02000Q3614 — LV — 23.04.2020 — 013.001

Šis dokuments ir tikai informatīvs, un tam nav juridiska spēka. Eiropas Savienības iestādes neatbild par tā saturu. Attiecīgo tiesību aktu un to preambulu autentiskās versijas ir publicētas Eiropas Savienības “Oficiālajā Vēstnesī” un ir pieejamas datubāzē “Eur-Lex”. Šie oficiāli spēkā esošie dokumenti ir tieši pieejami, noklikšķinot uz šajā dokumentā iegultajām saitēm

Grozīta ar:









▼B

KOMISIJAS REGLAMENTS

(C(2000) 3614)







▼M13







I

NODAĻA

KOMISIJA

1. pants

Koleģialitāte

Komisija darbojas koleģiāli saskaņā ar šā reglamenta noteikumiem un ievērojot prioritātes, ko tā noteikusi saskaņā ar politiskajām pamatnostādnēm, ko priekšsēdētājs noteicis atbilstoši Līguma par Eiropas Savienību 17. panta 6. punktam.

2. pants

Politiskās pamatnostādnes, prioritātes, darba programma un budžets

Ievērojot priekšsēdētāja noteiktās politiskās pamatnostādnes, Komisija nosaka savas prioritātes un tās ņem vērā darba programmā un budžeta projektā, ko tā pieņem katru gadu.

3. pants

Priekšsēdētājs

1. Priekšsēdētājs nosaka politiskās pamatnostādnes, saskaņā ar kurām Komisijai jāstrādā ( 1 ). Priekšsēdētājs vada Komisijas darbu tā, lai nodrošinātu šo pamatnostādņu īstenošanu.

2. Priekšsēdētājs lemj par Komisijas iekšējo organizāciju, nodrošinot tās konsekventu, efektīvu un koleģiālu darbību ( 2 ).

Neskarot LES 18. panta 4. punktu, priekšsēdētājs Komisijas locekļiem nosaka konkrētas darbības jomas, par kurām viņi ir īpaši atbildīgi attiecībā uz Komisijas darba sagatavošanu un tās lēmumu īstenošanu ( 3 ).

Priekšsēdētājs var lūgt Komisijas locekļiem veikt specifiskus pasākumus, lai nodrošinātu viņa noteikto politisko pamatnostādņu un Komisijas noteikto prioritāšu īstenošanu.

Viņš jebkurā laikā var mainīt pienākumu sadalījumu ( 4 ).

Komisijas locekļi savus pienākumus, ko tiem uzdevis priekšsēdētājs, pilda priekšsēdētāja pakļautībā ( 5 ).

3. Priekšsēdētājs no Komisijas locekļu vidus ieceļ priekšsēdētāja vietniekus ( 6 ), izņemot Savienības Augsto pārstāvi ārlietās un drošības politikas jautājumos, un pieņem ranga kārtību Komisijā.

4. Priekšsēdētājs var izveidot Komisijas locekļu grupas, kurām viņš ieceļ vadītāju, nosaka pilnvaras un darbības noteikumus, kā arī nosaka to sastāvu un darbības ilgumu.

5. Priekšsēdētājs pārstāv Komisiju. Viņš izraugās Komisijas locekļus, kas viņam palīdz pildīt šo pienākumu.

6. Neskarot LES 18. panta 1. punktu, Komisijas loceklis atkāpjas no amata, ja to pieprasa priekšsēdētājs ( 7 ).

4. pants

Lēmumu pieņemšanas procedūras

Komisijas lēmumus pieņem:

a) Komisijas sanāksmēs ar mutisku procedūru saskaņā ar šā reglamenta 8. pantā noteikto; vai

b) ar rakstisku procedūru saskaņā ar šā reglamenta 12. pantā noteikto; vai

c) ar pilnvarojuma procedūru saskaņā ar šā reglamenta 13. pantā noteikto; vai

d) ar deleģēšanas procedūru saskaņā ar šā reglamenta 14. pantā noteikto.







1.

IEDAĻA

Komisijas sanāksmes

5. pants

Sanāksmju sasaukšana

1. Komisijas sanāksmes sasauc priekšsēdētājs.

2. Komisija parasti pulcējas uz sanāksmi vismaz reizi nedēļā. Tā pulcējas uz papildu sanāksmēm pēc vajadzības.

▼M15

Ārkārtas apstākļos, ja daļa vai visi Komisijas locekļi nevar personīgi piedalīties Komisijas sanāksmē, priekšsēdētājs var uzaicināt tos piedalīties, izmantojot telesakaru sistēmas, kas ļauj tos identificēt un efektīvi līdzdarboties.

▼M13

3. Komisijas locekļiem ir jāapmeklē visas sanāksmes. Ja Komisijas locekļi nevar piedalīties, viņi savlaicīgi informē priekšsēdētāju par viņu nepiedalīšanās iemesliem. Priekšsēdētājs pieņem lēmumu par to, vai Komisijas locekļus atsevišķos gadījumos var atbrīvot no šiem pienākumiem.

6. pants

Komisijas sanāksmju darba kārtība

1. Priekšsēdētājs pieņem katras Komisijas sanāksmes darba kārtību.

2. Neskarot priekšsēdētāja pilnvaras pieņemt darba kārtību, ikviens priekšlikums, kas radītu ievērojamus izdevumus, jāiesniedz ar tā Komisijas locekļa piekrišanu, kurš ir atbildīgs par budžetu.

3. Ja kāds no Komisijas locekļiem ierosina iekļaut darba kārtībā kādu punktu, Komisijas priekšsēdētājam par to paziņo Komisijas noteiktajā kārtībā saskaņā ar piemērošanas noteikumiem, kas paredzēti, pamatojoties uz šā reglamenta 28. pantu, turpmāk tekstā – “piemērošanas noteikumi”.

4. Sanāksmes darba kārtību un nepieciešamos dokumentus Komisijas locekļiem nosūta piemērošanas noteikumos paredzētajā kārtībā.

5. Komisija pēc priekšsēdētāja priekšlikuma var apspriest jautājumu, kurš nav iekļauts darba kārtībā vai kuram vajadzīgie dokumenti izdalīti novēloti.

7. pants

Kvorums

Komisijas locekļu skaits, kuru klātbūtne ir nepieciešama, lai Komisija būtu tiesīga lemt, atbilst Līgumā noteiktā Komisijas locekļu skaita vairākumam.

▼M15

Ja priekšsēdētājs izmanto 5. panta 2. punkta otro daļu, kvoruma noteikšanas nolūkā par klātesošiem uzskata Komisijas locekļus, kuri piedalās apspriedēs, izmantojot attiecīgajā daļā minētās telesakaru sistēmas.

▼M13

8. pants

Lēmumu pieņemšana

1. Komisija pieņem lēmumus, pamatojoties uz viena vai vairāku tās locekļu priekšlikumiem.

2. Balsošana notiek tad, ja to prasa kāds loceklis. Balso par sākotnējo projektu vai projektu, kā to grozījis(-ījuši) par attiecīgo iniciatīvu atbildīgais(-ie) loceklis(-ļi) vai priekšsēdētājs.

3. Komisijas lēmumi ir pieņemti, ja par tiem ir nobalsojis Līgumā noteiktā Komisijas locekļu skaita vairākums.

4. Priekšsēdētājs formāli apkopo apspriežu rezultātus, kas tiek atspoguļoti sanāksmes protokolā saskaņā ar šā reglamenta 11. pantā noteikto.

9. pants

Konfidencialitāte

Komisijas sanāksmes nav atklātas. Apspriedes ir konfidenciālas.

10. pants

Ierēdņu un citu personu klātbūtne

1. Ja Komisija nav nolēmusi citādi, sanāksmes apmeklē ģenerālsekretārs un priekšsēdētāja biroja vadītājs. Piemērošanas noteikumi paredz kārtību, kādā citas personas var apmeklēt sanāksmes.

2. Komisijas locekļa prombūtnē sanāksmi var apmeklēt viņa biroja vadītājs un pēc priekšsēdētāja uzaicinājuma paust klāt neesošā locekļa viedokli.

3. Komisija var nolemt uzklausīt jebkuru citu personu.

▼M15

4. Ja priekšsēdētājs izmanto 5. panta 2. punkta otro daļu, šā panta 1.–3. punktā minētās personas var piedalīties sanāksmēs, izmantojot attiecīgajā daļā minētās telesakaru sistēmas.

▼M13

11. pants

Sanāksmes protokols

1. Par visām Komisijas sanāksmēm sastāda protokolu.

2. Protokola projektu nākamajā sanāksmē iesniedz Komisijai apstiprināšanai. Apstiprinātā protokola autentiskumu apstiprina ar priekšsēdētāja un ģenerālsekretāra parakstiem.







2.

IEDAĻA

Citas lēmumu pieņemšanas procedūras

12. pants

Lēmumi, ko pieņem ar rakstisku procedūru

1. Komisijas locekļu piekrišanu viena vai vairāku Komisijas locekļu iesniegtam projektam var iegūt ar rakstisku procedūru ar noteikumu, ka iepriekš par dokumentu ir saņemts pozitīvs Juridiskā dienesta atzinums, kā arī tam piekrīt dienesti, ar kuriem notikusi apspriešanās saskaņā ar šā reglamenta 23. pantā noteikto.

Šo labvēlīgo atzinumu un/vai piekrišanu var aizstāt ar Komisijas locekļu izteiktu piekrišanu, ja Kolēģija sanāksmē, pamatojoties uz priekšsēdētāja priekšlikumu, ir pieņēmusi lēmumu uzsākt rakstisku pabeigšanas procedūru atbilstoši piemērošanas noteikumiem.

2. Šim nolūkam projekta tekstu visiem Komisijas locekļiem izdala rakstiski tā, kā tas noteikts piemērošanas noteikumos, un nosaka termiņu, kurā Komisijas locekļiem jāpaziņo atrunas vai grozījumi, ko viņi vēlas veikt projektā.

3. Jebkurš Komisijas loceklis rakstiskas procedūras laikā var prasīt, lai projektu apspriež. Par to viņš nosūta priekšsēdētājam pamatotu pieprasījumu.

4. Ja neviens no Komisijas locekļiem rakstiskajai procedūrai noteiktajā termiņā nav izteicis vai uzturējis prasību projektu atlikt, uzskata, ka Komisija projektu ir pieņēmusi.

▼M14

5. Jebkurš Komisijas loceklis, kurš vēlas apturēt rakstisko procedūru dalībvalstu ekonomikas un budžeta politikas koordinācijas un uzraudzības jomā, un jo īpaši eurozonā, nosūta priekšsēdētājam pamatotu pieprasījumu, kurā skaidri norāda lēmuma projekta elementus, uz kuriem tas attiecas, balstoties uz ierosinātā lēmuma grafika, struktūras, pamatojuma vai rezultāta objektīvu novērtējumu.

Ja priekšsēdētājs uzskata, ka šī argumentācija nav pamatota, un ja apturēšanas prasība tiek uzturēta, viņš var atteikt apturēšanu un nolemt, ka rakstiskā procedūra tiek turpināta; šajā gadījumā ģenerālsekretārs prasa Komisijas pārējo locekļu nostāju, lai nodrošinātu, ka tiek ievērots kvorums, kas noteikts Līguma par Eiropas Savienības darbību 250. pantā. Priekšsēdētājs var arī iekļaut šo punktu Komisijas nākamās sanāksmes darba kārtībā, lai to pieņemtu.

▼M13

13. pants

Lēmumi, ko pieņem ar pilnvarojuma procedūru

1. Ja ir pilnībā ievērots koleģiālās atbildības princips, Komisija var pilnvarot vienu vai vairākus locekļus tās vārdā veikt vadības vai administratīvus pasākumus, ievērojot tās noteiktos ierobežojumus un nosacījumus.

2. Tāpat Komisija ar priekšsēdētāja piekrišanu var arī uzdot vienam vai vairākiem tās locekļiem pieņemt kāda akta vai citām iestādēm iesniedzama priekšlikuma galīgo tekstu, kura būtība apspriedēs jau ir noteikta.

3. Šādi piešķirtas pilnvaras var tālāk deleģēt ģenerāldirektoriem un dienestu vadītājiem, ja vien pilnvarojošais lēmums to skaidri neaizliedz.

4. Šā panta 1., 2. un 3. punkta noteikumi neierobežo deleģēšanu attiecībā uz finanšu jautājumiem vai pilnvarām, kādas tiek piešķirtas iecēlējinstitūcijai vai institūcijai, kura ir pilnvarota slēgt darba līgumus.

14. pants

Lēmumi, ko pieņem ar deleģēšanas procedūru

Ja ir pilnībā ievērots koleģiālās atbildības princips, Komisija var deleģēt vadības un administratīvu pasākumu pieņemšanu tās vārdā ģenerāldirektoriem un dienestu vadītājiem, ievērojot tās noteiktos ierobežojumus un nosacījumus.

15. pants

Pastarpināta deleģēšana attiecībā uz noteiktiem subsīdiju un iepirkuma līgumu piešķiršanas lēmumiem

Ģenerāldirektors vai dienesta vadītājs, kas ieguvis pilnvaras tiešas vai pastarpinātas deleģēšanas ceļā saskaņā ar 13. un 14. pantu, lai pieņemtu lēmumus par finansējumu, atsevišķu noteiktu projektu atlases lēmumu un atsevišķu subsīdiju un valsts iepirkuma līgumu piešķiršanas lēmumu pieņemšanai var tālāk deleģēt atbildīgo direktoru vai, vienojoties ar atbildīgo Komisijas locekli, atbildīgo nodaļas vadītāju, ievērojot piemērošanas noteikumos paredzētos ierobežojumus un nosacījumus.

16. pants

Informācija par pieņemtajiem lēmumiem

Lēmumus, kas pieņemti ar rakstisku procedūru, pilnvarojuma procedūru un deleģēšanas procedūru, ieraksta dienas vai iknedēļas piezīmē, kuru reģistrē nākamās Komisijas sanāksmes protokolā.







3.

IEDAĻA

Visām lēmumu pieņemšanas procedūrām kopīgi noteikumi

17. pants

Komisijas pieņemto aktu autentificēšana

1. Sanāksmes laikā pieņemtos aktus autentiskajā valodā vai valodās pievieno kopsavilkumam, ko sagatavo tajā Komisijas sanāksmē, kurā tos pieņēma, tā, lai tos nevar sadalīt. Šo aktu autentiskumu apstiprina ar priekšsēdētāja un ģenerālsekretāra parakstiem uz kopsavilkuma pēdējās lappuses.

▼M15

Ja priekšsēdētājs izmanto 5. panta 2. punkta otro daļu un ja apstākļi neļauj parakstīt kopsavilkumu, ar priekšsēdētāja un Komisijas ģenerālsekretāra skaidru rakstisku piekrišanu izņēmuma kārtā var aizstāt viņu attiecīgos parakstus, un to pievieno kopsavilkumam.

▼M13

2. Komisijas neleģislatīvo aktu, kas minēti LESD 297. panta 2. punktā un pieņemti ar rakstisku procedūru, autentiskumu apstiprina ar priekšsēdētāja un ģenerālsekretāra parakstiem uz iepriekšējā punktā minētā kopsavilkuma pēdējās lapas, izņemot gadījumus, kad šo aktu publicēšanas un spēkā stāšanās dienai jābūt agrāk, nekā plānota Komisijas nākamā sanāksme. Lai apstiprinātu autentiskumu, šā reglamenta 16. pantā minēto dienas piezīmju kopiju neatdalāmi pievieno iepriekšējā punktā minētajam kopsavilkumam.

Pārējos aktus, kas pieņemti ar rakstisku vai pilnvarojuma procedūru saskaņā ar šā reglamenta 12. pantu un 13. panta 1. un 2. punktu, autentiskajā valodā vai valodās pievieno šā reglamenta 16. pantā minētajai dienas piezīmei tā, lai tos nevarētu sadalīt. Šo aktu autentiskumu apstiprina ar priekšsēdētāja un ģenerālsekretāra parakstiem uz dienas piezīmes pēdējās lappuses.

3. Aktus, kas pieņemti ar deleģēšanas vai pastarpinātas deleģēšanas procedūru, autentiskajā valodā vai valodās, izmantojot šim nolūkam paredzētu lietojumprogrammu, pievieno šā reglamenta 16. pantā minētajai dienas piezīmei tā, lai tos nevarētu sadalīt. To autentiskumu apstiprina ar pašsertifikācijas apliecinājumu, ko paraksta tieši vai pastarpināti deleģētais ierēdnis saskaņā ar šā reglamenta 13. panta 3. punktu, 14. un 15. pantu.

