2.2.

Bremžu sistēmu raksturlielumi 2.2.1. M un N kategorijas transportlīdzekļi 2.2.1.1. Bremžu sistēmas, ar ko aprīko transportlīdzekļus, atbilst prasībām, kuras noteiktas darba bremžu sistēmām, sekundāro bremžu sistēmām un stāvbremžu sistēmām. 2.2.1.2. Darba bremžu, sekundāro bremžu un stāvbremžu sistēmām var būt kopīgas detaļas, ja tās atbilst turpmāk minētajiem nosacījumiem. 2.2.1.2.1. Ir vismaz divas savstarpēji neatkarīgas un vadītājam no viņa parastās sēdvietas novietojuma viegli pieejamas vadības ierīces. Visām transportlīdzekļu kategorijām, izņemot M2 un M3 kategoriju, visas vadības ierīces (izņemot palēninātāja vadības ierīci) ir projektētas tā, lai pēc atlaišanas pilnībā atgrieztos izslēgtā stāvoklī. Šī prasība neattiecas uz stāvbremžu vadības ierīci (vai tās daļu kombinētajā vadības ierīcē), ja tā ir mehāniski bloķēta konkrētajā stāvoklī. 2.2.1.2.2. Darba bremžu sistēmas vadības ierīce ir neatkarīga no stāvbremžu sistēmas vadības ierīces. 2.2.1.2.3. Ja darba bremžu un sekundāro bremžu sistēmai ir viena vadības ierīce, savienojuma starp vadības ierīci un dažādām pievada sistēmas daļām efektivitāte nesamazinās pēc noteikta lietošanas laika beigām. 2.2.1.2.4. Ja darba bremžu un sekundāro bremžu sistēmai ir viena vadības ierīce, stāvbremžu sistēmu projektē tā, lai to var iedarbināt tad, kad transportlīdzeklis ir kustībā. Šo noteikumu nepiemēro, ja palīgvadības ierīce pieļauj vismaz daļēju darba bremžu sistēmas iedarbināšanu, kā noteikts II pielikuma 2.1.3.6. punktā. 2.2.1.2.5. Jebkuras bremžu iekārtas detaļas, kas saskaņā ar definīciju 1.6. punktā nav bremzes, lūzuma gadījumā vai to detaļu, kuras norādītas 2.2.1.2.7. punktā, lūzuma gadījumā, vai jebkura cita darba bremžu sistēmas defekta gadījumā (darbības traucējumi, daļējs vai pilnīgs enerģijas rezervju izsīkums), sekundāro bremžu sistēma vai tā darba bremžu sistēma, kuru nav ietekmējis defekts, var apturēt transportlīdzekli atbilstīgi nosacījumiem, kas norādīti sekundārajām bremzēm. 2.2.1.2.6. Jo īpaši tad, ja sekundārajai bremžu sistēmai un darba bremžu sistēmai ir kopēja vadības ierīce un kopējs pievads: 2.2.1.2.6.1. ja darba bremžu sistēmu iedarbina ar vadītāja muskuļu enerģiju, kuru pastiprina viena vai vairākas enerģijas rezerves, sekundāro bremžu sistēmas darbību šo rezervju pārrāvuma gadījumā var nodrošināt ar vadītāja muskuļu enerģiju, kuru pastiprina tās enerģijas rezerves, ja tādas ir, kuras nav ietekmējis defekts, un vadības ierīcei pieliekamais spēks nepārsniedz norādīto maksimālo lielumu; 2.2.1.2.6.2. ja darba bremžu sistēmai un pievadam pieliekamo spēku lielumi ir atkarīgi vienīgi no vadītāja kontrolētās enerģijas rezervju lietojuma, ir vismaz divas pilnīgi neatkarīgas enerģijas rezerves un katrai no tām ir savs neatkarīgs pievads; katrs no tiem var iedarboties uz divu vai vairāku riteņu bremzēm, kas ir izvēlēti tā, lai varētu nodrošināt norādīto sekundāro bremžu darbības līmeni, neapdraudot transportlīdzekļa stabilitāti bremzēšanas laikā; papildus tam, katra no šīm enerģijas rezervēm ir aprīkota ar brīdinājuma ierīci, kā definēts 2.2.1.13. punktā. 