2007R1580 — LV — 01.11.2008 — 004.001

Šis dokuments ir izveidots vienīgi dokumentācijas nolūkos, un iestādes neuzņemas nekādu atbildību par tā saturu

Grozīta ar:





Labota ar:









▼B

KOMISIJAS REGULA (EK) Nr. 1580/2007

(2007. gada 21. decembris),

ar ko nosaka Regulu (EK) Nr. 2200/96, (EK) Nr. 2201/96 un (EK) Nr. 1182/2007 īstenošanas noteikumus augļu un dārzeņu nozarē







EIROPAS KOPIENU KOMISIJA, ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu, ņemot vērā Padomes 1996. gada 28. oktobra Regulu (EK) Nr. 2200/96 par augļu un dārzeņu tirgus kopējo organizāciju ( 1 ), jo īpaši tās 1. panta 3. punktu, ņemot vērā Padomes 1996. gada 28. oktobra Regulu (EK) Nr. 2201/96 par augļu un dārzeņu pārstrādes produktu tirgus kopīgo organizāciju ( 2 ), jo īpaši tās 1. panta 3. punktu, ņemot vērā Padomes 2007. gada 26. septembra Regulu (EK) Nr. 1182/2007, ar ko paredz īpašus noteikumus augļu un dārzeņu nozarei un ar ko groza Direktīvu 2001/112/EK un Direktīvu 2001/113/EK un Regulu (EEK) Nr. 827/68, Regulu (EK) Nr. 2200/96, Regulu (EK) Nr. 2201/96, Regulu (EK) Nr. 2826/2000, Regulu (EK) Nr. 1782/2003 un Regulu (EK) Nr. 318/2006, kā arī atceļ Regulu (EK) Nr. 2202/96 ( 3 ), – jo īpaši tās 42. pantu, tā kā: (1) Regula (EK) Nr. 1182/2007 ir mainījusi iepriekšējo režīmu augļu un dārzeņu nozarē, kas bija noteikts ar Regulu (EK) Nr. 2200/96, Regulu (EK) Nr. 2201/96 un Padomes 1996. gada 28. oktobra Regulu (EK) Nr. 2202/96, ar ko ievieš Kopienas atbalsta shēmu noteiktu citrusaugļu ražotājiem ( 4 ). (2) Spēkā esošie īstenošanas noteikumi, kas attiecas uz augļu un dārzeņu nozari, ir ietverti lielā skaitā regulu, no kurām daudzas ir grozītas vairākas reizes. Minētie īstenošanas noteikumi ir jāmaina sakarā ar izmaiņām, kas izdarītas augļu un dārzeņu nozarē ar Regulu (EK) Nr. 1182/2007, kā arī ņemot vērā pieredzi. Izmaiņu apjoms nosaka nepieciešamību skaidrības labad iekļaut visus īstenošanas noteikumus jaunā, atsevišķā regulā. (3) Tāpēc jāatceļ Komisijas regulas: — 1994. gada 21. decembra Regula (EK) Nr. 3223/94 par sīki izstrādātiem noteikumiem ievešanas režīma piemērošanai augļiem un dārzeņiem ( 5 ), — 1996. gada 30. jūlija Regula (EK) Nr. 1555/96 ar noteikumiem papildu ievedmuitas nodokļu piemērošanai augļiem un dārzeņiem ( 6 ), — 1999. gada 6. maija Regula (EK) Nr. 961/1999, ar ko nosaka sīki izstrādātus īstenošanas noteikumus attiecībā uz ražotāju organizāciju augļu un dārzeņu nozarē izdoto noteikumu paplašinātu attiecināšanu ( 7 ), — 2001. gada 20. marta Regula (EK) Nr. 544/2001, ar ko paredz noteikumus par to, kā piemērot Padomes Regulu (EK) Nr. 2200/96 attiecībā uz papildu finansiālu palīdzību darbības fondiem ( 8 ), — 2001. gada 12. jūnija Regula (EK) Nr. 1148/2001 par atbilstības pārbaudēm attiecībā uz tirdzniecības standartiem, ko piemēro svaigiem augļiem un dārzeņiem ( 9 ), — 2001. gada 21. decembra Regula (EK) Nr. 2590/2001, ar ko apstiprina Šveicē pirms importēšanas Eiropas Kopienā veicamas darbības, lai pārbaudītu atbilstību attiecībā uz tirdzniecības standartiem, kurus piemēro svaigiem augļiem un dārzeņiem ( 10 ), — 2002. gada 9. oktobra Regula (EK) Nr. 1791/2002, ar ko apstiprina Marokā pirms importēšanas Eiropas Kopienā veicamas darbības, lai pārbaudītu atbilstību attiecībā uz tirdzniecības standartiem, kurus piemēro svaigiem augļiem un dārzeņiem ( 11 ), — 2002. gada 28. novembra Regula (EK) Nr. 2103/2002, ar ko apstiprina Dienvidāfrikā pirms importēšanas Eiropas Kopienā veicamās darbības, lai pārbaudītu atbilstību attiecībā uz tirdzniecības standartiem, kurus piemēro svaigiem augļiem un dārzeņiem ( 12 ), — 2003. gada 10. janvāra Regula (EK) Nr. 48/2003, ar ko nosaka normas, kuras piemērojamas dažāda veida svaigu augļu un dārzeņu maisījumiem vienā tirdzniecības iepakojumā ( 13 ), — 2003. gada 2. aprīļa Regula (EK) Nr. 606/2003, ar ko apstiprina Izraēlā pirms importēšanas Kopienā veicamās darbības, lai pārbaudītu atbilstību tirdzniecības standartiem, kurus piemēro svaigiem augļiem un dārzeņiem ( 14 ), — 2003. gada 30. aprīļa Regula (EK) Nr. 761/2003, ar ko apstiprina pasākumus, lai pārbaudītu