4. Šajā reglamentā “akti” ir visi akti, kuriem ir kāda no LESD 288. pantā paredzētajām formām.

5. Šajā reglamentā “autentiskas valodas” ir visas Eiropas Savienības oficiālās valodas, neskarot Padomes Regulas (EK) Nr. 920/2005 ( 8 ) piemērošanu, ja tie ir akti, ko piemēro vispārēji, un citos gadījumos – adresātu valodas.







4.

IEDAĻA

Komisijas lēmumu sagatavošana un īstenošana

18. pants

Komisijas locekļu grupas

Komisijas locekļu grupas koordinē un sagatavo Komisijas darbu, ņemot vērā priekšsēdētāja noteiktās politiskās pamatnostādnes un pilnvaras.

19. pants

Komisijas locekļu biroji un attiecības ar dienestiem

1. Komisijas locekļiem ir katram savs birojs, kura uzdevums ir palīdzēt loceklim veikt viņa pienākumus un sagatavot Komisijas lēmumus. Noteikumus par biroju sastāvu un darbību nosaka priekšsēdētājs.

2. Komisijas loceklis, ievērojot priekšsēdētāja noteiktos principus, apstiprina darba kārtību ar savā atbildības jomā esošajiem dienestiem. Šajā kārtībā jo īpaši nosaka veidu, kādā Komisijas loceklis dod norādījumus attiecīgajiem dienestiem, kuri regulāri nodrošina viņu ar visu ar viņa darbības jomu saistīto informāciju, kas viņam nepieciešama savu pienākumu pildīšanai.

20. pants

Ģenerālsekretārs

1. Ģenerālsekretārs palīdz priekšsēdētājam darbā, lai saskaņā ar viņa noteiktajām politiskajām pamatnostādnēm Komisija īstenotu tās noteiktās prioritātes.

2. Ģenerālsekretārs palīdz nodrošināt politisko konsekvenci, organizējot nepieciešamo koordināciju starp dienestiem jau sagatavošanas darbu laikā, saskaņā ar šā reglamenta 23. pantā noteikto.

Viņš seko, lai Komisijai iesniegtie dokumenti būtu kvalitatīvi saturiskā ziņā un atbilstu noteikumiem attiecībā uz formu, un šajā saistībā rūpējas par to, lai tie atbilstu subsidiaritātes principam un proporcionalitātes principam, ārējiem pienākumiem, starpiestāžu apsvērumiem un Komisijas stratēģijai saziņas jomā.

3. Ģenerālsekretārs palīdz priekšsēdētājam sagatavot Komisijas darbu un vadīt sanāksmes.

Tāpat viņš palīdz arī sagatavot grupu darbu un vadīt sanāksmes to Komisijas locekļu grupu vadītājiem, kuras izveidotas saskaņā ar šā reglamenta 3. panta 4. punktu. Viņš nodrošina šo grupu sekretariāta funkcijas.

4. Ģenerālsekretārs nodrošina, ka lēmumu pieņemšanas procedūras tiek pienācīgi īstenotas un šā reglamenta 4. pantā paredzētie lēmumi tiek pildīti.

Izņemot īpašus gadījumus, viņš jo īpaši veic nepieciešamos pasākumus, lai nodrošinātu, ka Komisijas akti ir izziņoti tiem, kuriem tie domāti, un tiek publicēti Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī, kā arī ka Komisijas un tās dienestu dokumenti ir nosūtīti citām Eiropas Savienības iestādēm un valstu parlamentiem.

Viņš ir atbildīgs par to, lai tiktu izplatīta rakstiskā informācija, ko Komisija vēlas paziņot citām Eiropas Savienības iestādēm un valstu parlamentiem.

5. Ģenerālsekretārs uztur oficiālās attiecības ar pārējām Eiropas Savienības iestādēm, ja no Komisijas lēmuma īstenot kādas funkcijas pašai vai uzdot tās pildīt Komisijas locekļiem vai tās dienestiem neizriet citādi.

Šajā kontekstā viņš rūpējas par vispārējas konsekvences nodrošināšanu, organizējot koordināciju starp dienestiem, kad tiek veikts darbs ar citām iestādēm.

6. Ģenerālsekretārs nodrošina Komisijai atbilstošu informāciju par iekšējo un starpiestāžu procedūru virzību.







II

NODAĻA

KOMISIJAS DIENESTI

21. pants

Dienestu struktūra

Komisija, lai sagatavotu un īstenotu darbību, kā arī tādējādi īstenotu savas prioritātes un priekšsēdētāja noteiktās politiskās pamatnostādnes, izveido dienestu kopumu, ko veido ģenerāldirektorāti un tiem pielīdzināmie dienesti.

Ģenerāldirektorāti un tiem pielīdzināmie dienesti parasti ir iedalīti direktorātos, bet direktorāti – nodaļās.

22. pants

Īpašu funkciju un struktūru izveide

Īpašos gadījumos priekšsēdētājs var izveidot īpašas funkcijas un struktūras noteiktu uzdevumu veikšanai, kurām viņš nosaka pilnvaras un darbības noteikumus.

23. pants

Dienestu sadarbība un koordinācija

1. Lai nodrošinātu Komisijas darbības efektivitāti, dienesti kopš lēmumu sagatavošanas vai īstenošanas sākuma strādā ciešā sadarbībā un koordinēti.

2. Par iniciatīvas sagatavošanu atbildīgais dienests kopš sagatavošanas darbu sākuma nodrošina efektīvu koordināciju starp visiem dienestiem, kas ir likumīgi iesaistīti šajā iniciatīvā, pamatojoties uz to kompetences jomām un pilnvarām vai ņemot vērā lietas būtību.

3. Pirms dokumenta iesniegšanas Komisijai atbildīgais dienests saskaņā ar piemērošanas noteikumiem savlaicīgi apspriežas ar dienestiem, kam ir likumīgas intereses attiecībā uz šo projektu.

4. Apspriešanās ar Juridisko dienestu notiek par visiem juridisko aktu projektiem vai priekšlikumiem, kā arī par visiem dokumentiem, kuriem var būt juridiskas sekas.

Šāda apspriešanās ir nepieciešama pirms šā reglamenta 12., 13. un 14. pantā paredzēto lēmumu pieņemšanas procedūru uzsākšanas, izņemot lēmumus, kas attiecas uz standartaktiem, par kuriem jau iepriekš saņemta piekrišana (atkārtoti akti). Tā nav nepieciešama attiecībā uz šā reglamenta 15. pantā noteiktajiem aktiem.

5. Ar ģenerālsekretariātu jāapspriežas par visām iniciatīvām:

— uz kurām attiecas apstiprināšana ar mutisku procedūru, neskarot individuālus personāla jautājumus, vai

— kam ir politiska nozīme, vai

— kas iekļautas Komisijas gada darba programmā, kā arī spēkā esošajā plānošanas instrumentā, vai

— kas attiecas uz institucionālajiem aspektiem, vai

— attiecībā uz kurām tiek veikts ietekmes novērtējums vai sabiedriska apspriešana,

kā arī par katru nostājas vai kopējas iniciatīvas pieņemšanu, kas varētu Komisijai uzlikt saistības attiecībā uz citām iestādēm vai struktūrām.

▼M14

5.a. Apspriešanās ar ģenerāldirektorātu, kas atbild par ekonomikas un finanšu lietām, ir obligāta attiecībā uz visām iniciatīvām, kas attiecas uz izaugsmi, konkurētspēju vai ekonomikas stabilitāti Eiropas Savienībā vai eurozonā vai kuras varētu ietekmēt izaugsmi, konkurētspēju vai ekonomikas stabilitāti Eiropas Savienībā vai eurozonā.

▼M13

6. Izņemot šā reglamenta 15. pantā minētos aktus, apspriešanās ar ģenerāldirektorātu, kas ir atbildīgs par budžetu, un ģenerāldirektorātu, kas ir atbildīgs par cilvēkresursiem un drošību, ir obligāta par visiem dokumentiem, kuriem var būt attiecīgi ietekme uz budžetu, finansēm, personālu un administrāciju. Tāpat, ja vajadzīgs, jāapspriežas ar dienestu, kas atbildīgs par krāpšanas apkarošanu.

7. Atbildīgais dienests cenšas izstrādāt priekšlikumu, kam piekrīt dienesti, ar kuriem ir notikusi apspriešanās. Neskarot šā reglamenta 12. pantā noteikto, domstarpību gadījumā tas savam priekšlikumam pievieno dažādos šo dienestu izteiktos viedokļus.







III

NODAĻA

AIZVIETOŠANA

24. pants

Dienestu darbības nepārtrauktība

Komisijas locekļi un dienesti veic visus nepieciešamos pasākumus, lai nodrošinātu dienestu darbības nepārtrauktību, saskaņā ar noteikumiem, ko šajā sakarā ir pieņēmusi Komisija vai priekšsēdētājs.

25. pants

Priekšsēdētāja aizvietošana

Ja priekšsēdētājs nevar pildīt savus pienākumus, tos veic viens no priekšsēdētāja vietniekiem vai kāds no Komisijas locekļiem saskaņā ar priekšsēdētāja noteikto kārtību.

26. pants

Ģenerālsekretāra aizvietošana

Ja ģenerālsekretārs nevar pildīt savus pienākumus vai ja viņa amata vieta ir vakanta, pienākumus veic ģenerālsekretāra vietnieks, kuram ir augstākā pakāpe, vai, ja pakāpe ir vienāda, ģenerālsekretāra vietnieks ar lielāko stāžu attiecīgajā pakāpē, vai, ja stāži ir vienādi, vecākais ģenerālsekretāra vietnieks, vai Komisijas iecelts ierēdnis.

Ja ģenerālsekretāra vietnieka nav vai Komisija nav iecēlusi ierēdni, aizvietošanu veic esošais pakļautais ierēdnis, kurš ir visaugstākajā funkciju grupā un kuram ir augstākā pakāpe, vai, ja pakāpe ir vienāda, pakļautais ierēdnis ar lielāko stāžu attiecīgajā pakāpē, vai, ja stāži ir vienādi, vecākais pakļautais ierēdnis.

27. pants

Augstākstāvošu ierēdņu aizvietošana

1. Ja ģenerāldirektors nevar pildīt savus pienākumus vai ja viņa amata vieta ir vakanta, pienākumus veic ģenerāldirektora vietnieks, kuram ir augstākā pakāpe, vai, ja pakāpe ir vienāda, ģenerāldirektora vietnieks ar lielāko stāžu attiecīgajā pakāpē, vai, ja stāži ir vienādi, vecākais ģenerāldirektora vietnieks, vai Komisijas iecelts ierēdnis.

Ja ģenerāldirektora vietnieka nav vai Komisija nav iecēlusi ierēdni, aizvietošanu veic esošais pakļautais ierēdnis, kurš ir visaugstākajā funkciju grupā un kuram ir augstākā pakāpe, vai, ja pakāpe ir vienāda, pakļautais ierēdnis ar lielāko stāžu attiecīgajā pakāpē, vai, ja stāži ir vienādi, vecākais pakļautais ierēdnis.

2. Ja nodaļas vadītājs nevar pildīt savus pienākumus vai ja viņa amata vieta ir vakanta, pienākumus veic nodaļas vadītāja vietnieks vai ģenerāldirektora iecelts ierēdnis.

Ja nodaļas vadītāja vietnieka nav vai ja ģenerāldirektors nav iecēlis ierēdni, aizvietošanu veic esošais pakļautais ierēdnis, kurš ir visaugstākajā funkciju grupā un kuram ir augstākā pakāpe, vai, ja pakāpe ir vienāda, pakļautais ierēdnis ar lielāko stāžu attiecīgajā pakāpē, vai, ja stāži ir vienādi, vecākais pakļautais ierēdnis.

3. Ja kāds cits augstākstāvošs ierēdnis nevar pildīt savus pienākumus vai ja viņa amata vieta ir vakanta, viņu aizvieto ģenerāldirektora iecelts ierēdnis, par to vienojoties ar atbildīgo Komisijas locekli. Ja šāds aizvietotājs nav iecelts, aizvietošanu veic esošais pakļautais ierēdnis, kurš ir visaugstākajā funkciju grupā un kuram ir augstākā pakāpe, vai, ja pakāpe ir vienāda, pakļautais ierēdnis ar lielāko stāžu attiecīgajā pakāpē, vai, ja stāži ir vienādi, vecākais pakļautais ierēdnis.







IV

NODAĻA

NOBEIGUMA NOTEIKUMI

28. pants.

Komisija atbilstoši nepieciešamajam nosaka šā reglamenta piemērošanas noteikumus.

Komisija var pieņemt papildu pasākumus, kas attiecas uz Komisijas un tās dienestu darbību, ņemot vērā tehnoloģiju un informātikas attīstību.

29. pants.

Šis reglaments stājas spēkā nākamajā dienā pēc tā publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.

▼B









PIELIKUMS

LABAS ADMINISTRATĪVĀS PRAKSES KODEKSS, KAS EIROPAS KOMISIJAS DARBINIEKIEM JĀIEVĒRO ATTIECĪBĀS AR SABIEDRĪBU

Kvalitātes dienests

Komisijas un tās darbinieku pienākums ir kalpot Kopienas interesēm un vienlaikus sabiedrības interesēm.

Sabiedrība ir tiesīga sagaidīt kvalitātes dienestu un administrāciju, kas ir atvērta, pieejama un pienācīgi vadīta.

Kvalitātes dienests aicina Komisiju un tās darbiniekus būt pieklājīgiem, objektīviem un taisnīgiem.

Mērķis

Lai Komisija varētu izpildīt savus pienākumus attiecībā uz labu administratīvo praksi, jo īpaši Komisijas attiecībās ar sabiedrību, Komisija apņemas ievērot šajā kodeksā noteiktos labas administratīvās prakses standartus un pēc tiem vadīties savā ikdienas darbā.

Darbības joma

Kodekss ir saistošs visiem darbiniekiem, uz kuriem attiecas Eiropas Kopienu Civildienesta noteikumi un Kopienu pārējo darbinieku nodarbināšanas nosacījumi (še turpmāk “Civildienesta noteikumi”) un citi noteikumi par Komisijas un tās darbinieku attiecībām, ko piemēro Eiropas Kopienu ierēdņiem un citiem darbiniekiem. Tomēr kodekss ikdienas darbā jāņem vērā arī personām, kas nodarbinātas, pamatojoties uz privāttiesību līgumiem, valsts civildienestu nosūtītiem ekspertiem, stažieriem un citām personām, kuras strādā Komisijā.

Komisijas un tās darbinieku attiecības reglamentē tikai Civildienesta noteikumi.

1. VISPĀRĪGIE PRINCIPI

Komisija attiecībās ar sabiedrību ievēro šādus vispārīgos principus.

Likumība Komisija rīkojas saskaņā ar likumu un piemēro Kopienas tiesību aktos paredzētos noteikumus un procedūras.

Nediskriminācija un vienāda attieksme Komisija ievēro nediskriminācijas principu un jo īpaši garantē vienādu attieksmi pret sabiedrības locekļiem, neatkarīgi no valstspiederības, dzimuma, rases vai etniskās izcelsmes, reliģijas vai pārliecības, invaliditātes, vecuma vai seksuālās orientācijas. Tādējādi dažādo attieksmi pret līdzīgiem gadījumiem īpaši jāattaisno ar konkrētā izskatāmā gadījuma attiecīgajiem aspektiem.

Proporcionalitāte Komisija nodrošina, ka veiktie pasākumi ir proporcionāli vēlamajam mērķim. Jo īpaši Komisija nodrošina, ka šī kodeksa piemērošana nekādā gadījumā neuzliek administratīvu vai budžeta slogu, kas ir nesamērīgs ar sagaidāmajām priekšrocībām.

Saskaņotība Komisija ir konsekventa attiecībā uz tās administratīvo praksi un to ievēro savā ierastajā praksē. Visi izņēmumi no šī principa attiecīgi jāpamato.

2. LABAS ADMINISTRATĪVĀS PRAKSES PAMATNOSTĀDNES

Objektivitāte un taisnīgums

Darbinieki vienmēr rīkojas objektīvi un taisnīgi, Kopienas interesēs un sabiedrības labā. Viņi rīkojas neatkarīgi saskaņā ar Komisijas noteikto politiku, un viņu rīcību nekādā gadījumā neietekmē personīgās un valsts intereses vai politiskais spiediens.

