2.

Infrastruktūras pasākumi 2.1. Eju un kustības joslu skaits 2.1.1. Galvenais kritērijs lēmuma pieņemšanai par tuneļa būvi ar vienu vai divām ejām ir paredzamā satiksmes intensitāte un drošība, ņemot vērā tādus aspektus kā smago kravas transportlīdzekļu daudzums, slīpums un tuneļa garums. 2.1.2. Visos gadījumos projektēšanas stadijā esošiem tuneļiem, kuriem 15 gadu prognoze liecina, ka satiksmes intensitāte pārsniegs 10 000 transportlīdzekļu dienā vienai kustības joslai, laikā, kad tā tiks pārsniegta, tunelim jābūt ar divām ejām un vienvirziena satiksmi. 2.1.3. Izņemot avārijas joslu, tuneļa iekšpusē un ārpusē jābūt vienādam kustības joslu skaitam. Kustības joslu skaitu maina pietiekami lielā attālumā tuneļa portāla priekšā; šim attālumam jābūt vismaz tādam, ko transportlīdzeklis nobrauc 10 sekundēs ar atļauto ātrumu. Ja tas nav iespējams ģeogrāfisko apstākļu dēļ, drošības paaugstināšanai jāveic papildu un/vai pastiprināti pasākumi. 2.2. Tuneļa ģeometrija 2.2.1. Īpaša vērība drošībai jāvelta, projektējot tuneļa un tā pievedceļu šķērsgriezuma ģeometriju, horizontālo un vertikālo lāgojumu, jo šie parametri būtiski ietekmē avāriju varbūtību un smagumu. 2.2.2. Ja ģeogrāfiski iespējami citi risinājumi, jaunos tuneļos slīpums garenvirzienā nedrīkst pārsniegt 5 %. 2.2.3. Pamatojoties uz riska analīzes rezultātiem, tuneļos ar slīpumu virs 3 % drošības paaugstināšanai jāveic papildu un/vai pastiprināti pasākumi. 2.2.4. Ja slīpas kustības joslas platums ir mazāks par 3,5 metriem un ir atļauta smago kravas transportlīdzekļu kustība, pamatojoties uz riska analīzes rezultātiem, drošības paaugstināšanai jāveic papildu un/vai pastiprināti pasākumi. 2.3. Glābšanās izejas un avārijas izejas 2.3.1. Jaunos tuneļos, kuros nav avārijas joslas, jābūt avārijas celiņiem ar pacēlumu vai bez tā, kas paredzēti tuneļa lietotājiem kļūmes vai avārijas gadījumam. Šo noteikumu nepiemēro, ja tuneļa konstruktīvo raksturlielumu dēļ tas nav iespējams vai iespējams tikai par nesamērīgi augstām izmaksām, tunelis ir vienvirziena un aprīkots ar pastāvīgu uzraudzības un braukšanas joslu slēgšanas sistēmu. 2.3.2. Esošajos tuneļos, kuros nav ne avārijas joslas, ne celiņa, drošības garantēšanai jāveic papildu un/vai pastiprināti pasākumi. 2.3.3. Avārijas izejas tuneļa lietotājiem ļauj atstāt tuneli bez saviem transportlīdzekļiem un nokļūt drošā vietā, notiekot avārijai vai ugunsgrēkam, un neatliekamās palīdzības dienestiem dod iespējas nokļūt notikuma vietā kājām. Par šādām avārijas izejām var būt: — tiešas izejas no tuneļa ārpusē, — tuneļa eju savienojumi, — izejas uz avārijas galeriju, — no tuneļa ejas atsevišķi nodalītas patvertnes ar glābšanās izeju. 2.3.4. Nedrīkst būvēt patvertnes bez izejas uz glābšanās izejām, kas iziet ārpusē. 2.3.5. Ja attiecīgo risku analīze, tostarp tas, cik tālu un cik ātri konkrētajos vietējos apstākļos izplatās dūmi, liecina, ka ceļa lietotāju drošības garantēšanai nepietiek ar ventilāciju un citiem drošības pasākumiem, ir jāveido avārijas izejas. 2.3.6. Jaunos tuneļos avārijas izejas jāizveido vienmēr, kad satiksmes intensitāte ir lielāka par 2 000 transportlīdzekļiem uz kustības joslu. 