atbilstību tādiem tirdzniecības standartiem, kurus piemēro svaigiem augļiem un dārzeņiem, kas izvesti no Indijas pirms to ievešanas Eiropas Kopienā ( 15 ), — 2003. gada 11. augusta Regula (EK) Nr. 1432/2003, kurā izklāstīti sīki izstrādāti noteikumi Padomes Regulas (EK) Nr. 2200/96 piemērošanai attiecībā uz ražotāju organizāciju atzīšanas un ražotāju grupu pagaidu atzīšanas nosacījumiem ( 16 ), — 2003. gada 11. augusta Regula (EK) Nr. 1433/2003, kurā izklāstīti sīki izstrādāti noteikumi par to, kā piemērot Padomes Regulu (EK) Nr. 2200/96 attiecībā uz darbības fondiem, darbības programmām un finansiālu palīdzību ( 17 ), — 2003. gada 3. novembra Regula (EK) Nr. 1943/2003, kurā izklāstīti Padomes Regulas (EK) Nr. 2200/96 piemērošanas noteikumi attiecībā uz atbalstu ražotāju organizācijām pēc to sākotnējās atzīšanas ( 18 ), — 2004. gada 21. janvāra Regula (EK) Nr. 103/2004, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus Padomes Regulas (EK) Nr. 2200/96 īstenošanai attiecībā uz intervences pasākumiem un izņemšanu no tirgus augļu un dārzeņu nozarē ( 19 ), — 2004. gada 1. septembra Regula (EK) Nr. 1557/2004, ar ko apstiprina darbības, kas jāveic Jaunzēlandē, lai pirms svaigu augļu ievešanas Eiropas Kopienā pārbaudītu to atbilstību attiecīgajiem tirdzniecības standartiem ( 20 ), — 2006. gada 1. februāra Regula (EK) Nr. 179/2006, ar ko ievieš no trešām valstīm ievestu ābolu ievešanas atļauju sistēmu ( 21 ), — 2006. gada 15. marta Regula (EK) Nr. 430/2006, ar ko apstiprina darbības, ko veic Senegālā, lai pirms svaigu augļu un dārzeņu ievešanas Eiropas Kopienā pārbaudītu to atbilstību attiecīgajiem tirdzniecības standartiem ( 22 ), — 2006. gada 15. marta Regula (EK) Nr. 431/2006, ar ko apstiprina darbības, ko veic Kenijā, lai pirms svaigu augļu un dārzeņu ievešanas Eiropas Kopienā pārbaudītu to atbilstību attiecīgajiem tirdzniecības standartiem ( 23 ), — 2006. gada 5. decembra Regula (EK) Nr. 1790/2006, ar ko apstiprina darbības, kuras veic Turcijā, lai pirms svaigu augļu un dārzeņu ievešanas Eiropas Kopienā pārbaudītu to atbilstību attiecīgajiem tirdzniecības standartiem ( 24 ). (4) Ir jāpieņem sīki izstrādāti noteikumi Regulas (EK) Nr. 1182/2007 īstenošanai. (5) Augļu un dārzeņu produktiem ir jānosaka tirdzniecības gadi. Tā kā šajā nozarē vairs nav nekādu atbalsta shēmu, kas atbilstu attiecīgo produktu ražas novākšanas ciklam, visi tirdzniecības gadi ir jāsaskaņo tā, lai tie atbilstu kalendārajam gadam. (6) Regula (EK) Nr. 1182/2007 pilnvaro Komisiju noteikt augļu un dārzeņu produktu tirdzniecības standartus. Tās 2. panta 7. punktā paredzēts, ka spēkā esošie atsevišķie noteikumi, kas nosaka šādus standartus, paliek spēkā līdz jaunu standartu pieņemšanai. (7) Ir jānosaka atbrīvojumi un izņēmumi no tirdzniecības standartu piemērošanas attiecībā uz noteiktām darbībām, kas ir vai nu ļoti neliela apjoma un/vai specifiskas, vai notiek izplatīšanas ķēdes sākumposmā, un attiecībā uz pārstrādei paredzētajiem produktiem. (8) Informācijai, kas saskaņā ar tirdzniecības standartiem ir obligāti norādāmi marķējumā, uz iepakojuma/marķējumā ir jābūt skaidri salasāmai. (9) Ņemot vērā patērētāju pieprasījumu, tirgū arvien biežāk ir sastopami iepakojumi, kuros atrodas dažādu veidu svaigi augļi un dārzeņi. Godīgas tirdzniecības principi nosaka, ka vienā iepakojumā pārdodamajiem augļiem un dārzeņiem ir jābūt vienādā kvalitātē. Produktiem, par kuriem nav pieņemti Kopienas standarti, to var nodrošināt, piemērojot vispārīgos noteikumus. Ir jānosaka marķējuma prasības dažādu veidu augļu un dārzeņu maisījumiem, kas atrodas vienā iepakojumā. Šīm prasībām ir jābūt mazāk stingrām par tirdzniecības standartos noteiktajām prasībām, jo īpaši ņemot vērā, cik daudz vietas ir etiķetē. (10) Katra dalībvalsts izraugās pārbaudes iestādes, kuras ir atbildīgas par atbilstības pārbaužu veikšanu visos tirdzniecības posmos. Vienai no šīm iestādēm katrā dalībvalstī ir jābūt atbildīgai par sakariem un koordināciju visu norīkoto iestāžu starpā. (11) Tā kā ziņas par tirgotājiem un to darbības raksturojums ir svarīgs līdzeklis, lai dalībvalstis