Informācija par administratīvajām procedūrām

Ja sabiedrības loceklis pieprasa informāciju par kādu Komisijas administratīvo procedūru, darbinieki nodrošina to, ka šo informāciju sniedz termiņā, kas noteikts attiecīgajai procedūrai.

3. INFORMĀCIJA PAR IEINTERESĒTO PERSONU TIESĪBĀM

Visu tieši ieinteresēto personu uzklausīšana

Ja Kopienas tiesībās ir noteikts, ka ieinteresētās personas jāuzklausa, darbinieki nodrošina tām iespēju paust savu viedokli.

Pienākums pamatot lēmumus

Komisijas lēmumā jābūt skaidri norādītam pamatojumam, un tas jāpaziņo attiecīgajām personām un pusēm.

Parasti jāsniedz pilnīgs lēmumu pamatojums. Tomēr, ja, piemēram, to personu lielā skaita dēļ, uz ko līdzīgi lēmumi attiecas, nav iespējams paziņot atsevišķu lēmumu sīki izklāstītu pamatojumus, var sniegt standarta atbildes. Šajās standarta atbildēs jāietver galvenie iemesli, kas pamato pieņemto lēmumu. Turklāt tas jāsniedz ieinteresētajai personai, kas skaidri prasa sīki izklāstītu pamatojumu.

Pienākums norādīt tiesiskās aizsardzības līdzekļus

Ja to nosaka Kopienas tiesības, paziņotajos lēmumos skaidri jānorāda, ka iespējama pārsūdzība un jāapraksta, kā tā jāiesniedz (tās personas vārds un adrese vai tā dienesta nosaukums un adrese, kam pārsūdzība jāiesniedz, kā arī iesniegšanas termiņš).

Attiecīgajā gadījumā lēmumos jābūt atsaucei uz iespēju uzsākt tiesvedību un/vai iesniegt sūdzību Eiropas ombudam saskaņā ar Eiropas Kopienas dibināšanas līguma 230. vai 195. pantu.

4. PIEPRASĪJUMU IZSKATĪŠANA

Komisija apņemas atbildēt uz pieprasījumiem vispiemērotākā veidā un cik ātri iespējams.

Dokumentu pieprasījumi

Ja dokuments jau publicēts, pieprasījuma iesniedzējs jānosūta pie Eiropas Kopienu Oficiālo publikāciju biroja tirdzniecības aģentiem vai uz dokumentācijas un informācijas centriem, kuri sniedz bezmaksas pieeju dokumentiem, piemēram, informācijas centri, Eiropas dokumentācijas centri u.c. Daudzi dokumenti arī viegli pieejami elektroniskā veidā.

Noteikumi par pieeju dokumentiem ir paredzēti ar īpašu pasākumu.

Sarakste

Saskaņā ar Eiropas Kopienas dibināšanas līguma 21. pantu Komisija uz vēstulēm atbild tajā valodā, kurā ir sākotnējā vēstule, ar nosacījumu, ka tā uzrakstīta vienā no Kopienas oficiālajām valodām.

Atbildi uz Komisijai adresētu vēstuli nosūta 15 darba dienu laikā no dienas, kad atbildīgais Komisijas dienests to ir saņēmis. Vēstulē jānorāda par konkrēto jautājumu atbildīgā persona un tas, kā ar viņu var sazināties.

Ja atbildi nevar nosūtīt 15 darba dienu laikā, un visos gadījumos, kad atbildei vajadzīgs papildu darbs, piemēram, konsultēšanās dienestu starpā vai tulkošana, atbildīgajam darbiniekam jānosūta pagaidu atbilde, kurā jānorāda diena, līdz kurai adresāts var saņemt atbildi, ņemot vērā šo papildu darbu un jautājuma relatīvo steidzamību un sarežģītību.

Ja atbildi sagatavo cits dienests nekā tās, kam adresēta sākotnējā sarakste, pieprasījuma nosūtītājs jāinformē par tās personas vārdu un adresi, kurai ir nodota vēstule.

Šie noteikumi neattiecas uz saraksti, ko var pamatoti uzskatīt par nepienācīgu, piemēram, tāpēc ka tā ir atkārtota, ļaunprātīga un/vai bezjēdzīga. Tad Komisija patur tiesības šādu saraksti neturpināt.

Telefoniska saziņa

Atbildot uz telefona zvaniem, darbinieki nosauc savu vārdu vai savu dienestu. Viņi atzvana, cik ātri vien iespējams.

Darbinieki, kas atbild uz informācijas pieprasījumiem, sniedz informāciju par jautājumiem, par kuriem viņi ir tieši atbildīgi, citos gadījumos viņiem zvanītājam jānorāda konkrēts attiecīgais avots. Vajadzības gadījumā viņiem zvanītājiem jānorāda augstākstāvoša amatpersona un ar viņu jāapspriežas pirms informācijas sniegšanas.

Ja informācijas pieprasījumi attiecas uz jomām, par kuriem darbinieki ir tieši atbildīgi, viņi noskaidro zvanītāja vārdu un pirms informācijas sniegšanas pārbauda, vai informācija jau ir publiski pieejama. Ja tas tā nav, darbinieks var uzskatīt, ka informācijas nodošana atklātībā nav Kopienas interesēs. Šādā gadījumā viņam vai viņai jāizskaidro, kāpēc to nevar atklāt un attiecīgos gadījumos jānorāda uz pienākumu neatklāt faktus, kā noteikts Civildienesta noteikumu 17. pantā.

Attiecīgajā gadījumā darbiniekiem jāprasa rakstisks apstiprinājums par telefoniski veiktajiem informācijas pieprasījumiem.

Elektroniskais pasts

Darbinieki atbild uz elektroniskā pasta vēstulēm ātri, ievērojot pamatnostādnes, kas aprakstītas sadaļā par telefonisku saziņu.

Tomēr, ja elektroniskā vēstule pēc rakstura ir līdzvērtīga vēstulei, to izskata saskaņā ar pamatnostādnēm par saraksti, un uz to attiecina tos pašus termiņus.

Pieprasījumi no plašsaziņas līdzekļiem

Preses un sakaru dienests ir atbildīgs par saziņu ar plašsaziņas līdzekļiem. Tomēr, ja informācijas pieprasījums no plašsaziņas līdzekļiem attiecas uz tehniskiem jautājumiem, kas ir darbinieku īpašajā atbildības jomā, viņi var uz tiem atbildēt.

5. PERSONAS DATU UN KONFIDENCIĀLAS INFORMĀCIJAS AIZSARDZĪBA

Komisija un tās darbinieki jo īpaši ievēro:

— noteikumus par privātuma un personas datu aizsardzību,

— Eiropas Kopienas dibināšanas līguma 287. pantā noteiktos pienākumus, un jo īpaši tos, kas attiecas uz dienesta noslēpumu,

— noteikumus par kriminālizmeklēšanas slepenību,

— konfidencialitāti jautājumos, kas attiecas uz dažādām komitejām un iestādēm, kuras noteiktas Civildienesta noteikumu 9. pantā, kā arī II un III pielikumā.

6. SŪDZĪBAS

Eiropas Komisija

Sūdzības par iespējamiem šajā kodeksā noteikto principu pārkāpumiem var iesniegt tieši Eiropas Komisijas Ģenerālsekretariātam ( 9 ), kas tās nosūta attiecīgajam dienestam.

Ģenerāldirektors vai dienesta vadītājs sūdzības iesniedzējam atbild rakstiski divu mēnešu laikā. Sūdzības iesniedzējs tad viena mēneša laikā var griezties pie Eiropas Komisijas ģenerālsekretāra un prasīt sūdzības iznākumu pārskatīt. Ģenerālsekretārs viena mēneša laikā atbild uz pārskatīšanas pieprasījumu.

Eiropas ombuds

Sūdzības var iesniegt arī Eiropas ombudam saskaņā ar Eiropas Kopienas dibināšanas līguma 195. pantu un Eiropas ombuda statūtiem.

▼M1

KOMISIJAS DROŠĪBAS NOTEIKUMI

Tā kā:

1) lai attīstītu Komisijas darbības jomās, kam jāpiešķir konfidencialitāte, ir lietderīgi izveidot vispārēju nodrošinājuma sistēmu, ko piemēro Komisijai, citām iestādēm, struktūrām, birojiem un aģentūrām, kas ir izveidotas saskaņā ar EK līgumu vai Līgumu par Eiropas Savienību vai pamatojoties uz tiem, dalībvalstīm un jebkuram citam Eiropas Savienības klasificētas informācijas saņēmējam, še turpmāk — “ES klasificētā informācija”;

2) lai nodrošinātu šādi izveidotu nodrošinājuma sistēmu efektivitāti, Komisija dara zināmu ES klasificēto informāciju tikai tām ārpuskopienas struktūrām, kas sniedz garantijas, ka ir veikušas visus nepieciešamos pasākumus, lai piemērotu nosacījumus, kuri pilnīgi atbilst šiem noteikumiem;

3) šos noteikumus pieņem, neierobežojot Padomes Regulu (Euratom) Nr. 3 (1958. gada 31. jūlijs), ar ko īsteno Eiropas Atomenerģijas kopienas dibināšanas līguma 24. pantu ( 10 ), Padomes Regulu (EEK, Euratom) Nr. 1588/90 (1990. gada 11. jūnijs) par tādas statistikas informācijas nosūtīšanu Eiropas Kopienu Statistikas birojam, uz kuru attiecas konfidencialitāte ( 11 ), un Komisijas 1995. gada 23. novembra Galīgo lēmumu C (95) 1510 par informācijas sistēmu aizsardzību;

4) Komisijas drošības sistēma pamatota ar principiem, kuri ir izklāstīti Padomes Lēmumā 2001/264/EK (2001. gada 19. maijs), ar ko pieņem Padomes drošības reglamentu ( 12 ), lai nodrošinātu Savienības lēmumu pieņemšanas procesa vienmērīgu darbību;

5) Komisija uzsver to, cik svarīgi ir attiecīgā gadījumā saistīt citas iestādes ar konfidencialitātes noteikumiem un standartiem, kas ir vajadzīgi, lai aizsargātu Savienības un tās dalībvalstu intereses;

6) Komisija atzīst nepieciešamību izveidot savu drošības jēdzienu, ņemot vērā visus drošības elementus un Komisijas kā iestādes īpašo raksturu;

7) šos noteikumus pieņem, neierobežojot Līguma 255. pantu un Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 1049/2001 (2001 gada 30. maijs) par publisku piekļuvi Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas dokumentiem ( 13 ).

▼M3

8) Šie noteikumi neskar Līguma 286. pantu un Eiropas Parlamenta un Padomes 2000. gada 18. decembra Regulu (EK) Nr. 45/2001 par fizisku personu aizsardzību attiecībā uz personas datu apstrādi Kopienas iestādēs un struktūrās, kā arī par šādu datu brīvu apriti.

▼M1







1. pants

Komisijas noteikumi par drošību ir izklāstīti pielikumā.

2. pants

1. Komisijas loceklis, kas atbild par drošības jautājumiem, veic nepieciešamos pasākumus, lai nodrošinātu to, ka ES klasificētās informācijas apstrādē Komisijā un visās Komisijas telpās, tostarp tās pārstāvniecības un birojus Savienībā un tās delegācijas trešajās valstīs, Komisijas ierēdņi un citi darbinieki, darbam Komisijā norīkotais personāls, kā arī ārpus Komisijas esošie līgumdarbinieki ievēro 1. pantā minētos noteikumus.

▼M4

Ja līgumā vai subsīdiju līgumā starp Komisiju un ārpus Komisijas esošu līgumdarbinieku vai subsīdijas saņēmēju ir paredzēta ES klasificētās informācijas apstrāde līgumdarbinieka vai saņēmēja telpās, minētā ārpus Komisijas esošā līgumslēdzēja vai saņēmēja veicamajiem pasākumiem, lai nodrošinātu 1. pantā minēto noteikumu ievērošanu, apstrādājot ES klasificēto informāciju, ir jābūt iekļautiem līgumā vai subsīdiju līgumā.

▼M1

2. Dalībvalstīm, citām iestādēm, struktūrām, birojiem un aģentūrām, kas ir izveidotas atbilstoši Līgumiem vai pamatojoties uz tiem, ir atļauts saņemt ES klasificēto informāciju, ja tās nodrošina, ka ES klasificētās informācijas apstrādē to personāls ievēro un to telpās tiek ievēroti noteikumi, kuri pilnīgi atbilst 1. pantā minētajiem, jo īpaši:

a) dalībvalstu pastāvīgo pārstāvniecību Eiropas Savienībā locekļi, kā arī valsts delegāciju locekļi, kas apmeklē Komisijas vai tās struktūru sanāksmes vai piedalās citās Komisijas darbībās;

b) citi dalībvalstu administrāciju locekļi, kas apstrādā ES klasificēto informāciju, neatkarīgi no tā, vai tie strādā dalībvalsts teritorijā vai ārzemēs;

c) ārpus Komisijas esošie līgumdarbinieki un norīkotie darbinieki, kas apstrādā ES klasificēto informāciju.

3. pants

Trešām valstīm, starptautiskām organizācijām un citām struktūrām ir atļauts saņemt ES klasificēto informāciju, ja tās nodrošina to, ka šādas informācijas apstrādē tiek ievēroti noteikumi, kas atbilst 1. pantā minētajiem.

4. pants

Ievērojot drošības pamatprincipus un minimālos standartus, kuri ir izklāstīti pielikuma I daļā, Komisijas loceklis, kas atbild par drošības jautājumiem, drīkst veikt pasākumus saskaņā ar pielikuma II daļu.

5. pants

No piemērošanas datuma, šie noteikumi aizstāj:

a) Komisijas 1994. gada 30. novembra Lēmumu C(94) 3282 par drošības pasākumiem, ko piemēro klasificētai informācijai, kuru sagatavo vai nosūta saistībā ar Eiropas Savienības darbībām;

b) Komisijas 1999. gada 25. februāra Lēmumu C (99) 423 par procedūru, sakarā ar kuru Eiropas Komisijas ierēdņiem un citiem darbiniekiem var sniegt piekļuvi klasificētai informācijai, kas ir Komisijas rīcībā.

6. pants

No šo noteikumu piemērošanas datuma visu klasificēto informāciju, kas līdz šim datumam ir atradusies Komisijas rīcībā, izņemot Eiropas Atomenerģijas kopienas slepeno informāciju:

a) ja to ir sagatavojusi Komisija, uzskata par pārklasificētu kā “ES IEROBEŽOTAI LIETOŠANAI” pēc konfidencialitātes pakāpes, ja vien tās autors līdz 2002. gada 31. janvārim nepiešķir tai citu klasifikāciju. Šādos gadījumos autors informē visus attiecīgā dokumenta adresātus;

b) ja to ir sagatavojuši ārpus Komisijas esoši autori, saglabā tās sākotnējo klasifikāciju un tādējādi to uzskata par līdzvērtīga līmeņa ES klasificēto informāciju, ja vien autors piekrīt informāciju deklasificēt vai pazemināt tās slepenības pakāpi.









