50 EELA FI 9,4 9,6 9,5 Atkārtojamība r (95 %) 0,40 ISPRA UE* 9,4 9,3 9,4 Relatīvā atkārtojamība r % 4,20 D.V.F.A. DK 10,7 10,9 10,8 Reproducējamības standartnovirze (SR) 0,17 Reproducējamības relatīvā standartnovirze (RSDr %) 1,82 Reproducējamība R (95 %) 0,47 Relatīvā reproducējamība R % 5,10 D paraugs R1 R2 Vidējā vērtība Saglabāto laboratoriju skaits pēc galējo vērtību izslēgšanas 8 RENNES R1 1,6 1,6 1,6 Galējo vērtību skaits 1 RIKILT NL 2,1 2,1 2,1 Galējās vērtības DK ZPLA DE* 2,3 2,3 2,3 Vidējā vērtība 2,1 ADAS GB 2,1 2,2 2,2 Patiesā vērtība 2,1 CNEVA FR2 2,1 2,1 2,1 Atkārtojamības standartnovirze (Sr) 0,08 LODI IT 2,2 1,9 2,1 Atkārtojamības relatīvā standartnovirze (RSDr %) 3,81 EELA FI 2,3 2,3 2,3 Atkārtojamība r (95 %) 0,22 ISPRA UE* 2,3 2,3 2,3 Relatīvā atkārtojamība r % 10,67 D.V.F.A. DK 3,4 2,9 3,2 Reproducējamības standartnovirze (SR) 0,24 Reproducējamības relatīvā standartnovirze (RSDr %) 11,43 Reproducējamība R (95 %) 0,67 Relatīvā reproducējamība R % 32,00







3. tabula TG + TSME* metožu statistiskie rezultāti A paraugs R1 R2 Vidējā vērtība Saglabāto laboratoriju skaits pēc galējo vērtību izslēgšanas 6 RENNES FR1 11,0 11,1 11,1 Galējo vērtību skaits 1 RIKILT NL 11,2 11,2 11,2 Galējās vērtības DK ADAS GB 11,4 11,2 11,3 Vidējā vērtība 11,2 CNEVA FR2 11,4 11,4 11,4 Patiesā vērtība 11,0 LODI IT 11,1 11,3 11,2 Atkārtojamības standartnovirze (Sr) 0,09 EELA FI 11,3 11,2 11,3 Atkārtojamības relatīvā standartnovirze (RSDr %) 0,80 D.V.F.A. DK 13,3 11,8 12,6 Atkārtojamība r (95 %) 0,25 Relatīvā atkārtojamība r % 2,24 Reproducējamības standartnovirze (SR) 0,13 Reproducējamības relatīvā standartnovirze (RSDr %) 1,16 Reproducējamība R (95 %) 0,36 Relatīvā reproducējamība R % 3,25 B paraugs R1 R2 Vidējā vērtība Saglabāto laboratoriju skaits pēc galējo vērtību izslēgšanas 6 RENNES FR1 12,7 12,8 12,8 Galējo vērtību skaits 1 RIKILT NL 13,5 13,3 13,4 Galējās vērtības DK ADAS GB 13,4 13,5 13,5 Vidējā vērtība 13,3 CNEVA FR2 13,3 13,4 13,4 Patiesā vērtība 13,5 LODI IT 13,9 13,5 13,7 Atkārtojamības standartnovirze (Sr) 0,15 EELA FI 13,4 13,2 13,3 Atkārtojamības relatīvā standartnovirze (RSDr %) 1,13 D.V.F.A. DK 14,1 14,8 14,5 Atkārtojamība r (95 %) 0,42 Relatīvā atkārtojamība r % 3,16 Reproducējamības standartnovirze (SR) 0,33 Reproducējamības relatīvā standartnovirze (RSDr %) 2,48 Reproducējamība R (95 %) 0,93 Relatīvā reproducējamība R % 6,94







4. tabula TG metodes statistiskie rezultāti C paraugs R1 R2 Vidējā vērtība Saglabāto laboratoriju skaits pēc galējo vērtību izslēgšanas 6 RENNES FR1 8,9 9,2 9,1 Galējo vērtību skaits 1 RIKILT NL 9,2 9,3 9,3 Galējās vērtības DK ADAS GB 9,5 9,3 9,4 Vidējā vērtība 9,3 CNEVA FR2 9,4 9,4 9,4 Patiesā vērtība 9,3 LODI IT 9,2 9,5 9,4 Atkārtojamības standartnovirze (Sr) 0,15 EELA FI 9,4 9,6 9,5 Atkārtojamības relatīvā standartnovirze (RSDr %) 1,61 D.V.F.A. DK 10,7 10,9 10,8 Atkārtojamība r (95 %) 0,42 Relatīvā atkārtojamība r % 4,51 Reproducējamības standartnovirze (SR) 0,19 Reproducējamības relatīvā standartnovirze (RSDR %) 2,04 Reproducējamība R (95 %) 0,53 Relatīvā reproducējamība R % 5,71 D paraugs R1 R2 Vidējā vērtība Saglabāto laboratoriju skaits pēc galējo vērtību izslēgšanas 6 RENNES FR1 1,6 1,6 1,6 Galējo vērtību skaits 1 RIKILT NL 2,1 2,1 2,1 Galējās vērtības DK Vidējā vērtība 2,1 ADAS GB 2,1 2,2 2,2 Patiesā vērtība 2,1 CNEVA FR2 2,1 2,1 2,1 Atkārtojamības standartnovirze (Sr) 0,09 LODI IT 2,2 1,9 2,1 Atkārtojamības relatīvā standartnovirze (RSDr %) 4,29 EELA FI 2,3 2,3 2,3 Atkārtojamība r (95 %) 0,26 D.V.F.A. DK 3,4 2,9 3,2 Relatīvā atkārtojamība 12,01 Reproducējamības standartnovirze (SR) 0,25 Reproducējamības relatīvā standartnovirze (RSDR %) 11,90 Reproducējamība R (95 %) 0,69 Relatīvā reproducējamība R % 33,32







5. tabula Atkārtojamība un reproducējamība (ar TSME) Laboratoriju skaits Galējā vērtība Atkārtojamība Sr (95 %) Reproducējamība SR (95 %) A paraugs 8 1 0,09 0,23 B paraugs 8 1 0,14 0,35 C paraugs 8 1 0,14 0,17 D paraugs 8 1 0,08 0,24 Apkopotā vērtība 0,116 0,256 R R Apkopotā vērtība* 2,8 0,324 0,716 CrD95 = 0,40 Trienantoātam norādītā minimālā tīrība = 95 % Trienantoāta minimālais norādītais daudzums sviesta taukos = 11 kg/t Ņemot vērā kritisko atšķirību ar 95 % varbūtības līmeni, divu rezultātu vidējā vērtība nevar būt mazāka par: 95 % tīra trienantoāta 10,05 kg/t iekļaušanas gadījumā







Atkārtojamība un reproducējamība (bez TSME) Laboratoriju skaits Galējā vērtība Atkārtojamība Sr (95 %) Reproducējamība SR (95 %) A paraugs 6 1 0,09 0,13 B paraugs 6 1 0,15 0,33 C paraugs 6 1 0,15 0,19 D paraugs 6 1 0,09 0,25 Apkopotā vērtība 0,124 0,237 r R Apkopotā vērtība* 2.8 0,347 0,663 CrD95 = 0,36 Trienantoātam norādītā minimālā tīrība = 95 % Trienantoāta minimālais norādītais daudzums sviesta taukos = 11 kg/t Ņemot vērā būtisko atšķirību ar 95 % varbūtības līmeni, divu rezultātu vidējā vērtība nevar būt mazāka par: 95 % tīra trienantoāta 10,09 kg/t iekļaušanas gadījumā