varētu veikt analīzi, ir būtiski katrā dalībvalstī izveidot svaigu augļu un dārzeņu tirgotāju datubāzi. (12) Atbilstības pārbaudes ir jāveic, ņemot paraugus, un uzmanība ir jākoncentrē uz tiem tirgotājiem, kuriem visdrīzāk varētu būt preces, kas neatbilst standartiem. Ņemot vērā valsts tirgus īpatnības, dalībvalstīm ir jānosaka noteikumi, pēc kuriem par prioritārām tiek atzītas atsevišķu tirgotāju kategoriju pārbaudes. Lai nodrošinātu pārredzamību, šie noteikumi ir jādara zināmi Komisijai. (13) Dalībvalstīm jānodrošina, ka svaigu augļu un dārzeņu eksports uz trešām valstīm atbilst tirdzniecības standartiem, un jāapliecina atbilstība saskaņā ar Ženēvas protokolu par svaigu augļu un dārzeņu un sausu un kaltētu augļu standartizāciju, kas noslēgts ANO Eiropas Ekonomikas komisijas un ESAO shēmā starptautisko standartu piemērošanai augļiem un dārzeņiem. (14) Svaigu augļu un dārzeņu importam no trešām valstīm ir jāatbilst tirdzniecības standartiem vai standartiem, kas ir tiem līdzvērtīgi. Tāpēc pirms šo preču ievešanas Kopienas muitas teritorijā ir jāveic atbilstības pārbaudes, izņemot gadījumus, kad partijas ir ļoti mazas un pārbaudes iestādes uzskata, ka ar tām saistītais risks nav liels. Noteiktās trešās valstīs, kuras nodrošina apmierinošas atbilstības garantijas, pirmseksporta pārbaudes var veikt šo trešo valstu pārbaudes iestādes. Ja tiek izmantota šī iespēja, dalībvalstīm ir regulāri jāpārliecinās par trešo valstu pārbaudes iestāžu veikto pirmseksporta pārbaužu efektivitāti/kvalitāti un jāinformē Komisija par šo pārbaužu rezultātiem. (15) Pārstrādei paredzētajiem produktiem nav jāatbilst tirdzniecības standartiem, tāpēc ir jānodrošina, lai tie netiktu pārdoti svaigu produktu tirgū. Šie produkti ir atbilstoši jāmarķē, un atsevišķos gadījumos/ja iespējams, tiem ir jāpievieno pārstrādes sertifikāts, kurā norādīts produkta galapatēriņš, saskaņā ar kuru varēs veikt pārbaudes. (16) Uz augļiem un dārzeņiem, kuriem tiek pārbaudīta atbilstība tirdzniecības standartiem, visos tirdzniecības posmos jāattiecina viena veida pārbaudes. Šajā nolūkā ir jāpiemēro pārbaudes vadlīnijas, ko ieteikusi ANO Eiropas Ekonomikas komisija un kas atbilst ESAO ieteikumiem. Tomēr pārbaudēm mazumtirdzniecības posmā ir jānosaka īpaša kārtība. (17) Tomēr ir jāparedz iespēja atzīt ražotāju organizāciju attiecībā uz tās pieprasītajiem produktiem. Gadījumos, kad atzīšana ir pieprasīta tikai attiecībā uz pārstrādei paredzētajiem produktiem, ir jānodrošina, ka tos patiešām piegādā pārstrādei. (18) Lai palīdzētu sasniegt augļu un dārzeņu režīma mērķus un nodrošinātu, ka ražotāju organizācijas veic darbu noturīgi un efektīvi, ražotāju organizācijās ir jābūt augstākā līmeņa stabilitātei. Tāpēc ir jānosaka minimālais laika periods ražotāja dalībai ražotāju organizācijā. Dalībvalstu ziņā ir jāatstāj tiesības noteikt paziņošanas periodus un datumus, kad stājas spēkā atteikšanās no dalības. (19) Ražotāju organizācijas galvenajām un būtiskajām darbībām ir jābūt saistītām ar piegādes un tirgdarbības koncentrāciju. Taču ražotāju organizācijām ir jāatļauj iesaistīties arī citās darbībās, kas var būt gan komerciālas, gan nekomerciālas. Ir jāveicina ražotāju organizāciju sadarbība, ļaujot no citas atzītas ražotāju organizācijas ekskluzīvi iepirkto augļu un dārzeņu tirdzniecību neiekļaut aprēķinos par pamatdarbību un citām darbībām. Jāpaplašina tehnisko līdzekļu nodrošinājuma iespējas, paredzot iespēju, ka to var izdarīt arī organizācijas locekļi. (20) Ražotāju organizācijām var piederēt daļas meitasuzņēmumos, kas palīdz paaugstināt to dalībnieku pievienoto vērtību. Ir jānosaka noteikumi šādas pārdotās produkcijas vērtības aprēķināšanai. Pēc pielāgojumu veikšanai paredzēta pārejas posma šādu meitasuzņēmumu galvenajām darbībām jābūt tādām pašām kā ražotāju organizācijām. (21) Jāpieņem sīki izstrādāti noteikumi par Regulā (EK) Nr. 1182/2007 paredzēto ražotāju organizāciju apvienību, starptautisku ražotāju organizāciju un starptautisku ražotāju organizāciju apvienību atzīšanu un darbību. Konsekvences labad tajos pēc iespējas ir jāatspoguļo