1992R2075 — LV — 01.01.2007 — 014.001

Šis dokuments ir izveidots vienīgi dokumentācijas nolūkos, un iestādes neuzņemas nekādu atbildību par tā saturu

Grozīta ar:





Grozīta ar:







(*) Šis tiesību akts nekad nav publicēts latviešu valodā.









▼B

PADOMES REGULA (EEK) Nr. 2075/92

(1992. gada 30. jūnijs),

par jēltabakas tirgus kopīgo organizāciju







EIROPAS KOPIENU PADOME, ņemot vērā Eiropas Ekonomikas kopienas dibināšanas līgumu un jo īpaši tā 42. un 43. pantu, ņemot vērā Komisijas priekšlikumu ( 1 ), ņemot vērā Eiropas Parlamenta atzinumu ( 2 ), ņemot vērā Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu ( 3 ), tā kā līdz ar lauksaimniecības produktu kopējā tirgus darbību un attīstību būtu jāizveido kopēja lauksaimniecības politika, lai tajā ietvertu tirgu kopīgu organizāciju, kas var būt dažāda veida atkarībā no produkta; tā kā kopējās lauksaimniecības politikas mērķis ir sasniegt Līguma 39. pantā izvirzītos mērķus un, jo īpaši attiecībā uz tabakas nozari, tirgu stabilizāciju un pietiekami augstu dzīves līmeni attiecīgajiem lauksaimniecībā nodarbinātajiem iedzīvotājiem; tā kā šos mērķus var sasniegt, pielāgojot resursus prasībām, jo īpaši ar kvalitātes politikas līdzekļiem; tā kā pašreizējā situācija tabakas tirgū, kad piedāvājums neatbilst pieprasījumam, prasa veikt pamatīgu pārbaudi Kopienas kārtībai, kas līdz šim reglamentējusi šo tirgu, nodrošinot, ka tradicionālie ražotāji turpina tabakas audzēšanu; tā kā šāda pamatīga pārbaude prasa vienkāršot tirgus pārvaldības mehānismus, ierobežot ražošanu saskaņā ar tirgus vajadzībām un budžeta prasībām, kā arī stingrākus kontroles līdzekļus, lai nodrošinātu, ka pārvaldības mehānismi pilnībā sasniedz tirgus kopējās organizācijas mērķus; tā kā tabakas šķirnes var iedalīt grupās atbilstīgi to audzēšanas tehnikai un ražošanas izmaksām, ņemot vērā starptautiskajā tirdzniecībā izmantotos aprakstus; tā kā konkurence tabakas tirgū prasa sniegt tradicionālajiem tabakas ražotājiem zināmu atbalstu; tā kā šādam atbalstam būtu jāpamatojas uz piemaksu sistēmu, kas atļauj tabakas realizāciju Kopienā; tā kā piemaksu sistēma jāpārvalda efektīvi, starp audzētājiem un pirmapstrādātājiem slēdzot audzēšanas līgumus, kas garantē stabilu noietu audzētājiem un regulāras piegādes pārstrādātājiem; tā kā tādas summas izmaksa, kas vienāda ar piemaksu, ko pārstrādātājs maksā ražotājam tad, kad saskaņā ar līgumu tiek piegādāta tabaka, ievērojot atbilstību kvalitātes prasībām, sniedz atbalstu ražotājiem, atvieglojot piemaksu sistēmas pārvaldību; tā kā, lai ierobežotu Kopienas tabakas ražošanu un pārtrauktu audzēt šķirnes, kas nav viegli realizējamas, Kopienai nosaka maksimālo vispārējo garantijas slieksni un katru gadu to sadala īpašos garantijas sliekšņos attiecīgajām šķirņu grupām; tā kā, lai nodrošinātu, ka garantiju slieksnis tiek ievērots, uz ierobežotu laika posmu jāievieš pārstrādes kvotu sistēma; tā kā pārejas periodā dalībvalstīm garantijas sliekšņa robežās jāpiešķir attiecīgajiem uzņēmumiem pārstrādes kvotas, piemērojot šim mērķim paredzētos Kopienas noteikumus, lai nodrošinātu