PIELIKUMS

NOTEIKUMI PAR DROŠĪBU

Saturs I DAĻA: DROŠĪBAS PAMATPRINCIPI UN MINIMĀLIE STANDARTI 1. IEVADS 2. VISPĀRĪGI PRINCIPI 3. DROŠĪBAS PAMATI 4. INFORMĀCIJAS DROŠĪBAS PRINCIPI 4.1. Mērķi 4.2. Definīcijas 4.3. Klasifikācija 4.4. Drošības pasākumu mērķi 5. DROŠĪBAS ORGANIZĒŠANA 5.1. Kopējie minimālie standarti 5.2. Organizācija 6. PERSONĀLA DROŠĪBA 6.1. Atļauju izsniegšanas personālam 6.2. Personālam izsniegto atļauju uzskaite 6.3. Personāla informēšana par drošības jautājumiem 6.4. Atbildība par pārvaldību 6.5. Personāla drošības statuss 7. FIZISKĀ DROŠĪBA 7.1. Vajadzība pēc aizsardzības 7.2. Pārbaudes 7.3. Ēku drošība 7.4. Ārkārtas rīcības plāni 8. INFORMĀCIJAS DROŠĪBA 9. SABOTĀŽAS PROFILAKSE UN CITU TĪŠA KAITĒJUMA VEIDU KONTROLE 10. KLASIFICĒTAS INFORMĀCIJAS NODOŠANA TREŠAJĀM VALSTĪM VAI STARPTAUTISKĀM ORGANIZĀCIJĀM II DAĻA: DROŠĪBAS ORGANIZĒŠANA KOMISIJA 11. KOMISIJAS LOCEKLIS, KAS ATBILD PAR DROŠĪBAS JAUTĀJUMIEM 12. KOMISIJAS DROŠĪBAS POLITIKAS KONSULTATĪVĀ GRUPA 13. KOMISIJAS DROŠĪBAS PADOME 14. ►M3 KOMISIJAS DROŠĪBAS DIREKTORĀTS ◄ 15. DROŠĪBAS PĀRBAUDES 16. KLASIFIKĀCIJAS, DROŠĪBAS APZĪMĒJUMI UN MARĶĒJUMS 16.1. Klasifikācijas līmeņi 16.2. Drošības apzīmējumi 16.3. Marķējumi 16.4. Klasifikācijas piešķiršana 16.5. Drošības apzīmējumu piešķiršana 17. KLASIFIKĀCIJAS PĀRVALDĪBA 17.1. Vispārīgi 17.2. Klasifikācijas piemērošana 17.3. Slepenības pakāpes pazemināšana un deklasificēšana 18. FIZISKĀ DROŠĪBA 18.1. Vispārīgi 18.2. Drošības prasības 18.3. Fiziskās drošības pasākumi 18.3.1. Drošības zonas 18.3.2. Administratīvā zona 18.3.3. Kontrole caurlaides punktos 18.3.4. Sargu posteņi 18.3.5. Drošības tvertnes un seifi 18.3.6. Slēdzenes 18.3.7. Atslēgu un kodu kombināciju kontrole 18.3.8. Ielaušanās detektori 18.3.9. Atļautais aprīkojums 18.3.10. Kopējamo mašīnu un telefaksu aizsardzība 18.4. Aizsardzība pret slēptu novērošanu un slepenu noklausīšanos 18.4.1. Slēpta novērošana 18.4.2. Slepena noklausīšanās 18.4.3. Elektroniskās un ieraksta aparatūras ieviešana 18.5. Tehniski drošas zonas 19. VISPĀRĒJI NOTEIKUMI PAR NEPIECIEŠAMĪBU ZINĀT PRINCIPU UN DROŠĪBAS PIELAIDES IZSNIEGŠANU ES PERSONĀLAM 19.1. Vispārīgi 19.2. Īpaši noteikumi par ►M2 TRES SECRET UE/EU TOP SECRET ◄ informāciju 19.3. Īpaši noteikumi par piekļuvi ►M2 SECRET UE ◄ un ►M2 CONFIDENTIEL UE ◄ informācijai 19.4. Īpaši noteikumi par piekļuvi ►M2 RESTREINT UE ◄ informācijai 19.5. Pārcelšana citā amatā 19.6. Īpašas norādes 20. DROŠĪBAS PIELAIDES IZSNIEGŠANAS PROCEDŪRA KOMISIJAS IERĒDŅIEM UN CITIEM DARBINIEKIEM 21. ES KLASIFICĒTU DOKUMENTU SAGATAVOŠANA, IZPLATĪŠANA, PĀRSŪTĪŠANA, KURJERU PERSONISKĀ DROŠĪBA UN PAPILDUS KOPIJAS VAI TULKOJUMI, KĀ ARĪ IZVILKUMI 21.1. Sagatavošana 21.2. Izplatīšana 21.3. ES klasificētas informācijas pārsūtīšana 21.3.1. Iesaiņošana, paziņojumi par saņemšanu 21.3.2. Pārsūtīšana ēkas vai ēku grupas iekšienē 21.3.3. Pārsūtīšana pa valsti 21.3.4. Pārsūtīšana no vienas valsts uz otru 21.3.5. ES ierobežotai lietošanai dokumentu pārsūtīšana 21.4. Kurjerpasta darbinieku drošība 21.5. Tehniskās pārsūtīšanas elektroniskie un citi veidi 21.6. Papildu kopijas un tulkojumi, kā arī izvilkumi no ES klasificētas informācijas 22. EUCI REĢISTRI, APVIENOŠANAS, PĀRBAUDES, ARHĪVU GLABĀŠANA UN EUCI IZNĪCINĀŠANA 22.1. Vietējie EUCI reģistri 22.2. ►M2 TRES SECRET UE/EU TOP SECRET ◄ informācijas reģistrs 22.2.1. Vispārīgi 22.2.2. Centrālais ►M2 TRES SECRET UE/EU TOP SECRET ◄ informācijas reģistrs 22.2.3. ►M2 TRES SECRET UE/EU TOP SECRET ◄ informācijas apakšreģistri 22.3. ES klasificētu dokumentu uzskaitījumi, apvienošanas un pārbaudes 22.4. ES klasificētu dokumentu uzglabāšana arhīvos 22.5. ES klasificētu dokumentu iznīcināšana 22.6. Iznīcināšana ārkārtas gadījumos 23. DROŠĪBAS PASĀKUMI ĪPAŠĀS SANĀKSMĒS, KAS NOTIEK ĀRPUS KOMISIJAS TELPĀM UN KURĀS IR IESAISTĪTA ES KLASIFICĒTA INFORMĀCIJA 23.1. Vispārīgi 23.2. Pienākumi 23.2.1. ►M3 Komisijas Drošības direktorāts ◄ 23.2.2. Sanāksmes drošības speciālists (MSO) 23.3. Drošības pasākumi 23.3.1. Drošības zonas 23.3.2. Caurlaides 23.3.3. Foto un audio aprīkojuma kontrole 23.3.4. Portfeļu, pārnēsājamo datoru un iepakojumu pārbaude 23.3.5. Tehniskā drošība 23.3.6. Delegācijas dokumenti 23.3.7. Dokumentu uzglabāšana seifos 23.3.8. Biroju pārbaude 23.3.9. ES klasificēto atkritumu iznīcināšana 24. DROŠĪBAS PĀRKĀPUMS UN ES KLASIFICĒTAS INFORMĀCIJAS KOMPROMITĒŠANA 24.1. Definīcijas 24.2. Paziņošana par drošības pārkāpumiem 24.3. Tiesiska darbība 25. ES KLASIFICĒTAS INFORMĀCIJAS AIZSARDZĪBA, KO APSTRĀDĀ AR INFORMĀCIJAS TEHNOLOĢIJU UN KOMUNIKĀCIJAS SISTĒMU PALĪDZĪBU 25.1. Ievads 25.1.1. Vispārīgi 25.1.2. Draudi drošības sistēmām un to neaizsargātība 25.1.3. Drošības pasākumu galvenais mērķis 25.1.4. Sistēmas drošības prasību izklāsts (SSRS) 25.1.5. Drošības ekspluatācijas metodes 25.2. Definīcijas 25.3. Atbildība par drošību 25.3.1. Vispārīgi 25.3.2. Drošības akreditācijas iestāde, SAA 25.3.3. INFOSEC iestāde (IA) 25.3.4. Tehniskās sistēmas īpašnieks (ISO) 25.3.5. Informācijas īpašnieks (IO) 25.3.6. Lietotāji 25.3.7. Apmācība par INFOSEC 25.4. Drošības pasākumi, kas nav tehniski 25.4.1. Personāla drošība 25.4.2. Fiziskā drošība 25.4.3. Piekļuves sistēmai kontrole 25.5. Tehniski drošības pasākumi 25.5.1. Informācijas drošība 25.5.2. Informācijas kontrole un uzskatāmība 25.5.3. Maināmo datu nesēju apstrāde un kontrole 25.5.4. Datu nesēju deklasificēšana un iznīcināšana 25.5.5. Komunikācijas drošība 25.5.6. Instalāciju un radiācijas drošība 25.6. Drošība apstrādes laikā 25.6.1. Drošības ekspluatācijas procedūras (SecOPs) 25.6.2. Programmatūras aizsardzība/konfigurāciju pārvaldība 25.6.3. Ļaunprātīgas programmatūras/datorvīrusu esamības pārbaude 25.6.4. Uzturēšana 25.7. Datu iegūšana 25.7.1. Vispārīgi 25.7.2. Akreditācija 25.7.3. Izvērtēšana un sertifikācija 25.7.4. Drošības iezīmju parastās pārbaudes akreditācijas pagarināšanas nolūkos 25.8. Pagaidu un neregulāra lietošana 25.8.1. Mikrodatoru/personālo datoru drošība 25.8.2. Personiskajā īpašumā esošā IT aprīkojuma izmantošana oficiālā Komisijas darbā 25.8.3. Līgumdarbinieku īpašumā esoša vai valsts piegādāta IT aprīkojuma izmantošana oficiālā Komisijas darbā 26. ES KLASIFICĒTAS INFORMĀCIJAS NODOŠANA TREŠĀM VALSTĪM VAI STARPTAUTISKĀM ORGANIZĀCIJĀM 26.1.1. ES klasificētas informācijas nodošanu regulējoši principi 26.1.2. Līmeņi 26.1.3. Drošības līgumi 27. KOPĒJIE MINIMĀLIE STANDARTI RŪPNIECISKAJAI DROŠĪBAI 27.1. Ievads 27.2. Definīcijas 27.3. Organizācija 27.4. Klasificēti līgumi un lēmumi par subsīdijām 27.5. Apmeklējumi 27.6. ES klasificētās informācijas pārsūtīšana un transportēšana 1. PAPILDINĀJUMS: Nacionālo drošības klasifikāciju salīdzinājums 2. PAPILDINĀJUMS: Praktisks klasifikācijas ceļvedis 3. PAPILDINĀJUMS: Pamatnostādnes par ES klasificētas informācijas nodošanu trešām valstīm vai starptautiskām organizācijām: 1. līmeņa sadarbība 4. PAPILDINĀJUMS: Pamatnostādnes par ES klasificētas informācijas nodošanu trešām valstīm vai starptautiskām organizācijām: 2. līmeņa sadarbība 5. PAPILDINĀJUMS: Pamatnostādnes par ES klasificētas informācijas nodošanu trešām valstīm vai starptautiskām organizācijām: 3. līmeņa sadarbība 6. PAPILDINĀJUMS: Saīsinājumu saraksts

I DAĻA: DROŠĪBAS PAMATPRINCIPI UN MINIMĀLIE STANDARTI

1. IEVADS

Šie noteikumi paredz drošības pamatprincipus un minimālos standartus, kas pienācīgi jāievēro Komisijai visās tās darba vietās, kā arī EUCI saņēmējiem, lai aizsargātu drošību un pārliecinātu ikvienu par kopēju aizsardzības standartu izveidi.

2. VISPĀRĪGI PRINCIPI

Komisijas drošības politika ir viena no tās vispārējās iekšējās pārvaldības politikas sastāvdaļām un tādējādi pamatota ar principiem, kas attiecas uz to vispārējo politiku.

Šie principi iekļauj likumību, pārredzamību, politisko atbildību un subsidiaritāti (proporcionalitāti).

Likumība norāda nepieciešamību stingri ievērot likumus drošības funkciju veikšanā un nepieciešamību atbilst tiesiskajām prasībām. Tā nozīmē arī to, ka saistībām par drošību domēnā jāpamatojas ar atbilstošām tiesību normām. Civildienesta noteikumus piemēro pilnībā, jo īpaši to 17. pantu par personāla pienākumiem veikt darbu, ņemot vērā Komisijas informāciju un VI sadaļu par disciplinārajiem pasākumiem. Visbeidzot tas nozīmē to, ka drošības noteikumu pārkāpumi, par ko atbild Komisija, tiek izskatīti atbilstoši Komisijas nostājai par disciplināro atbildību un sadarbību ar dalībvalstīm krimināltiesību jomā.

Pārredzamība norāda skaidrības nepieciešamību attiecībā uz visiem drošības noteikumiem un nosacījumiem, lai līdzsvarotu dažādus pakalpojumus un dažādus domēnus (fiziskā drošība pret informācijas aizsardzību u.c.) un nepieciešamību pēc viendabīgas un strukturizētas drošības izpratnes politikas. Turklāt tā nosaka nepieciešamību attiecībā uz skaidrām rakstiskām pamatnostādnēm drošības pasākumu ieviešanai.

Politiskā atbildība nozīmē to, ka atbildība drošības domēnā tiks skaidri sadalīta. Turklāt tā norāda nepieciešamību regulāri pārbaudīt minēto saistību pareizu pildīšanu.

Subsidiaritāte vai proporcionalitāte nozīmē to, ka drošību organizē zemākā iespējamā līmenī un pēc iespējas ciešākā saiknē ar ģenerāldirektorātiem un Komisijas dienestiem. Tā nozīmē arī to, ka drošības darbībās iekļauj tikai tos elementus, kas tai patiešām ir nepieciešami. Visbeidzot tā nozīmē to, ka drošības pasākumiem jābūt proporcionāliem aizsargājamām interesēm un faktiskiem vai potenciāliem minēto interešu draudiem, sniedzot tādu aizsardzību, kas izraisa vismazāko potenciālo traucējumu.

3. DROŠĪBAS PAMATI

Pareizas drošības pamati ir:

a) katrā dalībvalstī valsts drošības iestāde ir atbildīga par: 1) ziņu savākšanu un ierakstīšanu par spiegošanu, sabotāžu, terorismu un citām graujošām darbībām, un 2) informācijas un padomu sniegšanu tās valdībai un ar tās starpniecību — Komisijai — par draudiem drošībai un veidiem, kā pret tiem aizsargāties;

b) katrā dalībvalstī un Komisijā tehniskā INFOSEC iestāde (IA), kas atbild par sadarbību ar attiecīgo drošības iestādi, sniedz informāciju un ieteikumus par tehniskiem draudiem drošībai un veidiem, kā pret tiem aizsargāties;

c) regulāra sadarbība starp valdības departamentiem un attiecīgiem Eiropas institūciju dienestiem, lai attiecīgā gadījumā izveidotu un ieteiktu: 1) kādas personas, informāciju un resursus ir jāaizsargā un 2) vienotus aizsardzības standartus;

d) cieša sadarbība starp ►M3 Komisijas Drošības direktorātu ◄ un citiem Eiropas institūciju drošības dienestiem, un NATO drošības biroju (NOS).

4. INFORMĀCIJAS DROŠĪBAS PRINCIPI

4.1. Mērķi

Informācijas drošībai ir šādi galvenie mērķi:

a) aizsargāt ES klasificēto informāciju (EUCI) no spiegošanas, kompromitēšanas vai neatļautas atklāšanas;

b) aizsargāt ES informāciju, ko apstrādā komunikāciju un informācijas sistēmās un tīklos, no draudiem tās konfidencialitātei, integritātei un pieejamībai;

c) aizsargāt Komisijas telpas, kurās atrodas ES informācija, no sabotāžas un ar nodomu nodarīta ļaunuma;

d) neveiksmes gadījumā izvērtēt nodarīto kaitējumu, ierobežot tā sekas un veikt nepieciešamos pasākumus stāvokļa uzlabošanai.

4.2. Definīcijas

Šajos noteikumos:

a) termins “ES klasificēta informācija” (EUCI) ir jebkura informācija un materiāli, kuru neatļauta atklāšana var dažādās pakāpes apdraudētu ES, vienas vai vairāku tās dalībvalstu intereses, atkarībā no tā, vai šāda informācija nāk no ES vai ir saņemta no dalībvalstīm, trešām valstīm vai starptautiskām organizācijām;

b) termins “dokuments” ir jebkura vēstule, ziņa, pieraksts, ziņojums, memorands, signāls/paziņojums, skečs, fotogrāfija, diapozitīvs, filma, karte, tabula, plāns, piezīmju grāmatiņa, trafarets, kopējamais papīrs, rakstāmmašīnas vai printera izdruka, lente, kasete, datora disks, CD–ROM vai cits fizisks informācijas ierakstīšanas līdzeklis;

c) termins “materiāls” ir “dokuments”, kā tas ir definēts b) punktā un arī jebkura iekārta, kas ir vai nu izgatavota, vai atrodas izgatavošanas procesā;

d) termins “nepieciešamība zināt” ir individuāla darbinieka vajadzība piekļūt ES klasificētai informācijai, lai spētu veikt darbu vai pildīt pienākumus;

e) “atļauja” ir ►M3 Komisijas Drošības direktorāta direktors ◄ lēmums sniegt individuālu piekļuvi EUCI līdz noteiktam līmenim, pamatojoties uz pārmeklēšanu (drošības pārbaudi), ko veic valsts drošības iestāde saskaņā ar valsts tiesību aktiem;

f) termins “klasificēt” ir noteiktas slepenības pakāpes piemērošana informācijai, kuras neatļauta atklāšana var radīt konkrētu kaitējumu Komisijas vai dalībvalstu interesēm;

g) termins “slepenības pakāpes pazemināšana” (déclassement) ir klasifikācijas līmeņa pazemināšana;

h) termins “deklasifikācija” (déclassification) ir jebkādas klasifikācijas atcelšana;

i) termins “autors” ir pienācīgi pilnvarots klasificēta dokumenta autors. Komisijā departamentu vadītāji var atļaut to darbiniekiem sagatavot EUCI;

j) termins “Komisijas departamenti” ir Komisijas departamenti un dienesti, tostarp biroji, visas darba vietas, tostarp Kopīgais pētniecības centrs, pārstāvniecības un biroji Savienībā un delegācijas trešajās valstīs.