2.2.1.2.7. Dažas detaļas, kā pedāli un tā balstu, galveno cilindru un tā virzuli vai virzuļus (hidrauliskajās sistēmās), bremžu krānu (pneimatiskajās sistēmās), savienojumu starp pedāli un galveno cilindru vai sadalītāju, bremžu cilindrus un to virzuļus (hidrauliskās un/vai pneimatiskās sistēmās) un bremžu sviru un izciļņu mezglus, neuzskata par salaužamām, ja tās ir liela izmēra, viegli pieejamas apkopei un to drošības pazīmes ir vismaz līdzvērtīgas ar tām, kas paredzētas citiem svarīgākajiem transportlīdzekļa mezgliem (tādiem, kā stūres pievads). Ja jebkuras šādas detaļas defekts neļauj transportlīdzekli nobremzēt ar darbības lielumu, kas ir vismaz līdzvērtīgs tam lielumam, kas paredzēts sekundārajai bremzēšanas sistēmai, šo detaļu izgatavo no metāla vai materiāla ar līdzvērtīgām īpašībām, un tā nevar ievērojami bojāties bremžu iekārtas normālas lietošanas laikā. 2.2.1.3. Ja darba bremžu un sekundāro bremžu sistēmai ir atsevišķas vadības ierīces, tad abu vadības ierīču vienlaicīga iedarbināšana nepadara darba bremžu un sekundāro bremžu sistēmu darboties nespējīgu neatkarīgi no tā, vai abas sistēmas ir labā darba kārtībā jeb viena no tām ir bojāta. 2.2.1.4. Darba bremžu sistēmas pievada defekta gadījumā izpilda šādus nosacījumus: 2.2.1.4.1. neatkarīgi no transportlīdzekļa slogojuma, pietiekamu riteņu skaitu joprojām var nobremzēt pēc darba bremžu sistēmas vadības ierīces iedarbināšanas; 2.2.1.4.2. šos riteņus izvēlas tā, ka darba bremžu sistēmas paliekošā darbība izpilda II pielikuma 2.1.4. punktā noteiktās prasības; 2.2.1.4.3. tomēr iepriekš minētās prasības neattiecas uz puspiekabes velkošajiem transportlīdzekļiem, ja puspiekabes darba bremžu sistēmas pievads nav atkarīgs no velkošā transportlīdzekļa darba bremžu sistēmas pievada. 2.2.1.5. Ja izmanto enerģiju, kas nav vadītāja muskuļu enerģija, nav vajadzīgs lietot vairāk kā vienu šādas enerģijas avotu (hidrauliskais sūknis, gaisa kompresors utt.), taču veids, ar kādu tiek darbināta šī enerģijas avota ierīce, ir cik vien iespējams drošs. 2.2.1.5.1. Transportlīdzekļa bremžu sistēmu pievada jebkuras daļas defekta gadījumā tiek turpināta enerģijas padeve tai pievada daļai, kuru nav ietekmējis defekts, ar tādu efektivitātes līmeni, kāds norādīts paliekošajai un/vai sekundārajai bremzēšanai, ja tas ir vajadzīgs transportlīdzekļa apturēšanas nolūkā. Šo nosacījumu izpilda ar ierīču palīdzību, kuras var viegli iedarbināt, kad transportlīdzeklis stāv, vai arī automātiskā veidā. 2.2.1.5.2. Turklāt enerģijas akumulatori, kas atrodas šīs iekārtas aizmugures daļā, ir tādi, kas enerģijas padeves pārrāvuma gadījumā ļauj apturēt transportlīdzekli piektajā reizē pēc četrām darba bremžu sistēmas vadības ierīces pilngājiena iedarbināšanas reizēm saskaņā ar nosacījumiem, kas norādīti IV pielikuma A un B iedaļas 1.2. punktā, un ar tādas efektivitātes līmeni, kas norādīts sekundārajām bremzēm. 