1.

Regulas II sadaļu aizstāj ar šādu: “II SADAĻA Tirdzniecība ar trešām valstīm 13. pants 1. Ievedot Kopienā vai izvedot no tās kādu no produktiem, kas uzskaitīti 1. panta 1. punkta a), b), c), d), f), g) un h) apakšpunktā, jāuzrāda importa vai eksporta licence. Dalībvalstis izsniedz licences jebkuram pretendentam neatkarīgi no uzņēmuma reģistrēšanas vietas Kopienā un neierobežojot pasākumus, kurus veic, piemērojot 16. un 17. pantu. Importa un eksporta licences ir derīgas visā Kopienā. Šādu licenču piešķiršana ir atkarīga no nodrošinājuma iemaksas, kas garantē produktu ievešanu vai izvešanu, kamēr nav beidzies licences derīguma termiņš; izņemot force majeure gadījumus, nodrošinājumu pilnībā vai daļēji atsavina, ja šajā laikā preču ievešana vai izvešana netiek veikta vai ja to veic tikai daļēji. 2. Saskaņā ar 41. pantā noteikto procedūru: a) šajā pantā paredzēto shēmu var attiecināt arī uz produktiem, kas uzskaitīti 1. panta 1. punkta e) apakšpunktā; b) apstiprina licenču derīguma termiņu un pieņem pārējos sīki izstrādātos noteikumus šā panta piemērošanai, kuri jo īpaši var noteikt licenču izsniegšanas termiņu. 14. pants 1. Ja šī regula neparedz citādi, 1. pantā uzskaitītajiem produktiem piemēro kopējā muitas tarifa nodokļu likmes. 2. Neatkarīgi no 1. punkta, lai pienācīgi nodrošinātu Kopienas tirgus apgādi ar 1. panta 1. punkta a) apakšpunktā (jēlcukurs rafinēšanai, kas atbilst KN kodiem 1701 11 10 un 1701 12 10) un 1. panta 1. punkta c) apakšpunktā (melase) uzskaitītajiem produktiem, ievedot preces no trešām valstīm, Komisija saskaņā ar 41. pantā noteikto procedūru var pilnībā vai daļēji pārtraukt ievedmuitas nodokļu iekasēšanu par šiem produktiem un noteikt šādas pārtraukšanas kārtību. Šo pārtraukšanu var piemērot laikposmā, kad cena pasaules tirgū plus ievedmuitas nodoklis, kā to paredz kopējais muitas tarifs: — jēlcukuram pārsniedz intervences cenu šim produktam; — melasei pārsniedz cenu līmeni, kas atbilst melases cenai, kuru ņem par pamatu cukuram attiecīgajā tirdzniecības gadā, nosakot ienākumus no melases realizācijas, ievērojot 4. panta 2. punkta noteikumus. 15. pants 1. Lai nepieļautu vai novērstu nelabvēlīgo ietekmi uz Kopienas tirgu, ko var radīt dažu 1. pantā uzskaitīto produktu imports, ievedot vienu vai vairākus šādus produktus ar kopējā muitas tarifā noteikto nodokļu likmi, jāmaksā papildu ievedmuitas nodoklis, ja ir izpildīti 5. panta nosacījumi Lauksaimniecības nolīgumā, kas noslēgts saskaņā ar Līguma 228. pantu daudzpusējo tirdzniecības sarunu Urugvajas kārtā, izņemot gadījumus, ja ievešana nevarētu radīt traucējumus Kopienas tirgū vai ja tās ietekme būtu nesamērojama ar paredzēto mērķi. 2. Sprūda cenas, zem kurām drīkst uzlikt papildu ievedmuitas nodokli, ir tās, kuras Kopiena paziņojusi Pasaules tirdzniecības organizācijai. Sliekšņa daudzumus, kas būtu jāpārsniedz, lai uzliktu papildu ievedmuitas nodokli, nosaka, galvenokārt balstoties uz preču importu Kopienā iepriekšējos trīs gados pirms tā gada, kad sāk izpausties vai var sākt izpausties 1. punktā minētā nelabvēlīgā ietekme. 3. Importa cenas, kas jāņem vērā, uzliekot papildu ievedmuitas nodokli, nosaka, ņemot par pamatu importa CIF cenas attiecīgajam preču sūtījumam. Šāda iemesla dēļ importa CIF cenas salīdzina ar šā produkta reprezentatīvajām cenām pasaules tirgū vai šā produkta importa tirgū Kopienā. 