2.3.7. Esošajos tuneļos, kuru garums pārsniedz 1 000 metrus un kuros satiksmes intensitāte ir lielāka par 2 000 transportlīdzekļiem uz kustības joslu, jāizvērtē jaunu avārijas izeju īstenošanas iespējas un efektivitāte. 2.3.8. Ja ir paredzētas avārijas izejas, attālums starp divām avārijas izejām nedrīkst pārsniegt 500 metrus. 2.3.9. Lai dūmi un karstums nenokļūtu glābšanās izejās aiz avārijas izejas, jāizmanto piemēroti līdzekļi, piemēram, durvis tā, lai tuneļa lietotāji varētu droši izkļūt ārpusē un neatliekamās palīdzības dienesti varētu iekļūt tunelī. 2.4. Piekļuve neatliekamās palīdzības dienestiem 2.4.1. Tuneļos ar divām ejām, ja abas ejas ir vienā līmenī vai apmēram vienā līmenī, vismaz ik pēc 1 500 metriem jāizbūvē tuneļa eju savienojumi, ko izmantot neatliekamās palīdzības dienestiem. 2.4.2. Visur, kur tas ir ģeogrāfiski iespējams, ārpus divu vai vairāku eju tuneļu portāliem jārada iespējas šķērsot centrālo rezerves joslu (pretējo kustības joslu). Šis pasākums neatliekamās palīdzības dienestiem radīs tūlītējas piekļuves iespējas visām ejām. 2.5. Apstāšanās laukumi 2.5.1. Ja jaunos tuneļos ar divvirzienu kustību, kuru garums ir lielāks par 1 500 metriem un satiksmes intensitāte lielāka par 2 000 transportlīdzekļiem uz kustības joslu, nav avārijas joslu, jābūt apstāšanās laukumiem, un attālums starp tiem nedrīkst pārsniegt 1 000 metriem. 2.5.2. Esošajos tuneļos ar divvirzienu kustību, kuru garums pārsniedz 1 500 metrus, kuros satiksmes intensitāte ir lielāka par 2 000 transportlīdzekļiem uz kustības joslu un kuros nav avārijas joslas, jāizvērtē apstāšanās laukumu īstenošanas iespējas un efektivitāte. 2.5.3. Ja tuneļa konstrukcijas raksturlielumu dēļ apstāšanās laukumus izbūvēt nevar, vai to būves izmaksas ir nesamērīgi augstas, tie nav jābūvē, ja tuneļa platums, ko var izmantot transportlīdzekļi, izņemot paaugstinātās daļas un parastās kustības joslas, ir vismaz vienāds ar vienas parastās kustības joslas platumu. 2.5.4. Apstāšanās laukumos jābūt glābšanas stacijai. 2.6. Drenāža 2.6.1. Ja ir atļauts pārvadāt bīstamās kravas, jāizbūvē drenāža uzliesmojošiem un toksiskiem šķidrumiem, izmantojot šķērsgrāvīšus vai citus līdzekļus visā tuneļa šķērsgriezumā. Bez tam drenāžas sistēmas konstrukcijai un uzturēšanai jābūt tādai, kas novērš ugunsgrēka un uzliesmojošu un toksisku šķidrumu izplatīšanos ejās un no vienas ejas citā. 2.6.2. Ja esošajos tuneļos šo prasību ievērot nav iespējams vai tas iespējams tikai par nesamērīgi augstām izmaksām, tā jāņem vērā, kad, pamatojoties uz risku analīzes rezultātiem, pieņem lēmumu par atļauju pārvadāt bīstamās kravas. 2.7. Konstrukciju ugunsizturība Visu tuneļu galvenajām konstrukcijām gadījumos, kad to vietējai sabrukšanai var būt katastrofiskas sekas, piemēram, iegremdēto tuneļu vai tādu tuneļu konstrukcijām, kuri var izraisīt svarīgu apkārtējo būvju sabrukšanu, jābūt pietiekami ugunsizturīgām. 2.8. Apgaismojums 2.8.1. Jānodrošina normāls apgaismojums tā, lai autovadītājiem visu diennakti garantētu labu redzamību gan ieejas zonā tunelī, gan tuneļa iekšienē. 