2.2.1.5.3. Tomēr hidrauliskā pievada bremžu sistēmas ar uzkrāto enerģiju gadījumā šos nosacījumus var uzskatīt par izpildītiem ar noteikumu, ka ir izpildītas IV pielikuma C iedaļas 1.2.2. punkta prasības. 2.2.1.6. Prasības, kas norādītas 2.2.1.2., 2.2.1.4. un 2.2.1.5. punktā, izpilda neizmantojot jebkādu tāda veida automātisku ierīci, kuras neefektivitāte varētu tikt neievērota tāpēc, ka detaļas, kas parasti atrodas miera stāvoklī, iedarbina tikai bremžu sistēmas defekta gadījumā. 2.2.1.7. Darba bremžu sistēma darbojas uz visiem transportlīdzekļa riteņiem. 2.2.1.8. Darba bremžu iekārtas darbība ir atbilstīgi sadalīta pa asīm. Lai izvairītos no riteņu bloķēšanas vai bremžu uzliku pārkaršanas to transportlīdzekļu gadījumā, kuriem ir vairāk nekā divas asis, bremzēšanas spēku dažām asīm var automātiski samazināt līdz nullei, kad transportlīdzeklis pārvadā mazāku kravu, ar noteikumu, ka šis transportlīdzeklis atbilst II pielikumā aprakstītajām darbības prasībām. 2.2.1.9. Darba bremžu iekārtas darbību sadala starp vienas ass riteņiem simetriski attiecībā pret transportlīdzekļa garenvirziena vidusplakni. 2.2.1.10. Darba bremžu sistēma un stāvbremžu sistēma iedarbojas uz bremzētājvirsmām, kas pastāvīgi savienotas ar riteņiem, izmantojot pietiekamas stiprības detaļas. Bremzētājvirsma nedrīkst būt atvienojama no riteņiem; tomēr darba bremžu un sekundāro bremžu sistēmas gadījumā šāda bremzētājvirsmas atvienošana no riteņiem ir pieļaujama ar noteikumu, ka tā ir tikai īslaicīga, piemēram, pārnesumu pārslēgšanas laikā, un gan darba bremžu sistēma, gan sekundārā bremžu sistēma turpina darboties ar norādīto efektivitātes līmeni. Papildus tam jebkura šāda atvienošana ir pieļaujama stāvbremžu sistēmas gadījumā ar noteikumu, ka to kontrolē tikai un vienīgi vadītājs no savas vietas ar sistēmas palīdzību, kuru nevar iedarbināt noplūde ( 6 ). 2.2.1.11. Bremžu nodilumu viegli kompensē ar rokas vai automātisku regulēšanas sistēmu. Turklāt vadības ierīcei, pievada un bremžu detaļām ir tāda gājiena rezerve, ka, bremzēm sakarstot vai bremžu uzliku nodilumam sasniedzot noteiktu pakāpi, efektīva bremzēšana ir nodrošināta bez tūlītējas regulēšanas. 2.2.1.11.1. Nodiluma regulēšana darba bremzēm ir automātiska. Tomēr aprīkošana ar automātiskām nodiluma regulēšanas iekārtām N2 un N3 kategorijas apvidus transportlīdzekļu un M1 un N1 kategorijas transportlīdzekļu pakaļējo bremžu gadījumā ir pēc izvēles. Automātiskās nodiluma regulēšanas iekārtas ir tādas, kas pēc tam, kad sakarsušas bremzes tiek atdzesētas, joprojām nodrošina efektīvu bremzēšanu. Jo īpaši transportlīdzeklis spēj normāli darboties pēc testiem, kas veikti atbilstīgi II pielikuma 1.3. punktam (I tipa tests) un II pielikuma 1.4. punktam (II tipa tests) vai 1.6. punktam (III tipa tests). 