noteikumi, kas izstrādāti ražotāju organizācijām. (22) Lai sekmētu piedāvājuma koncentrāciju, ir jāveicina esošo ražotāju organizāciju apvienošanās, veidojot jaunas organizācijas, un jāparedz noteikumi izveidoto apvienoto organizāciju darbības programmu apvienošanai. (23) Turpinot ievērot principus, pēc kuriem ražotāju organizācija ir jāveido pēc ražotāju iniciatīvas un jāuzrauga pašiem ražotājiem, dalībvalstīm ir jāļauj noteikt nosacījumus, ar kuriem citas fiziskas un juridiskas personas tiek pieņemtas par ražotāju organizācijas un/vai ražotāju organizāciju apvienības biedriem. (24) Lai nodrošinātu, ka ražotāju organizācijas patiesi pārstāv minimālo ražotāju skaitu, dalībvalstīm ir jāveic pasākumi, lai nodrošinātu, ka tādu locekļu mazākums, kuri varētu pārstāvēt ražotāju organizācijas ražošanas apjoma lielāko daļu, nepamatoti nedominētu organizācijas vadībā un darbībā. (25) Lai ievērotu atšķirīgos ražošanas un tirdzniecības apstākļus Kopienā, dalībvalstīm jānosaka zināmi nosacījumi sākotnējās atzīšanas piešķiršanai ražotāju grupām, kuras iesniedz atzīšanas plānu. (26) Lai sekmētu tādu stabilu ražotāju organizāciju izveidi, kuras spējīgas dot ilgtermiņa ieguldījumu augļu un dārzeņu tirdzniecības mērķu sasniegšanā, sākotnējā atzīšana būtu piešķirama tikai tādām ražotāju grupām, kuras var pierādīt savu spēju noteiktā termiņā izpildīt visas atzīšanas prasības. (27) Ir jānosaka informācija, kas ražotāju grupām ir jāietver atzīšanas plānā. Lai ražotāju grupas varētu labāk izpildīt atzīšanas nosacījumus, atzīšanas plānos jāļauj veikt izmaiņas. Šajā nolūkā ir jāparedz nosacījums, ka ikviena dalībvalsts var prasīt ražotāju organizācijai veikt koriģējošas darbības, lai nodrošinātu šāda plāna īstenošanu. (28) Ražotāju grupa var izpildīt atzīšanas nosacījumus pirms atzīšanas plāna pabeigšanas. Ir jāparedz, ka šādas grupas var iesniegt atzīšanas pieteikumus kopā ar darbības programmu projektiem. Konsekvences labad šādas atzīšanas piešķiršanai ražotāju grupai ir jānozīmē, ka tās atzīšanas plāns ir pabeigts, un līdz ar to ir jāpārtrauc paredzētais atbalsts. Taču, lai ievērotu daudzgadu ieguldījumu finansēšanu, jābūt iespējai uz darbības programmām pārnest ieguldījumus, kas atbilst ieguldījumu atbalsta prasībām. (29) Lai atvieglotu pareizu atbalsta sistēmas piemērošanu ražotāju grupu izveidošanas un administratīvās darbības izmaksu segšanai, šis atbalsts ir jāpiešķir saskaņā ar vienotu likmi. Lai ievērotu budžeta ierobežojumus, vienotās likmes atbalstam jānosaka augšējā robeža. Turklāt, lai ievērotu dažāda lieluma ražotāju grupu atšķirīgās finansiālās vajadzības, šī augšējā robeža jāpielāgo atbilstoši ražotāju grupu realizējamās produkcijas vērtībai. (30) Lai nodrošinātu konsekvenci un netraucētu pāreju uz atzītas ražotāju grupas statusu, uz ražotāju organizācijām ir jāattiecina vienādi noteikumi par ražotāju grupu pamatdarbībām un to pārdotās produkcijas vērtību. (31) Ja notiek ražotāju grupu apvienošanās, atbalstu var piešķirt apvienošanās rezultātā izveidotajām ražotāju grupām, lai ņemtu vērā jauno ražotāju grupu finansiālās vajadzības un nodrošinātu pareizu atbalsta shēmas piemērošanu. (32) Lai sekmētu darbības programmu atbalsta shēmu izmantošanu, ir skaidri jānosaka ražotāju organizāciju pārdotā produkcija, tostarp specifikācija par to, kuri produkti ņemami vērā, un tirdzniecības posms, kurā ir jāaprēķina produkcijas vērtība. Gadījumos, kad gada laikā vērojamas svārstības vai ir nepietiekama informācija, jābūt iespējai izmantot tirgojamās produkcijas aprēķina papildu metodes. Lai novērstu shēmas ļaunprātīgu izmantošanu, ražotāju organizācijām vispār nedrīkstētu atļaut programmas laikā mainīt atsauces periodus. (33) Lai nodrošinātu atbalsta pareizu izmantošanu, ir jānosaka noteikumi par darbības fondu pārvaldīšanu un locekļu finansiālajām iemaksām, nodrošinot pēc iespējas lielāku elastību, ar nosacījumu, ka visi ražotāji var izmantot darbības fonda priekšrocības un demokrātiski piedalīties lēmumu pieņemšanā par fonda izmantošanu. (34) Ir jāparedz noteikumi, kas noteiktu valsts stratēģijas darbības jomu un struktūru