4.3. Klasifikācija

a) Attiecībā uz klasifikāciju nepieciešama rūpība un pieredze, izvēloties informāciju un materiālu, kas ir jāaizsargā, un izvērtējot tam piemērojamo aizsardzības pakāpi. Ir svarīgi, lai aizsardzības pakāpe atbilstu tās informācijas un materiāla drošībai, kas ir jāaizsargā. Lai nodrošinātu vienmērīgu informācijas plūsmu, veic pasākumus, lai izvairītos no pārlieku augstas vai zemas klasifikācijas pakāpes piešķiršanas;

b) klasifikācijas sistēma ir šo principu īstenošanas instruments; līdzīgu klasifikācijas sistēmu ievēro plānojot un organizējot veidus, lai apkarotu spiegošanu, sabotāžu, terorismu un citus draudus, lai attiecībā uz vissvarīgākajām telpām, kurās atrodas klasificēta informācija, un visjutīgākajām to vietām piemērotu vislielākos aizsardzības pasākumus;

c) par klasificētu informāciju ir atbildīgs vienīgi tās autors;

d) klasifikācijas līmeni var pamatot tikai ar minētās informācijas saturu;

e) ja ir grupētas vairākas ziņas, klasifikācijas pakāpe, ko piešķir visam kopumam, ir vismaz tik augsta kā visaugstākā klasifikācija. Informācijas kolekcijai tomēr var piešķirt augstāku klasifikāciju kā tās sastāvdaļām;

f) klasifikāciju piešķir tikai tad, kad tas ir nepieciešams, un tikai uz nepieciešamo laiku.

4.4. Drošības pasākumu mērķi

Drošības pasākumi:

a) attiecas uz visām personām, kam ir piekļuve klasificētai informācijai, klasificētas informācijas nesējiem, visām telpām, kurās atrodas šāda informācija, un svarīgām iekārtām;

b) ir izveidoti tā, lai atpazītu personas, kuru stāvoklis var apdraudēt klasificētas informācijas drošību un svarīgas iekārtas, kas satur klasificētu informāciju un kas paredzētas to izslēgšanai vai iznīcināšanai;

c) liegt jebkurai personai, kurai tas nav atļauts, piekļūt klasificētai informācijai vai iekārtām, kas to satur;

d) nodrošināt to, ka klasificētu informāciju izplata tikai pamatojoties uz nepieciešamības zināt principu, kas ir visu drošības aspektu pamatā;

e) nodrošināt integritāti (piemēram, korupcijas novēršana vai neatļautu izmaiņu veikšanas, vai neatļautas izdzēšanas novēršana) un pieejamību (piemēram, piekļuve netiek liegta tiem, kam ir nepieciešama piekļuve un kuriem tā ir atļauta) visai informācijai, vai tā ir klasificēta vai nav, jo īpaši tādai informācijai, kas ir uzglabāta, apstrādāta vai pārsūtīta elektromagnētiskā formā.

5. DROŠĪBAS ORGANIZĒŠANA

5.1. Kopējie minimālie standarti

Komisija nodrošina to, ka kopējos minimālos drošības standartus ievēro visi EUCI saņēmēji iestādē un tās kompetencēs esošās iestādēs, piemēram, visi departamenti un līgumdarbinieki, lai ES klasificēto informāciju nodotu ar pārliecību, ka to apstrādās ar pienācīgu rūpību. Šādi minimālie standarti iekļauj kritērijus atļauju izsniegšanai personālam un procedūrām ES klasificētas informācijas aizsardzībai.

Komisija ļauj piekļuvi EUCI ārpus esošām struktūrām, ja vien tās nodrošina EUCI apstrādes laikā ievērot tādus noteikumus, kas ir vismaz tikpat stingri kā šie minimālie standarti.

▼M4

Šādus minimālos standartus piemēro arī tajos gadījumos, kad Komisija, izmantojot līgumus vai subsīdiju līgumus, uztic rūpniecības vai cita veida uzņēmumiem uzdevumus, kas ietver, ietekmē un/vai satur ES klasificēto informāciju; šie kopējie minimālie standarti ir ietverti II daļas 27. iedaļā.

▼M1

5.2. Organizācija

Komisijā drošība ir organizēta divos līmeņos:

a) visas Komisijas līmenī ir ►M3 Komisijas Drošības direktorāts ◄ ar drošības akreditācijas iestādi (SAA), kas darbojas arī kā Kriptogrāfijas iestāde (CrA) un kā TEMPEST iestāde, un ar INFOSEC iestādi (IA) un vienu vai vairākiem Centrāliem EUCI reģistriem, katrā no kuriem ir viens vai vairāki Reģistra kontrolieri (RCO);

b) Komisijas departamentu drošības līmenī par drošību atbild viens vai vairāki vietējie drošības speciālisti (LSO), viens vai vairāki galvenie IT drošības speciālisti (CISO), vietējie IT drošības speciālisti (LISO) un vietējie ES klasificētas informācijas reģistri, kuros ir viens vai vairāki reģistra kontrolieri;

c) centrālie drošības dienesti vada vietējo drošības dienestu darbību.

6. PERSONĀLA DROŠĪBA

6.1. Atļauju izsniegšana personālam

Visām personām, kurām nepieciešama piekļuve ►M2 CONFIDENTIEL UE ◄ informācijai vai augstākas drošības pakāpes informācijai, pirms šādas piekļuves sniegšanas pienācīgā kārtā jāsaņem atļauja. Līdzīgu atļauju vajag tādām personām, kuru pienākumos ir klasificētas informācijas saturošu komunikāciju un informāciju sistēmu tehniskā darbība vai uzturēšana. Šādas atļaujas piešķiršana ir domāta, lai noteiktu, vai šādas personas:

a) ir neapšaubāmi uzticīgas;

b) tām piemīt tāds raksturs un diskrētums, kas neizraisa šaubas par savu integritāti klasificētas informācijas apstrādē, vai

c) tās var ietekmēt ārzemju vai citi avoti.

Pārbaudes procedūrās īpaša uzmanība jāievērš personām, kam:

d) tiks sniegta piekļuve ►M2 TRES SECRET UE/EU TOP SECRET ◄ informācijai;

e) ir amati, kuri paredz regulāru piekļuvi apjomīgai ►M2 SECRET UE ◄ informācijai;

f) savu pienākumu dēļ ir īpaša piekļuve slepenai komunikācijai vai informācijas sistēmām un tādējādi iespēja iegūt neatļautu piekļuvi apjomīgai ES klasificētai informācijai vai radīt nopietnus zaudējumus, veicot tehnisko sabotāžu.

Pēc iespējas vairāk jāizmanto cēloņu izmeklēšanas tehnika d), e) un f) punktos izklāstītajos apstākļos.

Ja personas, kam nav pamatota “nepieciešamība zināt”, tiks nodarbinātas apstākļos, kuros tām var būt piekļuve ES klasificētai informācijai (piemēram, kurjeri, drošības aģenti, apkalpojošais personāls un apkopēji u.c.), vispirms pienācīgi jāpārbauda to drošība.

6.2. Personālam izsniegto atļauju uzskaite

Visi Komisijas departamenti, kas apstrādā ES klasificētu informāciju vai glabā slepenu komunikāciju vai informācijas sistēmas, veic ierakstu par atļauju, kura ir izsniegta attiecīgajam personālam. Katru atļauju pārbauda atkarībā no apstākļiem, pārliecinoties, vai tā ir adekvāta personas pašreizējam darbam; to pārskata prioritārā kārtā katru reizi, kad tiek saņemta jauna informācija, kas norāda uz to, ka klasificēta darba turpināšana vairs nav drošības interesēs. Vietējais Komisijas departamenta drošības kontrolieris uztur ierakstu par atļauju viņa vai viņas pārziņā.

6.3. Personāla informēšana par drošības jautājumiem

Visu personālu, kas ir nodarbinātas amatos, saistībā ar kuriem tiem var būt piekļuve klasificētai informācijai, informē par šāda darba uzsākšanu un par drošībai nepieciešamajiem laika intervāliem, kā arī procedūrām, kas nepieciešamas tā pabeigšanai. Šādam personālam rakstiski jāapliecina, ka tas ir izlasījis un pilnīgi saprot pašreizējos drošības noteikumus.

6.4. Atbildība par pārvaldību

Pārvaldnieku pienākums ir apzināt tās personas, kuras ir iesaistītas darbā ar klasificētu informāciju vai kurām ir piekļuve slepenai komunikācijai vai informācijas sistēmām, kā arī reģistrēt un paziņot jebkurus starpgadījumus vai acīmredzamus trūkumus, kas potenciāli var apdraudēt drošību.

6.5. Personāla drošības statuss

Izveido procedūras, lai nodrošinātu to, ka uzzinot negatīvu informāciju par indivīdu, tiek noteikts, vai indivīds ir nodarbināts darbā ar klasificētu informāciju vai tam ir piekļuve slepenai komunikācijai vai informācijas sistēmām, par ko informē ►M3 Komisijas Drošības direktorātu ◄ . Ja nosaka, ka šāds indivīds apdraud drošību, to atceļ no tādiem darbiem vai liedz tos darīt, kuros tas var apdraudēt drošību.

7. FIZISKĀ DROŠĪBA

7.1. Vajadzība pēc aizsardzības

Fiziskās drošības pasākumu līmenis, ko piemēro, lai nodrošinātu ES klasificētas informācijas aizsardzību ir proporcionāls klasifikācijai, rīcībā esošās informācijas un materiāla apjomam, kā arī pastāvošajiem draudiem. Visi ES klasificētas informācijas turētāji ievēro vienotu praksi attiecībā uz šādas informācijas klasificēšanu un atbilstību kopējiem standartiem par aizsardzību pret informācijas un materiāla arestu, pārsūtīšanu un iznīcināšanu, kurai ir nepieciešama aizsardzība.

7.2. Pārbaudes

Pirms tādu zonu atstāšanas, kurās bez uzraudzības atrodas ES klasificēta informācija, attiecīgās pārraugošās personas nodrošina to, ka tā ir droši novietota un ka visi drošības rīki ir aktivizēti (slēdzenes, signalizācijas u.c.). Citu neatkarīgu pārbaudi veic pēc darba dienas beigām.

7.3. Ēku drošība

Ēkas, kurās atrodas ES klasificēta informācija vai slepenas komunikācijas un informācijas sistēmas aizsargā pret neatļautu piekļuvi. Veiktie ES klasificētas informācijas aizsardzības pasākumi, piemēram, logu bloķēšana, durvju slēdzenes, sargi pie ieejamām, automātiskas piekļuves kontroles sistēmas, drošības pārbaudes un patruļas, signalizācijas sistēmas, ielaušanās identificēšanas sistēmas un sargsuņi ir atkarīgi no:

a) aizsargājamās informācijas un materiāla klasifikācijas, apjoma un izvietojuma ēkā;

b) minētās informācijas un materiāla drošības konteineru kvalitātes un

c) ēkas fiziskajām īpašībām un novietojuma.

Tāpat komunikācijas un informācijas sistēmām piešķirtā aizsardzība ir atkarīga no to vērtības izvērtēšanas un potenciālo seku izvērtēšanas, kas rastos drošības kompromitēšanas dēļ, ēkas fiziskajām īpašībām un novietojuma, kurā atrodas sistēmas, un no sistēmu novietojuma ēkā.

7.4. Ārkārtas rīcības plāni

Iepriekš izstrādā sīki izstrādātus plānus klasificētas informācijas aizsardzībai vietējas vai valsts ārkārtas situācijās.

8. INFORMĀCIJAS DROŠĪBA

Informācijas drošība (INFOSEC) attiecas uz drošības pasākumu identificēšanu un piemērošanu, lai aizsargātu ES klasificēto informāciju, kas tiek apstrādāta, uzglabāta vai pārsūtīta komunikācijas, informācijas un citās elektroniskās sistēmās, pret konfidencialitātes zaudēšanu, integritāti vai pieejamību, vai tā ir nejauša vai ar iepriekšēju nodomu. Lai novērstu neatļautu lietotāju piekļuvi ES klasificētai informācijai, lai novērstu piekļuves atteikumu ES klasificētai informācijai autorizētiem lietotājiem un lai novērstu korupciju vai neatļautu ES klasificētas informācijas sagrozīšanu vai dzēšanu, nodrošina atbilstošus pretpasākumus.

9. SABOTĀŽAS PROFILAKSE UN CITU TĪŠA KAITĒJUMA VEIDU KONTROLE

Fiziski aizsardzības pasākumi svarīgu tādu iekārtu aizsargāšanai, kas satur klasificētu informāciju, ir labākie drošības pasākumi pret sabotāžu un citu tīšu kaitējumu; to nevar aizvietot tikai ar atļauju izsniegšanu personālam. Kompetentu valsts iestādi aicina sniegt ziņas par spiegošanu, sabotāžu, terorismu un citām graujošām darbībām.

10. KLASIFICĒTAS INFORMĀCIJAS NODOŠANA TREŠAJĀM VALSTĪM VAI STARPTAUTISKĀM ORGANIZĀCIJĀM

Komisija kā kolēģija pieņem lēmumu par Komisijā sagatavotas ES klasificētas informācijas nodošanu trešai valstij vai starptautiskai organizācijai. Ja informācijas autors, kura informāciju ir vēlams atklāt, nav Komisija, Komisija vispirms cenšas saņemt autora atļauju informācijas nodošanai. Ja autoru nevar noteikt, Komisija uzņemas iepriekšējā atbildību.

Ja Komisija saņem klasificētu informāciju no trešajām valstīm, no starptautiskām organizācijām vai citām trešajām pusēm, minēto informāciju aizsargā atbilstoši tās klasifikācijai un atbilstoši standartiem ES klasificētai informācijai, ko nosaka šie noteikumi, vai citiem augstākiem standartiem, kurus var pieprasīt trešā puse, kas ir atklājusi informāciju. Var vienoties par savstarpējām pārbaudēm.

Iepriekšminētos principus ievieš saskaņā ar sīki izklāstītiem noteikumiem, kas ir minēti II daļā, 26. iedaļā un 3., 4. un 5. papildinājumā.

II DAĻA: DROŠĪBAS ORGANIZĒŠANA KOMISIJA

11. KOMISIJAS LOCEKLIS, KAS ATBILD PAR DROŠĪBAS JAUTĀJUMIEM

Komisijas loceklis, kas atbild par drošības jautājumiem:

a) īsteno Komisijas drošības politiku;

b) izskata drošības problēmas, kuras tam ir paziņojusi Komisija vai tās kompetentās struktūras;

c) izskata jautājumus, kuri iekļauj izmaiņas Komisijas drošības politikā, ciešā sadarbībā ar dalībvalstu valsts drošības (vai citām atbilstošām) iestādēm (še turpmāk — NSA).

Jo īpaši Komisijas loceklis, kas atbild par drošības jautājumiem, atbild par:

a) visu drošības jautājumu, kuri attiecas uz Komisijas darbībām, koordinēšanu;

b) pieprasījumu nosūtīšanu atbildīgām dalībvalstu iestādēm par to, lai NSA sniedz drošības pielaides personālam, kurš ir nodarbināts Komisijā atbilstoši 20. iedaļai;

c) jebkuras ES klasificētas informācijas noplūdes, kura ir notikusi Komisijā, izmeklēšanu vai izmeklēšanas pasūtīšanu;

d) pieprasījuma nosūtīšanu atbilstošām drošības iestādēm uzsākt izmeklēšanu, ja ES klasificētas informācijas noplūde ir notikusi ārpus Komisijai, un par pieprasījumu koordinēšanu, ja ir iesaistīta vairāk kā viena drošības iestāde;

e) periodisku pārbaužu veikšanu par drošības pasākumiem ES klasificētas informācijas aizsardzībai;

f) ciešas sadarbības uzturēšanu ar visām attiecīgajām drošības iestādēm, lai panāktu vispārēju drošības koordināciju;

g) Komisijas drošības politikas un procedūru pastāvīgu pārskatīšanu un atbilstošu ieteikumu sagatavošanu nepieciešamības gadījumā. Šajā sakarā Komisijas loceklis, kas atbild par drošības jautājumiem, iesniedz Komisijai gadskārtēju pārbaudes plānu, kuru ir sagatavojis ►M3 Komisijas Drošības direktorāts ◄ .