taisnīgus piešķīrumus, pamatojoties uz iepriekš pārstrādātajiem daudzumiem, bet neievērojot nekādus normai neatbilstīgus ražošanas līmeņus; tā kā tiks veikti vajadzīgie pasākumi, lai pēc tam, ievērojot apmierinošus nosacījumus, ražotājiem varētu piešķirt kvotas; tā kā dalībvalstīm, kuru rīcībā ir dati, kas vajadzīgi, lai, pamatojoties un pagātnes veikumu, ražotājiem piešķirtu kvotas, būtu jāļauj tā rīkoties; tā kā pirmapstrādātāji nedrīkst noslēgt audzēšanas līgumus par daudzumiem, kas pārsniedz piešķirtās kvotas; tā kā piemaksas atmaksāšana jāierobežo līdz summai, kas atbilst kvotai; tā kā sākotnēji jāparedz, ka piemaksu un ražošanas ierobežojumu sistēmas, kas darbojās līdz 1997. gadam, var pārskatīt, ņemot vērā pieredzi, un tās būtu pielāgojamas turpmākajam laika posmam; tā kā pasākumi ražošanas ievirzīšanai var palīdzēt stabilizēt tabakas tirgu un uzlabot ražošanas kvalitāti; tā kā īpašs atbalsts dotu iespēju ražotāju grupām sekmēt turpmāku ražošanas organizācijas un ievirzīšanas uzlabošanu; tā kā pētniecības programma, ko finansē ar ieņēmumiem no piemaksu atskaitījumiem, ļautu tabakas audzēšanu tuvināt Kopienas prasībām attiecībā uz sabiedrības veselību; tā kā, beidzot, šķirņu “Mavra”, “Tsebelia”, “Forchheimer Havanna IIc” un “Geudertheimer” tabakas hibrīdu audzētājiem ir nepieciešama konversijas programma sakarā ar šo šķirņu nozīmi noteiktu Kopienas reģionu tautsaimniecībā; tā kā vienota tirgus izveide prasa vienotu tirdzniecības sistēmu uz ārējām robežām; tā kā uz Kopienas ārējām robežām var iztikt bez kvantitatīviem ierobežojumiem; tā kā, lai Kopienas tirgus nepaliktu bez aizsardzības no jebkādiem traucējumiem gadījumā, ja rastos ārkārtēji apstākļi, Kopienai tomēr būtu jāspēj nekavējoties veikt visus vajadzīgos pasākumus; tā kā neparedzēti tirgus apstākļi var likt Komisijai pieņemt ārkārtas pasākumus tirgus atbalstam; tā kā vienota tirgus izveidi varētu apdraudēt noteikta atbalsta piešķiršana; tā kā Līguma noteikumi, kas reglamentē dalībvalstu piešķirtā atbalsta novērtējumu un ar kopējo tirgu nesaderīga atbalsta aizliegums, būtu jāattiecina uz tabakas nozari; tā kā saskaņā ar Padomes 1970. gada 21. aprīļa Regulu (EEK) Nr. 729/70 par kopējās lauksaimniecības politikas finansēšanu ( 4 ) Kopienai būtu jānes finansiāla atbildība par izdevumiem, kas radušies dalībvalstīm, ievērojot šo regulu; tā kā pieredze rāda, ka tabakas nozarē stingrāka kontrole ir būtiska, tā kā attiecīgos gadījumos noteiktas kontroles pilnvaras varētu piešķirt neatkarīgai pārraudzības aģentūrai, lai ievērotu tabakas tirgus īpašās vajadzības; tā kā tabakas tirgus kopējā organizācijā vienlaikus un pienācīgi jāņem vērā mērķi, kas noteikti Līguma 39. un 110. pantā; tā kā pārejai no kārtības, kas izveidota ar Padomes 1970. gada 21. aprīļa Regulu (EEK) Nr. 727/70 par jēltabakas tirgus kopējo organizāciju ( 5 ), uz šajā regulā paredzēto kārtību jānotiek ar iespējami labākiem nosacījumiem; tā kā, lai to nodrošinātu, var izrādīties vajadzīgi pārejas pasākumi; tā kā jaunā kārtība nebūs pilnībā piemērojama līdz 1993. gada ražai, IR PIEŅĒMUSI ŠO REGULU.