attiecībā uz noturīgām darbības programmām un valsts sistēmu pasākumiem vides jomā. Šādu pasākumu mērķis ir optimizēt finanšu resursu piešķiršanu un uzlabot stratēģijas kvalitāti. (35) Pareizas pārvaldības interesēs ir jānosaka darbības programmu iesniegšanas un apstiprināšanas kārtība, tostarp termiņi, lai tādējādi kompetentajām iestādēm dotu iespēju pienācīgi izvērtēt informāciju, kā arī pasākumi un darbības, kuras jāiekļauj programmās vai jāizslēdz no tām. Tā kā programmu pārvaldība notiek pa gadiem, ir jānosaka, ka programmas, kuras nav apstiprinātas līdz noteiktam datumam, atliek uz vienu gadu. (36) Ir jābūt procedūrai, lai ik gadusgrozītu nākamā gada darbības programmas, tādējādi pielāgojot tās jaunajiem apstākļiem, kurus nav bijis iespējams paredzēt šo programmu sākotnējās iesniegšanas brīdī. Papildus tam ir jābūt iespējai katra programmas izpildes gada laikā mainīt darbības fonda pasākumus un summas. Uz visām šīm izmaiņām ir jāattiecina noteikti ierobežojumi un nosacījumi, kurus nosaka dalībvalstis un kuri ietver izmaiņu obligātu paziņošanu kompetentajām iestādēm, lai nodrošinātu, ka tiek saglabāti apstiprināto programmu vispārīgie mērķi. (37) Finansiālās drošības un tiesiskās noteiktības apsvērumu dēļ ir jāsagatavo to darbību un izdevumu saraksts, kurus nevar segt no darbības programmām. (38) Ja veic ieguldījumus atsevišķās saimniecībās, tad, lai novērstu nepamatotu tādas privātās personas iedzīvošanos bagātībā, kura ir pārtraukusi attiecības ar organizāciju ieguldījuma izmantošanas laikā, ir jāparedz noteikumi, lai organizācija varētu atgūt ieguldījumu atlikušo vērtību neatkarīgi no tā, vai šie ieguldījumi pieder organizācijai vai kādam no tās locekļiem. (39) Lai nodrošinātu shēmas pareizu piemērošanu, ir jānosaka, kāda informācija ir jāietver atbalsta pieteikumos, kā arī atbalsta maksājumu kārtība. Lai izvairītos no naudas plūsmas grūtībām, ražotāju organizācijām būtu jābūt pieejamai avansa maksājumu sistēmai, kurai līdztekus paredz atbilstošas garantijas. Līdzīgu iemeslu dēļ jābūt pieejamai alternatīvai sistēmai, lai kompensētu jau radušās izmaksas. (40) Ir jānosaka sīki izstrādāti noteikumi attiecībā uz krīžu pārvarēšanas un novēršanas pasākumu apjomu un piemērošanu. Ciktāl iespējams, šiem noteikumiem ir jānodrošina elastība un ātra piemērošana krīzes apstākļos, un tādējādi to lēmumu pieņemšanai ir jānotiek pašās dalībvalstīs un ražotāju organizācijās. Tomēr vienlaikus šiem noteikumiem ir jānovērš ļaunprātīga izmantošana un jānosaka ierobežojumi noteiktu pasākumu izmantošanai, tostarp finansiālajā ziņā. Tiem arī jānodrošina, lai tiktu pienācīgi ievērotas fitosanitārās un vides prasības. (41) Attiecībā uz izņemšanu no tirgus, ņemot vērā šā pasākuma potenciālo svarīgumu, ir jāpieņem sīki izstrādāti noteikumi. Jo īpaši ir jāsagatavo noteikumi attiecībā uz paaugstināta atbalsta sistēmu par augļiem un dārzeņiem, kuri tiek izņemti no tirgus un kurus labdarības organizācijas un atsevišķas citas iestādes un struktūras bez atlīdzības piešķir kā humāno palīdzību. Turklāt jānosaka maksimālais atbalsta apjoms izņemšanai no tirgus, lai nodrošinātu, ka tas nekļūst par pastāvīgu produktu noieta alternatīvu, nelaižot tos pārdošanā. Šajā kontekstā produktiem, kuriem Kopienas maksimālais kompensācijas apjoms par izņemšanu no tirgus bija noteikts Regulas (EK) Nr. 2200/96 V pielikumā, turpina piemērot šo apjomu, kam piemēro noteiktu palielinājumu, atspoguļojot faktu, ka šī izņemšana tagad tiek līdzfinansēta. Citiem produktiem, kuriem vēl nav konstatēts pārmērīgas izņemšanas risks, ir lietderīgi ļaut dalībvalstīm noteikt maksimālo atbalsta apjomu. Tomēr visos gadījumos līdzīgu iemeslu dēļ ir jānosaka kvantitatīvs izņemšanas ierobežojums katram produktam katrai ražotāju organizācijai. (42) Ir jāpieņem sīki izstrādāti noteikumi par valstu finansiālo atbalstu, kādu dalībvalstis var piešķirt tajos Kopienas reģionos, kur ražotāju organizācijas pakāpe ir īpaši zema, iekļaujot arī šādas zemas organizācijas pakāpes definīciju. Ir jānosaka kārtība, kādā apstiprina šādu valsts atbalstu, kā arī Kopienas veiktu