4. Komisija pieņem sīki izstrādātus noteikumus šā panta piemērošanai saskaņā ar 41. pantā izklāstīto procedūru. Šādos sīki izstrādātos noteikumos jo īpaši precizē: a) produktus, kuriem piemēro papildu ievedmuitas nodokli, ievērojot Lauksaimniecības nolīguma 5. panta noteikumus; b) pārējos kritērijus, kas jāievēro, lai nodrošinātu 1. punkta piemērošanu saskaņā ar Lauksaimniecības nolīguma 5. pantu. 15.a pants Melasei: — 14. panta 2. punktā minēto pasaules tirgus cenu, un — 15. panta 3. punktā minēto reprezentatīvo cenu, piemēro standarta kvalitātes produktam. Standarta kvalitāti var noteikt saskaņā ar 41. pantā noteikto procedūru. 16. pants 1. Pirmajā pantā uzskaitītajiem produktiem tarifu kvotas, kas izriet no nolīgumiem, kuri noslēgti daudzpusējo tirdzniecības sarunu Urugvajas kārtā, atver un piešķir saskaņā ar sīki izstrādātiem noteikumiem, ko pieņem saskaņā ar 41. pantā izklāstīto procedūru. 2. Kvotas piešķir, izmantojot vienu no šādām metodēm vai to apvienojumu: — metode, kas balstās uz hronoloģisko secību, kādā saņemti pieteikumi (“rindas kārtībā” princips), — metode, pēc kuras kvotas piešķir proporcionāli pieprasītajam daudzumam pieteikumu iesniegšanas brīdī (izmantojot “vienlaicīgās izskatīšanas” metodi), — metode, kas ņem vērā tradicionālo tirdzniecības praksi (izmantojot “tradicionālo klientu/jaunpienācēju” metodi). Var paredzēt citas piemērotas metodes. Tajās jāizvairās no jebkādas diskriminācijas attiecībā uz ieinteresētajiem uzņēmējiem. 3. Vajadzības gadījumā izmantojamā piešķiršanas metode pienācīgi izvērtē Kopienas tirgus apgādes prasības un vajadzību nodrošināt līdzsvaru tirgū, tajā pašā laikā pēc iespējas pievēršoties metodēm, kas, iespējams, piemērotas agrāk saistībā ar kvotām, kuras atbilst 1. punktā minētajām, neierobežojot tiesības, kas izriet no nolīgumiem, kuri noslēgti Urugvajas kārtas sarunās. 4. Sīki izstrādātie noteikumi, kas minēti 1. punktā, paredz ikgadēju kvotu atvēršanu, kuras vajadzības gadījumā tiek attiecīgi sadalītas gada garumā, nosaka izmantojamo piešķiršanas metodi un ietver, vajadzības gadījumā, noteikumus attiecībā uz: a) garantijām, kas skar produkta pamatīpašības, pirmavotu un izcelsmi; b) dokumenta atzīšanu, kuru izmanto kā apliecinājumu a) apakšpunktā minētajām garantijām; un c) nosacījumiem, ar kādiem izsniedzamas importa licences, un to derīguma termiņu. 17. pants 1. Tiktāl, ciktāl pastāv vajadzība nodrošināt 1. panta 1. punkta a), c) un d) apakšpunktā uzskaitīto produktu izvešanu bez turpmākas pārstrādes vai I pielikumā uzskaitīto preču veidā, ņemot par pamatu 1. panta 1. punkta a) un c) apakšpunktā uzskaitīto produktu kotāciju vai cenas pasaules tirgū un ievērojot ierobežojumus, kas izriet no nolīgumiem, kuri noslēgti saskaņā ar Līguma 228. pantu, šādu kotāciju vai cenu un Kopienas cenu starpību var izlīdzināt ar eksporta kompensācijām. Jēlcukuram piešķirtā eksporta kompensācija nedrīkst pārsniegt kompensāciju, kas piešķirta baltajam cukuram. 