1. zīmējums ( 8 )

Eksperimenta rezultāti. A paraugs

Eksperimenta rezultāti. B paraugs

Eksperimenta rezultāti. C paraugs

Eksperimenta rezultāti. D paraugs

2. zīmējums

Atkārtojamības un reproducējamības standartnovirzes dažādās koncentrācijās (TG+FAME)

3. zīmējums

Atkārtojamības un reproducējamības standartnovirzes dažādās koncentrācijās (TG)

4. zīmējums

Piemērs ar kolonnas inžektoru









VI PIELIKUMS

(5. pants)

VANILĪNA SATURA NOTEIKŠANA KONCENTRĒTĀ SVIESTĀ, SVIESTĀ VAI KRĒJUMĀ AR AUGSTAS IZŠĶIRTSPĒJAS ŠĶIDRUMA HROMATOGRĀFIJU

1. PIEMĒROŠANAS JOMA

Ar šo metodi apraksta procedūru vanilīna kvantitatīvai noteikšanai koncentrētā sviestā, sviestā vai krējumā.

2. PRINCIPS

Zināma daudzuma parauga ekstrahēšana ar izopropanola/etanola/acetonitrila maisījumu (1:1:2). Lielākās tauku daļas izgulsnēšana ar atdzesēšanu temperatūrā no –15 °C līdz –20 °C, kam seko centrifugēšana.

Pēc atšķaidīšanas ar ūdeni veic vanilīna satura noteikšanu ar augstas izšķirtspējas šķidruma hromatogrāfiju (HPCL).

3. APARATŪRA

Parastā laboratorijas aparatūra, un jo īpaši šāda:

3.1. Saldētava, kas darbojas –15 °C līdz –20 °C temperatūras diapazonā

3.2. Vienreiz lietojamas 2 ml tilpuma šļirces

3.3. Membrānu mikrofiltri (poru izmērs 0,45 μm), kuri ir rezistenti pret šķīdumu, kas satur 5 % ekstrakcijas šķīduma (4.4. punkts)

3.4. Šķidruma hromatogrāfijas iekārta, kas sastāv no sūkņa (plūsma 1,0 ml/min), inžektora (ar 20 μl automātisko vai manuālo iesmidzināšanu), UV detektora (darbojas 306 nm viļņu garumā, 0,01 Å pilna skala), pašrakstītāja vai integratora un kolonnas termostata, kas darbojas 25 °C temperatūrā

3.5. Analītiskā kolonna (250 mm × 4,6 mm ID) uzpildīta ar LiChrospher RP 18 (Merck, 5 μm) vai ekvivalentu pildījumu

3.6. Aizsargkolonna (aptuveni 20 mm × 3 mm ID) sausi uzpildīta ar LiChrospher RP 18 (no 5 μm līdz 10 μm) vai ekvivalentu pildījumu

3.7. Centrifūga, kas darbojas ar 2 000 apgr./min

4. REAĢENTI

Visiem izmantotajiem reaģentiem jābūt ar atzītu analītisko kvalitāti.

4.1. Izopropanols

4.2. Etanols, 96 % (v/v)

4.3. Acetonitrils

4.4. Ekstrakcijas šķīdums Sajauc izopropanolu (4.1.), etanolu (4.2.) un acetonitrilu (4.3.) attiecībā 1:1:2 (v/v)

4.5. Vanilīns (4-hidroksi-3-metoksibenzaldehīds) ≥ 98 % 4.5.1. Vanilīna standartšķīdums (= 500 (μg/ml) Ar precizitāti līdz 0,1 mg iesver apmēram 50 mg (CM mg) vanilīna (4.5.) 100 ml mērkolbā, pievieno 25 ml ekstrakcijas šķīduma (4.4.) un uzpilda ar ūdeni. 4.5.2. Vanilīna standartšķīdums (= 10 (μg/ml) Ar pipeti pārnes 5 ml vanilīna standartšķīduma (4.5.1.) uz 250 ml mērkolbu un uzpilda ar ūdeni. 4.5.3. HPCL tīrības metanols 4.5.4. Ledus etiķskābe 4.5.5. HPCL tīrības ūdens 4.5.6. HPCL kustīgā fāze Mērkolbā, kuras tilpums ir 1 000 ml, sajauc 300 ml metanola (4.5.3.) ar apmēram 500 ml ūdens (4.5.5.) un 20 ml etiķskābes (4.5.4.) un uzpilda ar ūdeni (4.5.5.). Filtrē ar 0,45 μm filtru (3.3.).

5. PROCEDŪRA

5.1. Testa parauga sagatavošana

5.1.1. Sviests

Karsē paraugu, līdz tas sāk kust. Nepieļauj parauga sakaršanu virs 30 °C. Sviests nekādā gadījumā nedrīkst sadalīties divās fāzēs. Kad paraugs kļuvis pietiekami plastisks, to homogenizē sakratot. Pirms parauga ņemšanas sviestu maisa 15 s. Mērkolbā, kuras tilpums ir 100 ml, ar precizitāti līdz 1 mg iesver apmēram 5 g (SM g) sviesta.

5.1.2. Koncentrēts sviests

Tieši pirms parauga ņemšanas ieliek trauku ar koncentrēto sviestu žāvēšanas skapī 40 līdz 50 °C temperatūrā, līdz tas pilnībā izkusis. Skalinot vai maisot sajauc paraugu, izvairoties no gaisa burbuļu veidošanās pārāk spēcīgas maisīšanas rezultātā. Mērkolbā, kuras tilpums ir 100 ml, ar precizitāti līdz 1 mg iesver apmēram 4 g (SM g) koncentrēta sviesta.

5.1.3. Krējums

Karsē paraugu ūdens peldē vai inkubatorā 35 līdz 40 °C temperatūrā. Taukus vienmērīgi sadala, skalinot vai vajadzības gadījumā samaisot. Paraugu ātri atdzesē līdz 20 ± 2 °C. Paraugam jāizskatās homogēnam. Ja tā nav, procedūra jāatkārto. Mērkolbā, kuras tilpums ir 100 ml, ar precizitāti līdz 1 mg iesver apmēram 10 g (SM g) krējuma.

5.2. Testa šķīduma sagatavošana

Analizējamam paraugam (5.1.1., 5.1.2. vai 5.1.3. punkts) pievieno apmēram 75 ml ekstrakcijas šķīduma (4.4.), maisa vai enerģiski krata apmēram 15 minūtes un papildina ar ekstrakcijas šķīdumu (4.4.). Apmēram 10 ml šā ekstrakta pārnes testa mēģenē, kurai ir aizbāznis. Ieliek testa mēģeni saldētavā (3.1.) un atstāj tur apmēram 30 minūtes. Auksto ekstraktu centrifugē 5 minūtes ar apmēram 2 000 apgr./min un tūlīt dekantē. Ļauj dekantētajam šķīdumam sasniegt istabas temperatūru. Ar pipeti pārnes 5 ml dekantētā šķīduma mērkolbā, kuras tilpums ir 100 ml, un uzpilda ar ūdeni. Izmantojot šļirci (3.2.), filtrē alikvoto daļu cauri membrānas mikrofiltram (3.3.). Filtrāts ir gatavs noteikšanai ar HPCL.