2.8.2. Jābūt rezerves apgaismojumam elektroapgādes traucējumu gadījumiem, kas tuneļa lietotājiem nodrošina minimālu redzamību, lai varētu evakuēties no tuneļa savos transportlīdzekļos. 2.8.3. Jābūt evakuācijas apgaismojumam, piemēram, evakuācijas ceļa apzīmējumu apgaismojumam ne augstāk par 1,5 metriem, lai norādītu tuneļa lietotājiem, kā avārijas gadījumā evakuēties no tuneļa kājām. 2.9. Ventilācija 2.9.1. Ventilācijas sistēmas būvē, konstrukcijā un ekspluatācijā jāņem vērā: — iespējas samazināt transportlīdzekļu piesārņojošo izmešu daudzumu gan parastas, gan maksimālas satiksmes plūsmas apstākļos, — iespējas samazināt transportlīdzekļu piesārņojošo izmešu daudzumu gadījumos, kad satiksme apturēta starpgadījuma vai avārijas dēļ, — iespējas samazināt karstumu un dūmus ugunsgrēka gadījumā. 2.9.2. Mehāniskās ventilācijas sistēmām jābūt uzstādītām visos tuneļos, kas ir garāki par 1 000 metriem un kuros satiksmes intensitāte pārsniedz 2 000 transportlīdzekļu uz kustības joslu. 2.9.3. Tuneļos ar divvirzienu un/vai blīvu vienvirziena satiksmi ventilāciju garenvirzienā ir pieļaujams ierīkot tikai tad, ja saskaņā ar 13. pantu veiktās riska analīze liecina, ka tas ir pieļaujams, un/vai ir veikti īpaši pasākumi, piemēram, atbilstoša satiksmes vadība, samazināts attālums starp avārijas izejām, ik pēc zināma attāluma ir dūmu novadītāji. 2.9.4. Šķērsvirziena vai daļējas šķērsvirziena ventilācijas sistēmas tuneļos ir jāuzstāda gadījumos, kad vajadzīga mehāniskā ventilācijas sistēma un saskaņā ar 2.9.3. punktu nedrīkst izmantot garenvirziena ventilāciju. Ar šīm sistēmām jābūt iespējai ugunsgrēka gadījumā novadīt dūmus. 2.9.5. Tuneļiem ar divvirzienu satiksmi, kuros satiksmes intensitāte ir lielāka par 2 000 transportlīdzekļiem uz kustības joslu, kuri ir garāki par 3 000 metriem un ir ar vadības centru un šķērsvirziena un/vai daļējas šķērsvirziena ventilācijas sistēmu, attiecībā uz ventilāciju jāveic vismaz šādi pasākumi: — jāuzstāda gaisa un dūmu novadīšanas aizsegi, ko var darbināt pa vienam vai grupās, — pastāvīgi jāuzrauga gaisa plūsmas ātrums garenvirzienā un attiecīgi jāregulē ventilācijas sistēmas (nosūcēju, ventilatoru u.c.) vadības darbība. 2.10. Glābšanas stacijas 2.10.1. Glābšanas stacijas paredzētas dažādiem drošības aprīkojuma priekšmetiem, jo īpaši tālruņa aparātiem zvanīšanai avārijas dienestiem, ugunsdzēšamajiem aparātiem, bet tās nav paredzētas ceļa lietotāju aizsardzībai pret ugunsgrēku. 2.10.2. Glābšanas stacijas var būt novietotas pie sānu sienas kastes veidā vai labāk — sānu sienas padziļinājumā. Tām jābūt aprīkotām vismaz ar tālruņa aparātu zvanīšanai avārijas dienestiem un diviem ugunsdzēšamajiem aparātiem. 2.10.3. Glābšanas stacijām jābūt netālu no portāliem un tuneļa iekšienē attālumos vienai no otra, kas jaunos tuneļos nepārsniedz 150 metrus, bet esošajos tuneļos — 250 metrus. 2.11. Ūdensapgāde Visos tuneļos jābūt ūdensapgādei. Hidrantiem jābūt izvietotiem netālu no portāliem un tuneļa iekšienē attālumos, kas nedrīkst pārsniegt 250 metrus vienam no otra. Ja ūdensapgādes sistēma nav pieejama, obligāti jāpārbauda, vai ūdens pietiekamā daudzumā tiek nodrošināts citādi. 