2. Var paredzēt eksporta kompensācijas par 1. panta 1. punkta f), g) un h) apakšpunktā uzskaitītajiem produktiem, kurus eksportē bez turpmākās pārstrādes vai kā I pielikumā minētās preces. Nosakot kompensācijas lielumu, attiecībā uz katriem 100 kg sausnas īpaši ņem vērā: a) kompensāciju, kas piemērojama, izvedot produktus, kuri ietverti Kombinētās nomenklatūras apakšpozīcijā 1702 30 91; b) kompensāciju, kas piemērojama, izvedot 1. panta 1. punkta d) apakšpunktā minētos produktus; c) plānotā preču eksporta ekonomiskos aspektus. 3. Kompensācija, kas piemērojama 1. pantā uzskaitītajiem produktiem, kurus izved I pielikumā uzskaitīto preču veidā, nedrīkst pārsniegt kompensāciju, kas piemērojama šiem produktiem, ja tos izved bez turpmākās pārstrādes. 4. Metodei, kas jānosaka to daudzumu piešķiršanai, kurus var eksportēt ar kompensāciju, jābūt tādai, kas: a) vislabāk atbilst produkta īpatnībām un stāvoklim attiecīgajā tirgū, tai jāļauj pēc iespējas efektīvāk izmantot esošos resursus, ņemot vērā Kopienas eksporta efektivitāti un struktūru, vienlaikus neradot diskrimināciju starp lielajiem un mazajiem uzņēmējiem; b) rada vismazākais administratīvais apgrūtinājums uzņēmējiem, ņemot vērā pārvaldības prasības; c) izslēdz jebkādu diskrimināciju starp ieinteresētajiem uzņēmējiem. 5. Kompensācijas ir vienādas visā Kopienā. Tās var svārstīties atkarībā no galamērķa, ja to prasa stāvoklis pasaules tirgū vai dažu tirgu īpašās vajadzības. Kompensācijas nosaka saskaņā ar 41. pantā izklāstīto procedūru. Kompensācijas var noteikt: a) ar regulāriem intervāliem; b) konkursa kārtībā – produktiem, kuriem jau agrāk bijusi paredzēta šāda procedūra. Vajadzības gadījumā Komisija pēc dalībvalsts lūguma vai pēc savas ierosmes var starplaikā grozīt kompensācijas, kas tiek noteiktas ar regulāriem intervāliem. Konkursam iesniegtos piedāvājumus neizskata, ja nav veikta iemaksa. Izņemot force majeure gadījumus, iemaksāto summu pilnībā vai daļēji atsavina, ja pretendenti nav izpildījuši vai tikai daļēji izpildījuši viņiem uzliktās saistības. Papildus piemēro 17.a, 17.b un 17.c panta prasības, kas skar 1. panta 1. punkta a), c) un d) apakšpunktā uzskaitītos produktus, kuri nav denaturēti un izvesti bez turpmākas pārstrādes. 6. Kad kompensācijas apmērs ir noteikts, jo īpaši ņem vērā to, ka jāievēro līdzsvars starp Kopienas lauksaimniecības pamatproduktu izvešanu pārstrādātu preču veidā uz trešām valstīm un šo valstu produktu ievešanu pārstrādei. 7. Kompensāciju par produktiem, kas uzskaitīti 1. pantā un izvesti bez turpmākas pārstrādes, piešķir tikai pēc pieteikuma iesniegšanas un attiecīgās eksporta licences uzrādīšanas. 8. Izvedot 1. pantā uzskaitītos produktus bez turpmākās pārstrādes, pienākas kompensācija, kas ir spēkā licences pieteikšanas dienā, un diferencētās kompensācijas gadījumā – kompensācija, kas ir spēkā tajā pašā dienā: a) attiecībā uz licencē norādīto galamērķi; vai b) attiecībā uz faktisko galamērķi, ja tas nesakrīt ar licencē norādīto. Šajā gadījumā summa, ko piemēro, nedrīkst pārsniegt summu, kas pienākas par licencē norādīto galamērķi. Drīkst veikt pienācīgus pasākumus, lai nepieļautu šā apakšpunkta ļaunprātīgu izmantošanu tā pielāgojamības dēļ. 9. Produktiem, kas uzskaitīti 1. pantā un izvesti I pielikumā uzskaitīto preču veidā, var piemērot 7. un 8. punktu saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 3448/93 16. pantā noteikto procedūru. 