5.3. Kalibrēšana

Ar pipeti pārnes 5 ml vanilīna standartšķīduma (4.5.2. punkts) mērkolbā, kuras tilpums ir 100 ml. Pievieno 5 ml ekstrakcijas šķīduma (4.4.) un uzpilda ar ūdeni līdz zīmei. Šis šķīdums satur 0,5 μg/ml vanilīna.

5.4. Noteikšana ar HPCL

Ļauj hromatogrāfijas iekārtai stabilizēties apmēram 30 minūtes. Iesmidzina standartšķīdumu (5.3.). Atkārto, kamēr starpība starp signāla laukumiem vai augstumiem starp divām secīgām iesmidzināšanām ir mazāka par 2 %. Aprakstītajos apstākļos vanilīna izdalīšanas laiks ir apmēram 9 minūtes. Analizē standartšķīdumu (5.3.) divas reizes, iesmidzinot 20 μl. Iesmidzina 20 μl testa šķīdumu (5.2.). Nosaka iegūto vanilīna signāla laukumu vai augstumu. Atkārto divkāršo standartšķīduma (5.3.) iesmidzināšanu pēc 10 iesmidzinātām testa paraugu reizēm (5.2.).

6. REZULTĀTU APRĒĶINĀŠANA

Aprēķina vanilīna signāla vidējo laukumu (vai augstumu) (AC) saistībā ar grupētajām divkāršajām iesmidzināšanas reizēm katrai testa šķīdumu partijai (kopā četri laukumi vai augstumi).

Aprēķina atsauces koeficientu (R):

,

kur CM ir vanilīna masa mg (4.5.1. punkts).

Vanilīna (C) saturu (mg/kg) testa paraugā izsaka ar šādu formulu:

kur:

AS = testa parauga vanilīna signāla laukums vai augstums;

SM = testa parauga masa gramos (5.1.1., 5.1.2. vai 5.1.3.).

Piezīme. Ja veic krējuma analīzes, lai noteiktu vanilīna saturu, marķiera koncentrācija jāizsaka kā mg marķiera/kg piena tauku. To dara, reizinot C ar 100/f. f ir krējuma tauku saturs procentos (m/m).

20 = koeficients, kurā ņemts vērā standarta un testa parauga atšķaidījums

0,96 = korekcijas koeficients tauku saturam pirmajā testa parauga atšķaidījumā

Piezīme. Signāla laukuma vietā var izmantot signālu augstumus (skat. 8.3.).

7. METODES PRECIZITĀTE

7.1. Atkārtojamība (r)

Starpība starp rezultātiem, kas iegūti, pēc iespējas īsā laikā vienam laborantam divreiz veicot noteikšanu identiskiem testa materiāliem, izmantojot vienu un to pašu aparatūru, nedrīkst pārsniegt 16 mg/kg.

7.2. Reproducējamība (R)

Starpība starp rezultātiem, kas iegūti, laborantiem dažādās laboratorijās veicot divas noteikšanas identiskiem testa materiāliem, izmantojot dažādu aparatūru, nedrīkst pārsniegt 27 mg/kg.

8. PIELAIDES ROBEŽAS

8.1. Lai pārbaudītu homogenitāti, no marķētā produkta jāņem trīs paraugi.

8.2. Marķieris, kas iegūts no vaniļas vai sintētiskā vanilīna. 8.2.1. Iekļaušanas pakāpe 4-hidroksi-3metoksibenzaldehīdam ir 250 g uz tonnu koncentrēta sviesta vai sviesta. Ja krējums ir marķēts, tad iekļaušanas pakāpe ir 250 g uz tonnu piena tauku. 8.2.2. Produkta trīs paraugu analīzes rezultāti tiek izmantoti, lai pārbaudītu marķiera iekļaušanas pakāpi un homogenitāti, un mazākais rezultāts tiek salīdzināts ar šādām robežvērtībām: — 220,8 mg/kg (95 % no minimālās iekļaušanas pakāpes), — 158,3 mg/kg (70 % no minimālās iekļaušanas pakāpes). Marķiera koncentrāciju paraugā, no kā iegūts vismazākais rezultāts, izmanto kopā ar interpolāciju starp 220,8 mg/kg un 158,3 mg/kg.

8.3. Marķieris, kas iegūts tikai no vaniļas pākstīm vai pilnīga to ekstrakta. 8.3.1. Iekļaušanas pakāpe 4-hidroksi-3metoksibenzaldehīdam ir 100 g uz tonnu koncentrēta sviesta vai sviesta. Ja krējums ir marķēts, tad iekļaušanas pakāpe ir 100 g uz tonnu piena tauku. 8.3.2. Produkta trīs paraugu analīzes rezultāti tiek izmantoti, lai pārbaudītu marķiera iekļaušanas pakāpi un homogenitāti, un mazākais rezultāts tiek salīdzināts ar šādām robežvērtībām: — 78,3 mg/kg (95 % no minimālās iekļaušanas pakāpes), — 53,3 mg/kg (70 % no minimālās iekļaušanas pakāpes). Marķiera koncentrāciju paraugā, no kā iegūts vismazākais rezultāts, izmanto kopā ar interpolāciju starp 78,3 mg/kg un 53,3 mg/kg.

9. PIEZĪMES

9.1. Pievienotā vanilīna atgūšana, ja sviesta eļļas daudzums ir 250 mg/kg, svārstās no 97,0 līdz 103,8. Vidējais konstatētais saturs bija 99,9 % ar 2,7 % standartnovirzi.

9.2. Standartšķīdums satur 5 % ekstrakcijas šķīduma, lai kompensētu signāla paplašināšanos, ko izraisa 5 % ekstrakcijas šķīduma testa paraugos. Tas ļauj veikt kvantitatīvu noteikšanu ar signāla augstumu.

9.3. Analīzes pamatā ir lineāra kalibrēšanas līnija bez pārrāvuma.

9.4. Izmantojot attiecīgus standartšķīduma (4.5.2. punkts) atšķaidījumus, linearitāte jāpārbauda, kad analīzes veic pirmo reizi, turpmāk – ar regulāriem intervāliem un pēc HPCL aprīkojuma nomaiņas vai labošanas. Vanilīns var būt noārdījies līdz vanilīnskābei, divanilīnam vai citiem savienojumiem, iedarbojoties iekšējiem fermentiem, kādi atrodas nepasterizētā krējumā vai tā izstrādājumos.









VII PIELIKUMS

(5. pants)

SPEKTROMETRISKA BETA-APO-8'-KAROTĪNSKĀBES ETILESTERA NOTEIKŠANA KONCENTRĒTĀ SVIESTĀ UN SVIESTĀ

1. PIEMĒROŠANAS JOMA

Ar šo metodi apraksta procedūru beta-apo-8'-karotīnskābes etilestera (apo-karotīnestera) kvantitatīvai noteikšanai koncentrētā sviestā un sviestā. Apo-karotīnesteris ir visu to vielu summa paraugu ekstraktā, kas iegūts metodē aprakstītajos apstākļos, kuras 440 nm absorbē gaismu.

2. PRINCIPS

Sviesta taukus izšķīdina petrolēterī un 440 nm mēra absorbciju. Apo-karotīnestera saturu salīdzinājumā ar ārēju standartu.

3. APARATŪRA

3.1. Mērpipetes, kuru tilpums ir 0,25, 0,50, 0,75 un 1,0 ml.

3.2. Spektrofotometrs, kas piemērots izmantošanai 440 nm (un 447–449 nm) un aprīkots ar kivetēm, kuru optiskais ceļš ir 1 cm.