▼M12

1. pants

Jēltabakas tirgus kopīgā organizācija attiecas uz jēltabaku jeb neapstrādāto tabaku, kā arī uz tabakas atkritumiem atbilstoši KN pozīcijai 2401.

▼M12 —————

▼B







I SADAĻA

Piemaksu sistēma

3. pants

▼M6

1. No 1999. gada ražas novākšanas un turpmāk tabakai piemēro piemaksu sistēmu, un piemaksas summu nosaka visām tabakas šķirnēm, kas uzskaitītas katrā no atšķirīgajām grupām.

▼M7

2. Papildu summu tomēr piešķir dūmos kaltētai tabakai, ēnā kaltētai gaišajai tabakai un ēnā kaltētai tumšajai tabakai, kas izaudzēta Austrijā, Beļģijā, Francijā un Vācijā. Minētā summa ir vienāda ar 65 % no starpības starp piemaksu, ko šai tabakai piemēroja attiecībā uz 1998. gada ražu, un piemaksu, ko piemēroja 1992. gada ražai.

▼B

3. Piemaksas mērķis ir papildināt to ražotāju ienākumus, kuru ražojumi atbilst tirgus prasībām, un atvieglot Kopienā ražotās tabakas realizāciju.

4. pants

1. Saskaņā ar Līguma 43. panta 2. punktā paredzēto procedūru Padome nosaka piemaksas summu un papildu summas katrai tabakas ražai, īpaši ņemot vērā dažādo tabakas veidu iepriekšējās un prognozējamās realizācijas iespējas normālas konkurences apstākļos, Kopienas un pasaules tirgos.

2. Piemaksas summu nosaka:

a) par kilogramu lapu tabakas, kurai nav veikta pirmapstrāde un sagatavošana tirgum;

b) katrai no jēltabakas grupām.

▼M6

4.a pants

1. Piemaksu veido fiksētā daļa, mainīgā daļa un īpašais atbalsts.

2. Piemaksas mainīgā daļa veido 30 – 50 % no visas piemaksas. To ievieš pakāpeniski līdz 2001. gada ražas novākšanai. To var pielāgot tai noteiktajā diapazonā atbilstīgi šķirņu grupai un dalībvalstij.

3. Piemaksas fiksēto daļu izmaksā vai nu ražotāju grupām sadalei starp to biedriem, vai arī individuālajiem ražotājiem, kas nav grupas biedri.

4. Mainīgo daļu izmaksā ražotāju grupām sadalei katram biedram proporcionāli iepirkuma cenai, kādu par viņa ražu samaksājis pirmapstrādātājs.

5. Īpašo atbalstu, kas nepārsniedz 2 % no visas piemaksas, izmaksā ražotāju grupām.

▼B

5. pants

Piemaksu piešķir ar šādiem nosacījumiem:

a) tabakai jābūt no ražošanas platības, kas noteikta attiecīgajai šķirnei;

b) jābūt izpildītām kvalitātes prasībām;

c) saskaņā ar audzēšanas līgumu ražotājam jānogādā lapu tabaka pirmapstrādātāja telpās.

▼M6

6. pants

1. Audzēšanas līgumus noslēdz starp tabakas pirmapstrādātājiem un ražotāju grupām vai individuāliem ražotājiem, kuri nav grupas biedri.

2. Šajā regulā:

— jēdziens “ražotājs” nozīmē individuālus ražotājus, kuri nav grupas biedri, individuālus ražotājus, kuri ir grupas biedri vai ražotāju grupas, un visi tie saskaņā ar audzēšanas līgumu piegādā savu jēltabakas ražu pirmapstrādātājam,

— “pirmapstrādātājs” ir jebkura apstiprināta fiziska vai juridiska persona, kas vai nu savā vārdā, vai uz sava rēķina veic jēltabakas pirmapstrādi, vadot vienu vai vairākus tabakas pārstrādes uzņēmumus, kas šim mērķim atbilstīgi aprīkoti,

— “pirmapstrāde” ir ražotāja piegādātas jēltabakas pārstrāde stabilā, uzglabājamā produktā, kas neiesaiņots sakrauts ķīpās pēc kvalitātes atbilstīgi galīgā patērētāja (ražotāja) prasībām.

