02017R1938 — LV — 21.04.2022 — 001.001

Šis dokuments ir tikai informatīvs, un tam nav juridiska spēka. Eiropas Savienības iestādes neatbild par tā saturu. Attiecīgo tiesību aktu un to preambulu autentiskās versijas ir publicētas Eiropas Savienības “Oficiālajā Vēstnesī” un ir pieejamas datubāzē “Eur-Lex”. Šie oficiāli spēkā esošie dokumenti ir tieši pieejami, noklikšķinot uz šajā dokumentā iegultajām saitēm

►B EIROPAS PARLAMENTA UN PADOMES REGULA (ES) 2017/1938 (2017. gada 25. oktobris) par gāzes piegādes drošības aizsardzības pasākumiem un ar ko atceļ Regulu (ES) Nr. 994/2010 (Dokuments attiecas uz EEZ) (OV L 280, 28.10.2017., 1. lpp)

Grozīta ar:









▼B

EIROPAS PARLAMENTA UN PADOMES REGULA (ES) 2017/1938

(2017. gada 25. oktobris)

par gāzes piegādes drošības aizsardzības pasākumiem un ar ko atceļ Regulu (ES) Nr. 994/2010

(Dokuments attiecas uz EEZ)







1. pants

Priekšmets

Šajā regulā ir paredzēti noteikumi, kuru mērķis ir garantēt gāzes piegādes drošību Savienībā, nodrošinot pareizu un nepārtrauktu iekšējā dabasgāzes (“gāzes”) tirgus darbību, atļaujot īstenot ārkārtas pasākumus, ja tirgus vairs nevar nodrošināt vajadzīgo gāzes daudzumu, tostarp solidaritātes pasākumus kā galējus pasākumus, un skaidri definējot un sadalot pienākumus starp dabasgāzes uzņēmumiem, dalībvalstīm un Savienību saistībā gan ar preventīviem pasākumiem, gan ar reakcijas pasākumiem uz konkrētiem gāzes piegādes traucējumiem. Šajā regulā ir paredzēti arī pārredzami mehānismi attiecībā uz plānošanas un reakcijas pasākumu koordinēšanu solidaritātes garā ārkārtas stāvokļos valsts, reģionālajā un Savienības līmenī.

2. pants

Definīcijas

Šajā regulā piemēro šādas definīcijas:

1) “drošums” ir drošums, kā definēts Direktīvas 2009/73/EK 2. panta 32. punktā;

2) “lietotājs” ir lietotājs, kā definēts Direktīvas 2009/73/EK 2. panta 24. punktā;

3) “mājsaimniecības lietotājs” ir mājsaimniecības lietotājs, kā definēts Direktīvas 2009/73/EK 2. panta 25. punktā;

4) “būtisks sabiedrisks pakalpojums” ir veselības aprūpes, būtiskas sociālās aprūpes, ārkārtas, drošības, izglītības vai publiskās pārvaldes pakalpojums;

5) “aizsargājams lietotājs” ir mājsaimniecības lietotājs, kas ir pieslēgts gāzes sadales tīklam, un, ja attiecīgā dalībvalsts tā izlemj, tas turklāt var būt arī viens vai vairāki no turpmāk minētajiem ar noteikumu, ka uzņēmumi vai pakalpojumi, kas minēti a) un b) apakšpunktā, kopā neveido vairāk kā 20 % no kopējā gāzes galapatēriņa gadā dalībvalstī: a) mazais vai vidējais uzņēmums ar noteikumu, ka tas ir pieslēgts gāzes sadales tīklam; b) būtisku sabiedrisko pakalpojumu sniedzējs ar noteikumu, ka tas ir pieslēgts gāzes sadales vai pārvades tīklam; c) centralizētās siltumapgādes mezgls, ciktāl tas piegādā siltumu mājsaimniecību lietotājiem, mazajiem vai vidējiem uzņēmumiem vai būtisku sabiedrisko pakalpojumu sniedzējiem, ar noteikumu, ka šo mezglu nevar pārslēgt uz citu kurināmo kā gāze;

6) “solidaritātē aizsargājams lietotājs” ir mājsaimniecības lietotājs, kas ir pieslēgts gāzes sadales tīklam, un turklāt tas var ietvert vienu vai abus no turpmāk minētajiem: a) centralizētās siltumapgādes mezgls, ja tas ir “aizsargājams lietotājs” attiecīgajā dalībvalstī, un vienīgi tiktāl, cik tas piegādā siltumu mājsaimniecībām vai būtisku sabiedrisko pakalpojumu sniedzējiem, kas nav izglītības un publiskās pārvaldes pakalpojumu sniedzēji; b) būtisku sabiedrisko pakalpojumu sniedzējs, ja tas ir “aizsargājams lietotājs” attiecīgajā dalībvalstī, kas nav izglītības un publiskās pārvaldes pakalpojumu sniedzējs;

7) “kompetentā iestāde” ir dalībvalsts norīkota valsts pārvaldes iestāde vai valsts regulatīvā iestāde, kurai uzticēts nodrošināt šajā regulā paredzēto pasākumu īstenošanu.

8) “valsts regulatīvā iestāde” ir valsts regulatīvā iestāde, kas norīkota saskaņā ar Direktīvas 2009/73/EK 39. panta 1. punktu;

9) “dabasgāzes uzņēmums” ir dabasgāzes uzņēmums, kā definēts Direktīvas 2009/73/EK 2. panta 1. punktā;

10) “gāzes piegādes līgums” ir gāzes piegādes līgums, kā definēts Direktīvas 2009/73/EK 2. panta 34. punktā;

11) “pārvade” ir pārvade, kā definēts Direktīvas 2009/73/EK 2. panta 3. punktā;

12) “pārvades sistēmas operators” ir pārvades sistēmas operators, kā definēts Direktīvas 2009/73/EK 2. panta 4. punktā;

13) “sadale” ir sadale, kā definēts Direktīvas 2009/73/EK 2. panta 5. punktā;

14) “sadales sistēmas operators” ir sadales sistēmas operators, kā definēts Direktīvas 2009/73/EK 2. panta 6. punktā;

15) “starpsavienojums” ir starpsavienojums, kā definēts Direktīvas 2009/73/EK 2. panta 17. punktā;

16) “ārkārtas piegādes koridori” ir Savienības gāzes piegādes maršruti, kas palīdz dalībvalstīm efektīvāk mazināt iespējamo piegādes vai infrastruktūras darbības pārtraukumu sekas;

17) “uzglabāšanas jauda” ir uzglabāšanas jauda, kā definēts Regulas (EK) Nr. 715/2009 2. panta 28. punktā;

18) “tehniskā jauda” ir tehniskā jauda, kā definēts Regulas (EK) Nr. 715/2009 2. panta 18. punktā;

19) “konstanta jauda” ir konstanta jauda, kā definēts Regulas (EK) Nr. 715/2009 2. panta 16. punktā;

20) “atslēdzama jauda” ir atslēdzama jauda, kā definēts Regulas (EK) Nr. 715/2009 2. panta 13. punktā;

21) “SDG iekārtas jauda” ir SDG iekārtas jauda, kā definēts Regulas (EK) Nr. 715/2009 2. panta 24. punktā;

22) “SDG iekārta” ir SDG iekārta, kā definēts Direktīvas 2009/73/EK 2. panta 11. punktā;

23) “uzglabāšanas objekts” ir uzglabāšanas objekts, kā definēts Direktīvas 2009/73/EK 2. panta 9. punktā;

24) “sistēma” ir sistēma, kā definēts Direktīvas 2009/73/EK 2. panta 13. punktā;

25) “sistēmas lietotājs” ir sistēmas lietotājs, kā definēts Direktīvas 2009/73/EK 2. panta 23. punktā;

26) “palīgpakalpojumi” ir palīgpakalpojumi, kā definēts Direktīvas 2009/73/EK 2. panta 14. punktā.

3. pants

Atbildība par gāzes piegādes drošību

1. Gāzes piegādes drošība ir dabasgāzes uzņēmumu, dalībvalstu, jo īpaši ar to kompetento iestāžu starpniecību, un Komisijas kopīga atbildība attiecīgajās darbības un kompetences jomās.

2. Katra dalībvalsts norīko kompetento iestādi. Kompetentās iestādes šīs regulas īstenošanā cita ar citu sadarbojas. Dalībvalsts var kompetentajai iestādei atļaut deleģēt konkrētus šajā regulā paredzētus uzdevumus citām struktūrām. Ja kompetentās iestādes deleģē jebkura no 11. panta 1. punktā minētajiem krīzes līmeņiem izsludināšanu, tās to deleģē tikai publiskai iestādei, pārvades sistēmas operatoram vai sadales sistēmas operatoram. Deleģētos uzdevumus veic kompetentās iestādes uzraudzībā un norāda preventīvās rīcības plānā un ārkārtas rīcības plānā.

3. Katra dalībvalsts bez kavēšanās paziņo Komisijai savas kompetentās iestādes nosaukumu un jebkuru tā maiņu un šo informāciju publisko.

4. Īstenojot šajā regulā paredzētos pasākumus, kompetentā iestāde nosaka dažādo attiecīgo pušu lomas un pienākumus tā, lai nodrošinātu triju līmeņu pieeju, kas paredz iesaistīt pirmkārt, attiecīgos dabasgāzes un – attiecīgā gadījumā – elektroenerģijas uzņēmumus, un nozari, otrkārt, dalībvalstis valsts vai reģionālā līmenī un treškārt, Savienību.

5. Komisija saskaņo kompetento iestāžu darbības reģionālajā un Savienības līmenī, ievērojot šo regulu, inter alia ar GKG vai, jo īpaši Savienības vai reģionāla mēroga ārkārtas stāvoklī, ievērojot 12. panta 1. punktu, ar 12. panta 4. punktā minētās krīzes pārvarēšanas grupas starpniecību.

6. Reģionāla vai Savienības mēroga ārkārtas stāvoklī pārvades sistēmu operatori sadarbojas un veic informācijas apmaiņu, izmantojot Gāzes ReKo sistēmu, ko izveidojis ENTSOG . ENTSOG attiecīgi informē Komisiju un attiecīgo dalībvalstu kompetentās iestādes.

7. Šajā regulā saskaņā ar 7. panta 2. punktu jāapzin būtiski transnacionāli riski gāzes piegādes drošībai Savienībā, un uz šāda pamata jāveido riska grupas. Minētās riska grupas kalpo par pamatu ciešākai reģionālai sadarbībai, lai uzlabotu gāzes piegādes drošību, un tās dod iespēju panākt vienošanos par pienācīgiem un efektīviem pārrobežu pasākumiem starp visām attiecīgajām dalībvalstīm riska grupās vai ārpus riska grupām ārkārtas piegādes koridoros.

Šādu riska grupu saraksts un to sastāvs ir norādīts I pielikumā. Riska grupu sastāvs neliedz reģionālā līmenī sadarboties jebkuros citos veidos, kas nāktu par labu piegādes drošībai.

8. Komisija ir pilnvarota pieņemt deleģētus aktus saskaņā ar 19. pantu, lai atjauninātu I pielikumā izklāstīto riska grupu sastāvu, grozot minēto pielikumu, lai atspoguļotu lielāko transnacionālo risku attīstību saistībā ar gāzes piegādes drošību Savienībā un tās ietekmi uz dalībvalstīm, ņemot vērā rezultātus, kas tiek gūti Savienības mēroga simulācijā, kuru pamatā ir gāzes piegādes un infrastruktūras traucējumu scenāriji un kuras veic ENTSOG saskaņā ar 7. panta 1. punktu. Pirms šādas atjaunināšanas Komisija par atjauninājuma projektu apspriežas ar GKG 4. panta 4. punktā noteiktajā kārtībā.

4. pants

Gāzes koordinācijas grupa

1. Lai atvieglotu to pasākumu koordinēšanu, kas attiecas uz gāzes piegādes drošību, izveido Gāzes koordinācijas grupu (GKG). GKG sastāvā ir pārstāvji no dalībvalstīm, jo īpaši pārstāvji no to kompetentajām iestādēm, kā arī Energoregulatoru sadarbības aģentūras (Aģentūra), ENTSOG un attiecīgo nozari un attiecīgos lietotājus pārstāvošām organizācijām. Komisija, apspriežoties ar dalībvalstīm, pieņem lēmumu par GKG sastāvu, nodrošinot, ka tā ir pilnībā reprezentatīva. Komisija vada GKG sanāksmes. GKG pieņem savu reglamentu.

2. Ar GKG apspriežas, un tā Komisijai palīdz īpaši šādos jautājumos: a) gāzes piegādes drošība jebkurā brīdī un, konkrētāk, ārkārtas stāvokļa gadījumā; b) visa informācija, kas skar gāzes piegādes drošību valsts, reģionālā un Savienības mērogā; c) paraugprakse un iespējamās pamatnostādnes visām iesaistītajām pusēm; d) gāzes piegādes drošības līmenis, kritēriji un izvērtēšanas metodoloģijas; e) valsts, reģiona un Savienības scenāriji un sagatavotības līmeņu testēšana; f) preventīvās rīcības plānu un ārkārtas rīcības plānu izvērtēšana, dažādo plānu saskanība un šajos plānos paredzēto pasākumu īstenošana; g) pasākumu koordinēšana Savienības mēroga ārkārtas stāvokļa pārvarēšanai, ar Enerģētikas kopienas līguma līgumslēdzējām pusēm un ar citām trešām valstīm; h) palīdzība, kas nepieciešama visvairāk skartajām dalībvalstīm.

3. Komisija regulāri sasauc GKG un to iepazīstina ar kompetento iestāžu sniegto informāciju, vienlaikus saglabājot konfidencialitāti attiecībā uz komerciāli sensitīvu informāciju.

4. Komisija var sasaukt GKG vienīgi dalībvalstu un konkrēti to kompetento iestāžu pārstāvju sastāvā. Komisija sasauc GKG šādā ierobežotā sastāvā, ja to pieprasa viens vai vairāki dalībvalstu un konkrēti to kompetento iestāžu pārstāvji. Šajā gadījumā 16. panta 2. punktu nepiemēro.

5. pants

Infrastruktūras standarts

1. Katra dalībvalsts vai, ja kāda dalībvalsts tā paredzējusi, tās kompetentā iestāde nodrošina, ka tiek veikti nepieciešamie pasākumi, lai gadījumā, ja rodas traucējumi vienīgajā lielākajā gāzes infrastruktūrā, pārējās infrastruktūras tehniskā jauda, kas noteikta saskaņā ar formulu N – 1, kā noteikts II pielikuma 2. punktā, spēj, neskarot šā panta 2. punktu, piegādāt vajadzīgo gāzes daudzumu, lai apmierinātu kopējo gāzes pieprasījumu aprēķina teritorijā dienā, kad ir ārkārtīgi liels pieprasījums pēc gāzes, kas ir statistiski varbūtīgi iespējams reizi 20 gados. To dara, ņemot vērā gāzes patēriņa tendences, energoefektivitātes pasākumu ilgtermiņa ietekmi un esošās infrastruktūras izmantošanas pakāpi.

Šā punkta pirmajā daļā izklāstītais pienākums neskar ne pārvades sistēmu operatoru atbildību veikt pienācīgus ieguldījumus, ne pārvades sistēmu operatoru pienākumus, kas noteikti Regulā (EK) Nr. 715/2009 un Direktīvā 2009/73/EK.

2. Pienākumu nodrošināt, ka pārējai infrastruktūrai ir tehniskā jauda, kas spēj apmierināt kopējo pieprasījumu pēc gāzes, kā minēts šā panta 1. punktā, uzskata par izpildītu arī tad, ja kompetentā iestāde preventīvajā rīcības plānā ir uzskatāmi parādījusi, ka gāzes piegādes traucējumus var pietiekami un laikus kompensēt ar attiecīgiem pieprasījuma puses tirgus pasākumiem. Šajā nolūkā N – 1 formulu aprēķina tā, kā norādīts II pielikuma 4. punktā.

3. Vajadzības gadījumā saskaņā ar 7. pantā minētajiem riska izvērtējumiem kaimiņu dalībvalstu kompetentās iestādes var nolemt izpildīt kopīgi šā panta 1. punktā noteikto pienākumu. Šādā gadījumā kompetentās iestādes riska izvērtējumā iekļauj N – 1 formulas aprēķinu un skaidrojumu preventīvās rīcības plānu reģionālajās sadaļās par to, kā ar kārtību, par ko panākta vienošanās, tiek izpildīts minētais pienākums. Piemēro II pielikuma 5. punktu.