12. KOMISIJAS DROŠĪBAS POLITIKAS KONSULTATĪVĀ GRUPA

Izveido Komisijas drošības politikas konsultatīvo grupu. Tajā ir Komisijas loceklis, kas atbild par drošības jautājumiem, vai tā pārstāvis, kurš vada sapulci, un katras dalībvalsts NSA pārstāvis. Var ielūgt arī citu Eiropas institūciju pārstāvjus. Attiecīgo EK un ES decentralizēto aģentūru pārstāvjus var aicināt piedalīties tad, ja tiek izskatīti jautājumi, kas uz tiem attiecas.

Komisijas drošības politikas konsultatīvā grupa tiekas pēc tās priekšsēdētāja vai jebkura tās locekļa pieprasījuma. Grupas uzdevums ir izskatīt un izvērtēt visus svarīgos drošības jautājumus, un attiecīgā gadījumā sniegt ieteikumus Komisijai.

▼M3

13. KOMISIJAS DROŠĪBAS PADOME

Tiek izveidota Komisijas Drošības padome. Tā sastāv no Pārvaldes un personāla ģenerāldirektora, kas ir šīs padomes priekšsēdētājs, par drošības jautājumiem atbildīgā komisāra kabineta locekļa, priekšsēdētāja kabineta locekļa, ģenerālsekretāra vietnieka, kas vada Komisijas krīzes vadības grupu, Juridiskā, Ārējo sakaru, Tieslietu, Brīvības un drošības dienestu, Kopīgā pētniecības centra, Informātikas un Iekšējās revīzijas dienestu ģenerāldirektoriem un Komisijas Drošības direktorāta direktora vai viņu pārstāvjiem. Var pieaicināt citus Komisijas ierēdņus. Tās uzdevums ir izvērtēt drošības pasākumus Komisijā un sniegt ieteikumus šajā jomā Komisijas loceklim, kas atbild par drošības jautājumiem.

▼M1

14. ►M3 KOMISIJAS DROŠĪBAS DIREKTORĀTS ◄

Lai izpildītu pienākumus, kuri ir minēti 11. iedaļā, Komisijas locekļa, kas atbild par drošības jautājumiem, rīcībā ir ►M3 Komisijas Drošības direktorāts ◄ drošības pasākumu koordinēšanai, pārraudzīšanai un īstenošanai.

►M3 Komisijas Drošības direktorāta direktors ◄ ir Komisijas locekļa, kas atbild par drošības jautājumiem, galvenais padomdevējs un pilda Komisijas drošības politikas konsultatīvās grupas sekretāra pienākumus. Šajā sakarā viņš vai viņa vada drošības noteikumu atjaunināšanu un koordinē drošības pasākumus ar kompetentām dalībvalstu iestādēm un attiecīgā gadījumā ar starptautiskām organizācijām, kurām ar Komisiju ir drošības vienošanās. Tādēļ viņš/viņa darbojas kā sadarbības koordinators.

►M3 Komisijas Drošības direktorāta direktors ◄ atbild par IT sistēmu akreditāciju un to tīkliem Komisijā. ►M3 Komisijas Drošības direktorāta direktors ◄ lemj, sadarbojoties ar attiecīgo NSA, par IT sistēmu un tīklu akreditāciju, kurā ir iesaistīta Komisija, no vienas puses, un jebkurš ES klasificētas informācijas saņēmējs, no otras puses.

15. DROŠĪBAS PĀRBAUDES

►M3 Komisijas Drošības direktorāts ◄ veic periodiskas pārbaudes par drošības pasākumiem ES klasificētas informācijas aizsardzībai.

Veicot šo uzdevumu, ►M3 Komisijas Drošības direktorāts ◄ var saņemt palīdzību no citas ES institūcijas, kuras rīcībā ir EUCI vai no dalībvalsts valsts drošības iestādes ( 14 ).

Pēc dalībvalsts pieprasījuma EUCI pārbaudi var veikt tās NSA kopā ar ►M3 Komisijas Drošibas direktorātu ◄ , savstarpēji vienojoties.

16. KLASIFIKĀCIJAS, DROŠĪBAS APZĪMĒJUMI UN MARĶĒJUMS

16.1. Klasifikācijas līmeņi ( 15 )

Informāciju klasificē šādos līmeņos (skatīt arī 2. papildinājumu).

►M2 ◄ : šo klasifikāciju piemēro tikai informācijai un materiāliem, kuru neatļauta publiskošana var izraisīt būtiskus traucējumus ES vai vienas vai vairāku tās dalībvalstu interesēm. TRES SECRET UE/EU TOP SECRET: šo klasifikāciju piemēro tikai informācijai un materiāliem, kuru neatļauta publiskošana var izraisīt būtiskus traucējumus ES vai vienas vai vairāku tās dalībvalstu interesēm.

►M2 ◄ : šo klasifikāciju piemēro tikai informācijai un materiāliem, kuru neatļauta publiskošana var radīt nopietnu kaitējumu ES vai vienas vai vairāku tās dalībvalstu interesēm. SECRET UE: šo klasifikāciju piemēro tikai informācijai un materiāliem, kuru neatļauta publiskošana var radīt nopietnu kaitējumu ES vai vienas vai vairāku tās dalībvalstu interesēm.

►M2 ◄ : šo klasifikāciju piemēro tikai informācijai un materiāliem, kuru neatļauta publiskošana var kaitēt ES vai vienas vai vairāku tās dalībvalstu interesēm. CONFIDENTIEL UE: šo klasifikāciju piemēro tikai informācijai un materiāliem, kuru neatļauta publiskošana var kaitēt ES vai vienas vai vairāku tās dalībvalstu interesēm.

►M2 ◄ : šo klasifikāciju piemēro tikai informācijai un materiāliem, kuru neatļauta publiskošana var būt neizdevīga ES vai vienas vai vairāku tās dalībvalstu interesēm. RESTREINT UE: šo klasifikāciju piemēro tikai informācijai un materiāliem, kuru neatļauta publiskošana var būt neizdevīga ES vai vienas vai vairāku tās dalībvalstu interesēm.

Citas klasifikācijas nav atļautas.

16.2. Drošības apzīmējumi

Lai ierobežotu klasifikācijas derīgumu (klasificētai informācijai, kas paredz automātisku slepenības pakāpes pazemināšanu vai deklasificēšanu), var izmantot norunātus drošības apzīmējumus. Šādi apzīmējumi ir vai nu “LĪDZ… (laiks/diena)” vai “LĪDZ… (notikums)”.

Piemēro papildu drošības apzīmējumus, tādus kā CRYPTO vai jebkuru citu ES atzītu drošības apzīmējumu, ja ir nepieciešams ierobežot izplatīšanu un īpašu apstrādi papildus tai, kas ir norādīta drošības klasifikācijā.

Drošības apzīmējumus izmanto tikai kopā ar klasifikāciju.

16.3. Marķējumi

Marķējumu var izmantot, lai norādītu jomu, uz ko attiecas dokumenti, vai īpašu izplatīšanu, pamatojoties uz nepieciešamību zināt, vai (neklasificētai informācijai) lai norādītu embargo beigas.

Marķējumu neklasificē un to savstarpēji neaizvieto.

EDAP marķējumu piemēro dokumentiem un to kopijām, kas attiecas uz Savienības un vienas vai vairāku tās dalībvalstu drošību un aizsardzību, vai kas attiecas uz militāro un nemilitāro krīžu vadību.

16.4. Klasifikācijas piešķiršana

Klasifikāciju piešķir šādi:

a) ►M2 RESTREINT UE ◄ dokumentiem mehāniski vai elektroniski;

b) ►M2 CONFIDENTIEL UE ◄ dokumentiem mehāniski vai ar roku, vai drukājot uz iepriekš apzīmogota, reģistrēta papīra;

c) ►M2 SECRET UE ◄ un ►M2 TRES SECRET UE/EU TOP SECRET ◄ dokumentiem mehāniski vai ar roku.

16.5. Drošības apzīmējumu piešķiršana

Drošības apzīmējumus piešķir tieši zem klasifikācijas tādā pašā veidā kā tos, ar kuriem norāda klasifikāciju.

17. KLASIFIKĀCIJAS PĀRVALDĪBA

17.1. Vispārīgi

Informāciju klasificē tikai tad, kad tas ir nepieciešams. Klasifikācija ir skaidra un pareizi norādīta, un to patur tikai tik ilgi, kamēr informācijai nepieciešama aizsardzība.

Par informācijas klasificēšanu un tās tālāku slepenības pakāpes pazemināšanu vai deklasificēšanu atbild tās autors.

Komisijas ierēdņi un citi darbinieki klasificē, pazemina slepenības pakāpi vai deklasificē informāciju, saskaņojot to ar savas struktūrvienības vadītāju vai pēc tā norādījuma.

Sīki izstrādāta procedūra klasificētu dokumentu apstrādei ir izstrādāta tā, lai nodrošinātu tajos esošās informācijas saturam atbilstošu aizsardzību.

Personu skaitu, kurām ir atļauts izstrādāt ►M2 TRES SECRET UE/EU TOP SECRET ◄ dokumentus, pēc iespējas vairāk ierobežo un to vārdus ieraksta ►M3 Komisijas Drošības direktorāta ◄ sagatavotajā sarakstā.

17.2. Klasifikācijas piemērošana

Dokumenta klasifikāciju nosaka pēc dokumenta satura jutības pakāpes saskaņā ar 16. iedaļā izklāstīto definīciju. Ir svarīgi, lai klasifikāciju izmantotu pareizi un ierobežoti. Jo īpaši tas attiecas uz ►M2 TRES SECRET UE/EU TOP SECRET ◄ klasifikāciju.

Tāda dokumenta autors, kuram tiks piešķirta klasifikācija, patur prātā iepriekš izklāstītos noteikumus un ierobežo jebkuru tendenci piešķirt augstāku vai zemāku klasifikāciju.

Klasificēšanas praktiskā rokasgrāmata ir iekļauta 2. papildinājumā.

Atsevišķām konkrēta dokumenta lappusēm, daļām, iedaļām, pielikumiem un papildinājumiem var būt nepieciešama atšķirīga klasifikācija un tos klasificē atbilstoši. Visa dokumenta klasifikācija atbilst tai, kas ir tā visaugstāk klasificētajai daļai.

Vēstules vai ziņas, kas iekļauj pielikumus, klasifikācijas pakāpe ir tāda, kāda ir tās visaugstāk klasificētajam pielikumam. Autors skaidri norāda, kāds klasifikācijas līmenis tai jāpiešķir, kad to nodaļas nodala no tās pielikumiem.

Regula (EK) Nr. 1049/2001 joprojām attiecas uz publiskumu.

17.3. Slepenības pakāpes pazemināšana un deklasificēšana

ES klasificētus dokumentus var deklasificēt vai pazemināt to slepenības pakāpi tikai ar autora atļauju un vajadzības gadījumā pēc apspriešanās ar citām ieinteresētajām pusēm. Slepenības pakāpes pazemināšanu vai deklasificēšanu apstiprina rakstiski. Autors atbild par izmaiņu paziņošanu adresātiem; savukārt tie atbild par izmaiņu paziņošanu citiem tālākajiem adresātiem, kuriem tie ir nosūtījuši vai nokopējuši dokumentu.

Ja iespējams, autori uz klasificētiem dokumentiem norāda datumu, laika posmu vai notikumu, pēc kuriem to saturu var deklasificēt vai pazemināt to slepenību. Citā gadījumā, tie pārskata dokumentus, vēlākais, ik pēc pieciem gadiem, lai pārliecinātos, ka sākotnējā klasifikācija ir nepieciešama.

18. FIZISKĀ DROŠĪBA

18.1. Vispārīgi

Fiziskās drošības pasākumu galvenais mērķis ir novērst neatļautu personu piekļuvi ES klasificētai informācijai un/vai materiāliem, novērst zādzību, iekārtu vai cita īpašuma bojāšanu un novērst uzmākšanos vai citu tipu agresiju, kas vērsta pret personālu, citiem darbiniekiem un apmeklētājiem.

18.2. Drošības prasības

Visas ēkas, zonas, būves, telpas, komunikācijas un informācijas sistēmas utt., kurās atrodas un/vai tiek apstrādāta ES klasificēta informācija, aizsargā ar atbilstošiem fiziskiem drošības pasākumiem.

Lemjot par nepieciešamo fiziskās drošības aizsardzības pakāpi, ņem vērā tādus svarīgus faktorus kā:

a) informācijas un/vai materiālu klasifikāciju;

b) informācijas apjomu un formu (piemēram, cietā kopija, elektroniski informācijas nesēji);

c) uz vietas izvērtētus draudus no izlūkdienestiem, kuru mērķis ir ES, dalībvalstis, un/vai citas institūcijas vai trešās puses, kuru rīcībā ir ES klasificēta informācija, proti, sabotāžu, terorismu un citas graujošas un/vai kriminālsodāmas darbības.

Piemērotie fiziskās drošības līdzekļi ir domāti, lai:

a) liegtu slepenu vai vardarbīgu iebrucēja iekļūšanu;

b) atturētu, aizkavētu un atklātu neuzticama personāla darbības;

c) aizkavētu tos, kam nav nepieciešamības zināt, piekļūt ES klasificētai informācijai.

18.3. Fiziskās drošības pasākumi

18.3.1. Drošības zonas

Zonas, kurās uzglabā vai apstrādā informāciju, kurai ir piešķirta ►M2 CONFIDENTIEL UE ◄ vai augstāka klasifikācijas pakāpe, ir organizētas un strukturizētas tā, lai atbilstu vienai no turpmāk minētajām.

a) I līmeņa drošības zona: zona, kurā ►M2 CONFIDENTIEL UE ◄ vai augstākas klasifikācijas informāciju apstrādā vai uzglabā tā, ka ienākšana šādā zonā praktiski ir piekļuve klasificētai informācijai. Šādai zonai nepieciešams: i) skaidri noteikts un aizsargāts perimetrs, kurā tiek kontrolēta visa ienākšana un iziešana; ii) ienākšanas kontroles sistēma, saskaņā ar kuru tikai tie drīkst ienākt, kam ir pienācīga piekļuves atļauja; iii) tās informācijas klasifikācijas specifikācija, kas atrodas minētajā zonā, proti, informācija, kurai var piekļūt pēc ienākšanas zonā.

b) II līmeņa drošības zona: zona, kurā ►M2 CONFIDENTIEL UE ◄ vai augstāka klasifikācijas informācija tiek apstrādāta un uzglabāta tā, ka to var aizsargāt no neatļautu personas piekļuves ar iekšēju kontroli, proti, telpas, kurās atrodas dienesti, kas regulāri apstrādā un uzglabā ►M2 CONFIDENTIEL UE ◄ vai augstākas klasifikācijas informāciju. Šādai zonai nepieciešams: i) skaidri noteikts un aizsargāts perimetrs, kurā tiek kontrolēta visa ienākšana un iziešana; ii) ienākšanas kontroles sistēma, saskaņā ar kuru tikai tie drīkst ienākt, kam ir pienācīga piekļuves atļauja; citās personas nodrošina ar pavadoņiem vai līdzvērtīgu kontroli, lai novērstu neatļautu piekļuvi ES klasificētai informācijai un nekontrolētu ienākšanu zonās, uz kurām attiecas tehniskās drošības pārbaudes. Tās zonas, kurās drošības personāls neuzturas 24 stundas diennaktī, pārbauda nekavējoties pēc parastā darba laika beigām, lai nodrošinātu to, ka ES klasificēta informācija ir atbilstoši aizsargāta.

18.3.2. Administratīvā zona

Apkārt I vai II līmeņa drošības zonām var izveidot administratīvu zonu ar mazāku drošības līmeni. Šādā zonā nepieciešams skaidri noteikts perimetrs, kas ļauj pārbaudīt personālu un transporta līdzekļus. Šādās zonās apstrādā un uzglabā tikai ►M2 RESTREINT UE ◄ un neklasificētu informāciju.