3.3. Mērkolbas, kuru tilpums ir 20 ml un 100 ml.

3.4. Analītiskie svari ar precizitāti 0,1 mg, kuros var nosvērt ar 1 mg precizitāti un kuru rādījumu iedaļa ir 0,1 mg.

3.5. Termostats, 45 °C ± 1 °C

3.6. Ātri filtrējoši bezpelnu filtri

4. REAĢENTI

Visiem reaģentiem jābūt ar atzītu analītisko kvalitāti.

4.1. Apo-karotīnestera suspensija (apmēram 20 %). 4.1.1. Suspensijas saturu nosaka šādi. Uzsilda suspensiju līdz 45–50 °C un homogenizē neatvērtu oriģinālajā traukā. Mērkolbā (100 ml) iesver 400 mg, izšķīdina to 20 ml hloroforma (4.4. punkts) un uzpilda ar cikloheksānu (4.5.). Atšķaida 5 ml šā šķīduma līdz 100 ml ar cikloheksānu (A šķīdums). 5 ml A šķīduma atšķaida ar cikloheksānu līdz 100 ml. Absorbciju mēra 447–449 nm (mēra maksimumu salīdzinājumā ar cikloheksānu kā tukšo analīzi, izmantojot kivetes ar 1 cm garu optisko mērceļu). Apo-karotīnestera saturs P (%) = (Absmaks. × 40 000)/(Msusp. × 2 550) vai izvērsti: (Absmaks. /2 550) × (100/5) × (100/5) × (100/Msusp) Absmaks = mērīšanas šķīduma absorbcija maksimuma punktā Msusp = suspensijas masa (g) 2 550 = abs. references (1 %, 1 cm) vērtība P = suspensijas tīrība (saturs) (%) Piezīme. Apo-karotīnestera suspensija ir jutīga pret gaisu, karstumu un gaismu. Neatvērtā oriģināltraukā (noslēgts ar slāpekli) un vēsā vietā to var uzglabāt aptuveni 12 mēnešus. Pēc atvēršanas saturs īsā laikā jāizmanto. 4.1.2. Apo-karotīnestera standartšķīdums, apm. 0,2 mg/ml. Ar precizitāti līdz 0,1 mg nosver apmēram 0,100 g apo-karotīnestera suspensijas (4.1.1.) (W), izšķīdina vaitspirtā (4.2.), pēc iespējas visu šķīdumu pārnes mērkolbā, kuras tilpums ir 100 ml, un uzpilda līdz zīmei ar vaitspirtu. Šis šķīdums satur (W × P)/10 mg/ml apo-karotīnestera. Piezīme. Šķīdums jāuzglabā tumšā vēsā vietā. Pēc viena mēneša šķīdums vairs nav izmantojams.

4.2. Vaitspirts (40–60 °C)

4.3. Bezūdens granulēts nātrija sulfāts, kas iepriekš divas stundas žāvēts 102 °C temperatūrā

4.4. Hloroforms

4.5. Cikloheksāns

5. PROCEDŪRA

5.1. Testa parauga sagatavošana

5.1.1. Koncentrēts sviests

Paraugu kausē termostatā apmēram 45 °C temperatūrā.

5.1.2. Sviests

Paraugu kausē sildierīcē apmēram 45 °C temperatūrā un reprezentatīvu daļu filtrē ar filtru, kas satur aptuveni 10 gramus bezūdens nātrija sulfāta (4.3. punkts), vidē, kas aizsargāta no spēcīgas dabiskas vai mākslīgas gaismas un kas uzturēta 45 °C temperatūrā. Savāc pietiekamu daudzumu sviesta tauku.

5.2. Noteikšana

Ar precizitāti līdz 1 mg nosver apmēram 1 g koncentrēta sviesta (vai ekstrahētu sviesta tauku (5.1.2.)), (M). Izmantojot vaitspirtu (4.2.), pēc iespējas visu nosvērto masu pārnes uz mērkolbu, kuras tilpums ir 20 ml, (V), uzpilda līdz zīmei un rūpīgi sajauc.

Pārnes alikvoto daļu uz 1 cm kiveti un mēra absorbciju 440 nm salīdzinājumā ar vaitspirta tukšo analīzi. Pamatojoties uz kalibrēšanas grafiku (C μ/ml), iegūst apo-karokarotīnestera koncentrāciju šķīdumā.

5.3. Kalibrēšana

Ar pipeti pārnes 0; 0,25; 0,5; 0,75 un 1,0 ml apo-karokarotīnestera standartšķīduma (4.1.2. punkts) piecās mērkolbās, kuru tilpums ir 100 ml. Atšķaida līdz attiecīgajam ar vaitspirtu (4.2.) un samaisa.

Šķīdumu aptuvenās koncentrācijas sarindo no 0 līdz 2 μg/ml un precīzi tās aprēķina, pamatojoties uz standartšķīduma koncentrāciju (4.1.2.) (W × P)/10 mg/ml. Absorbciju mēra 440 nm salīdzinājumā ar vaitspirta (4.2.) tukšo mērījumu.

Atzīmē absorbcijas lielumus uz y ass salīdzinājumā ar apo-karokarotīnestera koncentrāciju uz x ass. Aprēķina standartlīknes vienādojumu.

6. REZULTĀTU APRĒĶINĀŠANA

6.1. Apo-karokarotīnestera saturu, kas izteikts mg/kg produkta, aprēķina šādi. Koncentrēts sviests: (C × V)/M Sviests: 0,82 (C × V)M kur: C = apo-karokarotīnestera saturs, (g/ml, nolasīts no kalibrēšanas grafika (5.3.) V = testa šķīduma (5.2.) tilpums (ml) M = analizējamā parauga (5.2.) masa (g) 0,82 = korekcijas koeficients sviesta tauku saturam sviestā

7. METODES PRECIZITĀTE

7.1. Atkārtojamība

7.1.1. Sviesta analīze

Starpība starp rezultātiem, kas iegūti, pēc iespējas īsā laikā vienam laborantam divreiz veicot noteikšanu identiskiem testa materiāliem, izmantojot vienu un to pašu aparatūru, nedrīkst pārsniegt 1,4 mg/kg.

7.1.2. Koncentrēta sviesta analīze

Starpība starp rezultātiem, kas iegūti, pēc iespējas īsā laikā vienam laborantam divreiz veicot noteikšanu identiskiem testa materiāliem, izmantojot vienu un to pašu aparatūru, nedrīkst pārsniegt 1,6 mg/kg.

7.2. Reproducējamība

7.2.1. Sviesta analīze

Starpība starp rezultātiem, kas iegūti, laborantiem dažādās laboratorijās veicot divas noteikšanas identiskiem testa materiāliem, izmantojot dažādu aparatūru, nedrīkst pārsniegt 4,7 mg/kg.

7.2. 2. Koncentrēta sviesta analīze

Starpība starp rezultātiem, kas iegūti, laborantiem dažādās laboratorijās veicot divas noteikšanas identiskiem testa materiāliem, izmantojot dažādu aparatūru, nedrīkst pārsniegt 5,3 mg/kg.

7.3. Precizitātes datu avots

Precizitātes datus noteica eksperimentā, ko veica 1995. gadā, aptverot 11 laboratorijas un 12 marķētus paraugus (sešas neatpazīstamas (aklās) dubultanalīzes) sviestam un 12 marķētus paraugus (sešas neatpazīstamas (aklās) dubultanalīzes) koncentrētam sviestam.