2.2.1.11.2. Ir iespējams viegli pārbaudīt šo darba bremžu uzliku nodilumu no transportlīdzekļa ārpuses vai apakšpuses, izmantojot tikai instrumentus vai ierīces, kuras parasti piegādā kopā ar transportlīdzekli, piemēram, nodrošinot atbilstīgas kontroles atveres vai kādā citā veidā. Kā alternatīva ir pieļaujamas akustiskas vai optiskas ierīces, kas brīdina vadītāju par to, ka nepieciešama uzliku nomaiņa. Priekšējo un/vai pakaļējo riteņu noņemšana šajā nolūkā ir atļauta tikai M1 un N1 kategorijas transportlīdzekļiem. 2.2.1.12. Hidrauliskā pievada bremžu sistēmās: 2.2.1.12.1. šķidruma tvertņu iepildes atveres ir viegli pieejamas; turklāt rezerves šķidruma tvertnes ir izgatavotas tā, lai rezerves šķidruma līmeni var viegli pārbaudīt, neatverot tvertnes. Ja šis pēdējais nosacījums nav izpildīts, signāllampiņa informē vadītāju par to, ka rezerves šķidruma līmenis ir samazinājies līdz līmenim, kas var radīt defektu bremžu sistēmā. Vadītājs var viegli pārbaudīt, vai signāllampiņa darbojas pareizi; 2.2.1.12.2. par defektu hidrauliskā pievada sistēmas daļā vadītāju informē ierīce, kas sastāv no sarkanas indikatorlampiņas, kas iedegas ne vēlāk, kā vadības ierīces iedarbināšanas brīdī, un kura nenodziest tikmēr, kamēr šis defekts nav novērsts un aizdedzes slēdzis ir “on” (iedarbināšanas) stāvoklī. Tomēr ir pieļaujama ierīce, kas sastāv no sarkanas indikatorlampiņas, kura iedegas, kad šķidruma līmenis tā tvertnēs samazinās vairāk par ražotāja norādīto lielumu. Indikatorlampiņa ir saskatāma arī dienas gaismā; vadītājs no savas vietas var viegli pārliecināties, vai šī lampiņa darbojas pareizi. Ierīces sastāvdaļas defekts neizraisa konkrētās bremžu iekārtas efektivitātes vispārēju zudumu; 2.2.1.12.3. šķidruma tipu, kas jālieto hidrauliskā pievada bremžu iekārtās, norāda saskaņā ar ISO standartu 9128-1987. Attiecīgo simbolu atbilstīgi 1. vai 2. zīmējumam piestiprina redzamā vietā un neizdzēšamā veidā 100 mm attālumā no šķidruma tvertņu uzpildes atverēm un ražotāji var sniegt papildus informāciju. 2.2.1.13. Ikviens transportlīdzeklis, kuram ir darba bremzes, kuras darbina enerģijas akumulators, gadījumā, ja paredzētos sekundāro bremžu darbības rādītājus nevar sasniegt ar šo bremžu palīdzību, neizmantojot uzkrāto enerģiju, papildus manometram, ja tāds ir uzstādīts, ir aprīkots ar brīdinājuma ierīci, kas optiskā vai akustiskā veidā signalizē, ja uzkrātā enerģija jebkurā sistēmas daļā samazinās līdz līmenim, kurā, atkārtoti nepiepildot enerģijas akumulatoru un neatkarīgi no transportlīdzekļa slogojuma, ir iespējams darba bremzes iedarbināt vēl piektajā reizē pēc četrām pilngājiena iedarbināšanas reizēm un sasniegt sekundāro bremžu darbībai norādītos lielumus (bez defektiem darba bremžu pievadā un ar bremzēm, kas noregulētas, cik cieši vien iespējams). Brīdināšanas ierīce ir tieši un pastāvīgi ieslēgta elektriskajā ķēdē. Kad motors darbojas parastos ekspluatācijas apstākļos un bremžu iekārta nav bojāta, tad brīdinājuma ierīce nedrīkst signalizēt, izņemot laiku pēc motora iedarbināšanas, kamēr piepildās enerģijas rezervuārs(-i). 