atbalstu un tā apmēru, un kompensācijas daļu, kurai jāatbilst šobrīd piemērojamajai kārtībai. (43) Ir jāpieņem sīki izstrādāti noteikumi, jo īpaši nosacījumi kārtībai, attiecībā uz apstākļiem, kādos ražotāju organizāciju vai šādu organizāciju apvienību izdotos noteikumus augļu un dārzeņu nozarē var attiecināt uz visiem ražotājiem konkrētā ekonomiskajā zonā. Turklāt gadījumos, kad produkcija tiek pārdota no koka, ir skaidri jānosaka, kuri noteikumi tiek attiecināti uz ražotājiem un pircējiem. (44) Ābolu ražotāji Kopienā nesen ir nonākuši sarežģītā situācijā sakarā ar, cita starpā, būtisku ābolu ieveduma pieaugumu no atsevišķām dienvidu puslodes trešām valstīm. Tāpēc ir jāuzlabo ābolu ieveduma uzraudzība. Šā mērķa sasniegšanai piemērotākais ir instruments, kas pamatojas uz importa licenču izsniegšanu un paredz nodrošinājuma iemaksu, lai nodrošinātu, ka faktiski veic darbības, kurām ir prasīta importa licence. Ir jāpiemēro Komisijas Regulas (EK) Nr. 1291/2000, ar ko nosaka sīki izstrādātus kopējus noteikumus, kas jāievēro, piemērojot importa un eksporta licenču un iepriekš noteiktas kompensācijas sertifikātu sistēmu lauksaimniecības produktiem ( 25 ) un Komisijas Regulu (EEK) Nr. 2220/85, ar ko nosaka kopējus sīki izstrādātus noteikumus garantijas ķīlu sistēmas piemērošanai lauksaimniecības produktiem ( 26 ). (45) Ir jāpieņem sīki izstrādāti noteikumi par iekļuves cenu sistēmu augļiem un dārzeņiem. Tā kā lielāko daļu attiecīgo ātrbojīgo augļu un dārzeņu piegādā komisijā, tas īpaši sarežģī to vērtības noteikšanu. Jānosaka iespējamās metodes iekļuves cenas aprēķināšanai, pamatojoties uz kuru ievestos produktus klasificē kopējā muitas tarifā. Jo īpaši standarta ievešanas vērtības ir jānosaka, pamatojoties uz produktu vidējo cenu vidējo svērto vērtību, un jānosaka īpašs nosacījums gadījumiem, kad par noteiktas izcelsmes produktiem nav pieejamas cenas. Lai nodrošinātu sistēmas pareizu piemērošanu, jāparedz, ka noteiktos apstākļos jāsniedz nodrošinājums. (46) Ir jāpieņem sīki izstrādāti noteikumi par ievedmuitu, kuru atsevišķiem produktiem var noteikt papildus kopējā muitas tarifā noteiktajai ievedmuitai. Papildu ievedmuitu var noteikt tādā gadījumā, ja attiecīgo produktu ieveduma apjomi pārsniedz produktam un piemērošanas periodam noteikto kontrollīmeni. Preces, kas atrodas ceļā uz Kopienu, tiek atbrīvotas no papildu nodokļa, un līdz ar to attiecībā uz tām ir jāpieņem atsevišķi nosacījumi. (47) Ir jāparedz pašreizējo programmu un shēmu atbilstoša uzraudzība un novērtēšana, lai to efektivitāti varētu novērtēt gan ražotāju organizācijas, gan dalībvalstis. (48) Ir jāparedz pasākumi/nosacījumi attiecībā uz šās regulas īstenošanai nepieciešamo paziņojumu veidu, to forma un paziņošanas veids. Šai sakarā iekļaujami paziņojumi, kas ražotājiem un ražotāju organizācijām jāsniedz dalībvalstīm, kā arī tie, kas dalībvalstīm jāsniedz Komisijai, un jāparedz atbilstošās sekas par novēloti iesniegtiem vai neprecīziem paziņojumiem. (49) Ir jānosaka pasākumi attiecībā uz pārbaudēm, kas nepieciešamas, lai nodrošinātu šīs regulas un Regulas (EK) Nr. 1182/2007 atbilstošu piemērošanu, kā arī attiecīgās sankcijas, kas piemērojamas atklāto pārkāpumu gadījumos. Šādi pasākumi ietver gan Kopienas līmenī noteiktas specifiskas pārbaudes un sankcijas, gan arī visas papildu valsts pārbaudes un sankcijas. Pārbaudēm un sankcijām jābūt preventīvām, efektīvām un samērīgām. Lai nodrošinātu taisnīgu attieksmi pret ražotājiem, šajā sakarā jāparedz arī noteikumi, kā risināmi acīmredzamu kļūdu un nepārvaramas varas apstākļu un citu ārkārtas apstākļu gadījumi. Ir jāparedz noteikumi arī mākslīgi radītu situāciju gadījumiem, lai novērstu iespēju gūt jelkādu labumu no šādām situācijām. (50) Ir jāpieņem noteikumi, lai nodrošinātu netraucētu pāreju no iepriekšējās sistēmas uz jauno šajā regulā paredzēto sistēmu un nodrošinātu arī Regulas (EK) Nr. 1182/2007 55. pantā noteikto pārejas noteikumu atbilstīgu īstenošanu. (51) Šajā regulā noteiktie pasākumi ir saskaņā ar Augļu un dārzeņu pārvaldības komitejas atzinumu, tā kā: IR PIEŅĒMUSI ŠO REGULU.