18.3.3. Kontrole caurlaides punktos

Ienākšanu I un II līmeņa drošības zonās un iziešanu no tām kontrolē pēc pases vai personu atpazīšanas sistēmas, ko piemēro visiem darbiniekiem, kuri parasti strādā šajās zonās. Papildus izveido apmeklētāju pārbaudes sistēmu, lai liegtu neatļautu piekļuvi ES klasificētai informācijai. Caurlaižu sistēmu var papildināt ar automātisku identificēšanu, kas papildina, taču pilnīgi neaizvieto sargus. Izmaiņas draudu izvērtējumā var izraisīt caurlaides kontroles pasākumu pastiprināšanu, piemēram, ievērojamu cilvēku apmeklējumu laikā.

18.3.4. Sargu posteņi

I un II līmeņa drošības zonu patrulēšanu veic ārpus parastā darba laika, lai aizsargātu ES īpašumu no kompromitēšanas, bojājumiem vai zudumiem. Patruļu biežumu nosaka saskaņā ar vietējiem apstākļiem, tomēr ir ieteicams tās veikt ik pēc 2 stundām.

18.3.5. Drošības tvertnes un seifi

ES klasificētas informācijas uzglabāšanai izmanto trīs veidu tvertnes:

— ►M2 ◄ informācijas uzglabāšanai I vai II līmeņa drošības zonās; A kategorija: tvertnes, ko valsts ir atļāvusi izmantotTRES SECRET UE/EU TOP SECRETinformācijas uzglabāšanai I vai II līmeņa drošības zonās;

— ►M2 ◄ un ►M2 ◄ informācijas uzglabāšanai I un II līmeņa drošības zonās; B kategorija: tvertnes, ko valsts ir atļāvusi izmantotSECRET UEunCONFIDENTIEL UEinformācijas uzglabāšanai I un II līmeņa drošības zonās;

— ►M2 ◄ informācijas uzglabāšanai. C kategorija: dienesta mēbeles, kas ir piemērotas tikaiRESTREINT UEinformācijas uzglabāšanai.

Seifus, kas atrodas I un II līmeņa drošības zonās, un visas I drošības zonas, kurās ►M2 CONFIDENTIEL UE ◄ vai augstāk klasificētu informāciju, uzglabā atklātos plauktos vai izstāda shēmās, uz kartēm utt., sienas, grīdas, griestus, durvis ar slēdzenēm apstiprina Drošības akreditācijas iestāde, tādējādi apliecinot, ka tās sniedz aizsardzību, kas ir līdzvērtīga tai, ko sniedz drošības tvertne, kurā ir atļauts uzglabāt tādas pašas klasifikācijas informāciju.

18.3.6. Slēdzenes

Slēdzenes, ko izmanto drošības tvertnēs un seifos, kuros uzglabā ES klasificētu informāciju, atbilst šādiem standartiem:

— A grupa: valsts apstiprinātām A kategorijas tvertnēm;

— B grupa: valsts apstiprinātām B kategorijas tvertnēm;

— C grupa: piemēro tikai C grupas dienesta mēbelēm.

18.3.7. Atslēgu un kodu kombināciju kontrole

Seifu atslēgas neiznes ārpus Komisijas ēkām. Seifu kodu kombinācijas iegaumē tās personas, kurām tās ir nepieciešams zināt. Ārkārtas gadījumiem attiecīgā Komisijas struktūrvienības atbildīgais par drošību glabā rezerves atslēgas un pierakstus par katru kodu kombināciju; pēdējo glabā atsevišķās aizzīmogotās necaurspīdīgās aploksnēs. Darba atslēgas, rezerves drošības atslēgas un kodu kombinācijas glabā atsevišķās drošības tvertnēs. Minētās atslēgas un kodu kombinācijas aizsargā ne mazāk kā materiālu, kuram tie sniedz piekļuvi.

Seifu kodu kombinācijas dara zināmas pēc iespējas mazāk cilvēkiem. Kombinācijas nomaina:

a) saņemot jaunu tvertni;

b) mainoties personālam;

c) ja ir notikusi vai draud notikt kompromitēšana;

d) vēlams, ik pēc sešiem mēnešiem, un vismaz katrus divpadsmit mēnešus.

18.3.8. Ielaušanās detektori

Kad signalizācijas sistēmas, videonovērošanas kameras un citas elektriskas ierīces aizsargā ES klasificētu informāciju, ir pieejama ārkārtas elektroapgāde, lai nodrošinātu sistēmas nepārtrauktu darbību, ja enerģijas piegāde ir pārtraukta. Vēl viena pamatprasība ir tā, ka šādas sistēmas darbības traucējumu vai manipulāciju gadījumā drošības personālam paziņo ar signalizāciju vai citu uzticamu brīdinājumu.

18.3.9. Atļautais aprīkojums

►M3 Komisijas Drošības direktorāts ◄ uztur atjauninātus sarakstus par drošības iekārtām pēc to tipa un modeļa, ko tas ir apstiprinājis klasificētas informācijas aizsardzībai dažādos noteiktos apstākļos un ar dažādiem noteiktiem nosacījumiem. ►M3 Komisijas Drošības direktorāts ◄ sagatavo šādus sarakstus, pamatojoties uz inter alia informāciju no nacionālajām drošības iestādēm.

18.3.10. Kopējamo mašīnu un telefaksu fiziskā aizsardzības

Kopējamās mašīnas un telefaksus fiziski aizsargā tiktāl, cik tas ir nepieciešams, lai nodrošinātu to, ka tikai tās personas, kurām tas ir atļauts, var tos izmantot klasificētas informācijas apstrādāšanai un visus klasificētos produktus atbilstoši kontrolē.

18.4. Aizsardzība pret slēptu novērošanu un slepenu noklausīšanos

18.4.1. Slēpta novērošana

Visus piemērotus pasākumus veic gan dienā, gan naktī, lai nodrošinātu to, lai neatļauta persona pat nejauši neierauga ES klasificētu informāciju.

18.4.2. Slepena noklausīšanās

Dienestus vai zonas, kurās ►M2 SECRET UE ◄ vai augstākas klasifikācijas informāciju regulāri pārrunā, aizsargā pret pasīvu un aktīvu slepenu noklausīšanos, ja vien pastāv tāds risks. Par šādas noklausīšanās risku izvērtēšanu atbild ►M3 Komisijas Drošības direktorāts ◄ , nepieciešamības gadījumā konsultējoties ar nacionālajām drošības iestādēm.

18.4.3. Elektroniskās un ieraksta aparatūras ieviešana

Ir aizliegts ienest mobilos telefonus, personiskos datorus, ierakstīšanas ierīces, kameras un citas elektroniskas vai ieraksta ierīces drošības zonās vai tehniski drošās zonās bez iepriekšējas ►M3 Komisijas Drošības direktorāta direktora ◄ atļaujas.

Lai noteiktu aizsardzības pasākumus, ko veic telpās, kuras ir jutīgas pret pasīvu slepenu noklausīšanos (piemēram, sienu, grīdu, durvju un griestu izolācija, kompromitētu noplūžu izvērtēšana) un pret aktīvu slepenu noklausīšanos (piemēram, mikrofonu meklēšana), ►M3 Komisijas Drošības direktorāts ◄ var lūgt palīdzību no nacionālajām drošības iestādēm.

Turklāt, ja apstākļi to atļauj, telekomunikāciju aprīkojumu un elektronisko vai elektrisko biroju aprīkojumu, ko izmanto ►M2 SECRET UE ◄ līmeņa vai augstākas klasifikācijas sanāksmēs, var pārbaudīt nacionālo drošības dienestu tehniskās drošības speciālisti pēc ►M3 Komisijas Drošības direktorāta direktora ◄ pieprasījuma.

18.5. Tehniski drošas zonas

Konkrētas zonas var norādīt kā tehniski drošas zonas. Veic īpašas iekļūšanas pārbaudes. Kad šādas zonas neizmanto, tās aizslēdz, izmantojot atļautu metodi, un visas atslēgas uzskata par drošības atslēgām. Šādas zonas regulāri fiziski pārbauda; pārbaudi veic arī pēc katras neatļautas iekļūšanas vai esot aizdomām par šādu iekļūšanu.

Par iekārtām un mēbelēm sagatavo detalizētu uzskaitījumu, lai uzraudzītu to pārvietošanos. Nevienu iekārtu vai mēbeli neienes drošības zonā, kamēr īpaši apmācīts drošības personāls to nav rūpīgi pārbaudījis, lai atklātu noklausīšanās ierīces. Pēc vispārēja noteikuma nav atļauts bez iepriekšējas atbilstošu iestāžu atļaujas ierīkot komunikāciju līnijas tehniski drošās zonās.

19. VISPĀRĒJI NOSACĪJUMI PAR NEPIECIEŠAMĪBU ZINĀT PRINCIPU UN DROŠĪBAS PIELAIDES IZSNIEGŠANU ES PERSONĀLAM

19.1. Vispārīgi

Piekļuvi ES klasificētai informācijai atļauj tikai tām personām, kam ir “nepieciešamība zināt”, lai veiktu to pienākumus vai misijas. Piekļuvi ►M2 TRES SECRET UE/EU TOP SECRET ◄ , ►M2 SECRET UE ◄ un ►M2 CONFIDENTIEL UE ◄ informācijai atļauj tikai personām, kurām ir atbilstoša drošības pielaide.

“Nepieciešamību zināt” nosaka tā struktūrvienība, kurā attiecīgā persona ir nodarbināta.

Par atļaujas izsniegšanas personālam pieprasīšanu atbild katra struktūrvienība.

No tā izriet “ES personiskās drošības sertifikāta” izsniegšana, kurā ir norādīts informācijas klasifikācijas līmenis, kam var piekļūt attiecīgā persona, un atļaujas derīguma termiņš.

ES personiskās drošības sertifikāts noteiktam klasifikācijas līmenim var sniegt tā turētājam piekļuvi informācijai ar zemāku klasifikācijas pakāpi.

Personām, kas nav ierēdņi vai citi darbinieki, piemēram, līgumdarbiniekiem, ekspertiem vai konsultantiem, ar kuriem var būt nepieciešams pārrunāt vai kuriem var būt nepieciešams parādīt ES klasificētu informāciju, jābūt ES personiskai drošības pielaidei attiecībā uz ES klasificētu informāciju un tiem jābūt instruētiem par atbildību par drošību.

Regula (EK) Nr. 1049/2001 joprojām attiecas uz publicitāti.

19.2. Īpaši noteikumi par piekļuvi ►M2 TRES SECRET UE/EU TOP SECRET ◄ informācijai

Par visām personām, kurām ir piekļuve ►M2 TRES SECRET UE/EU TOP SECRET ◄ informācijai, vispirms pārbauda, vai tām var sniegt piekļuvi šādai informācijai.

Visas personas, kurām jāpiekļūst ►M2 TRES SECRET UE/EU TOP SECRET ◄ informācijai, ieceļ Komisijas loceklis, kas atbild par drošības jautājumiem, un to vārdus ievada atbilstošā ►M2 TRES SECRET UE/EU TOP SECRET ◄ reģistrā. ►M3 Komisijas Drošības direktorāts ◄ izveido un uzglabā šādu reģistru.

Pirms piekļuves ►M2 TRES SECRET UE/EU TOP SECRET ◄ informācijai, visas personas paraksta apliecinājumu par to, ka tās ir iepazīstinātas ar Komisija drošības procedūru un pilnīgi saprot savu īpašo atbildību aizsargāt ►M2 TRES SECRET UE/EU TOP SECRET ◄ informāciju, un sekas, kas izklāstītas ES tiesību aktos un valsts likumdošanā vai administratīvajos noteikumos par klasificētas informācijas nonākšanu svešās rokās, vai nu apzināti, vai nejauši.

Ja personām ir piekļuve ►M2 TRES SECRET UE/EU TOP SECRET ◄ informācijai sapulcēs u.c., tā dienesta vai struktūras kompetents kontrolieris, kurā persona ir nodarbināta, paziņo struktūrai, kas organizē sanāksmi par to, ka attiecīgajai personai ir šāda atļauja.

Visu to personu vārdus, kas vairs nav nodarbinātas darbā, kurā nepieciešama piekļuve ►M2 TRES SECRET UE/EU TOP SECRET ◄ informācijai, izslēdz no ►M2 TRES SECRET UE/EU TOP SECRET ◄ saraksta. Turklāt minēto personu uzmanību atkal pievērš to īpašai atbildībai aizsargāt ►M2 TRES SECRET UE/EU TOP SECRET ◄ informāciju. Tās paraksta deklarāciju par to, ka tās nekad neizmantos vai nenodos citiem ►M2 TRES SECRET UE/EU TOP SECRET ◄ informāciju, kas ir to rīcībā.

19.3. Īpaši noteikumi par piekļuvi ►M2 SECRET UE ◄ un ►M2 CONFIDENTIEL UE ◄ informācijai

Visas personas, kurām tiks sniegta piekļuve ►M2 SECRET UE ◄ vai ►M2 CONFIDENTIEL UE ◄ informācijai, vispirms atbilstoši pārbauda.

Visas personas, kurām tiks sniegta piekļuve ►M2 SECRET UE ◄ vai ►M2 CONFIDENTIEL UE ◄ informācijai, iepazīstina ar atbilstošiem drošības noteikumiem un dara tām zināmas neuzmanības sekas.

Ja personām ir piekļuve ►M2 SECRET UE ◄ vai ►M2 CONFIDENTIEL UE ◄ informācijai sanāksmēs u.c., tās struktūras drošības kontrolieris, kurā minētā persona ir nodarbināta, paziņo struktūrai, kas organizē sanāksmi, par to, ka attiecīgajai personai ir šāda atļauja.

19.4. Īpaši noteikumi par piekļuvi ►M2 RESTREINT UE ◄ informācijai

Personām, kurām ir piekļuve ►M2 RESTREINT UE ◄ informācijai, dara zināmus šos drošības noteikumus un neuzmanības sekas.

19.5. Pārcelšana citā amatā

Pārceļot darbinieku no amata, kura pienākumos ir ES klasificēta materiāla apstrāde, reģistrs pārrauga to, lai aizejošais ierēdnis šādu materiālu atbilstoši nodotu jaunajam ierēdnim.

Ja darbinieku pārceļ citā amatā, kura pienākumos ir ES klasificēta materiāla apstrāde, vietējais drošības kontrolieris sniedz tam atbilstošus norādījumus.

19.6. Īpašas norādes

Personām, kurām jāapstrādā ES klasificēta informācija, pirmo reizi uzņemoties šādus pienākumus un regulāri pēc tām, sniedz norādes par:

a) draudiem drošībai, kas izriet no neapdomīgām sarunām;

b) piesardzību, ar kādu tām jāizturas pret presi un īpašu interešu grupu pārstāvjiem;

c) draudiem, kas izriet no izlūkdienestu darbībām, kuru mērķis ir ES un dalībvalstis attiecībā uz ES klasificētu informāciju un darbībām;

d) pienākumu nekavējoties ziņot atbilstošām drošības iestādēm par jebkuru mēģinājumu tuvoties vai manevru, kas rada aizdomas par spiegošanu vai citiem neparastiem ar drošību saistītiem apstākļiem.

Visām personām, kas parasti bieži kontaktējas ar tādu valstu pārstāvjiem, kuru izlūkdienestu mērķis ir ES un dalībvalstis saistībā ar ES klasificētu informāciju un darbībām, sniedz norādes par metodēm, kuras parasti izmanto dažādi izlūkdienesti.

Nav tādu Komisijas drošības noteikumu, kas attiecas uz personāla, kuram ir sniegta piekļuve ES klasificētai informācijai, privātiem ceļojumiem uz jebkuru galapunktu. ►M3 Komisijas Drošības direktorāts ◄ tomēr iepazīstina šādus ierēdņus un citus darbiniekus, kas ir viņu pakļautībā, ar ceļošanas noteikumiem, kuri uz tiem var attiekties.