3. Audzēšanas līgumā ietver:

— pirmapstrādātāja apņemšanos samaksāt ražotājam iepirkuma cenu atbilstīgi kvalitātes pakāpei,

— ražotāja apņemšanos piegādāt pirmapstrādātājam jēltabaku, kas atbilst kvalitātes prasībām, kuras noteiktas līgumā.

4. Kad ir iesniegts pierādījums par to, ka tabaka ir piegādāta un ir samaksāta cena, kas minēta 3. punkta pirmajā ievilkumā, dalībvalsts kompetentā iestāde maksā:

— piemaksas fiksēto daļu ražotāju grupai vai individuālam ražotājam, kas nav grupas biedrs,

— piemaksas mainīgo daļu un īpašo atbalstu ražotāju grupai.

Pārejas kārtībā un uz laika posmu, kas nepārsniedz divas ražas novākšanas, piemaksas tomēr drīkst izmaksāt ar pirmapstrādātāja starpniecību.

▼M9

5. Ja attiecīgās dalībvalsts struktūras tam ir piemērotas, ražotāju grupām, kas vēlas tajā iesaistīties, dalībvalsts var piemērot tādu audzēšanas līgumu izsoles shēmu, kāda minēta 1. punktā, kura aptver konkrētu šķirņu grupu, un ja tā ir noslēgta pirms tabakas piegādes sākuma dienas.

▼M6

7. pants

Sīki izstrādātus noteikumus šīs sadaļas piemērošanai pieņem saskaņā ar 23. pantā izklāstīto kārtību.

To darbības joma ietver:

— ražošanas zonu norobežošanu katrai šķirnei,

— kvalitātes prasības attiecībā uz piegādāto tabaku,

— citas audzēšanas līgumā ietvertās ziņas un tā beigu datumu,

— jebkādas prasības attiecībā uz nodrošinājumu, ko ražotāji iesniedz, prasot avansa izmaksu, nodrošinājuma iesniegšanas un atdošanas termiņus,

— piemaksas mainīgās daļas noteikšanu,

— īpašas piemaksas noteikumus saistībā ar audzēšanas līgumiem, kas noslēgti ar ražotāju grupām,

— rīcību gadījumā, ja ražotājs vai pirmapstrādātājs nepilda savas saistības,

— audzēšanas līguma izsoles sistēmu, ietverot pirmpircēja iespēju saskaņot visus piedāvājumus.

▼B







II SADAĻA

Ražošanas ierobežošanas sistēma

▼M6

8. pants

▼A2

Kopienai nosaka maksimālo kopējo lapu jēltabakas garantijas limitu 402 953 tonnas uz ražu.

▼M6

Šā daudzuma robežās Padome saskaņā ar Līguma 43. panta 2. punktā izklāstīto procedūru nosaka atsevišķus garantijas sliekšņus katrai šķirņu grupai trim secīgām ražām.

9. pants

1. Lai nodrošinātu garantijas sliekšņu ievērošanu, ievieš ražošanas kvotas.

2. Padome saskaņā ar Līguma 43. panta 2. punktā izklāstīto procedūru starp dalībvalstu ražotājiem trim secīgām ražām sadala daudzumu, kas pieejams katrai šķirņu grupai.

3. Pamatojoties uz daudzumiem, kas noteikti, ievērojot 2. punktu un neskarot 4. un 5. punktu, dalībvalstis piešķir ražošanas kvotas individuāliem ražotājiem, kas nav grupu biedri, un ražotāju grupām proporcionāli vidējam daudzumam tabakas, ko no katras atsevišķas šķirņu grupas pārstrādei piegādājis katrs individuālais ražotājs trijos gados pirms pēdējās ražas.

4. ►M8 Līdz audzēšanas līgumu slēgšanas beigu datumam, dalībvalstis var atļaut pārnest daļas no to garantijas sliekšņa piešķīrumiem uz citām šķirņu grupām. ◄

Ievērojot šā punkta trešo daļu, samazinājums par vienu tonnu vienai šķirņu grupai paredzētajā piešķīrumā izraisa pieaugumu ne vairāk kā par vienu tonnu citai šķirņu grupai paredzētajā piešķīrumā.