2.2.1.13.1. Tomēr to transportlīdzekļu gadījumā, kuri atbilst tikai 2.2.1.5.1. punkta prasībām, pamatojoties uz to, ka tie atbilst IV pielikuma C iedaļas 1.2.2. punkta prasībām, brīdinājuma ierīce sastāv no optiskā signāla, kas papildināts ar akustisko signālu. Šīm ierīcēm nav jādarbojas vienlaicīgi, ja katra no tām izpilda iepriekš minētās prasības un akustiskais signāls netiek iedarbināts pirms optiskā signāla. 2.2.1.13.2. Šo akustisko ierīci var atslēgt, kad ir ieslēgta stāvbremze un/vai, pēc ražotāja izvēles un automātiskās pārnesumkārbas gadījumā, kad selektors ir ieslēgts stāvēšanas režīmā. 2.2.1.14. Neskarot 2.1.2.3. punkta prasības, ja palīgenerģijas avota lietošana ir būtiska bremžu sistēmas darbībai, tad enerģijas rezerve ir tāda, lai nodrošinātu, ka motora apstāšanās gadījumā vai enerģijas avota piedziņas iekārtas defekta gadījumā, bremzēšanas darbība ir pietiekama, lai norādītajos apstākļos apturētu transportlīdzekli. Turklāt, ja vadītāja pieliktā muskuļu enerģija stāvbremžu sistēmai tiek pastiprināta ar kādu palīgierīci, tad šīs palīgierīces defekta gadījumā stāvbremžu sistēmas iedarbināšanu vajadzības gadījumā nodrošina, lietojot enerģijas rezervi, kas ir neatkarīga no tās enerģijas rezerves, kas parasti darbina šādu palīgierīci. Šī enerģijas rezerve var būt paredzēta darba bremžu sistēmai. Termins “iedarbināšana” attiecas arī uz bremžu atlaišanas darbību. 2.2.1.15. Mehāniskā transportlīdzekļa gadījumā, kuram atļauts vilkt piekabi, kuras bremzes var regulēt velkošā transportlīdzekļa vadītājs, velkošā transportlīdzekļa darba bremzes aprīko ar ierīci, kas projektēta tā, ka, ja nedarbojas piekabes bremžu sistēma vai tiek pārrauta velkošo transportlīdzekli un piekabi savienojošā gaisa padeves maģistrāle (vai jebkura cita tipa izmantotais savienojums), joprojām būs iespējams nobremzēt velkošo transportlīdzekli ar tādu efektivitāti, kāda norādīta sekundārajai bremžu sistēmai; jo īpaši ir norādīts, ka šāda ierīce jāiemontē velkošajā transportlīdzeklī ( 7 ). 2.2.1.16. Papildiekārtai pievada enerģiju tādā veidā, ka tās darbības laikā var sasniegt norādītos darbības lielumus un pat enerģijas avota bojājuma gadījumā papildiekārtas darbība nevar likt tām enerģijas rezervēm, kas darbina bremžu sistēmas, samazināties vairāk par 2.2.1.13. punktā norādīto līmeni. 2.2.1.17. Ja piekabe pieder O3 vai O4 kategorijai, darba bremžu sistēmai jābūt nepārtraukta vai daļēji pārtraukta bremzēšanas tipa sistēmai. 2.2.1.18. Transportlīdzekļa gadījumā, kam atļauts vilkt O3 vai O4 kategorijas piekabi, bremžu sistēmai ir jāatbilst turpmāk minētajiem nosacījumiem: 2.2.1.18.1. ja ir iedarbināta velkošā transportlīdzekļa sekundāro bremžu sistēma, arī piekabe tiek pakāpeniski bremzēta; 2.2.1.18.2. ja nedarbojas velkošā transportlīdzekļa sekundāro bremžu sistēma un ja šāda sistēma sastāv no vismaz divām neatkarīgām daļām, tai daļai vai daļām, kuras nav ietekmējusi bremžu darbības pārtraukšana, jāspēj daļēji vai pilnībā iedarbināt piekabes bremzes. Ir iespējams regulēt šo bremzēšanas darbību; ja