I

SADAĻA

IEVADA NOTEIKUMI

1. pants

Darbības joma un lietotie termini

1. Šī regula nosaka Regulas (EK) Nr. 2200/96, Regulas (EK) Nr. 2201/96 un Regulas (EK) Nr. 1182/2007 īstenošanas noteikumus.

2. Šā panta 1. punktā minētajās regulās un šajā regulā lietotajiem terminiem ir vienāda nozīme, ja vien šajā regulā nav noteikts citādi.

2. pants

Tirdzniecības gadi

Regulas (EK) Nr. 2200/96 1. panta 2. punktā un Regulas (EK) Nr. 2201/96 1. panta 2. punktā norādīto produktu tirdzniecības gadus skaita no 1. janvāra līdz 31. decembrim.







II

SADAĻA

PRODUKTU KLASIFIKĀCIJA







I

NODAĻA

Vispārīgie noteikumi

3. pants

Atbrīvojumi un izņēmumi no tirdzniecības standartu piemērošanas

1. Atkāpjoties no Regulas (EK) Nr. 1182/2007 2. panta 5. punkta, tirdzniecības standartus nepiemēro:

a) produktiem, kurus nosūta uz pārstrādes rūpnīcām, izņemot gadījumus, kad šajā regulā ir konkrēti noteikti minimālie kvalitātes kritēriji produktiem, kas paredzēti rūpnieciskajai pārstrādei;

b) produktiem, kurus ražotājs nodod savā saimniecībā patērētājiem viņu personiskajam patēriņam; un

c) saskaņā ar Komisijas lēmumu, kas pieņemts pēc dalībvalsts lūguma saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 2200/96 46. pantā noteikto kārtību, attiecīgā reģiona produktiem, kurus pārdod reģiona mazumtirdzniecībā tradicionālam vietējam patēriņam.