2.12. Ceļazīmes Par visām drošības ierīcēm ceļa lietotājiem jānorāda ar īpašām zīmēm. Tuneļos izmantojamās zīmes un uzrakstu plāksnes norādītas III pielikumā. 2.13. Vadības centrs 2.13.1. Vadības centri jāparedz visiem tuneļiem, kuri ir garāki par 3 000 metriem un kuros satiksmes intensitāte pārsniedz 2 000 transportlīdzekļus uz kustības joslu. 2.13.2. Vairāku tuneļu uzraudzību var centralizēt vienā vadības centrā. 2.14. Uzraudzības sistēmas 2.14.1. Visos tuneļos, kuriem ir vadības centrs, jābūt uzstādītām videonovērošanas sistēmām un sistēmām, kas automātiski var konstatēt satiksmes starpgadījumus (piemēram, transportlīdzekļu apstāšanos) un/vai ugunsgrēkus. 2.14.2. Automātiskās ugunsgrēku detektorsistēmas jāuzstāda visos tuneļos, kuriem nav vadības centra, ja mehāniskās ventilācijas darbība dūmainības samazināšanai atšķiras no ventilācijas automātiskās darbības piesārņotājvielu samazināšanai. 2.15. Aprīkojums tuneļa slēgšanai 2.15.1. Visos tuneļos, kas ir garāki par 1 000 metriem, pirms ieejas jāuzstāda satiksmes signāliekārtas tā, lai avārijas situācijā tuneli varētu slēgt. Lai nodrošinātu, ka norādījumi tiek ievēroti, var izmantot papildu līdzekļus, piemēram, maināmus uzrakstus un barjeras. 2.15.2. Visos tuneļos ar vadības centru, kuri ir garāki par 3 000 metriem un kuros satiksmes intensitāte ir lielāka par 2 000 transportlīdzekļiem uz kustības joslu, ne vairāk kā 1 000 metru attālumā vienam no otra ieteicams uzstādīt aprīkojumu transportlīdzekļu apturēšanai avārijas situācijās. Šis aprīkojums sastāv no satiksmes signāliekārtām un iespējamiem papildlīdzekļiem, piemēram, skaļruņiem, maināmiem uzrakstiem un barjerām. 2.16. Sakaru sistēmas 2.16.1. Radio apraides aprīkojumam neatliekamās palīdzības dienestu vajadzībām jābūt uzstādītam visos tuneļos, kuri ir garāki par 1 000 metriem un kuros satiksmes intensitāte pārsniedz 2 000 transportlīdzekļus uz kustības joslu. 2.16.2. Ja tunelim ir vadības centrs, jābūt iespējām pārtraukt tuneļa lietotājiem paredzēto radio kanālu apraidi, ja tādi ir, lai sniegtu paziņojumus par avārijas situācijām. 2.16.3. Patvertnes un citas būves, kurā evakuējamajiem tuneļa lietotājiem jāgaida, kamēr tie varēs izkļūt ārpusē, jāaprīko ar skaļruņiem lietotāju informēšanai. 2.17. Elektroapgāde un elektroinstalācijas 2.17.1. Visiem tuneļiem jābūt avārijas elektroapgādei, kas var nodrošināt drošības aprīkojuma darbību, kas vajadzīgs evakuācijai līdz laikam, kamēr visi lietotāji ir evakuējušies no tuneļa. 2.17.2. Elektriskajām, mērīšanas un kontroles instalācijām jābūt izveidotām tā, lai vietēja rakstura bojājumi, piemēram, ugunsgrēka dēļ, neietekmētu nebojātās instalācijas. 2.18. Aprīkojuma ugunsizturība Visa tuneļa aprīkojuma ugunsizturības līmenim jāņem vērā tehnoloģiskās iespējas un jāsaglabā vajadzīgās drošības funkcijas ugunsgrēka gadījumā. 2.19. Minimālo prasību informatīvā apkopojuma tabula Turpmāk tabulā dots iepriekšējos punktos noteikto minimālo prasību apkopojums. Minimālās prasības ir tās pašas, kas noteiktas šā pielikuma noteicošajā tekstā.