šo darbību veic ar vārstu, kas parasti atrodas miera stāvoklī, tad šādu vārstu var iebūvēt tikai tad, ja vadītājs var viegli pārbaudīt tā nevainojamu darbību vai nu no kabīnes, vai arī no transportlīdzekļa ārpuses bez instrumentu palīdzības; 2.2.1.18.3. viena no gaisa padeves cauruļvadiem (vai jebkurā cita šāda tipa savienojuma, kurš varētu tikt lietots) plīsuma vai noplūdes gadījumā, vadītājam ir iespējams pilnībā vai daļēji iedarbināt piekabes bremzes ar darba bremžu, sekundāro bremžu vai stāvbremžu palīdzību, ja vien plīsums vai noplūde automātiski neizraisa piekabes bremzēšanu atbilstīgi darbības rādītājiem, kas minēti II pielikuma 2.2.3. punktā; 2.2.1.18.4. divu maģistrāļu gaisa padeves sistēmas gadījumā 2.2.1.18.3. punkta prasību uzskata par izpildītu, ja ir ievēroti šādi nosacījumi: 2.2.1.18.4.1. kad 2.2.1.18.3. punktā paredzētā vadības iekārtu vadības ierīce ir pilnībā iedarbināta, spiediens barošanas maģistrālē divu sekunžu laikā samazinās līdz 1,5 bāriem; 2.2.1.18.4.2. kad barošanas maģistrāle tiek iztukšota ar ātrumu vismaz 1 bārs sekundē, piekabes automātiskā bremzēšanas iekārta sāk darboties pirms spiediens barošanas maģistrālē samazinās līdz 2 bāriem. 2.2.1.19. Turpmāk minētie transportlīdzekļu tipi atbilst II pielikuma 1.5. punktā aprakstītajam IIA tipa testam, bet ne minētā pielikuma 1.4. punktā aprakstītajam II tipa testam. — M3 kategorijas starppilsētu autobusi un tālsatiksmes tūristu autobusi, — N3 kategorijas mehāniskie transportlīdzekļi, kuriem ir atļauts vilkt O4 kategorijas piekabes. Ja šī transportlīdzekļa maksimālā masa pārsniedz 26 000 kg, testa masu ierobežo līdz 26 000 kg, vai gadījumā, ja nepiekrauta transportlīdzekļa masa pārsniedz 26 000 kg, tad šī masa jāņem vērā aprēķinos. 2.2.1.20. Mehāniskā transportlīdzekļa gadījumā, kas aprīkots, lai vilktu piekabi ar elektrisko bremžu sistēmu, ievēro turpmāk minētās prasības: 2.2.1.20.1. mehāniskā transportlīdzekļa strāvas avotam (ģeneratoram un baterijai) ir pietiekoša jauda, lai nodrošinātu strāvas padevi elektriskajai bremžu sistēmai. Kad motors darbojas brīvgaitā, kā to ir ieteicis ražotājs, un visas elektriskās ierīces, kuras ražotājs ir piegādājis kā transportlīdzekļa standarta aprīkojumu, ir ieslēgtas, spriegums elektriskajos vados elektriskās bremžu sistēmas maksimālās jaudas patēriņa brīdī nesamazinās vairāk par 9,6 V, kad to mēra pie strāvas avota spailēm. Elektriskie vadi nedrīkst radīt īssavienojumus pat tad, kad tie ir pārslogoti; 2.2.1.20.2. velkošā transportlīdzekļa darba bremžu sistēmas defekta gadījumā, ja šo sistēmu veido vismaz divi neatkarīgi bremžu kontūri, tas kontūrs vai kontūri, kurus nav ietekmējis defekts, var pilnīgi vai daļēji iedarbināt piekabes bremzes; 2.2.1.20.3. bremžu signālluktura slēdža un strāvas ķēdes elektriskās bremžu sistēmas iedarbināšana ir pieļaujama tikai tad, ja bremžu iedarbināšanas vads ir pievienots paralēli bremžu signāllukturim un esošais bremžu signāllukturis un strāvas ķēde var izturēt papildus slodzi. 