10. Attiecībā uz 1. pantā uzskaitītajiem produktiem, par kuriem izmaksā kompensāciju, kā tas paredzēts pārtikas atbalsta pasākumiem, var neievērot 7. un 8. punktu saskaņā ar 41. pantā noteikto procedūru. 11. Kompensāciju izmaksā, saņemot apstiprinājumu tam, ka: — produkti izvesti no Kopienas, un — diferencētās kompensācijas gadījumā, produkti sasnieguši licencē norādīto galamērķi vai citu galamērķi, attiecībā uz kuru noteikta kompensācija, neierobežojot 6. punkta b) apakšpunktu. Tomēr ir pieļaujami izņēmumi saskaņā ar 41. punktā noteikto procedūru, ar noteikumu, ka izstrādāti nosacījumi, kas nodrošina līdzvērtīgas garantijas. Papildnoteikumus var paredzēt saskaņā ar 41. pantā izklāstīto procedūru. 12. Kompensācija nepienākas, izvedot 1. panta 1. punkta a) apakšpunktā minētos nedenaturētos produktus dabiskā veidā, ja tikai, atkarībā no situācijas, tie nav: a) iegūti no Kopienā novāktām cukurbietēm vai cukurniedrēm; b) ievesti Kopienā saskaņā ar 33. pantu; c) iegūti no kāda produkta, kas ievests, ievērojot b) apakšpunkta prasības. 13. Kompensāciju nepiešķir, izvedot 1. panta c) un d) apakšpunktā minētos nedenaturētos produktus dabiskā veidā, kuru izcelsmes vieta nav Kopiena vai kuri nav iegūti no cukura, kas ievests Kopienā saskaņā ar 12. punkta b) apakšpunkta prasībām, vai no 12. punkta c) apakšpunktā minētajiem produktiem. 14. Atbilstību daudzuma ierobežojumiem, kas izriet no nolīgumiem, kuri noslēgti saskaņā ar Līguma 228. pantu, nodrošina, pamatojoties uz izsniegtajiem eksporta sertifikātiem, kas ir spēkā tur paredzētajā pārskata periodā un piemērojami attiecīgajiem produktiem. 15. Sīki izstrādātus noteikumus šā panta piemērošanai, ietverot nepieprasītu vai neizmantotu eksportējamo daudzumu pārdales procedūru, kā arī grozījumus I pielikumā pieņem saskaņā ar 41. pantā izklāstīto procedūru. Turpretim noteikumus, kas reglamentē 6. punkta piemērošanu 1. pantā minētajiem produktiem, ko izved pielikumā minēto preču veidā, pieņem saskaņā ar procedūru, kas noteikta Regulas (EK) Nr. 3448/93 16. pantā. 17.a pants 1. Šo pantu piemēro, nosakot kompensācijas par 1. panta 1. punkta a) apakšpunktā minētajiem nedenaturētajiem produktiem, kas izvesti dabiskā veidā. 2. Attiecībā uz kompensāciju periodisku noteikšanu 1. panta 1. punkta a) apakšpunktā minētajiem produktiem: a) kompensācijas nosaka ik pēc divām nedēļām. Tomēr šādu procedūru var pārtraukt saskaņā ar 41. pantā noteikto procedūru, ja izrādās, ka Kopienā nav cukura pārpalikuma izvešanai, pamatojoties uz pasaules tirgus cenām. Šajā gadījumā kompensācija netiek piešķirta; b) nosakot kompensāciju, ņem vērā stāvokli Kopienas un pasaules cukura tirgū un jo īpaši: — intervences cenu baltajam cukuram Kopienas reģionā ar vislielāko pārpalikumu vai intervences cenu jēlcukuram Kopienas reģionā, kas uzskatāms par reprezentatīvu attiecībā uz šāda tipa cukura eksportu, — transporta izmaksas, pārvadājot cukuru no a) apakšpunktā minētajiem reģioniem uz ostām vai uz citiem eksporta punktiem Kopienā, — tirdzniecības izmaksas, kā arī jebkādus maksājumus par pārkraušanu, transportu un iepakošanu, piegādājot cukuru pasaules tirgū, — cukura kotācijas vai cenas pasaules tirgū, un — plānotā preču eksporta ekonomiskos aspektus. 