8. PIELAIDES ROBEŽAS

8.1. Lai pārbaudītu, vai produkts marķēts pareizi, no marķētā produkta jāņem trīs paraugi.

8.2. Sviests 8.2.1. Iekļaušanas pakāpe sviestam, ņemot vērā fona absorbciju, ir 22 mg/kg. 8.2.2. Produkta trīs paraugu analīzes rezultāti tiek izmantoti, lai pārbaudītu marķiera iekļaušanas pakāpi un homogenitāti, un mazāko rezultātu salīdzina ar šādām robežvērtībām: — 17,7 mg/kg (95 % no minimālās iekļaušanas pakāpes), — 12,2 mg/kg (70 % no minimālās iekļaušanas pakāpes). Marķiera koncentrāciju paraugā, no kā iegūts vismazākais rezultāts, izmanto kopā ar interpolāciju starp 17,7 mg/kg un 12,2 mg/kg.

8.3. Koncentrēts sviests 8.3.1. Iekļaušanas pakāpe koncentrētam sviestam, ņemot vērā fona absorbciju, ir 24 mg/kg. Produkta trīs paraugu analīzes rezultāti tiek izmantoti, lai pārbaudītu marķiera iekļaušanas pakāpi un homogenitāti, un mazāko rezultātu salīdzina ar šādām robežvērtībām: — 19,2 mg/kg (95 % no minimālās iekļaušanas pakāpes), — 13,2 mg/kg (70 % no minimālās iekļaušanas pakāpes). Marķiera koncentrāciju paraugā, no kā iegūts vismazākais rezultāts, izmanto kopā ar interpolāciju starp 19,2 mg/kg un 13,2 mg/kg.









VIII PIELIKUMS

(5. pants)

SITOSTERĪNA UN STIGMASTERĪNA NOTEIKŠANA SVIESTĀ UN KONCENTRĒTĀ SVIESTĀ AR KAPILĀRA KOLONNAS GĀZU HROMATOGRĀFIJU

1. PIEMĒROŠANAS JOMA

Ar šo metodi apraksta procedūru sitosterīna vai stigmasterīna satura noteikšanai sviestā un koncentrētā sviestā. Sitosterīnu aprēķina kā beta-sitosterīna un 22 dihidro-beta- sitosterīna summu, citus sitosterīnus uzskata par nenozīmīgiem.

2. PRINCIPS

Sviestu vai koncentrētu sviestu pārziepo ar kālija hidroksīdu etanola šķīdumā, un nepārziepjojamo vielu ekstrahē ar dietilēteri.

Sterīnus pārveido trimetilsililēteros un analizē ar kapilāra kolonnas gāzu hromatogrāfiju salīdzinājumā ar iekšējo standartu/betulīnu.

3. APARATŪRA

3.1. Pārziepošanas kolba, kuras tilpums ir 150 ml, ar šlifa savienojumiem un atteces dzesinātāju

3.2. Dalāmpiltuves, kuru tilpums ir 500 ml

3.3. Kolbas, kuru tilpums ir 250 ml

3.4. Spiedienu izlīdzinošās piltuves, kuru tilpums ir 250 ml vai līdzīgs, dietilētera atlieku savākšanai

3.5. Stikla kolonna, kuras izmērs ir 350 mm × 20 mm un kurai ir keramiskā stikla aizbāznis

3.6. Ūdens vanna vai sildapvalks

3.7. Reakcijas mēģenes, kuru tilpums ir 2 ml

3.8. Gāzu hromatogrāfs, kas piemērots izmantošanai ar kapilāra kolonnu un aprīkots ar sadalījuma sistēmu un kura sastāvdaļas ir šādas: 3.8.1. termostatējama kamera ar regulējamu temperatūru vēlamās temperatūras uzturēšanai kolonnās ar precizitāti līdz ± 1 °C; 3.8.2. iztvaicētājs ar regulējamu temperatūru; 3.8.3. liesmas jonizācijas detektors un pārveidotājs/pastiprinātājs; 3.8.4. pašrakstītājs/integrators, kas piemērots darbam ar pārveidotāju/pastiprinātāju (3.8.3.)

3.9. Silikagela kapilāra kolonna ir pilnīgi pārklāta ar BP1 vai ekvivalentu materiālu (vai jebkura cita kolonna, kurai ir vismaz tāda pati izšķirtspēja) vienmērīgā 0,25 μm biezumā; kolonnai jāspēj izšķirt trimetilsililatvasinājumus lanosterīnu un sitosterīnu. Piemērots ir BP1, kura garums ir 12 m un iekšējais diametrs 0,2 mm.

3.10. Gāzu hromatogrāfijas 1 μl mikrošļirce ar rūdītu adatu

4. REAĢENTI

Visiem reaģentiem jābūt ar atzītu analītisko kvalitāti. Jāizmanto destilēts ūdens vai ūdens ar vismaz līdzvērtīgu tīrību.

4.1. Etanols, tīrības pakāpe vismaz 95 %

4.2. Kālija hidroksīda 60 % šķīdums, izšķīdina 600 g kālija hidroksīda (minimums 85 %) ūdenī un uzpilda ar ūdeni līdz vienam litram

4.3. Betulīns, tīrības pakāpe vismaz 99 % 4.3.1. Betulīna šķīdumi dietilēterī (4.4.) 4.3.1.1. Sitosterīna noteikšanai izmantotā betulīna šķīduma koncentrācijai jābūt 1,0 mg/ml. 4.3.1.2. Stigmasterīna noteikšanai izmantotā betulīna šķīduma koncentrācijai jābūt 0,4 mg/ml.

4.4. Analītiski tīrs dietilēteris (bez peroksīdiem vai nogulsnēm)

4.5. Bezūdens granulēts nātrija sulfāts, kas iepriekš divas stundas žāvēts 102 °C temperatūrā

4.6. Sililējošs reaģents, piemēram TRI-SIL (saņemams no Pierce Chemical Co, kat. Nr. 49001) vai līdzvērtīgs. (Uzmanību! TRI-SIL ir viegli uzliesmojošs, toksisks, kodīgs un, iespējams, kancerogēns. Laboratorijas personālam jāzina drošības informācija par TRI-SIL un jāveic attiecīgi piesardzības pasākumi.)

4.7. Lanosterīns

4.8. Sitosterīns, zināmā tīrības pakāpe ne mazāka par 90 % (P) 1. piezīme. Kalibrēšanai izmantoto standartmateriālu tīrība jānosaka ar normalizācijas metodi. Pieņem, ka visi paraugā esošie sterīni ir atspoguļoti hromatogrammā, ka kopējais signālu laukums atspoguļo 100 % sterīna sastāvdaļu un ka ar detektoru noteiktie dati par sterīniem ir tādi paši. Sistēmas linearitāte jāapstiprina visos attiecīgajos koncentrācijas diapazonos. 4.8.1. Sitosterīna standartšķīdums – ar precizitāti līdz 0,001 mg/ml sagatavo šķīdumu, kas satur apmēram 0,5 mg/ml (W1) sitosterīna (4.8.) dietilēterī (4.4.).

4.9. Stigmasterīns, zināmā tīrības pakāpe ne mazāka par 90 % (P). 4.9.1. Stigmasterīna standartšķīdums – ar precizitāti līdz 0,001 mg/ml sagatavo šķīdumu, kas satur apmēram 0,2 mg/ml (W1) stigmasterīna (4.9.) dietilēterī (4.4.).

4.10. Izšķirtspējas testa maisījums. Sagatavo šķīdumu, kas satur 0,05 mg/ml lanosterīna (4.7.) un 0,5 mg/ml sitosterīna (4.8.) dietilēterī (4.4.).

5. METODE

5.1. Hromatogrāfijas standartšķīdumu sagatavošana

Vienlaikus ar pievienošanu pārziepojamajam paraugam (skat. 5.2.2.) iekšējais standartšķīdums (4.3.1.) jāpievieno attiecīgajam sterīna standartšķīdumam.