4. Pārvades sistēmu operatori nodrošina pastāvīgu fizisko jaudu gāzes pārvadīšanai abos virzienos (“divvirzienu jauda”) visos starpsavienojumos starp dalībvalstīm, izņemot: a) gadījumus, kad ir savienojumi ar ražošanas kompleksiem, LNG kompleksiem un sadales tīkliem; vai b) ja ir piešķirts atbrīvojums no šā pienākuma pēc detalizēta izvērtējuma un apspriešanās ar citām dalībvalstīm un Komisiju saskaņā ar III pielikumu.

Procedūrai, ar ko paredzēts nodrošināt vai uzlabot divvirzienu jaudu starpsavienojumā vai saņemt vai pagarināt atbrīvojumu no minētā pienākuma, piemēro III pielikumu. Komisija publisko atbrīvojumu sarakstu un atjaunina to.

5. Priekšlikums par divvirzienu jaudas nodrošināšanu vai uzlabošanu vai lūgums par atbrīvojuma piešķiršanu vai pagarināšanu ietver izmaksu un ieguvumu analīzi, kas sagatavota, pamatojoties uz Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 347/2013 ( 1 ) 11. pantam atbilstīgu metodoloģiju, un pamatojas uz šādiem elementiem: a) izvērtējumu par tirgus pieprasījumu; b) prognozēm par pieprasījumu un piedāvājumu; c) iespējamo ekonomisko ietekmi uz esošo infrastruktūru; d) priekšizpēti; e) divvirzienu jaudas izmaksām, t. sk. par nepieciešamo pārvades sistēmas nostiprināšanu; un f) ieguvumiem saistībā ar gāzes piegādes drošību, ņemot vērā divvirzienu jaudas iespējamo devumu šajā pantā noteiktā infrastruktūras standarta sasniegšanā.

6. Lai valsts regulatīvās iestādes, pārredzami un precīzi fiksēdamas vai apstiprinādamas tarifus vai metodoloģijas saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 715/2009 13. pantu un Direktīvas 2009/73/EK 41. panta 8. punktu, dotu pienācīgus stimulus, tās ņem vērā faktiski radušās izmaksas par šā panta 1. punktā paredzētā pienākuma izpildi un izmaksas par divvirzienu jaudas nodrošināšanu.

7. Ciktāl ieguldījumus divvirzienu jaudas nodrošināšanai vai uzlabošanai neprasa tirgus apstākļi, bet tos uzskata par nepieciešamiem gāzes piegādes drošības nolūkos, un ja šādi ieguldījumi rada izmaksas vairāk nekā vienā dalībvalstī vai vienā dalībvalstī par labu vienai vai vairākām citām dalībvalstīm, pirms jebkāda lēmuma pieņemšanas par ieguldījumiem visu attiecīgo dalībvalstu valsts regulatīvās iestādes pieņem saskaņotu lēmumu par izmaksu sadali. Izmaksu sadalē ņem vērā Regulas (ES) Nr. 347/2013 12. panta 4. punktā aprakstītos principus un iekļautos elementus, jo īpaši to, kādā mērā no ieguldījumiem infrastruktūrā gūtais labums sekmē attiecīgo dalībvalstu gāzes piegādes drošības palielināšanu, kā arī, kādi ieguldījumi attiecīgajā infrastruktūrā jau ir veikti. Ar izmaksu sadali nepamatoti nekropļo konkurenci un iekšējā tirgus efektīvu darbību un cenšas nepieļaut nekādu nepamatotu kropļojošu ietekmi uz tirgu.

8. Kompetentā iestāde nodrošina, ka jebkura jauna pārvades infrastruktūra veicina gāzes piegādes drošību, jo tiek attīstīts labi savienots tīkls, tostarp vajadzības gadījumā izmantojot pietiekamu skaitu ieejas un izejas pārrobežu punktu skaitu atbilstīgi tirgus pieprasījumam un konstatētajiem riskiem.

Kompetentā iestāde riska izvērtējumā izvērtē, vai no gāzes un elektroenerģijas sistēmu integrētās perspektīvas pastāv iekšēji sastrēgumposmi un vai valsts ieejas jauda un infrastruktūra, jo īpaši pārvades tīkli, ir tāda, ka gan iekšējās, gan pārrobežu gāzes plūsmas ir iespējams pielāgot gadījumiem, kad rodas riska izvērtējumā identificētie traucējumi vienīgajā lielākajā gāzes infrastruktūrā valsts līmenī un vienīgajā lielākajā gāzes infrastruktūrā no riska grupas vispārējo interešu viedokļa.

9. Kā izņēmums no šā panta 1. punkta, un ievērojot šajā punktā paredzētos nosacījumus, Luksemburgai, Slovēnijai un Zviedrijai minētajā punktā paredzētais pienākums nav saistošs, bet tās cenšas to pildīt, vienlaikus saskaņā ar 6. pantu nodrošinot gāzes piegādi aizsargājamiem lietotājiem.

Izņēmumu piemēro Luksemburgai ar noteikumu, ka:

a) tai ir vismaz divi starpsavienotāji ar citām dalībvalstīm;

b) tai ir vismaz divi dažādi gāzes piegādes avoti; un

c) tās teritorijā nav gāzes glabātavas.

Izņēmumu piemēro Slovēnijai ar noteikumu, ka:

a) tai ir vismaz divi starpsavienotāji ar citām dalībvalstīm;

b) tai ir vismaz divi dažādi gāzes piegādes avoti; un

c) tās teritorijā nav gāzes glabātavas vai LNG kompleksa.

Izņēmumu piemēro Zviedrijai ar noteikumu, ka:

a) tās teritorijā nav gāzes tranzīta uz citām dalībvalstīm,

b) tās gada iekšzemes bruto gāzes patēriņš ir mazāks par 2 miljoniem tonnu; un

c) tā ar gāzi apmierina mazāk par 5 % no kopējā primārā enerģijas patēriņa.

Luksemburga, Slovēnija un Zviedrija informē Komisiju par jebkuru izmaiņu, kas ietekmē šajā punktā paredzētos nosacījumus. Šajā punktā izklāstīto izņēmumu vairs nepiemēro, ja vismaz viens no minētajiem nosacījumiem vairs netiek izpildīts.

Saskaņā ar 7. panta 3. punktu veiktajā valsts mēroga riska izvērtējumā Luksemburga, Slovēnija un Zviedrija apraksta situāciju saistībā ar attiecīgajiem šajā punktā paredzētajiem nosacījumiem un izredzēm izpildīt pienākumu, kas noteikts šā panta 1. punktā, ņemot vērā atbilstības infrastruktūras standartam ekonomisko ietekmi, gāzes tirgus attīstību un gāzes infrastruktūras projektus riska grupā. Balstoties uz valsts mēroga riska izvērtējumā sniegto informāciju un ja šajā punktā paredzētie attiecīgie nosacījumi joprojām ir izpildīti, Komisija var nolemt, ka šo izņēmumu var turpināt piemērot vēl četrus gadus. Pozitīva lēmuma pieņemšanas gadījumā šajā daļā izklāstīto procedūru atkārto pēc četriem gadiem.

6. pants

Gāzes piegādes standarts

1. Kompetentā iestāde pieprasa, lai tās apzinātie dabasgāzes uzņēmumi veic pasākumus nolūkā nodrošināt gāzes piegādi dalībvalsts aizsargājamiem lietotājiem katrā šādā gadījumā: a) galējas temperatūras septiņu dienu maksimumslodzes laikposmā, kas ir statistiski varbūtīgi iespējams reizi 20 gados; b) kad ārkārtīgi liels pieprasījums pēc gāzes ilgst 30 dienas, kas ir statistiski varbūtīgi iespējams reizi 20 gados; c) uz 30 dienām, ja piegādes no vienīgās lielākās infrastruktūras ir traucētas vidējos ziemas apstākļos.

Līdz 2018. gada 2. februārim katra dalībvalsts Komisijai paziņo savu aizsargājamo lietotāju definīciju, aizsargājamo lietotāju gāzes patēriņa apjomus gadā un to, cik lielu procentuālo daļu minētie patēriņa apjomi veido no kopējā gāzes galapatēriņa gadā minētajā dalībvalstī. Ja dalībvalsts savā aizsargājamu lietotāju definīcijā iekļauj 2. panta 5. punkta a) vai b) apakšpunktā minētās kategorijas, tā norāda šīm kategorijām piederīgo lietotāju patērētās gāzes apjomus un to, cik lielu procentuālo daļu katra lietotāju grupa veido no kopējā gāzes galapatēriņa gadā.

Kompetentā iestāde apzina un preventīvās rīcības plānā norāda šā punkta pirmajā daļā minētos dabasgāzes uzņēmumus.

Jebkuri jauni ārpustirgus pasākumi, kas paredzēti, lai nodrošinātu gāzes piegādes standartu, atbilst 9. panta 4. līdz 9. punktā noteiktajai procedūrai.

Dalībvalstis pirmajā daļā izklāstīto pienākumu var izpildīt, īstenojot energoefektivitātes pasākumus vai aizstājot gāzi ar citu energoresursu, inter alia atjaunojamo energoresursu, tādā mērā, lai tiktu sasniegts tāds pats aizsardzības līmenis.

2. Jebkurš paaugstināts gāzes piegādes standarts, kas pārsniedz 1. punkta b) un c) apakšpunktā minēto 30 dienu laikposmu, vai arī jebkāds papildu pienākums, kas uzlikts gāzes piegādes drošības apsvērumu dēļ, pamatojas uz riska izvērtējumu, tiek atspoguļots preventīvās rīcības plānā un: a) atbilst 8. panta 1. punktam; b) negatīvi neietekmē nevienas citas dalībvalsts spēju piegādāt gāzi saviem aizsargājamajiem lietotājiem saskaņā ar šo pantu valsts, reģionāla vai Savienības mēroga ārkārtas stāvoklī; un c) atbilst 12. panta 5. punktam reģionāla vai Savienības mēroga ārkārtas stāvoklī.

Komisija var pieprasīt pamatojumu, kas apliecina to, ka jebkurš pirmajā daļā minētais pasākums atbilst tajā paredzētajiem nosacījumiem. Šādu pamatojumu publisko tās dalībvalsts kompetentā iestāde, kura ievieš pasākumu.

Bez tam jebkurš jauns ārpustirgus pasākums, ievērojot šā punkta pirmo daļu, ko pieņem 2017. gada 1. novembrī vai pēc tam, atbilst 9. panta 4. līdz 9. punktā noteiktajai procedūrai.

3. Pēc laikposmiem, ko kompetentā iestāde noteikusi saskaņā ar 1. un 2. punktu, vai arī vēl smagākos apstākļos, nekā paredzēts 1. punktā, kompetentā iestāde un dabasgāzes uzņēmumi cenšas pēc iespējas uzturēt gāzes piegādi, jo īpaši aizsargājamiemlietotājiem.

4. Pienākumi, kas dabasgāzes uzņēmumiem uzlikti nolūkā izpildīt šajā pantā noteiktos gāzes piegādes standartus, ir nediskriminējoši un nerada nepamatotu slogu minētajiem uzņēmumiem.

5. Attiecīgā gadījumā dabasgāzes uzņēmumiem ir atļauts izpildīt uz šo pantu balstītos pienākumus reģionālā vai Savienības mērogā. Kompetentās iestādes neprasa, lai šajā pantā paredzētie gāzes piegādes standarti tiktu izpildīti, balstoties tikai uz to infrastruktūru, kas atrodas to teritorijā.

6. Kompetentās iestādes nodrošina, ka nosacījumi par piegādi aizsargājamiem lietotājiem tiek izveidoti, neskarot pareizu iekšējā enerģijas tirgus darbību, un par tādu cenu, kas atbilst piegāžu tirgus vērtībai.

7. pants

Riska izvērtējums

1. Līdz 2017. gada 1. novembrim ENTSOG veic Savienības mēroga simulāciju, kuras pamatā ir piegādes un infrastruktūras traucējumu scenāriji. Simulācija ietver ārkārtas gāzes piegādes koridoru apzināšanu un izvērtēšanu un arī apzina, kuras dalībvalstis var novērst apzinātos riskus, tostarp saistībā ar LNG . Gāzes piegādes un infrastruktūras traucējumu scenārijus un simulācijas metodoloģiju definē ENTSOG , sadarbojoties ar GKG. ENTSOG nodrošina pienācīga līmeņa pārredzamību un scenārijos izmantoto modelēšanas pieņēmumu pieejamību. Savienības mēroga simulāciju, kuras pamatā ir gāzes piegādes un infrastruktūras traucējumu scenāriji, atkārto ik pēc četriem gadiem, ja vien kādu apstākļu dēļ tas nav jādara biežāk.

2. Katras I pielikumā uzskaitītās riska grupas kompetentās iestādes sagatavo kopīgu riska grupas līmeņa izvērtējumu (“kopīgs riska izvērtējums”) par visiem nozīmīgiem riska faktoriem, piemēram, dabas katastrofām un tehnoloģiskiem, komerciāliem, sociāliem, politiskiem un citiem (riskiem), kuru dēļ varētu īstenoties būtiskais transnacionālais risks gāzes piegādes drošībai, kas ir pamatā riska grupas izveidei. Kompetentās iestādes šā panta 1. punktā minēto simulāciju rezultātus ņem vērā riska izvērtējumu, preventīvās rīcības plānu un ārkārtas rīcības plānu sagatavošanā.

Kompetentās iestādes katrā riska grupā vienojas par sadarbības mehānismu, kā veikt kopīgo riska izvērtējumu un par šo saskaņoto sadarbības mehānismu kopīgās riska izvērtēšanas veikšanai ziņot GKG vienpadsmit mēnešus pirms kopīgā riska izvērtējuma un tā atjauninājumu paziņošanas termiņa. Pēc kompetentās iestādes lūguma Komisija var uzņemties sekmētāja lomu kopīgā riska izvērtējuma sagatavošanā, jo īpaši saistībā ar sadarbības mehānisma izveidi. Ja riska grupas kompetentās iestādes par sadarbības mehānismu nevienojas, sadarbības mehānismu šai riska grupai ierosina Komisija pēc apspriešanās ar attiecīgajām kompetentajām iestādēm. Attiecīgās kompetentās iestādes vienojas par minētās riska grupas sadarbības mehānismu, maksimāli ņemot vērā Komisijas priekšlikumu.

Saskaņotā sadarbības mehānisma satvarā katra kompetentā iestāde desmit mēnešus pirms kopīgā riska izvērtējuma vai tā atjauninājumu paziņošanas termiņa sniedz un atjaunina visus valsts mēroga datus, kas nepieciešami kopīgā riska izvērtējuma sagatavošanai, jo īpaši 4. punkta c) apakšpunktā minēto dažādo scenāriju izmantošanai.

3. Katras dalībvalsts kompetentā iestāde veic valsts mēroga riska izvērtējumu (“valsts mēroga riska izvērtējums”) par visiem attiecīgajiem riskiem, kas skar gāzes piegādes drošību. Šāds izvērtējums pilnībā saskan ar riska grupas līmenī veiktā(-o) kopīgā(-o) riska izvērtējuma(-u) pieņēmumiem un rezultātiem.