20. DROŠĪBAS PIELAIDES IZSNIEGŠANAS PROCEDŪRA KOMISIJAS IERĒDŅIEM UN CITIEM DARBINIEKIEM

a) Piekļuve šādai informācijai ir tikai Komisijas ierēdņiem un citiem darbiniekiem vai personām Komisijā, kam saistībā ar to pienākumiem vai darba prasībām ir nepieciešamība zināt vai izmantot klasificētu informāciju, kura ir Komisijas rīcībā.

b) Lai piekļūtu informācijai, kurai ir piešķirta “ ►M2 TRES SECRET UE/EU TOP SECRET ◄ ”, “ ►M2 SECRET UE ◄ ” un “ ►M2 CONFIDENTIEL UE ◄ ” klasifikācija, a) punktā minētajām personām, jābūt piešķirtai atļaujai atbilstoši procedūrai, kas ir minētas šīs iedaļas c) un d) punktos.

c) Atļauju piešķir tikai tām personām, kuras ir pārbaudījusi kompetenta dalībvalsts iestāde (nacionālais drošības dienests) saskaņā ar procedūru, kas minēta no i) līdz n) punktam.

d) ►M3 Komisijas Drošības direktorāta direktors ◄ atbild par a), b) un c) punktos minēto atļauju piešķiršanu.

e) Viņš/viņa piešķir atļauju pēc kompetentu dalībvalsts nacionālo iestāžu atzinuma, kas pamatojas uz drošības pārbaudi, kura ir veikta saskaņā ar i) līdz n) punktiem.

f) ►M3 Komisijas Drošības direktorāts ◄ uzglabā visu jutīgo posteņu dienu sarakstu, ko ir snieguši attiecīgās Komisijas struktūrvienības, un visu to personu sarakstu, kuriem ir piešķirta (pagaidu) atļauja.

g) Atļauja, kas ir derīga piecus gadus, nedrīkst pārsniegt to pienākumu termiņu, uz kuru pamata to piešķīra. To var pagarināt saskaņā ar e) punktā minēto procedūru.

h) ►M3 Komisijas Drošības direktorāta direktors ◄ atsauc atļauju, kad viņš/viņa uzskata, ka tam ir pamatoti iemesli. Visi lēmumi atsaukt atļauju ir jādara zināmi attiecīgajai personai, kura var lūgt, lai to uzklausa ►M3 Komisijas Drošības direktorāta direktors ◄ un kompetentā valsts iestāde.

i) Drošības pārbaudi veic ar attiecīgās personas palīdzību un pēc ►M3 Komisijas Drošības direktorāta direktora ◄ pieprasījuma. Pārbaudes jautājumos kompetenta nacionālā iestāde ir tāda, kas atrodas dalībvalstī, kuras pilsonis ir persona, kam tiek piešķirta atļauja. Ja attiecīgā persona nav ES dalībvalsts pilsonis, ►M3 Komisijas Drošības direktorāta direktors ◄ pieprasa drošības pārbaudi vienai no ES dalībvalstīm, kurā personai ir parastā dzīvesvieta vai kurā tā parasti uzturas.

j) Veicot pārbaudes procedūru, attiecīgajai personai ir jāaizpilda personas informācijas veidlapa.

k) ►M3 Komisijas Drošības direktorāta direktors ◄ savā pieprasījumā norāda klasificētās informācijas tipu un līmeni, kas jādara pieejams attiecīgajai personai, lai kompetentās nacionālās iestādes spētu veikt pārbaudes procedūras un sniegt savus atzinumus par atļaujas līmeni, kuru varētu piešķirt attiecīgajai personai.

l) Uz visu drošības pārbaudes procedūru kopumā ar iegūtajiem rezultātiem attiecas atbilstīgas tiesību normas, kas ir spēkā attiecīgajā dalībvalstī, tostarp tiesību normas par pārsūdzēšanu.

m) Ja dalībvalsts kompetenta nacionālā drošības iestāde sniedz pozitīvu atzinumu, ►M3 Komisijas Drošības direktorāta direktors ◄ var sniegt personai attiecīgo atļauju.

n) Par negatīvu kompetentu nacionālo iestāžu atzinumu paziņo attiecīgajai personai, kas var lūgt tikšanos ar ►M3 Komisijas Drošības direktorāta direktoru ◄ . Ja viņš to uzskata par nepieciešamu, ►M3 Komisijas Drošības direktorāta direktors ◄ var lūgt kompetentas nacionālās iestādes sniegt tālākus paskaidrojumus, ko tās arī dara. Ja negatīvu atzinumu apstiprina, atļauju nepiešķir.

o) Visas personas, kurām ir piešķirta atļauja d) un e) punkta izpratnē, atļaujas piešķiršanas laikā un turpmāk regulāri saņem visas vajadzīgās instrukcijas par slepenas informācijas aizsargāšanu un šādas aizsardzības nodrošināšanas līdzekļiem. Šādas personas paraksta deklarāciju par instrukciju saņemšanu un apņemas tās ievērot.

p) ►M3 Komisijas Drošības direktorāta direktors ◄ veic visus nepieciešamos pasākumus, lai īstenotu šo iedaļu, jo īpaši attiecībā uz noteikumiem par piekļuvi atļauto personu sarakstam.

q) Izņēmuma gadījumā, ja to pieprasa dienests, ►M3 Komisijas Drošības direktorāta direktors ◄ pēc tā paziņošanas kompetentām nacionālajām iestādēm un ar nosacījumu, ka no tām mēneša laikā nav saņemta atbilde, sniedz pagaidu atļauju uz laika posmu, kurš nepārsniedz sešus mēnešus, kamēr i) punktā minētā pārbaude nav beigusies.

r) Šādi piešķirta pagaidu atļauju nesniedz piekļuvi ►M2 TRES SECRET UE/EU TOP SECRET ◄ informācijai; atbilstoši i) punktam šāda piekļuve ir tikai tiem ierēdņiem, kas efektīvās pārbaudēs ir saņēmušas pozitīvu rezultātu. Kamēr atbilde par pārbaudi nav saņemta, ierēdņiem, kas ir lūguši pārbaudi, lai saņemtu piekļuvi ►M2 TRES SECRET UE/EU TOP SECRET ◄ informācijai, var atļaut, pagaidām un īslaicīgi, piekļūt informācijai, kura ir klasificēta līdz un tostarp — ►M2 SECRET UE ◄ .

21. ES KLASIFICĒTU DOKUMENTU SAGATAVOŠANA, IZPLATĪŠANA, PĀRSŪTĪŠANA, KURJERU PERSONISKĀ DROŠĪBA UN PAPILDUS KOPIJAS VAI TULKOJUMI, KĀ ARĪ IZVILKUMI

21.1. Sagatavošana

1. ES klasifikācijas piemēro tā, kā noteikts 16. iedaļā, un ►M2 CONFIDENTIEL UE ◄ un augstākas klasifikācijas pakāpes informācijai to norāda katras lappuses apakšas vidū, katru lappusi numurējot. Katram ES klasificētam dokumentam ir reģistrācijas numurs un datums. ►M2 TRES SECRET UE/EU TOP SECRET ◄ un ►M2 SECRET UE ◄ dokumentos minēto reģistrācijas numuru norāda katrā lappusē. Ja tos izplata vairākās kopijās, katrai norāda numuru, kas atrodas pirmajā lappusē, un kopējo lappušu skaitu. Visus pielikumus un papildinājumus uzskaita tāda dokumenta pirmajā lappusē, kam ir piešķirta ►M2 CONFIDENTIEL UE ◄ vai augstāka klasifikācija.

2. Dokumentus, kam ir piešķirta ►M2 CONFIDENTIEL UE ◄ un augstāka klasifikācija, drukā, tulko, uzglabā, pavairo, magnētiski reproducē vai mikrofilmē tikai tās personas, kurām ir piekļuves atļauja ES klasificētai informācijai līdz pat zemākajam pieļaujamajam attiecīgā dokumenta klasifikācijas līmenim.

3. Noteikumi, kas attiecas uz datorizētu klasificētu dokumentu sagatavošanu ir izklāstīti 25. iedaļā.

21.2. Izplatīšana

1. ES klasificētu informāciju izplata tikai starp tām personām, kurām ir nepieciešamība zināt un kurām ir atbilstoša drošības pielaide. Autors norāda sākotnējo izplatīšanu.

2. ►M2 TRES SECRET UE/EU TOP SECRET ◄ dokumentus izplata ar ►M2 TRES SECRET UE/EU TOP SECRET ◄ reģistru starpniecību (skatīt 22. iedaļas 2. punktu). Attiecībā uz ►M2 TRES SECRET UE/EU TOP SECRET ◄ ziņām kompetents reģistrs var atļaut komunikāciju centra vadītājam pavairot dokumentu tik eksemplāros, cik norādīts adresātu sarakstā.

3. Dokumentus ar ►M2 SECRET UE ◄ un zemāku klasifikācijas pakāpi sākotnējie adresāti var pārsūtīt citiem adresātiem, pamatojoties uz nepieciešamību zināt. Tomēr sākotnējā dokumenta autoru iestāde skaidri norāda visus brīdinājumus, ko tie vēlas iekļaut. Šādu brīdinājumu iekļaušanas dēļ adresāti var pārsūtīt dokumentus tikai ar dokumenta autora iestādes atļauju.

4. Reģistrē vietējā EUCI reģistrā katru dokumentu ar ►M2 CONFIDENTIEL UE ◄ un augstāku klasifikācijas pakāpi pēc tā iesūtīšanas ģenerāldirektorātā vai nosūtīšanas no ģenerāldirektorāta departaments. Dati, kas jāiekļauj (atsauces, datums un, vajadzības gadījumā, kopijas numurs) ir tādi, lai dokumentu varētu identificēt, un tos norāda žurnālā vai īpašā aizsargātā datorizētā informācijas nesējā (skatīt 22. iedaļas 1. punktu).

21.3. ES klasificētas informācijas pārsūtīšana

21.3.1. Iesaiņošana, paziņojumi par saņemšanu

1. Dokumentus ar ►M2 CONFIDENTIEL UE ◄ vai augstāku klasifikācijas pakāpi pārsūta īpaši izturīgā, necaurspīdīgā dubultā aploksnē. Uz iekšējās aploksnes norāda attiecīgo ES klasifikācijas pakāpi, kā arī, ja tas ir iespējams, sīku aprakstu par saņēmēja amatu un adresi.

2. Tikai reģistra kontrolieris (skatīt 22. iedaļas 1. punktu) vai tā aizstājējs var atvērt iekšējo aploksni un apstiprināt iekļauto dokumentu saņemšanu, ja vien aploksne nav adresēta konkrētai personai. Šādā gadījumā, attiecīgais reģistrs (skatīt 22. iedaļas 1. punktu) iegrāmato vēstules ienākšanu un tikai tā persona, kurai ir adresēta vēstule, var atvērt iekšējo aploksni un apstiprināt to dokumentu saņemšanu, kas tajā ir iekļauti.

3. Iekšējā aploksnē ievieto pavadrakstu. Paziņojumā par saņemšanu, kas nav klasificēts, norāda reģistrācijas numuru, datumu un dokumenta kopijas numuru, tomēr nekad nenorāda tā saturu.

4. Iekšējā aploksne ir ievietota ārējā aploksne, uz kuras paziņojuma par saņemšanu nolūkos ir norādīts iepakojuma numurs. Drošības klasifikācija nekādā gadījumā nedrīkst parādīties uz ārējās aploksnes.

5. Kurjeri pieprasa paziņojumu par saņemšanu par katru iepakojuma numuru par dokumentiem ar klasifikācijas pakāpi ►M2 CONFIDENTIEL UE ◄ un augstāku.

21.3.2. Pārsūtīšana ēkas vai ēku grupas iekšienē

Attiecīgajā ēkā vai ēku grupā klasificētus dokumentus var pārnēsāt aizzīmogotā aploksnē, uz kuras ir norādīts tikai adresāta vārds, ja to pārnes persona, kam ir piekļuves atļauja dokumentiem ar attiecīgo klasifikācijas pakāpi.

21.3.3. Pārsūtīšana pa valsti

1. Valstī ►M2 TRES SECRET UE/EU TOP SECRET ◄ dokumentu pārsūta tikai ar oficiālo kurjerpakalpojumu starpniecību vai ar to personu starpniecību, kuriem ir piekļuve ►M2 TRES SECRET UE/EU TOP SECRET ◄ informācijai.

2. Ja ►M2 TRES SECRET UE/EU TOP SECRET ◄ dokumentu pārsūtīšanai izmanto kurjerpakalpojumus ārpus ēkas vai ēku grupas, ievēro noteikumus par iesaiņošanu un paziņojumu par saņemšanu, kas ir izklāstīti šajā iedaļā. Piegādes dienesti organizē darbu tā, lai nodrošinātu, ka iepakojumi, kuros ir ►M2 TRES SECRET UE/EU TOP SECRET ◄ dokumenti, jebkurā laikā nonāk tiešā atbildīgā ierēdņa pārraudzībā.

3. Izņēmuma gadījumos, ►M2 TRES SECRET UE/EU TOP SECRET ◄ dokumentus var paņemt ierēdņi, kas nav kurjeri, vietējai izmantošanai sanāksmēs un diskusijās ārpus ēkas vai ēku grupas, ja:

a) turētājam ir piekļuve minētajiem ►M2 TRES SECRET UE/EU TOP SECRET ◄ dokumentiem;

b) transportēšanas veids atbilst noteikumiem, kas attiecas uz ►M2 TRES SECRET UE/EU TOP SECRET ◄ dokumentu pārsūtīšanu;

c) ierēdnis nekādā gadījumā neatstāj ►M2 TRES SECRET UE/EU TOP SECRET ◄ dokumentus bez uzraudzības;

d) par šādi pārnēsātu dokumentu, kas ir iekļauts ►M2 TRES SECRET UE/EU TOP SECRET ◄ dokumentu reģistrā, minētajā reģistrā veic piezīmi, kuru pārbauda pēc dokumenta atgriešanas.

4. Attiecīgajā valstī ►M2 SECRET UE ◄ un ►M2 CONFIDENTIEL UE ◄ dokumentus var pārsūtīt vai nu pa pastu, ja šādu pārsūtīšanu atļauj valsts tiesību akti un tā atbilst minēto tiesību aktu noteikumiem, vai ar kurjerpastu, vai ar tādu personu starpniecību, kurām ir piekļuve ES klasificētiem dokumentiem.

5. Pamatojoties uz šiem noteikumiem, ►M3 Komisijas Drošības direktorāts ◄ izstrādā norādījumus par personisku ES klasificētu dokumentu pārnēsāšanu. Turētājam jāizlasa un jāparaksta minētos norādījumus. Jo īpaši, norādījumos ir skaidri pateikts, ka nekādā gadījumā:

a) turētājs nedrīkst atstāt dokumentus bez uzraudzības, ja vien tie neatrodas seifā saskaņā ar 18. iedaļā izklāstītajiem noteikumiem;

b) turētājs nedrīkst atstāt dokumentus bez uzraudzības sabiedriskajos transportlīdzekļos vai personiskajos transportlīdzekļos, vai tādās vietās kā restorāni vai viesnīcas. Minētos dokumentus nedrīkst uzglabāt viesnīcu seifos vai atstāt bez uzraudzības viesnīcu numuros;

c) dokumentus nedrīkst lasīt sabiedriskās vietās, piemēram, lidmašīnās vai vilcienos.

21.3.4. Pārsūtīšana no vienas valsts uz otru

1. Materiālus ar klasifikācijas pakāpi ►M2 CONFIDENTIEL UE ◄ vai augstāku nogādā ar ES diplomātisko vai militāro kurjerpakalpojumu palīdzību.

2. Tomēr materiālu ar klasifikācijas pakāpi ►M2 SECRET UE ◄ vai ►M2 CONFIDENTIEL UE ◄ personisku pārnēsāšanu var atļaut, ja pārnēsāšanas noteikumi nodrošina to, ka minētie dokumenti nevar nokļūt neatļautu personu rokās.

3. Komisijas loceklis, kas atbild par drošības jautājumiem, var atļaut personisku dokumentu pārnēsāšanu, ja diplomātiskie vai militārie kurjeri nav pieejami vai šādu kurjeru izmantošana izraisītu aizkavēšanos, kura savukārt kaitīgi ietekmētu ES darbības, un materiāls ir steidzami nepieciešams paredzētajam saņēmējam. ►M3 KomisijasDrošības direktorāts ◄ sagatavo norādījumus, kas iekļauj tādu materiālu starptautisku personisku pārvadāšanu, kuru klasifikācijas pakāpe ir līdz un tostarp — ►M2 SECRET UE ◄ , ko veic personas, kuras nav diplomātiskie vai militārie kurjeri. Instrukcijās pieprasa to, ka:

a) turētājam ir atbilstoša drošības pielaide;

b) attiecīgajā struktūrvienībā vai reģistrā par šādi pārvadātiem materiāliem ir atbilstošs ieraksts;

c) uz iepakojumiem vai somām, kuros ir ES materiāli, ir oficiāls zīmogs, lai liegtu tos pārbaudīt muitā, un marķējumu ar identifikāciju un norādījumiem atradējam;

d) turētājam ir kurjera apliecība un/vai misijas apliecība, ko atzīst visās ES dalībvalstīs un ar ko tam ir atļauts pārva