5.1.1. Sitosterīna hromatogrāfijas standartšķīdums: pārnes 1 ml sitosterīna standartšķīduma (4.8.1.) abās reakcijas kolbās (3.7.) un ar slāpekļa plūsmu aizvada dietilēteri. Pievieno 1 ml iekšējā standarta šķīduma (4.3.1.1.) un ar slāpekļa plūsmu aizvada dietilēteri.

5.1.2. Stigmasterīna hromatogrāfijas standartšķīdums: pārnes 1 ml stigmasterīna standartšķīduma (4.9.1.) abās reakcijas kolbās (3.7.) un ar slāpekļa plūsmu aizvada dietilēteri. Pievieno 1 ml iekšējā standarta šķīduma (4.3.1.2.) un ar slāpekļa plūsmu aizvada dietilēteri.

5.2. Nepārziepjojamo vielu pagatavošana

5.2.1. Kausē sviesta paraugu temperatūrā, kas nepārsniedz 35 °C, maisot paraugu kārtīgi sajauc. Ar precizitāti līdz 1 mg kolbā, kuras tilpums ir 150 ml (3.1.) iesver apmēram 1 g sviesta (W2) vai koncentrēta sviesta (W2). Pievieno 50 ml etanola (4.1.) un 10 ml kālija hidroksīda šķīduma (4.2.). Pieliek atteces dzesinātāju un 30 minūtes karsē apmēram 75 °C temperatūrā. Atvieno dzesinātāju un atdzesē kolbu apmēram līdz telpas temperatūrai.

5.2.2. Ja jānosaka sitosterīns, kolbā ielej 1,0 ml iekšējā standartšķīduma (4.3.1.1.) vai, ja jānosaka stigmasterīns, 4.3.1.2. punktā paredzētā šķīduma. Rūpīgi sajauc. Pēc iespējas visu kolbas saturu pārnes dalāmpiltuvē, kuras tilpums ir 500 ml (3.2.), izskalojot kolbu vispirms ar 50 ml ūdens un tad ar 250 ml dietilētera (4.4.). Divas minūtes dalāmpiltuvi enerģiski krata un ļauj atdalīties fāzēm. Notecina apakšējo ūdens slāni un ar četrām secīgām 100 ml ūdens porcijām kratot nomazgā ētera slāni. 2. piezīme. Lai neveidotos emulsija, kolba pirmās divas reizes ar ūdeni jāmazgā viegli (10 apvērsieni). Kolbu mazgājot trešo reizi, to var darīt enerģiski, kratot 30 sekundes. Ja izveidojusies emulsija, to var likvidēt, pievienojot 5–10 ml etanola. Ja pievienots etanols, kolba nākamās divas reizes enerģiski jāmazgā ar ūdeni.

5.2.3. Tīro, no ziepēm brīvo ētera slāni laiž caur stikla kolonnu (3.5.), kurā ir 30 g bezūdens nātrija sulfāta (4.5.). Ēteri savāc kolbā, kuras tilpums ir 250 ml (3.3.). Pievieno vienu vārķermeņa granulu un tvaicē gandrīz sausu ūdens peldē vai sildapvalkā, raugoties, lai tiktu savākts šķīdinātāja pārpalikums. 3. piezīme. Ja ņemtie parauga ekstrakti ir pilnīgi izžāvēti pārāk augstā temperatūrā, ir iespējami sterīna zudumi.

5.3. Trimetilsililēteru sagatavošana

5.3.1. Kolbā palikušo ētera šķīdumu ar 2 ml ētera pārnes uz reakcijas kolbu, kuras tilpums ir 2 ml (3.7.), un ar slāpekļa plūsmu aizvada ēteri. Kolbu mazgā ar divām secīgām 2 ml dietilētera alikvotām daļām, katrreiz pārnesot uz reakcijas kolbu un aizvadot ēteri ar slāpekli.

5.3.2. Sililē paraugu, pievienojot 1 ml TRI-SIL (4.6.). Noslēdz reakcijas kolbu un enerģiski krata, lai izšķīdinātu paraugu. Ja paraugs pilnīgi neizšķīst, to silda līdz 65–70 °C. Pirms iesmidzināšanas gāzu hromatogrāfā ļauj nostāvēties vismaz piecas minūtes. Standartus sililē tāpat kā paraugus. Izšķirtspējas testa maisījumu (4.10.) sililē tāpat kā paraugus. 4. piezīme. Sililēšana jāveic no ūdens brīvā vidē. Uz nepilnīgu betulīna sililēšanu norāda betulīna signālam tuvu esošs signāls, kas atbilst betulīnam. Etanola klātbūtne sililēšanas stadijā traucē sililēšanu. To var izraisīt neatbilstīga mazgāšana ekstrakcijas posmā. Ja pastāv šāda problēma, ekstrakcijas posmā var ieviest piekto mazgāšanu, enerģiski kratot 30 sekundes.

5.4. Gāzu hromatogrāfijas analīze

5.4.1. Darba apstākļu izvēle

Saskaņā ar ražotāja instrukcijām uzstāda gāzu hromatogrāfu.

Norādījumi par darba apstākļiem ir šādi:

— kolonnas temperatūra: 265 °C,

— inžektora temperatūra: 265 °C,

— detektora temperatūra: 300° C,

— nesējgāzes plūsmas ātrums: 0,6 ml/min,

— ūdeņraža spiediens: 84 kPa,

— gaisa spiediens: 155 kPa,

— parauga dalījums: no 10:1 līdz 50:1; dalījuma attiecība ir optimizējama saskaņā ar ražotāja instrukcijām un detektora atbildes reakcijas linearitāti, tad apstiprināma visos interesējošos koncentrācijas diapazonos, — 5. piezīme. Ir īpaši svarīgi regulāri tīrīt smidzināšanas cauruli.

— iesmidzinātās vielas daudzums: 1 μl TMSE šķīduma.

Ļauj sistēmai stabilizēties, lai pirms analīžu sākšanas iegūtu pietiekami stabilu atbildes reakciju.

Šiem apstākļiem jābūt dažādiem atkarībā no kolonnas un gāzu hromatogrāfa īpašībām tā, lai iegūtu hromatogrammas, kas atbilst šādām prasībām:

— sitosterīna signālam jābūt atbilstīgi atdalītam no lanosterīna. Pirmajā attēlā parādīta tipiska hromatogramma, kāda būtu jāiegūst no sililēta izšķirtspējas testa maisījuma (4.10.),

— šādu sterīnu relatīvajam izdalīšanās laikam vajadzētu būt apmēram šādam: — holesterīns: 1,0, stigmasterīns: 1,3, sitosterīns: 1,5, betulīns: 2,5,

— betulīna izdalīšanas laikam būtu jābūt aptuveni 24 minūtēm.

5.4.2. Analītiskā procedūra

Iesmidzina 1 μl sililēta standartšķīduma (stigmasterīna vai sitosterīna) un pieregulē integratora kalibrēšanas parametrus.

Iesmidzina nākamo 1 μl sililēta standartšķīduma, lai noteiktu atbildes koeficientus salīdzinājumā ar betulīnu.

Iesmidzina 1 μl sililēta parauga šķīduma un mēra signālu laukumus. Pēc katras hromatogrāfijas kārtas iesmidzina standartus.

Orientējoši katrā kārtā būtu sešreiz jāiesmidzina paraugs.