4. Šā panta 2. un 3. punktā minētos riska izvērtējumus veic attiecīgi: a) izmantojot 5. un 6. pantā norādītos standartus. Riska izvērtējumā apraksta N – 1 formulas aprēķinu valsts līmenī un attiecīgā gadījumā iekļauj N – 1 formulas aprēķinu reģionālā līmenī. Riska izvērtējumā iekļauj arī izmantotos pieņēmumus, tostarp attiecīgā gadījumā – pieņēmumus N – 1 formulas aprēķināšanai reģionālā līmenī, un šādiem aprēķiniem nepieciešamos datus. N – 1 formulas aprēķinu valsts līmenī papildina ar vienīgās lielākās gāzes infrastruktūras traucējumu simulāciju, kurā izmanto hidraulisko modelēšanu valsts teritorijai, kā arī ar N – 1 formulas aprēķinu, kurā ņemts vērā gāzes uzpildījums glabātavās attiecīgi 30 % un 100 % no maksimālā aktīvā tilpuma; b) ņemot vērā visus nozīmīgos valsts un transnacionālos apstākļus, jo īpaši tirgus lielumu, tīkla konfigurāciju, faktiskās plūsmas, to skaitā izejošās plūsmas no attiecīgajām dalībvalstīm, fiziskās iespējas nodrošināt gāzes plūsmu abos virzienos, tostarp ar to saistīto potenciālo vajadzību nostiprināt pārvades sistēmu, ražošanas un glabāšanas pastāvēšanu, gāzes vietu energoavotu sadalījumā, jo īpaši centralizētajā siltumapgādē, elektroenerģijas ražošanā un rūpniecībā, kā arī drošuma un gāzes kvalitātes apsvērumus; c) izmantojot dažādus ārkārtīgi liela gāzes pieprasījuma un gāzes piegādes traucējumu scenārijus, ņemot vērā to rašanās vēsturi, varbūtību, gadalaiku, biežumu un ilgumu un izvērtējot to iespējamās sekas, piemēram: i) traucējumi gāzes piegādes drošībai būtiskā infrastruktūrā, jo īpaši traucējumi pārvades infrastruktūrā, glabātavās un LNG termināļos, tostarp lielākajā gāzes infrastruktūrā, kas kā tāda identificēta N – 1 formulas aprēķina vajadzībām; un ii) trešo valstu piegādātāju piegāžu traucējumi, kā arī attiecīgā gadījumā – ģeopolitiskie riski; d) identificējot risku mijiedarbību un korelāciju riska grupas dalībvalstu starpā un attiecīgā gadījumā – ar citām dalībvalstīm vai citām riska grupām, tostarp attiecībā uz starpsavienojumiem, pārrobežu piegādēm, pārrobežu piekļuvi glabātavām un divvirzienu jaudu; e) ņemot vērā riskus, kas saistīti ar infrastruktūras kontroli, kura ir būtiska gāzes piegādes drošībai, ciktāl tie var ietvert inter alia tādus riskus kā investīciju nepietiekamība, diversifikācijas apdraudējums, esošās infrastruktūras nepareiza lietošana vai Savienības tiesību aktu pārkāpums; f) ņemot vērā katra ieejas un izejas robežpunkta maksimālo starpsavienojuma jaudu un glabātavu dažādo uzpildījuma līmeni.

5. Kopīgos un valsts mēroga riska izvērtējumus sagatavo pēc attiecīgā IV vai V pielikumā norādītā modeļa. Ja vajadzīgs, dalībvalstis var iekļaut papildu informāciju. Komisija ir pilnvarota saskaņā ar 19. pantu pieņemt deleģētos aktus, lai grozītu IV un V pielikumā norādītos modeļus pēc apspriešanās ar GKG, lai ņemtu vērā pieredzi, kas gūta šīs regulas piemērošanā, un mazinātu dalībvalstu administratīvo slogu.

6. Dabasgāzes uzņēmumi, gāzes rūpnieciskie lietotāji, attiecīgās organizācijas, kas pārstāv mājsaimniecību un rūpniecisko gāzes lietotāju intereses, kā arī dalībvalstis un, ja tās nav kompetentā iestādes, valsts regulatīvā iestādes, sadarbojas ar kompetentajām iestādēm un pēc pieprasījuma sniedz tām visu kopīgajiem un valsts mēroga riska izvērtējumiem vajadzīgo informāciju.

7. Dalībvalstis līdz 2018. gada 1. oktobrim paziņo Komisijai pirmo kopīgo riska izvērtējumu, kad visas riska grupas dalībvalstis ir vienojušās par to, un valsts mēroga riska. Pēc tam riska izvērtējumus atjaunina ik pēc četriem gadiem, ja vien kādu apstākļu dēļ tas nav jādara biežāk. Riska izvērtējumos ņem vērā progresu saistībā ar ieguldījumiem, kas vajadzīgi, lai izpildītu 5. pantā noteikto infrastruktūras standartu un novērstu valstij specifiskās grūtības, kas radušās, īstenojot jaunus alternatīvus risinājumus. To pamatā ir arī 10. panta 3. punktā minēto ārkārtas rīcības plānu simulācijā iegūtā pieredze.

8. pants

Preventīvās rīcības plānu un ārkārtas rīcības plānu izveide

1. Pasākumi gāzes piegādes drošības garantēšanai, kas iekļauti preventīvās rīcības plānā un ārkārtas rīcības plānā, ir skaidri definēti, pārredzami, samērīgi, nediskriminējoši un verificējami, nepamatoti nekropļo konkurenci vai iekšējā dabasgāzes tirgus efektīvu darbību un neapdraud gāzes piegādes drošību citās dalībvalstīs vai Savienībā.

2. Katras dalībvalsts kompetentā iestāde pēc apspriešanās ar dabasgāzes uzņēmumiem, attiecīgajām organizācijām, kas pārstāv mājsaimniecību un rūpniecisko gāzes lietotāju, tostarp elektroenerģijas ražotāju, elektroenerģijas pārvades sistēmu operatoru intereses, un, ja tā nav kompetentā iestāde, valsts regulatīvo iestādi, izveido: a) preventīvās rīcības plānu, kurā norādīti nepieciešamie pasākumi, kā novērst vai mazināt identificētos riskus, tostarp pasākumi attiecībā uz energoefektivitātes ietekmi un pieprasījuma puses pasākumi, kas ietverti kopīgajos un valsts mēroga riska izvērtējumos saskaņā ar 9. pantu; b) ārkārtas rīcības plānu, kurā norādīti pasākumi, kas jāveic gāzes piegādes traucējumu radītās ietekmes novēršanai vai vājināšanai saskaņā ar 10. pantu.

3. Preventīvās rīcības plānā un ārkārtas rīcības plānā ir arī reģionāla sadaļa vai vairākas reģionālas sadaļas, ja kāda dalībvalsts ir dalībniece dažādās riska grupās, kā definēts I pielikumā.

Reģionālās sadaļas izstrādā kopīgi visas riska grupas dalībvalstis, pirms tās tiek iekļautas attiecīgajos valsts plānos. Komisija darbojas kā sekmētāja, lai panāktu, ka reģionālās sadaļas kolektīvi stiprina gāzes piegādes drošību Savienībā kopumā un nerada nekādas pretrunas, un pārvar jebkurus šķēršļus sadarbībai.

Reģionālajā(-ās) sadaļā(-ās) ir iekļauti pienācīgi un efektīvi pārrobežu pasākumi, tostarp saistībā ar LNG, ievērojot vienošanos starp pasākumus īstenojošām dalībvalstīm no vienas un tās pašas vai dažādām riska grupām, kuras pasākums skar, pamatojoties uz 7. panta 1. punktā minēto simulāciju un kopīgo riska izvērtējumu.

4. Kompetentās iestādes regulāri ziņo GKG par preventīvās rīcības plānu un ārkārtas rīcības plānu, jo īpaši reģionālo sadaļu, sagatavošanas un pieņemšanas progresu. Konkrētāk, kompetentās iestādes vienojas par sadarbības mehānismu preventīvās rīcības plāna un ārkārtas rīcības plāna sagatavošanai, tostarp veicot plānu projektu apmaiņu. Par šādu saskaņoto sadarbības mehānismu tās ziņo GKG 16 mēnešus pirms termiņa, kādā jāpanāk vienošanās par minētajiem plāniem un minēto plānu atjauninājumiem.

Komisija var uzņemties sekmētāja lomu preventīvās rīcības plāna un ārkārtas rīcības plāna sagatavošanā, jo īpaši saistībā ar sadarbības mehānisma izveidi. Ja kompetentās iestādes riska grupā par sadarbības mehānismu nevienojas, sadarbības mehānismu minētajai riska grupai ierosina Komisija. Attiecīgās kompetentās iestādes vienojas par sadarbības mehānismu minētajai riska grupai, ņemot vērā Komisijas priekšlikumu. Kompetentās iestādes nodrošina preventīvās rīcības plāna un ārkārtas rīcības plāna īstenošanas regulāru uzraudzību.

5. Preventīvās rīcības plānu un ārkārtas rīcības plānu izstrādā pēc VI un VII pielikumā ietvertajiem modeļiem. Komisija ir pilnvarota pieņemt deleģētos aktus saskaņā ar 19. pantu, lai grozītu VI un VII pielikumā norādītos modeļus pēc apspriešanās ar GKG, lai ņemtu vērā pieredzi, kas gūta šīs regulas piemērošanā, un mazinātu dalībvalstu administratīvo slogu.

6. Kaimiņu dalībvalstu kompetentās iestādes savlaicīgi apspriežas savā starpā, lai nodrošinātu to preventīvās rīcības plānu un to ārkārtas rīcības plānu saskanību.

Kompetentās iestādes katrā riska grupā apmainās ar preventīvās rīcības plānu un ārkārtas rīcības plānu projektiem, kuros ir sadarbības priekšlikumi, vēlākais piecus mēnešus pirms plānu iesniegšanas termiņa.

Visas riska grupas dalībvalstis vienojas par 3. punktā minēto reģionālo sadaļu galīgajām redakcijām. Preventīvās rīcības plānos un ārkārtas rīcības plānos tiek iekļauti arī valsts mēroga pasākumi, kas nepieciešami, lai īstenotu un izpildītu reģionālo sadaļu pārrobežu pasākumus.

7. Preventīvās rīcības plānus un ārkārtas rīcības plānus publisko un par tiem paziņo Komisijai līdz 2019. gada 1. martam. Komisija informē GKG par plānu paziņošanu un plānus publicē Komisijas tīmekļa vietnē.

Četros mēnešos pēc tam, kad kompetentās iestādes ir par plāniem paziņojušas, Komisija tos izvērtē, pienācīgi ņemot vērā GKG paustos viedokļus.

8. Komisija kompetentajai iestādei izdod atzinumu, kā arī ieteikumu pārskatīt preventīvās rīcības plānu vai ārkārtas rīcības plānu, ja plānam piemīt viena vai vairāk no šādām iezīmēm: a) ar to nevar efektīvi vājināt riska izvērtējumā apzinātos riskus; b) tas nav saskanīgs ar izvērtētajiem riska scenārijiem vai citas dalībvalsts vai riska grupas plāniem; c) tas neievēro 1. punktā paredzēto prasību nepamatoti nekropļot konkurenci vai iekšējā tirgus efektīvu darbību; d) tas neatbilst šīs regulas noteikumiem vai citiem Savienības tiesību aktu noteikumiem.

9. Trīs mēnešos pēc 8. punktā minētā Komisijas atzinuma paziņošanas attiecīgā kompetentā iestāde Komisijai paziņo par grozīto preventīvās rīcības plānu vai ārkārtas rīcības plānu vai informē Komisiju par iemesliem, kāpēc tā ieteikumiem nepiekrīt.

Domstarpību gadījumā attiecībā uz 8. punktā minētajām iezīmēm Komisija četros mēnešos pēc tam, kad kompetentā iestāde ir atbildējusi, var atsaukt pieprasījumu vai arī sasaukt sanāksmi ar attiecīgo kompetento iestādi un, ja Komisija to uzskata par vajadzīgu, GKG, lai apspriestu šo jautājumu. Pieprasot jebkādus grozījumus preventīvās rīcības plānā vai ārkārtas rīcības plānā, Komisija izklāsta tam detalizētu pamatojumu. Attiecīgā kompetentā iestāde pilnībā ņem vērā Komisijas detalizēto pamatojumu.

Attiecīgā gadījumā attiecīgā kompetentā iestāde bez kavēšanās groza un dara zināmu atklātībai grozīto preventīvās rīcības plānu vai ārkārtas rīcības plānu.

Ja kompetentās iestādes galīgā nostāja atšķiras no Komisijas detalizētā pamatojuma, minētā kompetentā iestāde divos mēnešos pēc Komisijas detalizētā pamatojuma saņemšanas sniedz savas nostājas pamatojumu un dara to zināmu atklātībai kopā ar savu nostāju un Komisijas detalizēto pamatojumu.

10. Attiecībā uz ārpustirgus pasākumiem, kurus pieņem 2017. gada 1. novembrī vai pēc tam, piemēro 9. panta 4., 6., 8. un 9. punktā norādīto procedūru.

11. Tiek saglabāta konfidencialitāte attiecībā uz komerciāli sensitīvu informāciju.

12. Preventīvās rīcības plāni un ārkārtas rīcības plāni, kas izstrādāti saskaņā ar Regulu (ES) Nr. 994/2010 un atjaunināti saskaņā ar minēto regulu, ir spēkā līdz brīdim, kad pirmo reizi tiek izveidoti šā panta 1. punktā minētie preventīvās rīcības plāni un ārkārtas rīcības plāni.

9. pants

Preventīvās rīcības plānu saturs

1. Preventīvās rīcības plāns satur šādus elementus: a) riska izvērtējuma rezultātus un apsvērto scenāriju kopsavilkumu, kā minēts 7. panta 4. punkta c) apakšpunktā; b) aizsargājamo lietotāju definīciju un 6. panta 1. punkta otrajā daļā aprakstīto informāciju; c) pasākumus, apjomus un jaudas, kas nepieciešami, lai izpildītu infrastruktūras un piegādes standartus, kā noteikts 5. un 6. pantā, tostarp vajadzības gadījumā norāda šādu informāciju: kādā mērā ar pieprasījuma puses pasākumiem var pietiekami un laikus kompensēt gāzes piegādes traucējumus, kā minēts 5. panta 2. punktā; no vispārējo interešu viedokļa vienīgā lielākā gāzes infrastruktūra 5. panta 3. punkta piemērošanas gadījumā; nepieciešamie gāzes apjomi, ko norāda atsevišķi par katru aizsargājamo lietotāju kategoriju un katru scenāriju, kā minēts 6. panta 1. punktā, un jebkāds paaugstināts piegādes standarts, tostarp pamatojums, kas apliecina atbilstību 6. panta 2. punkta nosacījumiem, un apraksts par mehānismu, ar kuru uz laiku samazina jebkādu paaugstināto gāzes piegādes standartu vai papildu pienākumu saskaņā ar 11. panta 3. punktu; d) dabasgāzes uzņēmumiem, attiecīgā gadījumā – elektroenerģijas uzņēmumiem un citām šajā sakarā nozīmīgām struktūrām noteiktie pienākumi, kas, visticamāk, varētu ietekmēt gāzes piegādes drošību, piemēram, pienākums nodrošināt gāzes sistēmas drošu ekspluatāciju. e) citi preventīvi pasākumi, ar kuriem paredzēts novērst riska izvērtējumā identificētos riskus, piemēram, pasākumi, kas saistīti ar nepieciešamību uzlabot starpsavienojumus starp kaimiņu dalībvalstīm, vēl vairāk uzlabot energoefektivitāti, samazināt gāzes pieprasījumu un iespēju vajadzības gadījumā diversificēt gāzes maršrutus un gāzes piegādes avotus un esošo glabātavu un LNG kompleksu reģionālu izmantošanu, lai iespēju robežās saglabātu gāzes piegādi visiem lietotājiem; f) informācija par plānā iekļauto pasākumu, tostarp k) punktā minēto pienākumu, ekonomisko ietekmi, efektivitāti un lietderību; g) apraksts par to, kā plānā iekļautie pasākumi, tostarp k) punktā minētie pienākumi, ietekmēs gan iekšējā enerģijas tirgus, gan valstu tirgu darbību; h) apraksts par to, kā pasākumi ietekmēs vidi un lietotājus; i) mehānismi, kas jāizmanto sadarbībai ar citām dalībvalstīm, tostarp mehānismi preventīvās rīcības plānu un ārkārtas rīcības plānu sagatavošanai un īstenošanai; j) informācija par esošajiem un nākotnē paredzētajiem starpsavienojumiem un infrastruktūru, tostarp tiem, kas nodrošina piekļuvi iekšējam tirgum, pārrobežu plūsmām, pārrobežu piekļuvi glabātavām un LNG kompleksiem un divvirzienu jaudu, jo īpaši ārkārtas stāvokļa gadījumā; k) informāciju par visām sabiedrisko pakalpojumu sniegšanas saistībām, kas saistītas ar gāzes piegādes drošību.