2.2.1.21. Pneimatiskā pievada darba bremžu sistēmas gadījumā, kuru veido divi vai vairāki neatkarīgi bremžu kontūri, jebkuru noplūdi starp šiem kontūriem vai vadības ierīces izvaddaļā nepārtraukti izvada atmosfērā. 2.2.1.22. M2, M3, N2 un N3 kategorijas mehāniskos transportlīdzekļus, kuriem nav vairāk kā četras asis, aprīko ar 1. kategorijas pretbloķēšanas sistēmām atbilstīgi X pielikuma prasībām. 2.2.1.23. Ja mehāniskie transportlīdzekļi, kas nav minēti 2.2.1.22. punktā, ir aprīkoti ar pretbloķēšanas iekārtām, tie atbilst X pielikuma prasībām. 2.2.1.24. Mehāniskā transportlīdzekļa, kam atļauts vilkt O3 vai O4 kategorijas piekabi, gadījumā, piekabes darba bremžu iekārtu var iedarbināt tikai savienojumā ar velkošā transportlīdzekļa darba, sekundāro vai stāvbremžu iekārtu. 2.2.1.25. Mehāniskos transportlīdzekļus, kam atļauts vilkt piekabi ar pretbloķēšanas sistēmu, izņemot M1 un N1 kategorijas transportlīdzekļus, aprīko ar atsevišķu optisko brīdinājuma signālierīci, kas paredzēta piekabes pretbloķēšanas sistēmai un atbilst X pielikuma 4.1., 4.2. un 4.3. punkta prasībām. Tos aprīko arī ar īpašu elektrisko pieslēgvietu, kas paredzēta savienošanai ar piekabes pretbloķēšanas sistēmu un atbilst šīs direktīvas X pielikuma 4.4. punkta prasībām. 2.2.1.26. M1 kategorijas mehāniskos transportlīdzekļus var aprīkot ar pagaidu lietošanas rezerves riteņiem/riepām, ja tās atbilst XIII pielikuma prasībām. 2.2.2. O kategorijas transportlīdzekļi 2.2.2.1. O1 kategorijas piekabes nav vajadzīgs aprīkot ar darba bremžu sistēmām, tomēr, ja šīs kategorijas piekabes ir aprīkotas ar darba bremžu sistēmām, tās atbilst tām pašām prasībām, kurām atbilst O2 kategorijas piekabes. 2.2.2.2. Ikvienu O2 kategorijas piekabi aprīko ar darba bremžu sistēmu, kas ir vai nu nepārtrauktas, vai daļēji pārtrauktas, vai arī inerces bremzēšanas tipa sistēmas. Pēdējā tipa sistēmu atļauj lietot tikai piekabēm, kas nav puspiekabes. Tomēr ir pieļaujamas elektriskās bremžu sistēmas, kas atbilst XI pielikuma prasībām. 2.2.2.3. Ikvienu O3 vai O4 kategorijas piekabi aprīko ar nepārtrauktā vai pārtrauktā tipa darba bremžu sistēmu. 2.2.2.4. Darba bremžu sistēma darbojas uz visiem piekabes riteņiem. 2.2.2.5. Darba bremžu sistēmas darbība ir atbilstīgi sadalīta pa asīm. 2.2.2.6. Katras bremžu sistēmas darbību sadala starp katras ass riteņiem simetriski attiecībā pret transportlīdzekļa garenvirziena vidusplakni. 2.2.2.7. Bremzētājvirsmas, kas vajadzīgas, lai sasniegtu norādīto efektivitātes līmeni, nepārtraukti ir saskarē ar riteņiem vai nu nekustīgi, vai arī ar detaļu palīdzību, kas nevar sabojāties. 2.2.2.8. Bremžu nodilumu viegli kompensē ar rokas vai automātisku regulēšanas sistēmu. Turklāt vadības ierīcei, pievada un bremžu detaļām ir tāda gājiena rezerve, ka, bremzēm sakarstot vai bremžu uzliku nodilumam sasniedzot noteiktu pakāpi, efektīva bremzēšana ir nodrošināta bez tūlītējas regulēšanas. 