Nekāda garantijas sliekšņa piešķīrumu daļu nodošana no vienas grupas otrā nedrīkst izraisīt papildu izmaksas ELVGF.

Daudzumus, ko atļauts nodot tālāk, nosaka saskaņā ar 23. pantā izklāstīto procedūru.

▼M9

5. Ražotājām dalībvalstīm ir tiesības izveidot valsts kvotas rezervi, un tās darbības noteikumus pieņem saskaņā ar 23. pantā izklāstīto procedūru.

▼M6

10. pants

1. Piemaksu nedrīkst piešķirt par daudzumu, kas pārsniedz ražošanas kvotu.

2. Neskarot 1. punktu, ražotājs var piegādāt virsprodukciju līdz pat 10 % no savas kvotas katrā šķirņu grupā, par šo atlikumu pienākas piemaksa, ko piešķir nākamajai ražai, ar noteikumu, ka ražotājs samazina savu no minētās ražas iegūto produkciju atbilstīgi tam, lai ievērotu apvienoto kvotu par divām ražām.

3. Dalībvalstis glabā precīzas ziņas par visu individuālo ražotāju produkciju, lai vajadzības gadījumā varētu viņiem piešķirt ražošanas kvotas.

4. Ražošanas kvotas var nodot no viena individuālā ražotāja citam tajā pašā dalībvalstī.

11. pants

Sīki izstrādātus noteikumus šīs sadaļas piemērošanai pieņem saskaņā ar 23. pantā izklāstīto kārtību.







III SADAĻA

Pasākumi ražošanas pārveidošanai

▼M12 —————

▼M9

13. pants

▼M11

1. Kopienas tabakas fondu (turpmāk – “fonds”) izveido, finansējot to ar ieturējumu

— 2 % apjomā no piemaksas par 2002. gada ražu, un

— 3 % apjomā no piemaksas par 2003. un 2004. gada ražu.

▼

— 3 % no piemaksas attiecībā uz 2005. gada ražu.

▼M9

2. Fonds finansē darbības šādās jomās:

a) sabiedrības informētības uzlabošana attiecībā uz visa veida tabakas patēriņa kaitīgajām sekām, jo īpaši informējot un izglītojot, atbalsts datu vākšanai, lai noteiktu tabakas patēriņa modeļus un veiktu epidemioloģiskus pētījumus par nikotīnismu Kopienā, nikotīnisma profilakses pētīšana;

▼M12

b) īpaši pasākumi, lai palīdzētu tabakas audzētājiem pārorientēties uz citiem kultūraugiem vai citām saimnieciskām darbībām, kas rada darbavietas, kā arī pētījumi par tabakas audzētāju iespējām tā rīkoties.

▼M12 —————

▼M12

14.a pants

Sīki izstrādātus noteikumus 13. panta piemērošanai pieņem saskaņā ar 23. pantā paredzēto procedūru.

▼M1







IV SADAĻA

Tirdzniecība ar trešām valstīm

15. pants

Ja šī regula neparedz citādi, 1. pantā uzskaitītajiem produktiem piemēro kopējā muitas tarifa nodokļu likmes.

16. pants

1. Vispārīgos noteikumus kombinētās nomenklatūras interpretēšanai un īpašos noteikumus tās piemērošanai piemēro to produktu klasifikācijai, kurus skar šī regula.

2. Ja šī regula vai saskaņā ar to pieņemtie noteikumi neparedz citādi, tirdzniecībā ar trešām valstīm aizliegts:

— iekasēt jebkādu maksu, kas ir līdzvērtīga muitas nodoklim,

— ieviest jebkādu kvantitatīvu ierobežojumu vai veikt jebkādu pasākumu, kam ir līdzvērtīgas sekas.