Var neiekļaut būtiski svarīgu informāciju saistībā ar pirmās daļas a), b) un c) punktu, kura ietverta riska izvērtējumos un kura, ja tā nonāktu atklātībā, varētu apdraudēt gāzes piegādes drošību.

2. Preventīvās rīcības plānā, jo īpaši pasākumos, kas paredzēti 5. pantā noteiktā infrastruktūras standarta izpildei, ņem vērā Savienības TYNDP , kas jāizstrādā ENTSOG saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 715/2009 8. panta 10. punktu.

3. Preventīvās rīcības plāna pamatā galvenokārt ir tirgus pasākumi, un tas nerada nepamatotu slogu dabasgāzes uzņēmumiem un negatīvi neietekmē iekšējā gāzes tirgus darbību.

4. Dalībvalstis un jo īpaši to kompetentās iestādes nodrošina, ka visi jaunie preventīvie ārpustirgus pasākumi, piemēram VIII pielikumā minētie, kas pieņemti 2017. gada 1. novembrī vai pēc tam, neatkarīgi no tā, vai tie ir iekļauti preventīvās rīcības plānā vai pieņemti pēc tam, atbilst kritērijiem, kas noteikti 6. panta 2. punkta pirmajā daļā.

5. Kompetentā iestāde dara zināmu atklātībai jebkuru 4. punktā minēto pasākumu, kas vēl nav bijis iekļauts preventīvās rīcības plānā, un paziņo Komisijai aprakstu par jebkuru šādu pasākumu un tā ietekmi uz valsts gāzes tirgu un, ciktāl tas ir iespējams, uz citu dalībvalstu gāzes tirgiem.

6. Ja Komisija šaubās, vai šā panta 4. punktā minētais pasākums atbilst kritērijiem, kas noteikti 6. panta 2. punkta pirmajā daļā, tā pieprasa attiecīgajai dalībvalstij paziņojumu par ietekmes izvērtējumu.

7. Ietekmes izvērtējumā, ievērojot 6. punktu, aplūko vismaz šādus elementus: a) potenciālā ietekme uz valsts gāzes tirgus attīstību un konkurenci valsts līmenī; b) potenciālā ietekme uz iekšējo gāzes tirgu; c) potenciālā ietekme uz gāzes piegādes drošību kaimiņu dalībvalstīs, jo īpaši tādu pasākumu ietekme, kas varētu mazināt reģionālo tirgu likviditāti vai ierobežot plūsmas uz kaimiņu dalībvalstīm; d) izmaksas un ieguvumi salīdzinājumā ar alternatīviem tirgus pasākumiem; e) izvērtējums par nepieciešamību un samērīgumu salīdzinājumā ar iespējamiem tirgus pasākumiem; f) novērtējums par to, vai pasākums nodrošina vienlīdzīgas iespējas visiem tirgus dalībniekiem; g) pakāpeniskas izbeigšanas stratēģija, iecerētā pasākuma gaidāmais ilgums un piemērots pārskatīšanas grafiks.

Analīzi, kas minēta a) un b) apakšpunktā, veic valsts regulatīvā iestāde. Ietekmes izvērtējumu kompetentā iestāde publicē un par to paziņo Komisijai.

8. Ja Komisija, balstoties uz ietekmes izvērtējumu, uzskata, ka pasākums, visticamāk, varētu apdraudēt gāzes piegādes drošību citās dalībvalstīs vai Savienībā, tā četros mēnešos pēc ietekmes izvērtējuma paziņošanas pieņem lēmumu, kurā prasa nepieciešamajā apmērā pasākumu grozīt vai atcelt.

Pieņemtais pasākums stājas spēkā tikai tad, kad to ir apstiprinājusi Komisija vai tas ir ticis grozīts saskaņā ar Komisijas lēmumu.

Minētais četru mēnešu laikposms sākas dienā pēc pilnīga paziņojuma saņemšanas. Četru mēnešu laikposmu var pagarināt, ja tam piekrīt gan Komisija, gan kompetentā iestāde.

9. Ja Komisija, balstoties uz ietekmes izvērtējumu, uzskata, ka pasākums neatbilst citiem 6. panta 2. punkta pirmajā daļā ietvertajiem nosacījumiem, tā četros mēnešos pēc ietekmes izvērtējuma paziņošanas var sniegt atzinumu. Piemēro 8. panta 8. un 9. punktā noteikto procedūru.

Minētais četru mēnešu laikposms sākas dienā pēc pilnīga paziņojuma saņemšanas. Četru mēnešu laikposmu var pagarināt, ja tam piekrīt gan Komisija, gan kompetentā iestāde.

10. Regulas 8. panta 9. punktu piemēro jebkuram pasākumam, uz kuru attiecas šā panta 6. līdz 9. punkts.

11. Preventīvās rīcības plānu pēc 2019. gada 1. marta atjaunina ik pēc četriem gadiem vai biežāk, ja to prasa apstākļi vai pēc Komisijas pieprasījuma. Atjauninātais plāns atspoguļo atjaunināto riska izvērtējumu un saskaņā ar 10. panta 3. punktu veikto testu rezultātus. Atjauninātajam plānam piemēro 8. pantu.

10. pants

Ārkārtas rīcības plānu saturs

1. Ārkārtas rīcības plāns ir šāds: a) tas ir balstīts uz krīzes līmeņiem, kas minēti 11. panta 1. punktā; b) tajā definē dabasgāzes uzņēmumu, attiecīgā gadījumā – elektroenerģijas pārvades sistēmu operatoru un gāzes rūpniecisko patērētāju, to skaitā attiecīgo elektroenerģijas ražotāju, lomu un atbildību, ņemot vērā to, ka gāzes piegādes traucējumi tos skar dažādā mērā, un to sadarbību ar kompetentajām iestādēm un attiecīgā gadījumā ar valstu regulatīvajām iestādēm katrā no 11. panta 1. punktā minētajiem krīzes līmeņiem; c) tajā definē kompetento iestāžu un citu struktūru, kurām ir deleģēti uzdevumi, kā minēts 3. panta 2. punktā, lomu un atbildību katrā no 11. panta 1. punktā minētajiem krīzes līmeņiem; d) ar to nodrošina, ka dabasgāzes uzņēmumiem un rūpnieciskiem gāzes lietotājiem, tostarp attiecīgajiem elektroenerģijas ražotājiem, ir dota pietiekama iespēja reaģēt katrā 11. panta 1. punktā minētajā krīzes līmenī; e) tajā vajadzības gadījumā ir apzināti pasākumi un darbības, kas jāveic, lai mazinātu gāzes piegādes traucējumu iespējamo ietekmi uz centralizēto siltumapgādi un piegādi no gāzes saražotajai elektroenerģijai, tostarp īstenojot integrētu pieeju enerģētikas sistēmu darbībai elektroenerģijas un attiecīgā gadījumā – gāzes jomā; f) tajā ir noteiktas sīki izstrādātas procedūras un pasākumi, kas jāievēro katrā 11. panta 1. punktā minētajā krīzes līmenī, tostarp attiecīgās informācijas plūsmu shēmas; g) tajā ir norādīts krīzes pārvaldītājs un definēta tā loma; h) tajā ir identificēts, kādā mērā ar tirgus pasākumiem var risināt trauksmes stāvokli un vājināt ārkārtas stāvokli; i) tajā ir identificēts, kādā mērā plānotie vai īstenojamie ārpustirgus pasākumi var palīdzēt ārkārtas stāvoklī, un izvērtēts, cik lielā mērā krīzes pārvarēšanai ir jāizmanto šādi ārpustirgus pasākumi. Ir izvērtēta ārpustirgus pasākumu ietekme un definētas to īstenošanas procedūras. Ārpustirgus pasākumi jāizmanto tikai tad, kad ar tirgus mehānismiem vien vairs nav iespējams nodrošināt piegādes, jo īpaši aizsargājamiem lietotājiem, vai kad jāpiemēro 13. pants; j) tajā ir aprakstīti mehānismi, ko katrā 11. panta 1. punktā minētajā krīzes līmenī izmanto sadarbībai ar citām dalībvalstīm, un informācijas apmaiņas kārtība starp kompetentajām iestādēm; k) tajā ir sīki noteikti ziņošanas pienākumi, kas uzlikti dabasgāzes un attiecīgā gadījumā – elektroenerģijas uzņēmumiem trauksmes un ārkārtas stāvokļa līmenī; l) tajā ir aprakstīta pastāvošā tehniskā vai juridiskā kārtība, kā novērst to, ka gāzes sadales vai pārvades tīklam pieslēgtie lietotāji, kas nav aizsargājamie lietotāji, patērē gāzi nepienācīgi.; m) tajā ir aprakstīta pastāvošā tehniskā, juridiskā un finansiālā kārtība, kā piemēro solidaritātes pienākumus, kas noteikti 13. pantā; n) tajā tiek sniegtas aplēses par gāzes apjomiem, ko varētu patērēt solidaritātē aizsargājami patērētāji, aptverot vismaz 6. panta 1. punktā aprakstītos gadījumus; o) tajā ir uzskaitītas iepriekšnoteiktas darbības gāzes piegādes nodrošināšanai ārkārtas stāvokļa gadījumā, tostarp komerciāli nolīgumi starp šādās darbībās iesaistītajām pusēm un attiecīgā gadījumā kompensācijas mehānismi dabasgāzes uzņēmumiem, pienācīgi ņemot vērā sensitīvo datu konfidencialitāti. Šādas darbības var ietvert pārrobežu nolīgumus starp dalībvalstīm un/vai dabasgāzes uzņēmumiem.

Lai novērstu nepienācīgu gāzes patēriņu ārkārtas stāvoklī, kā minēts l) apakšpunktā, vai, piemērojot 11. panta 3. punktā un 13. pantā iekļautos noteikumus, attiecīgās dalībvalsts kompetentā iestāde informē lietotājus, kas nav aizsargājamie lietotāji, ka tiem ir jāpārtrauc vai jāsamazina gāzes patēriņš, neradot tehniski nedrošas situācijas.

2. Ārkārtas rīcības plānu pēc 2019. gada 1. marta atjaunina ik pēc četriem gadiem vai biežāk, ja to prasa apstākļi vai pēc Komisijas pieprasījuma. Atjauninātais plāns atspoguļo atjaunināto riska izvērtējumu un saskaņā ar šā panta 3. punktu veikto testu rezultātus. Atjauninātajam plānam piemēro 8. panta 4. līdz 11. punktu.

3. Ārkārtas rīcības plānā iekļautos pasākumus, darbības un procedūras 2. punktā minēto regulāro atjauninājumu (ik pēc četriem gadiem) starplaikā testē vismaz vienu reizi. Ārkārtas rīcības plāna testēšanas vajadzībām kompetentā iestāde simulē smagu un vidēji smagu seku scenārijus un reakciju reāllaikā saskaņā ar minēto ārkārtas rīcības plānu. Kompetentā iestāde ar testu rezultātiem iepazīstina GKG.

4. Ārkārtas rīcības plāns nodrošina, ka ārkārtas stāvokļa gadījumā pārrobežu piekļuve infrastruktūrai saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 715/2009 tiek uzturēta, ciktāl tas tehniski un drošības ziņā iespējams, un ar to neievieš nekādus pasākumus, kas nepienācīgi ierobežo gāzes pārrobežu plūsmas.

11. pants

Krīzes izsludināšana

1. Ir šādi trīs krīzes līmeņi: a) agrīnas brīdināšanas līmenis (agrīna brīdināšana): ja ir pieejama konkrēta, nopietna un ticama informācija par to, ka var izveidoties situācija, kas, visticamāk, varētu izraisīt gāzes piegādes stāvokļa būtisku pasliktināšanos un, visticamāk, varētu novest pie trauksmes vai ārkārtas stāvokļa iestāšanās; agrīnas brīdināšanas līmeni var aktivizēt agrīnas brīdināšanas mehānisms; b) trauksmes līmenis (“trauksme”): ja rodas gāzes piegādes traucējumi vai ārkārtīgi liels pieprasījums pēc gāzes, kas būtiski pasliktina gāzes piegādes stāvokli, bet tirgus ar šiem traucējumiem vai pieprasījumu joprojām spēj tik galā un nav nepieciešams izmantot ārpustirgus pasākumus; c) ārkārtas stāvokļa līmenis (“ārkārtas stāvoklis”): ja pastāv ārkārtīgi liels gāzes pieprasījums vai būtiski gāzes piegādes traucējumi vai arī citādi būtiski pasliktinoties gāzes piegādes situācijai, un ja visi attiecīgie tirgus pasākumi jau ir īstenoti, bet gāzes piegāde nav pietiekama, lai apmierinātu pārējo pieprasījumu pēc gāzes, un tāpēc papildus jāievieš ārpustirgus pasākumi, lai jo īpaši nodrošinātu gāzes piegādes aizsargājamiem lietotājiem saskaņā ar 6. pantu.

2. Ja kompetentā iestāde izsludina kādu no 1. punktā minētajiem krīzes līmeņiem, tā nekavējoties informē Komisiju, kā arī to dalībvalstu kompetentās iestādes, ar kurām tā ir tieši savienota, un sniedz tām visu vajadzīgo informāciju, jo īpaši informāciju par to, kā tā iecerējusi rīkoties. Ārkārtas stāvokļa gadījumā, kad var rasties vajadzība lūgt palīdzību Savienībai vai dalībvalstīm, attiecīgās dalībvalsts kompetentā iestāde nekavējoties informē Komisijas Ārkārtas reaģēšanas koordinācijas centru ( ERCC ).

3. Ja dalībvalsts ir izsludinājusi ārkārtas stāvokli un norādījusi, ka ir vajadzīga pārrobežu rīcība, jebkādu paaugstināto piegādes standartu vai papildu pienākumus, kas saskaņā ar 6. panta 2. punktu uzlikti dabasgāzes uzņēmumiem citās tās pašas riska grupas dalībvalstīs, uz laiku samazina līdz 6. panta 1. punktā noteiktajam līmenim.

Šā punkta pirmajā apakšpunktā noteiktos pienākumus beidz piemērot nekavējoties pēc tam, kad kompetentā iestāde paziņo, ka ārkārtas stāvoklis beidzies vai Komisija saskaņā ar 8. punkta pirmo daļu secina, ka ārkārtas stāvokļa izsludināšana nav vai vairs nav pamatota.

4. Ja kompetentā iestāde izsludina ārkārtas stāvokli, tā ievēro savā ārkārtas rīcības plānā iepriekšnoteiktās darbības un nekavējoties informē Komisiju un riska grupas kompetentās iestādes, kā arī to dalībvalstu kompetentās iestādes, ar kurām minētās kompetentās iestādes dalībvalsts ir tieši savienota, jo īpaši par to, kā tā iecerējusi rīkoties. Pienācīgi pamatotos ārkārtas apstākļos kompetentā iestāde var rīkoties tā, kā ārkārtas rīcības plānā nav paredzēts. Kompetentā iestāde nekavējoties informē Komisiju un tās riska grupas kompetentās iestādes, kā norādīts I pielikumā, kā arī to dalībvalstu kompetentās iestādes, ar kurām minētās kompetentās iestādes dalībvalsts ir tieši savienota, par jebkādu šādu rīcību un sniedz šai atkāpei pamatojumu.

5. Pārvades sistēmas operators nodrošina, ka tad, ja kaimiņu dalībvalstī tiek izsludināts ārkārtas stāvoklis, jaudai starpsavienojuma punktos uz minēto dalībvalsti neatkarīgi no tā, vai tā ir konstanta vai pārtraucama un vai tā ir rezervēta pirms ārkārtas stāvokļa vai tā laikā, ir prioritāte pār konkurējošo jaudu izejas punktos uz glabātavām. Jaudas, kurai piešķirta prioritāte, sistēmas izmantotājs nekavējoties izmaksā taisnīgu kompensāciju konstantās jaudas sistēmas izmantotājam par finansiālajiem zaudējumiem, kas radušies prioritātes noteikšanas rezultātā, tostarp samērīgu atlīdzību par konstantās jaudas pārtraukšanas izmaksām. Kompensācijas noteikšanas un izmaksāšanas process neietekmē noteikuma par prioritāti īstenošanu.