6. piezīme. Stigmasterīna signāla integrācijai būtu jāietver visi straujie kritumi kā 2.b attēla 1., 2. un 3. punktā

Novērtējot kopējo sitosterīnu, sitosterīna signāla integrācijai būtu jāietver 22-dihidro-β-sitosterīna (stigmastanīna) signāla laukums, kas eluē tūlīt pēc sitosterīna (skat. 3.b attēlu).

6. REZULTĀTU APRĒĶINĀŠANA

6.1. Nosaka sterīna signālu un betulīna signālu laukumus abos standartos, kas nodala partiju, un aprēķina R1: R1 = (standarta sterīna signāla vidējais laukums)/(standarta betulīna signāla vidējais laukums) Nosaka paraugā laukumu sterīna signālam (stigmasterīns un sitosterīns) un betulīna signālam, un aprēķina R2: R2 = (parauga sterīna signāla laukums)/(parauga betulīna signāla laukums) W1 = sterīna saturs standartā (mg), ko satur 1 ml standartšķīduma (4.8.1. vai 4.9.1.). W2 = parauga masa (g) (5.2.1.) P = sterīna standarta tīrība (4.8. vai 4.9.) Parauga sterīna saturs (mg/kg) = ((R 2)/(R 1)) × ((W 1)/(W 2)) × P × 10

7. METODES PRECIZITĀTE

7.1. Sviests

7.1.1. Atkārtojamība

7.1.1.1. Stigmasterīns

Starpība starp rezultātiem, kas iegūti, pēc iespējas īsā laikā vienam laborantam divreiz veicot noteikšanu identiskiem testa materiāliem, izmantojot vienu un to pašu aparatūru, nedrīkst pārsniegt 19,3 mg/kg.

7.1.1.2. Sitosterīns

Starpība starp rezultātiem, kas iegūti, pēc iespējas īsā laikā vienam laborantam divreiz veicot noteikšanu identiskiem testa materiāliem, izmantojot vienu un to pašu aparatūru, nedrīkst pārsniegt 23,0 mg/kg.

7.1.2. Reproducējamība

7.1.2.1. Stigmasterīns

Starpība starp rezultātiem, kas iegūti divās noteikšanās, ko ar identisku testa materiālu veikuši laboranti dažādās laboratorijās, izmantojot dažādu aparatūru, nedrīkst pārsniegt 31,9 mg/kg.

7.1.2.2. Sitosterīns

Starpība starp rezultātiem, kas iegūti, laborantiem dažādās laboratorijās divreiz veicot noteikšanu identiskiem testa materiāliem, izmantojot dažādu aparatūru, nedrīkst pārsniegt 8,7 %/kg no vidējā lieluma, kas iegūts, veicot noteikšanu.

7.1.3. Precizitātes datu avots

Precizitātes datus noteica eksperimentā, ko veica 1992. gadā, aptverot astoņas laboratorijas un sešus paraugus (trīs neatpazīstamas (aklās) dubultanalīzes) stigmasterīnam un sešus paraugus (trīs neatpazīstamas (aklās) dubultanalīzes) sitosterīnam.

7.2. Koncentrēts sviests

7.2.1. Atkārtojamība

7.2.1.1. Stigmasterīns

Starpība starp rezultātiem, kas iegūti, pēc iespējas īsā laikā vienam laborantam divreiz veicot noteikšanu identiskiem testa materiāliem, izmantojot vienu un to pašu aparatūru, nedrīkst pārsniegt 10,2 mg/kg.

7.2.1.2. Sitosterīns

Starpība starp rezultātiem, kas iegūti, pēc iespējas īsā laikā vienam laborantam divreiz veicot noteikšanu identiskiem testa materiāliem, izmantojot vienu un to pašu aparatūru, nedrīkst pārsniegt 3,6 % no vidējā lieluma, kas iegūts, veicot noteikšanu.

7.2.2. Reproducējamība

7.2.2.1. Stigmasterīns

Starpība starp rezultātiem, kas iegūti divās noteikšanās, ko ar identisku testa materiālu veikuši laboranti dažādās laboratorijās, izmantojot dažādu aparatūru, nedrīkst pārsniegt 25,3 mg/kg.

7.2.2.2. Sitosterīns

Starpība starp rezultātiem, kas iegūti, laborantiem dažādās laboratorijās divreiz veicot noteikšanu identiskiem testa materiāliem, izmantojot dažādu aparatūru, nedrīkst pārsniegt 8,9 % no vidējā lieluma, kas iegūts, veicot noteikšanu.

7.2.3. Precizitātes datu avots

Precizitātes datus noteica eksperimentā, ko veica 1991. gadā, aptverot astoņas laboratorijas un sešus paraugus (trīs neatpazīstamas (aklās) dubultanalīzes)) stigmasterīnam un sešus paraugus (trīs neatpazīstamas (aklās) dubultanalīzes)) sitosterīnam.

8. PIELAIDES ROBEŽAS

8.1. Lai pārbaudītu, vai produkts marķēts pareizi, no marķētā produkta jāņem trīs paraugi.

8.2. Sviests 8.2.1. Stigmasterīns 8.2.1.1. Stigmasterīna iekļaušanas pakāpe ir 150 g vismaz 95 % tīra stigmasterīna uz tonnu sviesta, proti, 142,5 mg/kg, vai 170 g vismaz 85 % tīra stigmasterīna uz tonnu sviesta, proti, 144,5 mg/kg. 8.2.1.2. Produkta trīs paraugu analīzes rezultāti tiek izmantoti, lai pārbaudītu marķiera iekļaušanas pakāpi un homogenitāti, un mazākais rezultāts tiek salīdzināts ar šādām robežvērtībām: — 115,8 mg/kg (95 % no minimālās iekļaušanas pakāpes attiecībā uz stigmasterīnu, tīrības pakāpe 95 %), — 117,7 mg/kg (95 % no minimālās iekļaušanas pakāpes attiecībā uz stigmasterīnu, tīrības pakāpe 85 %), — 80,1 mg/kg (70 % no minimālās iekļaušanas pakāpes attiecībā uz stigmasterīnu, tīrības pakāpe 95 %), — 81,5 mg/kg (70 % no minimālās iekļaušanas pakāpes attiecībā uz stigmasterīnu, tīrības pakāpe 85 %). Marķiera koncentrāciju paraugā, no kā iegūts vismazākais rezultāts, izmanto kopā ar interpolāciju attiecīgi starp 115,8 mg/kg un 80,1 mg/kg vai 117,7 mg/kg un 81,5 mg/kg. 8.2.2. Sitosterīns 8.2.2.1. Vismaz 90 % tīra sitosterīna iekļaušanas pakāpe tonnā sviesta ir 600 g, proti, 540 mg/kg 8.2.2.2. Produkta trīs paraugu analīzes rezultāti tiek izmantoti, lai pārbaudītu marķiera iekļaušanas pakāpi un homogenitāti, un mazākais rezultāts tiek salīdzināts ar šādām robežvērtībām: — 482,6 mg/kg (95 % no minimālās iekļaušanas pakāpes attiecībā uz sitosterīnu, tīrības pakāpe 90 %), — 347,6 mg/kg (70 % no minimālās iekļaušanas pakāpes attiecībā uz sitosterīnu, tīrības pakāpe 90 %). Marķiera koncentrāciju paraugā, no kā iegūts vismazākais rezultāts, izmanto kopā ar interpolāciju starp 482,6 mg/kg un 347,6 mg/kg.