2.2.2.8.1. Nodiluma regulēšana darba bremzēm ir automātiska. Tomēr aprīkošana ar automātiskām nodiluma regulēšanas iekārtām O1 un O2 kategorijas transportlīdzekļu gadījumā ir pēc izvēles. Automātiskās nodiluma regulēšanas iekārtas ir tādas, kas pēc tam, kad sakarsušas bremzes tiek atdzesētas, joprojām nodrošina efektīvu bremzēšanu. Jo īpaši transportlīdzeklis spēj normāli darboties pēc testiem, kas veikti atbilstīgi II pielikuma 1.3. punktam (I tipa tests) un II pielikuma 1.6. punktam (III tipa tests). 2.2.2.8.2. Ir iespējams viegli pārbaudīt šo darba bremžu uzliku nodilumu no transportlīdzekļa ārpuses vai apakšpuses, izmantojot tikai instrumentus vai ierīces, kuras parasti piegādā kopā ar transportlīdzekli; piemēram, nodrošinot atbilstīgus kontroles caurumus vai kādā citā veidā. 2.2.2.9. Bremžu sistēmas ir tādas, kas piekabi aptur automātiski, ja sakabe atvienojas, kamēr piekabe ir kustībā. Tomēr šī prasība neattiecas uz piekabēm, kuru maksimālā masa nepārsniedz 1,5 metriskās tonnas, ja piekabes papildus galvenajai jūgierīcei ir aprīkotas ar sekundāro sakabi (ķēdi, kabeli utt.), kas galvenās jūgierīces atkabināšanās gadījumā var atturēt jūgstieni no pieskaršanās zemei un var nodrošināt piekabei papildus stūrēšanu. 2.2.2.10. Ikvienai piekabei, kura jāaprīko ar darba bremžu sistēmu, nodrošina stāvbremžu darbību pat tad, kad piekabe ir atkabināta no velkošā transportlīdzekļa. Personai, kas stāv uz zemes, ir iespējams iedarbināt stāvbremžu sistēmu, tomēr tās piekabes gadījumā, ko lieto pasažieru pārvadāšanai, ir iespējams iedarbināt šo bremžu sistēmu no piekabes iekšpuses. Termins “iedarbināšana” attiecas arī uz bremžu atlaišanas darbību. 2.2.2.11. Ja piekabe ir aprīkota ar iekārtu, kas ļauj apturēt saspiesta gaisa padevi bremžu iekārtas, kas nav stāvbremžu iekārta, iedarbināšanai, tad pirmo minēto iekārtu projektē un konstruē tā, lai tā atgrieztos “miera” stāvoklī ne vēlāk kā pēc saspiesta gaisa padeves piekabei atjaunošanas. 2.2.2.12. O3 un O4 kategorijas piekabes, kas aprīkotas ar divu maģistrāļu gaisa padeves sistēmu, atbilst 2.2.1.18.3. punktā norādītajiem nosacījumiem. 2.2.2.13. O3 un O4 kategorijas piekabes aprīko ar pretbloķēšanas sistēmām atbilstīgi X pielikuma prasībām. 2.2.2.14. Ja piekabes, kas nav minētas 2.2.2.13. punktā, ir aprīkotas ar pretbloķēšanas iekārtām, tās atbilst X pielikuma prasībām. 2.2.2.15. Papildiekārtai pievada enerģiju tādā veidā, ka tās darbības laikā darba bremžu enerģijas akumulatorā(-os) saglabājas spiediens, kas ir vismaz 80 % no velkošā transportlīdzekļa zemākā barošanas spiediena, kā norādīts II pielikuma papildinājuma 3.1.2.2. punktā. 2.2.2.15.1. Papildaprīkojuma vai jebkuru citu saistītu cauruļvadu plīsuma vai noplūdes gadījumā spēku summa, kas pielikta nobremzēto riteņu perifērijai ir vismaz 80 % no lieluma, kas norādīts II pielikuma 2.2.1.2.1. punktā minētajai piekabei. Tomēr, ja šāds plīsums vai noplūde iedarbina brīdinājuma signālu, kā noteikts II pielikuma papildinājuma 6. punktā, piemēro minētā punkta prasības.