3. Ja kompensāciju par 1. panta 1. punkta a) apakšpunktā minētajiem produktiem nosaka konkursa kārtībā: a) konkursa mērķis ir noteikt kompensācijas apmēru; b) dalībvalstu kompetentās iestādes izsludina konkursus saskaņā ar dokumentu, kas ir juridiski saistošs visās dalībvalstīs. Šajā dokumentā izklāsta konkursa noteikumus. Šiem noteikumiem jānodrošina vienādas piedalīšanās iespējas jebkurai personai, kas reģistrēta Kopienā; c) konkursa noteikumi ietver termiņu, līdz kuram drīkst iesniegt piedāvājumus. Maksimālo kompensācijas summu attiecīgajā konkursā nosaka saskaņā ar 41. pantā izklāstīto procedūru trīs darba dienu laikā pēc termiņa beigām un ņemot vērā saņemtos piedāvājumus. Aprēķinot maksimālo summu, ņem vērā apgādes apstākļus un cenas Kopienā, cenas un potenciālas noieta iespējas pasaules tirgū, kā arī izdevumus, kas saistīti ar cukura izvešanu. Saskaņā ar to pašu procedūru var noteikt maksimālo tonnāžu. d) ja var veikt preču eksportu, saņemot kompensāciju, kas ir mazāka par to, kura izriet no cenu starpības Kopienā un pasaules tirgū, un ja preču eksportam paredzēts noteikts galamērķis, var gadīties, ka dalībvalstu kompetentajām iestādēm jāizsludina īpašs konkurss, kura noteikumi ietver: — iespēju iesniegt piedāvājumus jebkurā laikā, kamēr nav noslēgusies konkursa procedūra, un — maksimālo kompensācijas summu, kas aprēķināta, ņemot vērā prasības pret attiecīgajām eksportprecēm; e) ja piedāvājumā norādītā kompensācijas summa: — pārsniedz noteikto maksimumu, dalībvalstu kompetentās iestādes noraida šo piedāvājumu, — nepārsniedz maksimumu, šīs iestādes nosaka tādu kompensācijas summu, kas atbilst attiecīgajā piedāvājumā minētajam kompensācijas lielumam. 4. Kompensācija par jēlcukuru: a) tiek noteikta, ņemot vērā Regulas (EEK) Nr. 431/68 1. pantā definēto standarta kvalitāti; b) kas noteikta periodiski saskaņā ar 2. punkta a) apakšpunktu: — nedrīkst pārsniegt 92 % no kompensācijas par balto cukuru tajā pašā laikposmā. Šis ierobežojums tomēr neattiecas uz kompensācijām, kuras nosaka karameļu cukuram, — katrai konkrētai eksporta operācijai tiek reizināta ar konversijas koeficientu, ko iegūst, izdalot ar 92 izvestā jēlcukura ieguvumu, ko aprēķina saskaņā ar Regulas (EEK) Nr. 431/68 1. panta noteikumiem; c) maksimālā summa, kuru nosaka, ievērojot 3. punkta c) apakšpunktu, konkursā nedrīkst pārsniegt 92 % no maksimālās summas, kas noteikta tajā pašā laikā baltajam cukuram, ievērojot šo punktu. 17.b pants 1. Kompensāciju par 1. panta 1. punkta c) apakšpunktā uzskaitītajiem nedenaturētajiem produktiem, kas izvesti dabiskā stāvoklī, nosaka katru mēnesi, ņemot vērā: a) melases cenu, kuru izmanto, aprēķinot ieņēmumus no melases realizācijas attiecīgajā cukura gadā, ievērojot 4. panta 2. punktu; b) melases cenas un potenciālās noieta iespējas Kopienas tirgū; c) melases kotācijas vai cenas pasaules tirgū; un d) plānotā preču eksporta ekonomiskos aspektus. Tomēr no šādas noteikšanas var atteikties saskaņā ar 41. pantā izklāstīto procedūru, ja atklājas, ka Kopienā nav melases pārpalikuma eksporta vajadzībām, pamatojoties uz pasaules tirgus cenām. Šajā gadījumā kompensāciju nepiešķir. 