8.3. Koncentrēts sviests 8.3.1. Stigmasterīns 8.3.1.1. Stigmasterīna iekļaušanas pakāpe ir 150 g stigmasterīna ar vismaz 95 % tīrību uz tonnu koncentrēta sviesta, proti, 142,5 mg/kg vai 170 g stigmasterīna ar vismaz 85 % tīrību uz tonnu koncentrēta sviesta, proti, 144,5 mg/kg. 8.3.1.2. Produkta trīs paraugu analīzes rezultāti tiek izmantoti, lai pārbaudītu marķiera iekļaušanas pakāpi un homogenitāti, un mazākais rezultāts tiek salīdzināts ar šādām robežvērtībām: — 118,5 mg/kg (95 % no minimālās iekļaušanas pakāpes attiecībā uz stigmasterīnu, tīrības pakāpe 95 %), — 120,4 mg/kg (95 % no minimālās iekļaušanas pakāpes attiecībā uz stigmasterīnu, tīrības pakāpe 85 %), — 82,9 mg/kg (70 % no minimālās iekļaušanas pakāpes attiecībā uz stigmasterīnu, tīrības pakāpe 95 %), — 84,3 mg/kg (70 % no minimālās iekļaušanas pakāpes attiecībā uz stigmasterīnu, tīrības pakāpe 85 %). Marķiera koncentrāciju paraugā, no kā iegūts vismazākais rezultāts, izmanto kopā ar interpolāciju attiecīgi starp 118,5 mg/kg un 82,9 mg/kg vai 120,4 mg/kg un 84,3 mg/kg. 8.3.2. Sitosterīns 8.3.2.1. Vismaz 90 % tīra sitosterīna iekļaušanas pakāpe tonnā koncentrēta sviesta ir 600 g, proti, 540 mg/kg. 8.3.2.2. Produkta trīs paraugu analīzes rezultāti tiek izmantoti, lai pārbaudītu marķiera iekļaušanas pakāpi un homogenitāti, un mazākais rezultāts tiek salīdzināts ar šādām robežvērtībām: — 480,9 mg/kg (95 % no minimālās iekļaušanas pakāpes attiecībā uz sitosterīnu, tīrības pakāpe 90 %), — 345,9 mg/kg (70 % no minimālās iekļaušanas pakāpes attiecībā uz sitosterīnu, tīrības pakāpe 90 %). Marķiera koncentrāciju paraugā, no kā iegūts vismazākais rezultāts, izmanto kopā ar interpolāciju starp 480,9 mg/kg un 345,9 mg/kg. Vēlams, lai izšķirtspēja būtu pilnīga, t. i., lai lanosterīna signāls atgrieztos bāzes līnijā pirms sitosterīna signāla, kaut nepilnīga izšķirtspēja ir pieļaujama.



2.a attēls 2.b attēls Stigmasterīna standarts Ar stigmasterīnu denaturēts sviesta paraugs Piezīme. Stigmasterīna signāla integrēšanā būtu jāiekļauj jebkuri kritumi, kā noteikts 1., 2. un 3. punktā.



3.a attēls 3.b attēls Sitosterīna standarts Ar β-sitosterīnu denaturēta sviesta paraugs Piezīme. β-sitosterīns bieži satur piemaisījumus (stigmasterīnu), kas eluē tūlīt pēc β- sitosterīna. Novērtējot kopējo β-sitosterīna daudzumu, abu signālu laukumi ir jāsummē.









IX PIELIKUMS

(6. pants)

STANDARTMETODE GOVS PIENA UN KAZEINĀTA KLĀTBŪTNES NOTEIKŠANAI SIEROS, KAS GATAVOTI NO AITAS PIENA, KAZAS PIENA VAI BIFEĻU PIENA, VAI AITAS, KAZAS UN BIFEĻU PIENA MAISĪJUMIEM

1. PIEMĒROŠANAS JOMA

Govs piena un kazeināta klātbūtnes noteikšana sieros, kas gatavoti no aitas piena, kazas piena, bifeļu piena vai aitas, kazas un bifeļu piena maisījumiem ar γ-kazeīnu izoelektrisko fokusēšanu pēc plazminolīzes.

2. PIEMĒROŠANAS NOZARE

Šī metode ir piemērota sensitīvai un specifiskai svaiga govs piena un termiski apstrādāta govs piena un kazeināta klātbūtnes noteikšanai svaigos un nogatavinātos sieros, kas gatavoti no aitas piena, kazas piena, bifeļu piena vai aitas, kazas un bifeļu piena maisījumiem. Tā nav piemērota, lai noteiktu, vai piens un siers ir atšķaidīts ar termiski apstrādātiem liellopu sūkalu olbaltumvielu koncentrātiem.

3. METODES PRINCIPS

3.1. Kazeīnu izolēšana no siera un references standartiem.

3.2. Izolēto kazeīnu šķīdināšana un šķelšana ar plazmīniem (EK.3.4.21.7.).

3.3. Ar plazmīnu apstrādāto kazeīnu izoelektriskā fokusēšana urīnvielas klātbūtnē un olbaltumvielu iekrāsošana.

3.4. Iekrāsoto gamma-3 un gamma-2-kazeīnu joslu vērtēšana (pierādījums par govs piena klātbūtni), salīdzinot no parauga iegūtās joslas ar joslām, kas iegūtas tajā pašā gelā no references standartiem, kas satur 0 % un 1 % govs piena.

4. REAĢENTI

Ja vien nav norādīts citādi, analīzēm jāizmanto tīras ķīmiskās vielas. Ūdenim jābūt divreiz destilētam vai ar līdzvērtīgu tīrību.

Piezīme. Laboratorijā pagatavotiem poliakrilamīda geliem, kas satur urīnvielu, kuru izmēri ir 265 × 125 × 0,25 mm, piemēro turpmāk minētos nosacījumus. Ja tiek lietoti citu izmēru vai cita tipa geli, var būt nepieciešams pielāgot atdalīšanas apstākļus.

Izolelektriskā fokusēšana

4.1. Reaģenti urīnvielu saturošu poliakrilamīda gelu iegūšanai

4.1.1. Gela rezerves standartšķīdums

Izšķīdina:

4,85 g akrilamīda,

0,15 g N, N'-metilēn-bis-akrilamīda (BIS),

48,05 g urīnvielas,

15,00 g glicerīna (87 masas %),

uzpilda līdz 100 ml, glabā ledusskapī brūna stikla pudelē.

Piezīme. Labāk izmantot pārdošanā esošo iepriekš sajaukto akrilamīda/BIS šķīdumu, nevis noteiktu fiksēta svara neirotoksisko akrilamīdu. Ja šāds šķīdums satur 30 % m/V akrilamīda un 0,8 % m/V BIS, tad fiksētā svara vietā jāizmanto 16,2 ml tilpums. Rezerves standartšķīduma glabāšanas laiks ir ne ilgāk par 10 dienām; ja tā vadītspēja ir lielāka par 5 μS, to dejonizē, 30 minūtes maisot ar 2 g MB-3 amberlīta, tad filtrē caur 0,45 μm membrānas filtru.

4.1.2. Gela šķīdums

Sagatavo gela šķīdumu, sajaucot piedevas un amfolītus ar gela rezerves standartšķīdumu (skat. 4.1.1.):

9,0 ml rezerves standartšķīduma,

24 mg β-alanīna,

500 μl amfolīta pH 3,5–9,5 ( 9 ),

250 μl amfolīta pH 5–7 (9) ,

250 μl amfolīta pH 6–8 (9) .

Gela šķīdumu sajauc un degazē divas līdz trīs minūtes ultraskaņas vannā vai vakuumā.

Piezīme. Sagatavo gela šķīdumu tieši pirms tā saliešanas (skat. 6.2.).