6. Dalībvalstis un jo īpaši kompetentās iestādes nodrošina, ka: a) netiek ieviesti nekādi pasākumi, kas kādā brīdī nepamatoti ierobežo gāzes plūsmu iekšējā tirgū; b) netiek ieviesti nekādi pasākumi, kas, visticamāk, varētu nopietni apdraudēt gāzes piegādes situāciju citā dalībvalstī; un c) tiek uzturēta pārrobežu piekļuve infrastruktūrai saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 715/2009, ciktāl tas tehniski un drošības ziņā iespējams, saskaņā ar ārkārtas rīcības plānu.

7. Ārkārtas stāvoklī un pamatotu iemeslu dēļ pēc attiecīgā elektroenerģijas vai gāzes pārvades sistēmas operatora lūguma dalībvalsts var nolemt par prioritāti noteikt gāzes piegādi konkrētām kritiskām ar gāzi darbināmām elektrostacijām, nevis dažām aizsargājamu lietotāju kategorijām, ja gāzes piegādes pārtraukums šādām kritiskām ar gāzi darbināmām elektrostacijām: a) varētu nodarīt būtisku kaitējumu elektroenerģijas sistēmas darbībai; vai b) traucētu gāzes ražošanai un/vai transportēšanai.

Jebkuram šādam pasākumam dalībvalstis par pamatu ņem riska izvērtējumu.

Kritiskas ar gāzi darbināmas elektrostacija, kā minēts pirmajā daļā, skaidri nosaka līdz ar iespējamajiem gāzes apjomiem, uz kuriem attiektos šāds pasākums, un to iekļauj preventīvās rīcības plānu un ārkārtas rīcības plānu reģionālajās sadaļās. To noteikšanu veic ciešā sadarbībā ar attiecīgās dalībvalsts elektroenerģijas sistēmas un gāzes sistēmas pārvades sistēmu operatoriem.

8. Komisija, pēc iespējas drīzāk, bet jebkurā gadījumā piecās dienās pēc tam, kad ir saņemta 2. punktā minētā informācija no kompetentās iestādes, verificē, vai ārkārtas stāvokļa izsludināšana ir pamatota saskaņā ar 1. punkta c) apakšpunktu un vai veiktie pasākumi pēc iespējas precīzāk atbilst ārkārtas plānā minētajām darbībām un nerada nepamatotu slogu dabasgāzes uzņēmumiem, un ir saskaņā ar 6. punktu. Komisija pēc citas kompetentās iestādes vai dabasgāzes uzņēmumu pieprasījuma vai pēc savas ierosmes var prasīt, lai kompetentā iestāde pasākumus groza, ja tie ir pretrunā šā punkta pirmajā teikumā minētajiem nosacījumiem. Komisija var arī pieprasīt, lai kompetentā iestāde paziņo, ka ārkārtas stāvoklis ir beidzies, ja Komisija secina, ka šāds ārkārtas stāvokļa izsludinājums nav vai vairs nav pamatots saskaņā ar 1. punkta c) apakšpunktu.

Trijās dienās pēc tam, kad Komisija pieprasījumu paziņojusi, kompetentā iestāde pasākumus groza un par to paziņo Komisijai vai arī informē Komisiju par iemesliem, kuru dēļ tā pieprasījumam nepiekrīt. Šādā gadījumā Komisija trijās dienās pēc informācijas saņemšanas savu pieprasījumu var grozīt vai atcelt vai arī šī jautājuma apspriešanai sasaukt sanāksmi ar kompetento iestādi vai attiecīgā gadījumā – attiecīgajām kompetentajām iestādēm un, ja Komisija to uzskata par vajadzīgu, GKG. Pieprasot jebkādas izmaiņas darbībās, Komisija izklāsta detalizētu pamatojumu. Kompetentā iestāde pilnībā ņem vērā Komisijas nostāju. Ja kompetentās iestādes galīgais lēmums no Komisijas nostājas atšķiras, kompetentā iestāde sniedz šāda lēmuma pamatojumu.

9. Kad kompetentā iestāde paziņo, ka beidzies viens no 1. punktā minētajiem krīzes līmeņiem, tā informē Komisiju, kā arī to dalībvalstu kompetentās iestādes, ar kurām minētās kompetentās iestādes dalībvalsts ir tieši savienota.

12. pants

Reģionāla un Savienības mēroga ārkārtas pasākumi

1. Komisija var izsludināt reģionāla vai Savienības mēroga ārkārtas stāvokli pēc tādas kompetentās iestādes pieprasījuma, kas ir izsludinājusi ārkārtas stāvokli, un pēc 11. panta 8. punktā minētās verificēšanas.

Komisija attiecīgā gadījumā izsludina reģionāla vai Savienības mēroga ārkārtas stāvokli pēc vismaz divu kompetento iestāžu pieprasījuma, kas ir izsludinājušas ārkārtas stāvokli, un pēc 11. panta 8. punktā minētās verificēšanas, un ja šādu ārkārtas stāvokļu iemesli ir saistīti.

Visos gadījumos, kad Komisija izsludināt reģionāla vai Savienības mēroga ārkārtas stāvokli, tā ar situācijai vispiemērotākajiem saziņas līdzekļiem apkopo viedokļus un pienācīgi ņem vērā visu attiecīgo informāciju, ko sniegušas citas kompetentās iestādes. Kad Komisija pēc izvērtējuma uzskata, ka reģionāla vai Savienības mēroga ārkārtas stāvokļa iemesli vairs neattaisno ārkārtas stāvokļa izsludinājumu, tā paziņo par reģionāla vai Savienības mēroga ārkārtas stāvokļa izbeigšanu un sniedz pamatojumu, un informē Padomi par savu lēmumu.

2. Tiklīdz Komisija ir izsludinājusi reģionāla vai Savienības mēroga ārkārtas stāvokli, tā sasauc GKG sanāksmi.

3. Reģionāla vai Savienības mēroga ārkārtas stāvokļa gadījumā Komisija koordinē kompetento iestāžu darbību, pilnībā ņemot vērā attiecīgo informāciju, kas saņemta no GKG, un ar to rīkotās apspriešanās rezultātus. Komisija jo īpaši: a) nodrošina informācijas apmaiņu; b) nodrošina, ka dalībvalsts vai reģionālā līmeņa pasākumi ir saskanīgi un efektīvi, saistībā ar Savienības līmeni; c) koordinē darbības saistībā ar trešām valstīm.

4. Komisija var sasaukt krīzes pārvaldības grupas sanāksmi, kurā piedalās 10. panta 1. punkta g) apakšpunktā minētie krīzes pārvaldītāji no dalībvalstīm, kuras skar ārkārtas stāvoklis. Komisija, vienojoties ar krīzes pārvaldītājiem, var uzaicināt piedalīties arī citas atbilstīgas ieinteresētās personas. Komisija nodrošina, ka GKG tiek regulāri informēta par darbu, ko veic krīzes pārvaldības grupa.

5. Dalībvalstis un jo īpaši kompetentās iestādes nodrošina, ka: a) netiek ieviesti nekādi pasākumi, kas kādā brīdī nepamatoti ierobežotu gāzes plūsmu iekšējā tirgū, jo īpaši gāzes plūsmu uz skartajiem tirgiem; b) netiek ieviesti nekādi pasākumi, kas, visticamāk, varētu nopietni apdraudēt gāzes piegādes situāciju citā dalībvalstī; un c) tiek uzturēta pārrobežu piekļuve infrastruktūrai saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 715/2009, ciktāl tas tehniski un drošības ziņā iespējams, saskaņā ar ārkārtas rīcības plānu.

6. Ja pēc kompetentās iestādes vai dabasgāzes uzņēmuma pieprasījuma vai arī pati pēc savas ierosmes Komisija uzskata, ka reģionāla vai Savienības mēroga ārkārtas stāvokļa gadījumā kādas dalībvalsts vai kompetentās iestādes rīcība vai dabasgāzes uzņēmuma darbība ir pretrunā ar 5. punktu, Komisija pieprasa, lai dalībvalsts vai kompetentā iestāde mainītu savu rīcību vai veiktu pasākumus, lai nodrošinātu atbilstību 5. punktam, informējot to par attiecīgo pamatojumu. Pienācīgi ņem vērā to, ka gāzes sistēmai pastāvīgi jādarbojas droši.

Trijās dienās pēc tam, kad Komisija pieprasījumu paziņojusi, dalībvalsts vai kompetentā iestāde maina savu rīcību un paziņo par to Komisijai, vai informē Komisiju par iemesliem, kuru dēļ tā pieprasījumam nepiekrīt. Pēdējā gadījumā Komisija trijās dienās pēc informācijas saņemšanas var pieprasījumu grozīt vai atcelt vai arī sasaukt sanāksmi ar dalībvalstu vai kompetento iestādi, kā arī, ja Komisija to uzskata par vajadzīgu, ar GKG, lai apspriestu šo jautājumu. Pieprasot jebkādu rīcības maiņu, Komisija izklāsta detalizētu pamatojumu. Dalībvalsts vai kompetentā iestāde pilnībā ņem vērā Komisijas nostāju. Ja kompetentās iestādes vai dalībvalsts galīgais lēmums no Komisijas nostājas atšķiras, kompetentā iestāde vai dalībvalsts sniedz šāda lēmuma pamatojumu.

7. Komisija pēc apspriešanās ar GKG izveido uzraudzības darba grupas pastāvīgu rezerves sarakstu, kurā ir nozares eksperti un Komisijas pārstāvji. Uzraudzības darba grupu vajadzības gadījumā var nosūtīt ārpus Savienības, un tā uzrauga un ziņo par gāzes plūsmu uz Savienību, sadarbojoties ar trešām piegādes un tranzīta valstīm.

8. Kompetentā iestāde Komisijas ERCC sniedz informāciju par jebkādu nepieciešamo palīdzību. ERCC izvērtē vispārējo situāciju un sniedz atzinumu par palīdzību, kas būtu jāsniedz visvairāk skartajām dalībvalstīm un vajadzības gadījumā – trešām valstīm.

13. pants

Solidaritāte

1. Ja dalībvalsts ir pieprasījusi piemērot solidaritātes pasākumu, ievērojot šo pantu, dalībvalsts, kas ir tieši savienota ar pieprasītāju dalībvalsti, vai – ja dalībvalsts tā nosaka – tās kompetentā iestāde vai pārvades sistēmas operators, vai sadales sistēmas operators, ciktāl tas iespējams, neradot nedrošas situācijas, veic vajadzīgos pasākumus, lai nodrošinātu, ka gāzes piegāde tādiem lietotājiem tās teritorijā, kas nav solidaritātē aizsargājami lietotāji, tiek samazināta vai neturpinās tādā mērā un tik ilgi, cik nepieciešams, lai nodrošinātu gāzes piegādi solidaritātē aizsargājamam lietotājam pieprasītājā dalībvalstī Pieprasītāja dalībvalsts nodrošina, ka attiecīgais gāzes apjoms tiek faktiski piegādāts solidaritātē aizsargājamam lietotājam tās teritorijā.

Ārkārtas apstākļos un pēc attiecīgā elektroenerģijas vai gāzes pārvades sistēmas operatora pienācīgi motivēta lūguma tā kompetentajai iestādei gāzes piegādi var turpināt arī dažām kritiskām ar gāzi darbināmām elektrostacijām, kā definēts, ievērojot 11. panta 7. punktu, dalībvalstī, kura sniedz solidaritāti, ja gāzes piegādes pārtraukums šādām stacijām nodarītu būtisku kaitējumu elektroenerģijas sistēmas darbībai vai traucētu gāzes ražošanai un/vai transportēšanai.

2. Dalībvalsts sniedz arī solidaritātes pasākumu citai dalībvalstij, ar kuru tā ir savienota, caur trešo valsti, ja vien plūsmas caur minēto trešo valsti netiek ierobežotas. Par šādu pasākuma paplašināšanu savstarpēji vienojas attiecīgās dalībvalstis, kuras vajadzības gadījumā iesaista trešo valsti, caur kuru tās ir savienotas.

3. Solidaritātes pasākums ir galējs pasākums, un to piemēro vienīgi tad, ja pieprasītāja dalībvalsts: a) nav spējusi aizpildīt gāzes piegādes deficītu saviem solidaritātē aizsargājamiem lietotājiem, neraugoties uz 11. panta 3. punktā minētā pasākuma piemērošanu; b) ir izsmēlusi visus tirgus pasākumus un visus pasākumus, kas ir paredzēti tās ārkārtas rīcības plānā; c) ir paziņojusi skaidri paustu lūgumu Komisijai un visu to dalībvalstu kompetentajām iestādēm, ar kurām tā ir savienota vai nu tieši, vai, ievērojot 2. punktu, caur trešo valsti, tam pievienojot īstenoto šā punkta b) apakšpunktā minēto pasākumu aprakstu; d) apņemas dalībvalstij, kas sniegusi solidaritāti, nekavējoties izmaksāt taisnīgu kompensāciju saskaņā ar minēts 8. punktu.

4. Ja solidaritāti pieprasītājai dalībvalstij varētu sniegt vairāk nekā viena dalībvalsts, pieprasītāja dalībvalsts pēc apspriešanās ar visām dalībvalstīm, kurām lūgts sniegt solidaritāti, meklē visizdevīgāko piedāvājumu, pamatojoties uz izmaksām, piegādes ātrumu, uzticamību un gāzes piegāžu diversifikāciju. Attiecīgās dalībvalstis šādus piedāvājumus sniedz, balstoties uz brīvprātīgiem piedāvājuma puses pasākumiem, ciktāl un cik ilgi tas ir iespējams, pirms pāriešanas pie ārpustirgus pasākumiem.

5. Ja tirgus pasākumi tiek atzīti par nepietiekamiem dalībvalstij, kura sniedz solidaritāti, lai risinātu gāzes piegādes deficītu solidaritātē aizsargājamiem lietotājiem pieprasītājā dalībvalstī, dalībvalsts, kura sniedz solidaritāti, var ieviest ārpustirgus pasākumus, lai izpildītu 1. un 2. punktā noteiktos pienākumus.

6. Pieprasītājas dalībvalsts kompetentā iestāde nekavējoties informē Komisiju un dalībvalstu, kuras sniedz solidaritāti, kompetentās iestādes, kad ir nodrošināta gāzes piegāde solidaritātē aizsargājamiem lietotājiem tās teritorijā vai ja pienākumi saskaņā ar 1. un 2. punktu ir samazināti, balstoties uz pieprasītājas dalībvalsts vajadzībām, vai ja tie ir apturēti pēc dalībvalsts, kura saņem solidaritāti, lūguma.

7. Šā panta 1. un 2. punktā noteiktos pienākumus piemēro, ievērojot tehniski drošu un uzticamu gāzes sistēmas ekspluatāciju dalībvalstī, kura sniedz solidaritāti, un attiecīgās dalībvalsts infrastruktūras maksimālās starpsavienojuma eksporta jaudas ierobežojumu uz pieprasītāju dalībvalsti. Šādus apstākļus, jo īpaši tos, kādos tirgus līdz maksimumam nodrošinās starpsavienojuma jaudu, var atspoguļot tehniskajā, juridiskajā un finansiālajā kārtībā.

8. Solidaritāti saskaņā ar šo regulu sniedz uz kompensācijas pamata. Dalībvalsts, kura lūdz solidaritāti, nekavējoties izmaksā taisnīgu kompensāciju dalībvalstij, kura sniedz solidaritāti, vai nodrošina, ka tā minētajai dalībvalstij tiek nekavējoties izmaksāta. Šāda taisnīga kompensācija aptver vismaz: a) gāzi, kas piegādāta uz pieprasītājas dalībvalsts teritoriju; b) visas citas attiecīgas un saprātīgas izmaksas, kas radušās, sniedzot solidaritāti, tostarp attiecīgā gadījumā – šādu pasākumu izmaksas, kas var būt noteiktas iepriekš; c) jebkuras tādas kompensācijas atlīdzināšanu vienībām, kas ir iesaistītas šādas solidaritātes sniegšanā, kura izriet no tiesvedības, arbitrāžas vai līdzīgiem procesiem un izlīgumiem, un izmaksas, kas saistītas ar šādiem procesiem, kuros iesaistīta dalībvalsts, kas sniedz solidaritāti.