2. Īpašos apstākļos var noteikt kompensācijas summu, izsludinot konkursu par konkrētiem daudzumiem un konkrētiem Kopienas reģioniem. Konkursa mērķis ir noteikt kompensācijas lielumu. Ieinteresēto dalībvalstu kompetentās iestādes izsludina konkursus, balstoties uz atļauju, kurā izklāstīti konkursa noteikumi. Šiem noteikumiem jānodrošina vienādas piedalīšanas iespējas jebkurai personai, kas reģistrēta Kopienā. 17.c pants 1. Kompensācijas pamatsummu par 1. panta 1. punkta d) apakšpunktā uzskaitītajiem nedenaturētajiem produktiem, kas izvesti dabiskā stāvoklī, nosaka katru mēnesi. Tomēr no šādas periodiskās noteikšanas var atteikties saskaņā ar 41. pantā izklāstīto procedūru, ja ir apturēta periodiskā kompensācijas noteikšana baltajam cukuram bez turpmākās pārstrādes. 2. Kompensācijas pamatsumma par 1. punktā minētajiem produktiem, izņemot sorbozi, sastāda vienu simtdaļu no summas, kuru iegūst, ņemot vērā: a) starpību starp intervences cenu baltajam cukuram Kopienas reģionā ar vislielāko pārpalikumu tajā mēnesī, kuram noteikta pamatsumma, un baltā cukura kotācijām vai cenām pasaules tirgū; b) to, ka jāpanāk līdzsvars starp: — Kopienas pamatproduktu izmantošanu, ražojot pārstrādātas preces izvešanai trešās valstīs, un — trešo valstu produktu ievešanu pārstrādei. 3. Sorbozes gadījumā kompensācijas pamatsumma ir vienāda ar kompensācijas pamatsummu, kas ir samazināta par vienu simtdaļu no ražošanas kompensācijas, kura pienākas, ievērojot Regulu (EEK) Nr. 1010/86, par produktiem, kas uzskaitīti šīs regulas I pielikumā. 4. Kompensācijas pamatsumma var būt piemērojama tikai dažiem no 1. panta 1. punkta d) apakšpunktā uzskaitītajiem produktiem. 18. pants 1. Tiktāl, ciktāl pastāv vajadzība nodrošināt pienācīgu cukura tirgu kopīgās organizāciju darbību, Padome pēc Komisijas priekšlikuma saskaņā ar Līguma 43. panta 2. punktā izklāstīto balsošanas procedūru var pilnībā vai daļēji aizliegt [muitas] režīmu – ievešana pārstrādei, kas skar: — 1. panta 1. punkta a) un d) apakšpunktā uzskaitītos produktus un — atsevišķos gadījumos 1. panta 1. punktā uzskaitītos produktus, kas paredzēti I pielikumā uzskaitīto produktu ražošanai. 2. Atkāpjoties no 1. punkta, ja rodas 1. punktā minētais stāvoklis ar ārkārtēju steidzamību un Kopienas tirgus pārdzīvo traucējumus vai tam var draudēt traucējumi sakarā ar ievešanu pārstrādei, Komisija pēc dalībvalsts lūguma vai pēc savas ierosmes lemj par vajadzīgajiem pasākumiem; par šādiem pasākumiem, kas ir spēkā ne ilgāk kā sešus mēnešus un ir uzreiz veicami, tā informē Padomi un dalībvalstis. Ja Komisija saņem lūgumu no dalībvalsts, tā pieņem šajā sakarā lēmumu nedēļas laikā pēc lūguma saņemšanas. 3. Jebkura dalībvalsts var nodot izskatīšanai Padomē Komisijas lēmumu nedēļas laikā pēc paziņojuma saņemšanas. Padome, lemjot ar kvalificētu vairākumu, var apstiprināt, grozīt vai atcelt Komisijas lēmumu. Ja Padome trīs mēnešu laikā nepieņem lēmumu, Komisijas lēmumu uzskata par atceltu. 19. pants 1. Vispārīgos noteikumus kombinētās nomenklatūras interpretēšanai un īpašos noteikumus tās piemērošanai piemēro to produktu tarifu klasifikācijai, kurus skar šī regula; tarifu nomenklatūru, kas izriet no šīs regulas piemērošanas, iekļauj kopējā muitas tarifā. 