16.a pants

1. Ja sakarā ar preču importu vai eksportu, viena vai vairāku 1. pantā uzskaitīto produktu tirgus Kopienā izjūt šo ietekmi vai tam draud nopietni traucējumi, kas var kaitēt Līguma 39. pantā izvirzīto mērķu sasniegšanai, tirdzniecībā ar trešām valstīm drīkst veikt piemērotus pasākumus, kamēr novērš šādus traucējumus vai traucējumu draudus.

Padome, lemjot pēc Komisijas priekšlikuma, saskaņā ar Līguma 43. panta 2. punktā noteikto balsošanas procedūru pieņem vispārīgus noteikumus šā punkta piemērošanai un nosaka, kādos gadījumos un kādā mērā dalībvalstis drīkst veikt aizsardzības pasākumus.

2. Ja rodas 1. punktā minētā situācija, Komisija pēc dalībvalsts lūguma vai pēc savas ierosmes lemj par vajadzīgajiem pasākumiem; par šādiem pasākumiem, kas uzreiz veicami, tā paziņo dalībvalstīm. Ja Komisija saņem lūgumu no dalībvalsts, tā pieņem šajā sakarā lēmumu trīs darba dienu laikā pēc lūguma saņemšanas.

3. Jebkura dalībvalsts var nodod Komisijas lēmumu izskatīšanai Padomē trīs darba dienu laikā pēc paziņojuma saņemšanas. Padome sanāk bez kavēšanās. Tā var, lemjot ar kvalificētu vairākumu, grozīt vai atcelt attiecīgo pasākumu.

4. Šo pantu piemēro, ņemot vērā saistības, kas izriet no nolīgumiem, kuri noslēgti saskaņā ar Līguma 228. panta 2. punktu.







▼M6

V SADAĻA

Kontroles pasākumi

▼M12

17. pants

1. Dalībvalstis veic visus vajadzīgos pasākumus, lai kontrolētu, vai tiek ievēroti Kopienas noteikumi jēltabakas nozarē, un lai nodrošinātu to ievērošanu.

2. Sīki izstrādātus noteikumus šīs sadaļas piemērošanai pieņem saskaņā ar 23. pantā paredzēto procedūru.







▼M6

VI SADAĻA

Vispārējie un pagaidu noteikumi

▼B

18. pants

Ja vien šajā regulā nav paredzēts citādi, tad 1. pantā minēto produktu ražošanai un tirdzniecībai piemēro Līguma 92., 93. un 94. pantu.

▼M12 —————

▼M6

20. pants

Lai sagatavotos neparedzētiem apstākļiem, saskaņā ar 23. pantā izklāstīto procedūru var veikt ārkārtas pasākumus tirgus atbalstam. Šos pasākumus stingri ierobežo līdz tādai darbības jomai un ilgumam, kas vajadzīgs tirgus atbalstam.

▼B

21. pants

Dalībvalstis un Komisija nosūta viena otrai visu informāciju, kas vajadzīga, lai piemērotu šo regulu. Sīki izstrādātus noteikumus šādas informācijas nosūtīšanai un izplatīšanai pieņem saskaņā ar procedūru, kas izklāstīta 23. pantā.

22. pants

Izveido Tabakas pārvaldības komiteju (še turpmāk “Komiteja”), kuras locekļi ir dalībvalstu pārstāvji un kuras priekšsēdētājs ir Komisijas pārstāvis.

▼M10

23. pants

1. Komisijai palīdz Tabakas pārvaldības komiteja.

2. Ja ir atsauce uz šo pantu, piemēro Lēmuma 1999/468/EK ( 6 ) 4. un 7. pantu.

Lēmuma 1999/468/EK 4. panta 3. punktā paredzētais termiņš ir viens mēnesis.

3. Komiteja pieņem savu reglamentu.

▼B

24. pants

Komiteja var izskatīt jebkuru citu jautājumu, ko izvirzījis priekšsēdētājs pēc savas ierosmes vai pēc kādas dalībvalsts pārstāvja lūguma.

▼M12 —————

▼B

28. pants

No 1993. gada ražas ir atcelta Regula (EEK) Nr. 727/70.

29. pants

Šo regulu piemēro pēc 1993. gada ražas novākšanas.

Šī regula uzliek saistības kopumā un ir tieši piemērojama visās dalībvalstīs.

▼M12 —————