Taisnīga kompensācija, ievērojot pirmo daļu, ietver, inter alia, visas saprātīgas izmaksas, kas dalībvalstij, kura sniedz solidaritāti, rodas no pienākuma izmaksāt kompensāciju, kas izriet no pamattiesībām, kuras garantētas Savienības tiesību aktos, un no piemērojamām starptautiskām saistībām, īstenojot šo pantu, un citas saprātīgas izmaksas, kas radušās no kompensācijas izmaksāšanas, ievērojot valsts noteikumus par kompensāciju.

Līdz 2018. gada 1. decembrim dalībvalstis pieņem vajadzīgos pasākumus, jo īpaši tehnisko, juridisko un finansiālo kārtību, ievērojot 10. punktu, lai īstenotu šā punkta pirmo un otro daļu. Šādos pasākumos var paredzēt praktisko kārtību, kādā nekavējoties notiek izmaksāšana.

9. Dalībvalstis nodrošina, ka šā panta noteikumus īsteno, ievērojot Līgumus, Eiropas Savienības Pamattiesību hartu, kā arī piemērojamās starptautiskās saistības. Tās minētajā nolūkā veic vajadzīgos pasākumus.

10. Līdz 2018. gada 1. decembrim dalībvalstis pieņem vajadzīgos pasākumus, tostarp tos, par kuriem panākta vienošanās tehniskajā, juridiskajā un finansiālajā kārtībā, lai nodrošinātu, ka gāze tiek piegādāta solidaritātē aizsargājamiem lietotājiem pieprasītājā dalībvalstī saskaņā ar 1. un 2.. punktu. Par tehnisko, juridisko un finansiālo kārtību vienojas dalībvalstis, kuras ir savienotas tieši vai, saskaņā ar 2. punktu, caur trešo valsti, un minēto kārtību apraksta to attiecīgajos ārkārtas rīcības plānos. Šāda kārtība var attiekties, cita starpā, uz šādiem elementiem: a) tīklu ekspluatācijas drošība; b) gāzes cenas, kas jāpiemēro, un/vai to noteikšanas metodoloģija, ņemot vērā ietekmi uz tirgus darbību; c) starpsavienojumu izmantošana, ietverot divvirzienu jaudu un pazemes gāzes krātuves; d) gāzes apjomi vai to noteikšanas metodoloģija; e) izmaksu kategorijas, uz kurām būs jāattiecas nekavējošai taisnīgas kompensācijas izmaksai; tas var ietvert kaitējumu nozarei, kas ir pakļauta ierobežojumiem; f) norādīta metode, kā varētu aprēķināt taisnīgu kompensāciju.

Finansiālā kārtība, par ko dalībvalstis vienojušās, pirms tiek lūgta solidaritāte, ietver noteikumus, kas ļauj aprēķināt taisnīgu kompensāciju vismaz par visām attiecīgām un saprātīgām izmaksām, kuras radušās, sniedzot solidaritāti, un apņemšanos, ka šādu kompensāciju izmaksās.

Ikviens kompensācijas mehānisms rada stimulus piedalīties tirgus risinājumos, piemēram, izsolēs un pieprasījumreakcijas mehānismos. Tas nerada nepareizus stimulus, tostarp finanšu ziņā, tirgus dalībniekiem, lai tie atliktu rīcību līdz laikam, kad tiek piemēroti ārpustirgus pasākumi. Visus kompensācijas mehānismus vai vismaz to kopsavilkumu iekļauj ārkārtas rīcības plānos.

11. Kamēr dalībvalsts ar savu ražošanas apjomu spēj nodrošināt gāzes patēriņu saviem solidaritātē aizsargājamiem lietotājiem, tā šādā mērā ir atbrīvota no pienākuma vienoties par tehnisko, juridisko un finansiālo kārtību ar dalībvalstīm, ar kurām tā ir tieši savienota vai, saskaņā ar 2. punktu, caur trešo valsti, solidaritātes saņemšanas nolūkos. Šāds atbrīvojums neskar attiecīgās dalībvalsts pienākumu sniegt solidaritāti citām dalībvalstīm, ievērojot šo pantu.

12. Komisija līdz 2017. gada 1. decembrim un pēc apspriešanās ar GKG paredz juridiski nesaistošas norādes par tehniskās, juridiskās un finansiālās kārtības galvenajiem elementiem, jo īpaši par to, kā praksē piemērot 8. un 10. punktā aprakstītos elementus.

13. Ja dalībvalstis līdz 2018. gada 1. oktobrim nevienojas par vajadzīgo tehnisko, juridisko un finansiālo kārtību, Komisija var pēc apspriešanās ar attiecīgajām kompetentajām iestādēm ierosināt šādu pasākumu satvaru, kurā nosaka principus, kas vajadzīgi to darbībai un kas balstās uz 12. punktā paredzētajām Komisijas norādēm. Dalībvalstis savu kārtību beidz izstrādāt līdz 2018. gada 1. decembrim, maksimāli ņemot vērā Komisijas priekšlikumu.

14. Šā panta piemērojamība netiek skarta, ja dalībvalstis nevienojas par tehnisko, juridisko un finansiālo kārtību vai nebeidz tās izstrādi. Šādā situācijā attiecīgās dalībvalstis vienojas par nepieciešamajiem ad hoc pasākumiem, un dalībvalsts, kas lūdz solidaritāti, pauž apņemšanos saskaņā ar 3. punkta d) apakšpunktu.

15. Šā panta 1. un 2. punktā noteiktos pienākumus beidz piemērot nekavējoties pēc tam, kad tiek paziņots, ka ārkārtas stāvoklis ir beidzies, vai Komisija saskaņā ar 11. panta 8. punkta pirmo daļu secina, ka ārkārtas stāvokļa izsludināšana nav vai vairs nav pamatota.

16. Ja Savienībai attiecībā uz pasākumiem, kuri dalībvalstīm jāveic, ievērojot šo pantu, rodas no jebkādām saistībām izrietošas izmaksas, kas neattiecas uz prettiesiskām darbībām vai prettiesisku rīcību, ievērojot LESD 340. panta otro daļu, minētās izmaksas tai atlīdzina dalībvalsts, kura saņem solidaritāti.

14. pants

Informācijas apmaiņa

1. Ja dalībvalsts ir izsludinājusi kādu no krīzes līmeņiem, kas minēti 11. panta 1. punktā, attiecīgie dabasgāzes uzņēmumi katru dienu attiecīgās dalībvalsts kompetentajai iestādei dara pieejamu jo īpaši šādu informāciju: a) prognozes par diennakts gāzes pieprasījumu un gāzes piegādi nākamajās trijās dienās, miljonos kubikmetru dienā (mlj.m3 dienā); b) gāzes plūsma diennaktī visos pārrobežu ieejas un izejas punktos, kā arī visos punktos, kas savieno ražošanas kompleksu, glabātavu vai LNG termināli ar tīklu, miljonos kubikmetru dienā (mlj.m3 dienā); c) laikposms (izteikts dienās), kurā paredzams, ka būs iespējams nodrošināt gāzes piegādi aizsargājamiem lietotājiem.

2. Reģionāla vai Savienības mēroga ārkārtas stāvokļa gadījumā Komisija var pieprasīt, lai 1. punktā minētā kompetentā iestāde nekavējoties sniedz vismaz: a) informāciju, kas norādīta 1. punktā; b) informāciju par kompetentās iestādes plānotajiem vai jau īstenotajiem ārkārtas stāvokļa pārvarēšanas pasākumiem, un informāciju par to efektivitāti; c) informāciju par prasībām pēc papildu pasākumiem, kas jāveic citām kompetentajām iestādēm; d) informāciju par pasākumiem, kas īstenoti pēc citu kompetento iestāžu pieprasījuma.

3. Pēc ārkārtas stāvokļa pārvarēšanas 1. punktā minētā kompetentā iestāde pēc iespējas drīz un ne vēlāk kā sešas nedēļas pēc ārkārtas stāvokļa atcelšanas iesniedz Komisijai detalizētu izvērtējumu par ārkārtas stāvokli un īstenoto pasākumu efektivitāti, tostarp izvērtējumu par ārkārtas stāvokļa ekonomisko ietekmi, ietekmi uz elektroenerģijas nozari un par palīdzību, kas sniegta vai saņemta no Savienības un tās dalībvalstīm. Šādu izvērtējumu dara pieejamu GKG un to atspoguļo preventīvās rīcības plānu un ārkārtas rīcības plānu atjauninājumos.

Komisija analizē kompetento iestāžu sniegtos izvērtējumus un par apkopotiem analīzes rezultātiem informē dalībvalstis, Eiropas Parlamentu un GKG.

4. Pienācīgi pamatotos apstākļos neatkarīgi no tā, vai ir izsludināts ārkārtas stāvoklis, visvairāk skartās dalībvalsts kompetentā iestāde var dabasgāzes uzņēmumiem prasīt sniegt 1. punktā minēto informāciju vai papildu informāciju, kas nepieciešama, lai izvērtētu gāzes piegādes vispārējo situāciju minētajā dalībvalstī vai citās dalībvalstīs, tostarp līgumisko informāciju, izņemot informāciju par cenu. Komisija var no kompetentajām iestādēm pieprasīt saskaņā ar šo punktu dabasgāzes uzņēmumu sniegto informāciju ar noteikumu, ka tā pati informācija jau nav nosūtīta Komisijai.

5. Ja Komisija uzskata, ka gāzes piegāde visā Savienībā vai Savienības daļā ir pakļauta riskam vai, visticamāk, varētu tikt pakļauta riskam, kā rezultātā var tikt izsludināts kāds no 11. panta 1. punktā minētajiem krīzes līmeņiem, tā var attiecīgajām kompetentajām iestādēm pieprasīt savākt un Komisijai iesniegt informāciju, kas nepieciešama, lai izvērtētu gāzes piegādes situāciju. Komisija ar savu izvērtējumu iepazīstina GKG.

6. Lai kompetentās iestādes un Komisija varētu izvērtēt gāzes piegādes drošības situāciju valsts, reģionālā un Savienības mērogā, katrs dabasgāzes uzņēmums paziņo: a) attiecīgajai kompetentajai iestādei šādu informāciju par gāzes piegādes līgumiem, kuriem piemīt pārrobežu dimensija un kuru termiņš pārsniedz vienu gadu, un kurus tas noslēdzis, lai iepirktu gāzi: i) līguma termiņš; ii) līgumā norādītie gada apjomi; iii) līgumā norādītais maksimālais apjoms dienā trauksmes vai ārkārtas stāvokļa gadījumā; iv) līgumā norādītie piegādes punkti; v) minimālais gāzes apjoms dienā un mēnesī; vi) nosacījumi, pie kādiem aptur gāzes piegādes; vii) norāde par to, vai līgums atsevišķi vai kumulatīvi ar tā līgumiem, kas noslēgti ar to pašu piegādātāju vai ar to saistītu uzņēmumu, ir ekvivalents 6. punkta b) apakšpunktā minētajam 28 % slieksnim visvairāk skartajā dalībvalstī vai to pārsniedz; b) visvairāk skartās dalībvalsts kompetentajai iestādei par gāzes piegādes līgumiem – uzreiz pēc to noslēgšanas vai grozīšanas –, kuru ilgums pārsniedz vienu gadu un kuri noslēgti vai grozīti 2017. gada 1. novembrī vai pēc tam, un kuri atsevišķi vai kumulatīvi ar tā līgumiem, kas noslēgti ar to pašu piegādātāju vai ar to saistītu uzņēmumu, ir ekvivalenti 28 % vai vairāk no gada gāzes patēriņa minētajā dalībvalstī, ko aprēķina, pamatojoties uz visjaunākajiem pieejamiem datiem. Turklāt līdz 2018. gada 2. novembrim dabasgāzes uzņēmumi paziņo kompetentajai iestādei par visiem esošiem līgumiem, kuri izpilda tos pašus nosacījumus. Ziņošanas pienākums neaptver informāciju par cenu un neattiecas uz grozījumiem, kas skar tikai gāzes cenu. Ziņošanas pienākums attiecas arī uz visiem komerclīgumiem, kas ir būtiski gāzes piegādes līgumu izpildei, izņemot informāciju par cenu.

Kompetentā iestāde pirmās daļas a) punktā norādītās ziņas anonimizētā veidā paziņo Komisijai. Jaunu līgumu noslēgšanas gadījumā vai ja tiek veiktas izmaiņas esošajos līgumos, visu datu kopumu paziņo līdz attiecīgā gada septembra beigām. Ja kompetentajai iestādei ir šaubas par to, vai konkrēts līgums, kas tai paziņots saskaņā ar pirmās daļas b) punktu, pakļauj riskam gāzes piegādes drošību dalībvalstī vai reģionā, tā par šādu līgumu paziņo Komisijai.

7. Apstākļos, ko pienācīgi pamato nepieciešamība garantēt to svarīgāko gāzes piegādes līgumu pārredzamību, kuri ir nozīmīgi gāzes piegādes drošībai, un ja visvairāk skartās dalībvalsts kompetentā iestāde vai Komisija uzskata, ka gāzes piegādes līgums var apdraudēt gāzes piegādes drošību dalībvalstī, reģionā vai Savienībā, dalībvalsts kompetentā iestāde vai Komisija var pieprasīt, lai dabasgāzes uzņēmums iesniedz līgumu, izņemot informāciju par cenu, lai varētu izvērtēt tā ietekmi uz gāzes piegādes drošību. Pieprasījums ir motivēts un var aptvert arī sīkāku informāciju par jebkuriem citiem komerclīgumiem, kas ir būtiski gāzes piegādes līguma izpildei, izņemot informāciju par cenu. Pamatojumā ietver attiecīgā administratīvā sloga samērīgumu.

8. Kompetentās iestādes, kuras saņem informāciju, pamatojoties uz šā panta 6. punkta b) apakšpunktu vai 7. punktu, trīs mēnešos izvērtē saņemto informāciju gāzes piegādes drošības nolūkos un izvērtējuma rezultātus iesniedz Komisijai.

9. Informāciju, kas saņemta saskaņā ar šo pantu, kompetentā iestāde ņem vērā riska izvērtējuma, preventīvās rīcības plāna un ārkārtas rīcības plāna vai to attiecīgo atjauninājumu sagatavošanā. Komisija, pamatojoties uz informāciju, kas saņemta saskaņā ar šo pantu, var pieņemt atzinumu, kurā ierosina kompetentajai iestādei grozīt riska izvērtējumus vai plānus. Attiecīgā kompetentā iestāde saskaņā ar 8. panta 9. punktā noteikto procedūru pārskata riska izvērtējumu un plānus, uz ko attiecas pieprasījums.

10. Līdz 2019. gada 2. maijam dalībvalstis nosaka noteikumus par sankcijām, kas piemērojamas par dabasgāzes uzņēmumu izdarītajiem šā panta 6. vai 7. punkta pārkāpumiem, un veic visus vajadzīgos pasākumus, lai nodrošinātu to īstenošanu. Paredzētās sankcijas ir iedarbīgas, samērīgas un atturošas.

11. Piemērojot šo pantu, “visvairāk skartā dalībvalsts” ir dalībvalsts, kurā attiecīgā līguma līgumslēdzējas pusei ir lielākie gāzes pārdošanas apjomi vai vairākums lietotāju.

12. Visi līgumi vai līgumiskā informācija, kas saņemta, pamatojoties uz šā panta 6. un 7. punktu, kā arī attiecīgie izvērtējumi, ko veic kompetentās iestādes vai Komisija, paliek konfidenciāli. Kompetentās iestādes un Komisija nodrošina pilnīgu konfidencialitāti.

15. pants

Dienesta noslēpums

1. Jebkura komerciāli sensitīva informācija, kuru saņem, ar kuru apmainās vai kuru pārsūta, ievērojot 14. panta 4., 5., 6., 7. un 8. punktu un 18. pantu, izņemot 14. panta 3. un 5. punktā minēto izvērtējumu rezultātus, ir konfidenciāla, un uz to attiecas šajā pantā noteiktie dienesta noslēpuma nosacījumi.