2. Ja šī regula vai kāds tās noteikums neparedz citādi, tirdzniecībā ar trešām valstīm aizliegts: — iekasēt jebkādu maksu, kas ir līdzvērtīga muitas nodoklim, — ieviest jebkādu kvantitatīvu ierobežojumu vai veikt jebkādu pasākumu, kam ir līdzvērtīgas sekas. 20. pants 1. Ja cukura cena pasaules tirgū pārsniedz intervences cenu, attiecīgajam cukuram var paredzēt izvedmuitu piemērošanu. Šis maksājums jāpiemēro, kad CIF cena baltajam cukuram vai jēlcukuram pārsniedz intervences cenu plus summu, ko veido 10 % no intervences cenas un maksa par glabāšanu, kas ir spēkā attiecīgajā tirdzniecības gadā. Izvedmuitu var noteikt konkursa kārtībā. Izņemot gadījumus, kad rīko konkursu, jāiekasē tāds maksājums, kas ir spēkā preču izvešanas dienā. 2. Ja CIF cena baltajam vai jēlcukuram pārsniedz intervences cenu plus summu, ko veido 10 % no intervences cenas un maksa par glabāšanu, kas ir spēkā attiecīgajā tirdzniecības gadā, Padome pēc Komisijas priekšlikuma saskaņā ar Līguma 43. panta 2. punktā izklāstīto procedūru var lemt par importa subsīdijas piešķiršanu minētajam produktam. Ja konstatē, ka: a) piegādes Kopienai vai; b) piegādes lielākajam patērēšanas reģionam Kopienā; nevar nodrošināt no Kopienas krājumiem, Padome pēc Komisijas priekšlikuma saskaņā ar Līguma 43. panta 2. punktā izklāstīto procedūru pieņem lēmumu piešķirt importa subsīdiju un precizēt noteikumus tās piemērošanai. Šie noteikumi jo īpaši precizē baltā vai jēlcukura daudzumu, uz kuru attiecas subsīdija un, vajadzības gadījumā, importētājus reģionus. 3. Saskaņā ar 41. pantā izklāstīto procedūru lemj par: a) 1. un 2. pantā minētajām CIF cenām; b) pārējiem priekšdarbiem sakarā ar šā panta piemērošanu. Saskaņā ar 41. pantā izklāstīto procedūru, attiecībā uz 1. panta 1. punkta b), c), d), f), g) un h) apakšpunktā minētajiem produktiem var pieņemt noteikumus, kas ir līdzīgi 1. un 2. punkta noteikumiem. 4. Summas, kas izriet no šā panta piemērošanas, nosaka Komisija. Turpretim izvedmuitu, par kuru vienojas konkursa kārtībā, nosaka saskaņā ar 41. pantā izklāstīto procedūru. 21. pants 1. Ja sakarā ar preču importu vai eksportu viena vai vairāku 1. pantā uzskaitīto produktu tirgus Kopienā izjūt šo ietekmi vai tam draud nopietni traucējumi, kas var kaitēt Līguma 39. pantā izvirzīto mērķu sasniegšanai, tirdzniecībā ar trešām valstīm var veikt piemērotus pasākumus, kamēr novērš šādus traucējumus vai traucējumu draudus. Padome pēc Komisijas priekšlikuma, lemjot saskaņā ar Līguma 43. panta 2. punktā noteikto balsošanas procedūru, pieņem vispārīgus noteikumus šā punkta piemērošanai un nosaka, kādos gadījumos un kādā mērā dalībvalstis drīkst veikt aizsardzības pasākumus. 2. Ja rodas 1. punktā minētā situācija, Komisija pēc dalībvalsts lūguma vai pēc savas ierosmes lemj par vajadzīgajiem pasākumiem; par šādiem pasākumiem, kas ir uzreiz veicami, tā paziņo dalībvalstīm. Ja Komisija saņem lūgumu no dalībvalsts, tā pieņem šajā sakarā lēmumu trīs darba dienu laikā pēc lūguma saņemšanas. 3. Jebkura dalībvalsts var nodod Komisijas lēmumu izskatīšanai Padomē trīs darba dienu laikā pēc paziņojuma saņemšanas. Padome sanāk bez kavēšanās. Tā var ar kvalificētu vairākumu grozīt vai atcelt attiecīgo pasākumu. 4. Šo pantu piemēro, ņemot vērā saistības, kas izriet no nolīgumiem, kuri noslēgti saskaņā ar Līguma 228. panta 2. punktu.”