2. Dienesta noslēpuma ievērošanas pienākums attiecas uz šādām personām, kas saņem konfidenciālu informāciju saskaņā ar šo regulu: a) personām, kas strādā vai ir strādājušas Komisijā; b) revidentiem un ekspertiem, kas strādā Komisijas uzdevumā; c) personām, kas strādā vai ir strādājušas kompetentajās iestādēs un valsts regulatīvajās iestādēs vai citās attiecīgajās iestādēs; d) revidentiem un ekspertiem, kas strādā kompetento iestāžu un valsts regulatīvo iestāžu vai citu attiecīgo iestāžu uzdevumā.

3. Neskarot gadījumus, uz kuriem attiecas krimināltiesības, citi šīs regulas noteikumi vai citi attiecīgi Savienības tiesību akti, konfidenciālu informāciju, ko saņēmušas 2. punktā minētās personas, pildot savus pienākumus, nedrīkst izpaust nevienai citai personai vai iestādei, izņemot kopsavilkuma vai apkopojuma veidā tā, ka nav iespējams atpazīt atsevišķu tirgus dalībnieku vai tirgus vietu.

4. Neskarot gadījumus, uz kuriem attiecas krimināltiesības, Komisija, kompetentās iestādes un valsts regulatīvās iestādes, struktūras vai personas, kas saņem konfidenciālu informāciju, ievērojot šo regulu, var konfidenciālo informāciju izmantot tikai savu pienākumu un funkciju pildīšanai. Citas iestādes, struktūras vai personas var izmantot minēto informāciju mērķim, kādam šī informācija tām sniegta, vai saistībā ar administratīvo procesu vai tiesvedību, kas ir īpaši saistīta ar to funkciju veikšanu.

16. pants

Sadarbība ar Enerģētikas kopienas līguma līgumslēdzējām pusēm

1. Ja dalībvalstis un Enerģētikas kopienas līguma līgumslēdzējas puses sadarbojas riska izvērtējumu un preventīvās rīcības plānu un ārkārtas rīcības plānu izveides procesā, šāda sadarbība var jo īpaši ietvert risku mijiedarbības un korelācijas identificēšanu un apspriedes nolūkā nodrošināt preventīvās rīcības plānu un ārkārtas rīcības plānu pārrobežu saskanību.

2. Attiecībā uz 1. punktā minēto Enerģētikas kopienas līguma līgumslēdzējas puses var pēc Komisijas uzaicinājuma piedalīties GKG visos savstarpēji svarīgos jautājumos.

17. pants

Komisijas veiktā uzraudzība

Komisija pastāvīgi uzrauga gāzes piegādes drošības pasākumus un regulāri ziņo GKG.

Komisija, pamatojoties uz 8. panta 7. punktā minētajiem izvērtējumiem, līdz 2023. gada 1. septembrim izdara secinājumus par iespējamiem līdzekļiem, kā palielināt gāzes piegādes drošību Savienības līmenī, un iesniedz ziņojumu Eiropas Parlamentam un Padomei par šīs regulas piemērošanu, tostarp vajadzības gadījumā iesniedz leģislatīvo aktu priekšlikumus šīs regulas grozīšanai.

18. pants

Paziņojumi

Riska izvērtējumu, preventīvās rīcības plānus, ārkārtas rīcības plānus un visus citus dokumentus Komisijai paziņo elektroniski CIRCABC platformā.

Visa sarakste saistībā ar paziņošanu notiek elektroniski.

19. pants

Deleģēšanas īstenošana

1. Pilnvaras pieņemt deleģētos aktus Komisijai piešķir, ievērojot šajā pantā izklāstītos nosacījumus.

2. Pilnvaras pieņemt 3. panta 8. punktā, 7. panta 5. punktā un 8. panta 5. punktā minētos deleģētos aktus Komisijai piešķir uz piecu gadu laikposmu no 2017. gada 1. novembra. Komisija sagatavo ziņojumu par pilnvaru deleģēšanu vēlākais deviņus mēnešus pirms piecu gadu laikposma beigām. Pilnvaru deleģēšana tiek automātiski pagarināta uz tāda paša ilguma laikposmiem, ja vien Eiropas Parlaments vai Padome neiebilst pret šādu pagarinājumu vēlākais trīs mēnešus pirms katra laikposma beigām.

3. Eiropas Parlaments vai Padome jebkurā laikā var atsaukt 3. panta 8. punktā, 7. panta 5. punktā un 8. panta 5. punktā minēto pilnvaru deleģēšanu. Ar lēmumu par atsaukšanu izbeidz tajā norādīto pilnvaru deleģēšanu. Lēmums stājas spēkā nākamajā dienā pēc tā publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī vai vēlākā dienā, kas tajā norādīta. Tas neskar jau spēkā esošos deleģētos aktus.

4. Pirms deleģētā akta pieņemšanas Komisija apspriežas ar ekspertiem, kurus katra dalībvalsts iecēlusi saskaņā ar principiem, kas noteikti 2016. gada 13. aprīļa Iestāžu nolīgumā par labāku likumdošanas procesu.

5. Tiklīdz Komisija pieņem deleģētu aktu, tā par to paziņo vienlaikus Eiropas Parlamentam un Padomei.

6. Saskaņā ar 3. panta 8. punktu, 7. panta 5. punktu un 8. panta 5. punktu pieņemts deleģētais akts stājas spēkā tikai tad, ja divos mēnešos no dienas, kad minētais akts paziņots Eiropas Parlamentam un Padomei, ne Eiropas Parlaments, ne Padome nav izteikuši iebildumus, vai ja pirms minētā laikposma beigām gan Eiropas Parlaments, gan Padome ir informējuši Komisiju par savu nodomu neizteikt iebildumus. Pēc Eiropas Parlamenta vai Padomes iniciatīvas šo laikposmu pagarina par diviem mēnešiem.

20. pants

Atkāpe

1. Šo regulu nepiemēro Maltai un Kiprai, kamēr uz attiecīgās valsts teritoriju nenotiek gāzes piegāde. Malta un Kipra tālāk minētajos punktos noteiktos pienākumus izpilda un savu izvēli izdara, ievērojot šādus noteikumus un šādā laikā, kas aprēķināts no dienas, kad gāze tiek pirmo reizi piegādāta attiecīgās valsts teritorijā: a) 2. panta 5. punkts, 3. panta 2. punkts, 7. panta 5. punkts un 14. panta 6. punkta a) apakšpunkts: 12 mēneši; b) 6. panta 1. punkts: 18 mēneši; c) 8. panta 7. punkts: 24 mēneši; d) 5. panta 4. punkts: 36 mēneši; e) 5. panta 1. punkts: 48 mēneši.

Lai izpildītu 5. panta 1. punktā iekļauto pienākumu, Malta un Kipra var piemērot 5. panta 2. punktā iekļautos noteikumus, tostarp izmantojot pieprasījuma puses ārpustirgus pasākumus.

2. Regulas 7. un 8. pantā paredzētos ar riska grupu darbu saistītos pienākumus, kas attiecas uz Dienvidu gāzes koridora un Vidusjūras austrumdaļas riska grupām, sāk piemērot no dienas, kad galvenā infrastruktūra/cauruļvads sāk darbību testa režīmā.

3. Kamēr Zviedrija piekļūst gāzei, izmantojot starpsavienojumus vienīgi no Dānijas kā tās vienīgā gāzes avota un vienīgās iespējamās solidaritātes sniedzējas, Dānija un Zviedrija ir atbrīvotas no 13. panta 10. punktā iekļautā pienākuma vienoties par tehnisko, juridisko un finansiālo kārtību, kas paredzēta, lai Zviedrija sniegtu solidaritāti Dānijai. Tas neskar Dānijas pienākumu sniegt solidaritāti un minētajā nolūkā vienoties par vajadzīgo tehnisko, juridisko un finansiālo kārtību, ievērojot 13. pantu.

21. pants

Atcelšana

Regula (ES) Nr. 994/2010 tiek atcelta.

Atsauces uz atcelto regulu uzskata par atsaucēm uz šo regulu, un tās lasa saskaņā ar IX pielikumā norādīto atbilstības tabulu.

22. pants

Stāšanās spēkā

Šī regula stājas spēkā ceturtajā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.

To piemēro no 2017. gada 1. novembra.

Tomēr 13. panta 1. līdz 6. punktu, 13. panta 8. punkta pirmo un otro daļu, un 13. panta 14. un 15. punktu piemēro no 2018. gada 1. decembra.

Šī regula uzliek saistības kopumā un ir tieši piemērojama visās dalībvalstīs.

▼M1









I PIELIKUMS

Reģionālā sadarbība

Dalībvalstu riska grupas, kas kalpo par pamatu sadarbībai risku sakarā, kā minēts 3. panta 7. punktā, ir šādas:

1. Austrumu gāzes piegādes riska grupas: a) Ukraina – Bulgārija, Čehija, Dānija, Vācija, Grieķija, Horvātija, Itālija, Luksemburga, Ungārija, Austrija, Polija, Rumānija, Slovēnija, Slovākija, Zviedrija; b) Baltkrievija – Beļģija, Čehija, Dānija, Vācija, Igaunija, Latvija, Lietuva, Luksemburga, Nīderlande, Polija, Slovākija, Somija, Zviedrija; c) Baltijas jūra – Beļģija, Čehija, Dānija, Vācija, Francija, Luksemburga, Nīderlande, Austrija, Slovākija, Zviedrija; d) Ziemeļaustrumi – Čehija, Dānija, Vācija, Igaunija, Latvija, Lietuva, Polija, Slovākija, Somija, Zviedrija; e) Balkāni – Bulgārija, Grieķija, Ungārija, Rumānija.

2. Ziemeļjūras gāzes piegādes riska grupas: a) Norvēģija – Beļģija, Dānija, Vācija, Īrija, Spānija, Francija, Itālija, Luksemburga, Nīderlande, Polija, Portugāle, Zviedrija; b) Zemas siltumspējas gāze – Beļģija, Vācija, Francija, Nīderlande; c) Dānija – Dānija, Vācija, Luksemburga, Nīderlande, Polija, Zviedrija; d) Apvienotā Karaliste – Beļģija, Vācija, Īrija, Luksemburga, Nīderlande.

3. Ziemeļāfrikas gāzes piegādes riska grupas: a) Alžīrija – Grieķija, Spānija, Francija, Horvātija, Itālija, Malta, Austrija, Portugāle, Slovēnija; b) Lībija – Horvātija, Itālija, Malta, Austrija, Slovēnija.

4. Dienvidaustrumu gāzes piegādes riska grupas: a) Dienvidu gāzes koridors – Kaspijas jūra – Bulgārija, Grieķija, Horvātija, Itālija, Ungārija, Malta, Austrija, Rumānija, Slovēnija, Slovākija; b) Vidusjūras austrumdaļa – Grieķija, Itālija, Kipra, Malta.

▼B









II PIELIKUMS

N – 1 formulas aprēķināšana

1. N – 1 formulas definīcija

N – 1 formula raksturo gāzes infrastruktūras tehnisko spēju apmierināt kopējo pieprasījumu pēc gāzes aprēķina teritorijā, ja rodas traucējumi vienīgajā lielākajā gāzes infrastruktūrā dienā, kad ir ārkārtīgi liels pieprasījums pēc gāzes, kas statistiski varbūtīgi iespējams reizi 20 gados.

Gāzes infrastruktūra ir gāzes pārvades tīkls, to skaitā starpsavienojumi, kā arī ražošanas kompleksi, LNG kompleksi un glabātavas, kam ir savienojums ar aprēķina teritoriju.

Vienīgās lielākās gāzes infrastruktūras darbības traucējumu gadījumā visas pārējās pieejamās gāzes infrastruktūras tehniskā jauda ir vismaz līdzvērtīga kopējam diennakts pieprasījumam pēc gāzes aprēķina teritorijā dienā, kad ir ārkārtīgi liels pieprasījums, kas statistiski iespējams reizi 20 gados.

N – 1 formulas rezultāts, kā aprēķināts turpmāk, ir vismaz vienāds ar 100 %.

2. N – 1 formulas aprēķināšanas metode

, N – 1 ≥ 100 %

Aprēķinā izmantotie parametri ir skaidri jāapraksta un jāpamato.

Lai varētu aprēķināt EPm, ir vajadzīgs sīks ieejas punktu saraksts, kur norādīta arī katra punkta jauda.

3. N – 1 formulas parametru definīcijas

“Aprēķina teritorija” ir kompetentās iestādes noteikts ģeogrāfisks apgabals, kuram aprēķina N – 1 formulu.

Pieprasījuma puses definīcija

“Dmax” – kopējais diennakts gāzes pieprasījums (mlj.m3 dienā) aprēķinātajā platībā dienā, kad ir ārkārtīgi liels gāzes pieprasījums, kas statistiski iespējams reizi 20 gados.

Piedāvājuma puses definīcijas

“EP m ”: ieejas punktu tehniskā jauda (mlj. m 3 dienā), neietverot ražošanas jaudu, LNG kompleksu jaudu un glabāšanas jaudu (attiecīgi P m , LNG m un S m ), ir visu to robežas ieejas punktu summārā tehniskā jauda, no kuriem var piegādāt gāzi aprēķina teritorijai.

“P m ”: maksimālā tehniskā ražošanas jauda (mlj. m 3 dienā) ir visu gāzes ražošanas iekārtu summārā maksimālā tehniskā dienas ražošanas jauda, ko iespējams piegādāt līdz aprēķina teritorijas ieejas punktiem.

“S m ”: maksimālā tehniskā glabātavas resursu padodamība (mlj. m 3 dienā) ir visu glabātavu summārā maksimālā tehniskā dienas izsūknēšanas jauda, ko iespējams piegādāt līdz aprēķina teritorijas ieejas punktiem, ņemot vērā to attiecīgos fizikālos raksturlielumus.

“ LNG m ”: maksimālā tehniskā LNG kompleksa jauda (mlj. m 3 / ienā) ir visu aprēķina teritorijā esošo LNG kompleksu summārā maksimālā tehniskā dienas izsūtīšanas jauda, ņemot vērā tādus izšķirošus elementus kā izkraušana, palīgdienesti, pagaidu uzglabāšana un LNG regazifikācija, kā arī sistēmas tehnisko izsūtīšanas jaudu.

“I m ” ir tādas vienīgās lielākās gāzes infrastruktūras tehniskā jauda (mlj. m 3 dienā), kam ir vislielākā aprēķina teritorijas apgādātspēja. Ja vairākas gāzes infrastruktūras ir savienotas un nav darbināmas atsevišķi no iepriekšējā posma vai turpmākā posma gāzes infrastruktūras, tās uzskata par vienu vienīgu gāzes infrastruktūru.

4. N – 1 formulas aprēķināšana, izmantojot pieprasījuma puses pasākumus

, N – 1 ≥ 100 %

Pieprasījuma puses definīcija

“Deff” ir daļa (mlj. m3 dienā) no Dmax, kuru gāzes piegādes traucējumu gadījumā pietiekami un savlaicīgi var nodrošināt ar pieprasījuma puses tirgus pasākumiem saskaņā ar 9. panta 1. punkta c) apakšpunktu un 5. panta 2. punktu.

5. N – 1 formulas aprēķināšana reģionālā līmenī

Aprēķināto platību, kas minēta 3. punktā, attiecīgos gadījumos paplašina līdz atbilstīgam reģionālam līmenim, kā to nosaka attiecīgo dalībvalstu kompetentās iestādes. Aprēķinu var attiecināt arī uz riska grupas reģionālo līmeni, ja par to vienojas riska grupas kompetentās iestādes. Lai aprēķinātu N – 1 formulu reģionālā līmenī, izmanto no vispārējo interešu viedokļa vienīgo lielāko gāzes infrastruktūru. No reģiona vispārējo interešu viedokļa vienīgā lielākā gāzes infrastruktūra ir reģiona lielākā gāzes infrastruktūra, kas tieši vai netieši nodrošina gāzes piegādi dalībvalstīm minētajā reģionā, un tā ir definēta riska izvērtējumā.

N – 1 formulas reģionālā līmeņa aprēķins var aizstāt N – 1 formulas valsts mēroga aprēķinu tikai tādā gadījumā, ja saskaņā ar kopīgo riska izvērtējumu no vispārējo interešu viedokļa vienīgā lielākā gāzes infrastruktūra visu attiecīgo dalībvalstu gāzes piegādē ieņem ļoti nozīmīgu vietu.

Riska grupas līmenī 7. panta 4. punktā minētajiem aprēķiniem izmanto no I pielikumā uzskaitīto riska grupu vispārējo interešu viedokļa vienīgo lielāko gāzes infrastruktūru.









III PIELIKUMS

Pastāvīgā divvirzienu jauda

1. Šajā pielikumā noteikto pienākumu izpildes nolūkā valsts regulatīvā iestāde var darboties kā kompetentā iestāde, ja dalībvalsts tā nolemj.

2. Lai nodrošinātu vai uzlabotu divvirzienu jaudu starpsavienojumā vai lai saņemtu vai pagarinātu atbrīvojumu no minētā pienākuma, pārvades sistēmu operatori abpus starpsavienojumam pēc apspriešanās ar visiem potenciāli attiecīgajiem pārvades sistēmu operatoriem savām kompetentajām iestādēm (“attiecīgās kompetentās iestādes”) un regulatīvajām iestādēm (“attiecīgās regulatīvās iestādes”) iesniedz:

a) priekšlikumu nodrošināt pastāvīgu fizisko jaudu gāzes pārvadīšanai abos virzienos pastāvīgai divvirzienu jaudai attiecībā uz reverso plūsmu (“fiziskā reversās plūsmas jauda”); vai

b) lūgumu atbrīvot no pienākuma nodrošināt divvirzienu jaudu.

Pārvades sistēmu operatori cenšas iesniegt kopīgu priekšlikumu vai atbrīvojuma lūgumu. Priekšlikuma par divvirzienu jaudas nodrošināšanu gadījumā pārvades sistēmu operatori var iesniegt pamatotu priekšlikumu par pārrobežu izmaksu sadali. Priekšlikumu vai lūgumu attiecībā uz visiem starpsavienojumiem, kas eksistēja 2017. gada 1. novembrī, iesniedz ne vēlāk kā 2018. gada 1. decembrī, bet attiecībā uz jauniem starpsavienojumiem – pēc priekšizpētes posma, bet pirms tehniskās projektēšanas posma sākuma.

3. Pēc priekšlikuma vai atbrīvojuma lūguma saņemšanas attiecīgās kompetentās iestādes to nekavējoties apspriež ar to dalībvalstu kompetentajām iestādēm, un, ja tās nav kompetentās iestādes, valsts regulatīvajām iestādēm, kuras saskaņā ar riska izvērtējumu varētu gūt labumu no reversās plūsmas jaudas, Aģentūru un Komisiju. Apspriešanā iesaistītās iestādes četros mēnešos pēc apspriešanas uzaicinājuma saņemšanas var izdot savu atzinumu.

4. Attiecīgās regulatīvās iestādes sešos mēnešos pēc kopīgā priekšlikuma saņemšanas, ievērojot 5. panta 6. un 7. punktu, pēc apspriešanās ar attiecīgajiem projekta virzītājiem pieņem saskaņotus lēmumus par to ieguldījumu izmaksu pārrobežu sadali, kuras jāsedz katram projekta pārvades sistēmas operatoram. Ja attiecīgās regulatīvās iestādes minētajā termiņā nav panākušas vienošanos, tās nekavējoties informē attiecīgās kompetentās iestādes.

5. Attiecīgās kompetentās iestādes, pamatojoties uz riska izvērtējumu, informāciju, kas uzskaitīta šīs regulas 5. panta 5. punktā, atzinumiem, kas saņemti pēc apspriešanās saskaņā ar šā pielikuma 3. punktu, un ņemot vērā gāzes piegādes drošības un iekšējā gāzes tirgus sekmēšanas aspektus, pieņem saskaņotu lēmumu. Minēto saskaņoto lēmumu pieņem divos mēnešos. Divu mēnešu laikposms sākas pēc četru mēnešu laikposma, kurš atvēlēts šī pielikuma 3. punktā minēto atzinumu sniegšanai, ja vien visi atzinumi netiek saņemti pirms tam, vai pēc šī pielikuma 4. punktā minētā sešu mēnešu laikposma, kurā attiecīgajām regulatīvajām iestādēm jāpieņem saskaņots lēmums. Ar saskaņoto lēmumu:

a) apstiprina priekšlikumu ieviest divvirzienu jaudu. Šādā lēmumā ietver izmaksu un ieguvumu analīzi, īstenošanas grafiku un tālākās izmantošanas kārtību, un tam pievieno saskaņoto lēmumu par pārrobežu izmaksu sadali, kurš minēts 4. punktā un kuru sagatavo attiecīgās regulatīvās iestādes;

b) piešķir vai pagarina pagaidu atbrīvojumu ilgākais uz četru gadu laikposmu, ja lēmumā iekļautā izmaksu un ieguvumu analīze rāda, ka reversās plūsmas jauda neuzlabotu gāzes piegādes drošību nevienā attiecīgā dalībvalstī vai ka ieguldījumu izmaksas ievērojami pārsniegtu gaidāmos ieguvumus gāzes piegādes drošības ziņā; vai

c) pieprasa pārvades sistēmu operatoriem ilgākais četru mēnešu laikposmā priekšlikumu vai atbrīvojuma lūgumu grozīt un iesniegt no jauna.

6. Attiecīgās kompetentās iestādes saskaņoto lēmumu nekavējoties iesniedz tām kompetentajām iestādēm un valstu regulatīvajām iestādēm, kuras iesniegušas atzinumu saskaņā ar 3. punktu, attiecīgajām regulatīvajām iestādēm, Aģentūrai un Komisijai, iekļaujot atzinumus, kas saņemti pēc apspriešanās saskaņā ar 3. punktu.

7. Divos mēnešos pēc saskaņotā lēmuma saņemšanas 6. punktā minētās kompetentās iestādes var nākt klajā ar iebildumiem pret saskaņoto lēmumu un šos iebildumus iesniegt attiecīgajām kompetentajām iestādēm, kas lēmumu pieņēmušas, Aģentūrai un Komisijai. Iebildumos aprobežojas ar faktiem un izvērtējumu, jo īpaši attiecībā uz pārrobežu izmaksu sadalījumu, kas nav apspriests saskaņā ar 3. punktu.

8. Trīs mēnešos pēc saskaņotā lēmuma saņemšanas saskaņā ar 6. punktu Aģentūra izdod atzinumu par saskaņotā lēmuma elementiem, ņemot vērā jebkādus iespējamos iebildumus, un iesniedz šo atzinumu visām attiecīgajām kompetentajām iestādēm un kompetentajām iestādēm, kas minētas 6. punktā, un Komisijai.

9. Četros mēnešos pēc Aģentūras saskaņā ar 8. punktu izdotā lēmuma saņemšanas Komisija var pieņemt lēmumu, kurā prasīts saskaņotajā lēmumā izdarīt grozījumus. Jebkuru šādu Komisijas lēmumu pieņem, balstoties uz 5. punktā noteiktajiem kritērijiem, attiecīgo iestāžu lēmuma iemesliem un Aģentūras atzinumu. Attiecīgās kompetentās iestādes izpilda Komisijas pieprasījumu, grozot savu lēmumu četru nedēļu laikposmā.

Ja Komisija minētajā četru mēnešu laikposmā nav rīkojusies, uzskata, ka tai nav iebildumu pret attiecīgo kompetento iestāžu lēmumu.

10. Ja attiecīgās kompetentās iestādes 5. punktā noteiktajā termiņā nav spējušas pieņemt saskaņotu lēmumu vai ja attiecīgās regulatīvās iestādes 4. punktā noteiktajā termiņā nav varējušas vienoties par izmaksu sadali, attiecīgās kompetentās iestādes vēlākais termiņa pēdējā dienā par to informē Aģentūru un Komisiju. Četros mēnešos pēc minētās informācijas saņemšanas Komisija pēc iespējamas apspriešanās ar Aģentūru pieņem lēmumu, kurā aptverti visi 5. punktā uzskaitītie saskaņotā lēmuma elementi, izņemot pārrobežu izmaksu sadali, un iesniedz minēto lēmumu attiecīgajām kompetentajām iestādēm un Aģentūrai.

11. Ja Komisijas lēmums, ievērojot šā pielikuma 10. punktu, prasa divvirzienu jaudu, Aģentūra trīs mēnešos kopš Komisijas lēmuma saņemšanas pieņem lēmumu, aptverot pārrobežu izmaksu sadali saskaņā ar šīs regulas 5. panta 7. punktu. Pirms šāda lēmuma pieņemšanas Aģentūra apspriežas ar attiecīgajām regulatīvajām iestādēm un pārvades sistēmu operatoriem. Trīs mēnešu laikposmu var pagarināt uz vēl diviem mēnešiem, ja Aģentūrai jālūdz papildu informācija. Papildu laikposms sākas nākamajā dienā pēc pilnīgas informācijas saņemšanas.

12. Komisija, Aģentūra, kompetentās iestādes, valstu regulatīvās iestādes un pārvades sistēmu operatori ievēro konfidencialitāti attiecībā uz komerciāli sensitīvu informāciju.

13. Saskaņā ar Regulu (ES) Nr. 994/2010 piešķirtie atbrīvojumi no pienākuma nodrošināt divvirzienu jaudu paliek spēkā, ja vien Komisija vai cita attiecīgā dalībvalsts nepieprasa tos pārskatīt vai nebeidzas to termiņš.









IV PIELIKUMS

Kopīgā riska izvērtējuma modelis

Šo modeli aizpilda tādā valodā, par kuru vienojas riska grupā.

Vispārīga informācija

— Dalībvalstis riska grupā

— Par riska izvērtējuma sagatavošanu atbildīgo kompetento iestāžu nosaukums ( 2 ).

1. Sistēmas apraksts

Jāsniedz riska grupas gāzes sistēmas īss apraksts, kas aptver šādus elementus:

a) galvenie gāzes patēriņa rādītāji ( 3 ): gāzes galapatēriņš gadā (mld. m3) un iedalījums pēc lietotāju veida ( 4 ), pieprasījums maksimumslodzes apstākļos (kopējais un iedalot pēc patērētāju kategorijas mlj. m3 dienā);

b) gāzes sistēmas funkcionēšanas riska grupā apraksts: galvenās plūsmas (ieejošās/izejošās/tranzīta), ieejas/izejas punktu infrastrukturālā jauda virzienā uz reģionu un no reģiona un par katru dalībvalsti, t. sk. izmantošanas rādītājs, LNG kompleksi (maksimālā diennakts jauda, izmantošanas rādītājs un piekļuves režīms) utt.;

c) cik lielā mērā iespējams – gāzes importa avotu sadalījums pēc izcelsmes valsts ( 5 );

d) riska grupas kontekstā nozīmīgu glabātavu lomas apraksts, tostarp pārrobežu piekļuves aspektā: i) glabāšanas jauda (kopējais gāzes daudzums un aktīvās gāzes daudzums) salīdzinājumā ar pieprasījumu apsildes sezonā; ii) maksimālā dienas izsūknēšanas jauda pie dažāda uzpildījuma (ideālā gadījumā – pie pilna uzpildījuma un pie uzpildījuma sezonas beigās);

e) iekšējās gāzes ražošanas lomas riska grupā apraksts: i) saražotās gāzes apjoms samērā ar gāzes galapatēriņu gadā; ii) maksimālā ražošanas jauda dienā;

f) gāzes lomas elektroenerģijas ražošanā apraksts (piem., nozīmība, rezerves variants atjaunojamiem energoresursiem), tostarp elektroenerģijas ražošanas jaudas no gāzes (kopā (MWe) un procentos no kopējās ražošanas jaudas) un elektroenerģijas ražošanas jaudas koģenerācijā (kopā (MWe) un procentos no kopējās ražošanas jaudas) apraksts.

2. Infrastruktūras standarts (5. pants)

Jāapraksta N – 1 formulas(-u) aprēķināšana riska grupai reģionālā līmenī, ja par to panākta vienošanās ar riska grupas kompetentajām iestādēm, un esošās divvirzienu jaudas:

a) N – 1 formula: i) norāde uz no vispārējo interešu viedokļa vienīgo lielāko gāzes infrastruktūru riska grupā; ii) N – 1 formulas aprēķināšana reģionālā līmenī; iii) visos N – 1 formulas elementos izmantoto vērtību apraksts, tostarp to aprēķināšanā izmantotie starplielumi (piem., attiecībā uz EPm jānorāda visu to ieejas punktu jauda, kas ņemti vērā pie šā parametra); iv) norāde uz N – 1 formulas parametru aprēķināšanā izmantotā metodoloģiju un pieņēmumiem (ja ir) (piem., Dmax) (sīkāks skaidrojums jāsniedz pielikumā);

b) divvirzienu jauda: i) jānorāda, kuri starpsavienojuma punkti var darboties divvirzienu režīmā, un divvirzienu plūsmu maksimālā jauda; ii) jānorāda, kāda kārtība reglamentē reversās plūsmas jaudu (piem., pārtraucama jauda); iii) jānorāda, kuriem starpsavienojuma punktiem saskaņā ar 5. panta 4. punktu ir piešķirts atbrīvojums, kāds ir atbrīvojuma ilgums un tā piešķiršanas pamatojums.

3. Risku identificēšana

Jāapraksta būtiskais transnacionālais risks, kas ir pamatā grupas izveidei, kā arī riska faktori vairākās instancēs, kuru dēļ minētais risks varētu īstenoties, šo risku iespējamība un sekas.

Izvērtējumā iekļaujamo riska faktoru neizsmeļošs saraksts – tikai tad, ja tas ir piemērojams saskaņā ar attiecīgo kompetento iestādi:

a) politiskie riski — gāzes piegādes traucējumi no trešām valstīm dažādu iemeslu dēļ, — politiski nemieri (izcelsmes valstī vai tranzīta valstī), — karš / pilsoņu karš (izcelsmes valstī vai tranzīta valstī), — terorisms;

b) tehnoloģiskie riski — sprādzieni/ugunsgrēki, — ugunsgrēki (attiecīgā objekta iekšienē), — noplūdes, — nepietiekama apkope un uzturēšana, — ierīču nepareiza darbība (atteice pie iedarbināšanas, atteice darba laikā utt.), — elektroenerģijas (vai cita enerģijas avota) trūkums, — IKT atteice (aparatūras vai programmatūras atteice, SCADA problēmas utt.); — kiberuzbrukums, — rakšanas darbu (rakšana, pāļu dzīšana), zemes darbu utt. ietekme;

c) komerciālie/tirgus/finansiālie riski: — vienošanās ar piegādātājiem no trešām valstīm, — komerciāls strīds, — gāzes piegādes drošībai nozīmīga infrastruktūra ir trešās valsts struktūru kontrolē, un tas, cita starpā, var novest pie tādiem riskiem kā nepietiekami ieguldījumi, pretestība diversifikācijai vai Savienības tiesību aktu neievērošana, — cenu svārstīgums, — nepietiekami ieguldījumi, — pēkšņs, negaidīts pieprasījuma kāpums, — citi riski, kas var novest pie strukturālas nesekmības;

d) sociālie riski: — streiki (dažādās saistītās nozarēs, piemēram, gāzes nozarē, ostu vai transporta nozarē utt.), — sabotāža, — vandālisms, — zādzība;

e) dabas riski: — zemestrīces, — zemes nogruvumi, — plūdi (lietusgāzes, upes), — vētras (jūrā), — lavīnas, — ekstremāli meteoroloģiskie apstākļi, — ugunsgrēki (ārpus objekta, piemēram, apkaimes mežos, pļavās utt.).

Analīze:

a) jāapraksta būtisks transnacionālais risks un jebkuri citi riska grupai nozīmīgi riska faktori, tostarp to iespējamība un ietekme, kā arī vajadzības gadījumā dalībvalstis skarošo risku mijiedarbība un korelācija;

b) jāapraksta kritēriji, kas izmantoti, lai noteiktu, vai sistēmu apdraud lieli/nepieņemami riski;

c) jāsagatavo attiecīgo riska scenāriju saraksts atbilstīgi risku avotiem un jāapraksta, kā šie riski atlasīti;

d) jānorāda, kādā mērā ir apsvērti ENTSOG sagatavotie scenāriji.

4. Riska analīze un izvērtēšana

Jāanalizē 3. punktā norādīto nozīmīgo riska scenāriju kopums. Riska sce