2. Atkāpjoties no Regulas (EK) Nr. 1182/2007 2. panta 5. punkta, prasību par atbilstību tirdzniecības standartiem attiecīgajā ražošanas zonā nepiemēro:

a) produktiem, kurus audzētājs pārdod vai piegādā sagatavošanas un fasēšanas punktos vai uzglabāšanas vietās vai kurus no ražotāja saimniecības nosūta uz minētajiem punktiem; un

b) produktiem, kurus transportē no uzglabāšanas vietām uz sagatavošanas un fasēšanas punktiem.

3. Atkāpjoties no Regulas (EK) Nr. 1182/2007 2. panta 5. punkta, dalībvalstis var atbrīvot no prasības ievērot tirdzniecības standartus vai atsevišķus to nosacījumus attiecībā uz:

a) produktiem, kurus audzētājs izliek vai piedāvā pārdošanai, pārdod, piegādā vai citādā veidā tirgo vairumtirdzniecības tirgos, īpaši ražotāju tirgos, kas atrodas ražošanas zonā;

b) produktiem, kurus transportē no šādiem vairumtirdzniecības tirgiem uz sagatavošanas un fasēšanas punktiem un uzglabāšanas vietām, kas atrodas tajā pašā ražošanas zonā.

Ja piemēro pirmo daļu, attiecīgā dalībvalsts informē Komisiju un paziņo tai par veiktajiem pasākumiem.

4. Ir jāiesniedz dalībvalsts kompetentajai iestādei pierādījumi par to, ka produkti, uz kuriem attiecas 1. punkta a) apakšpunkts un 2. punkts, atbilst noteiktajiem nosacījumiem, jo īpaši attiecībā uz paredzēto produktu izmantojumu.

4. pants

Informācijā iekļaujamās ziņas

1. Informācijā iekļaujamās ziņas, kas prasītas tirdzniecības standartos, kuri noteikti saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1182/2007 2. pantu, ir jānorāda salasāmi, labi redzamā vietā iepakojuma vienā pusē, un tām ir jābūt vai nu neizdzēšami uzdrukātām tieši uz iepakojuma vai arī marķējumā, kas ir iepakojuma daļa vai piestiprināts tam.

2. Precēm, kas tiek nosūtītas neiepakotas un iekrautas tieši transporta līdzeklī, 1. punktā minēto informāciju norāda preču pavaddokumentā vai arī paziņojumā, kas novietots redzamā vietā transporta līdzeklī.

5. pants

Informācijā iekļaujamās ziņas mazumtirdzniecības posmā

Mazumtirdzniecības posmā, ja produkti ir fasēti, informācijā iekļaujamajām ziņām, kas prasītas tirdzniecības standartos, kuri noteikti saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1182/2007 2. pantu, ir jābūt salasāmām un pamanāmām.

Fasētiem produktiem saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2000/13/EK ( 27 ) papildus tirdzniecības standartu noteiktajai informācijai norāda tīrsvaru. Taču attiecībā uz produktiem, kurus parasti pārdod uz skaita, prasība par tīrsvara norādīšanu netiek piemērota, ja produktu skaits ir skaidri saredzams un tie ir pārskaitāmi no ārpuses, vai arī ja skaits ir norādīts marķējumā.

Produktus var izlikt pārdošanai nefasētus ar nosacījumu, ka mazumtirgotājs kopā ar pārdošanai piedāvātajām precēm izliek kartīti, kurā pamanāmi un salasāmi norādīta tirdzniecības standartos un Regulas (EK) Nr. 1182/2007 2. panta 1. punktā noteiktā informācija par produkta veidu, izcelsmes valsti un klasi.

6. pants

Tirdzniecības iepakojumi

1. Svaigu augļu un dārzeņu tirdzniecības iepakojumos, kuru tīrsvars ir trīs kilogrami vai mazāk, var būt iekļauti dažādu veidu svaigu augļu un dārzeņu maisījumi, ar nosacījumu, ka:

a) produkti ir vienādas kvalitātes, un katrs atsevišķais veids atbilst standartiem saskaņā ar 2. punktu;

b) iepakojumam ir atbilstīgs marķējums saskaņā ar 3. punktu un

c) maisījums nav tāds, kas varētu maldināt patērētāju.

2. Saskaņā ar I pielikumu šā panta 1. punktā norādītajiem produktiem iepakojumā jābūt no vienas tirdzniecības kvalitātes šķiras.

Ja maisījumā ir augļi un dārzeņi, kas nav ietverti Kopienas tirdzniecības standartos, šie produkti saskaņā ar I pielikumu jāiedala vienā šķirā.

3. Marķējumā uz 1. punktā norādītajiem tirdzniecības iepakojumiem un/vai katra iepakojuma, kurā tie ietverti, ir vismaz šādas ziņas:

a) fasētāja un/vai nosūtītāja nosaukums un adrese. Šo norādi var aizstāt: i) visiem iepakojumiem, izņemot rūpnieciskos iepakojumus, – ar oficiāli izdotu vai apstiprinātu koda marķējumu, kas atbilst fasētājam un/vai nosūtītājam un kas norādīts ciešā saistībā ar norādi “Fasētājs un/vai nosūtītājs” (vai līdzvērtīgiem saīsinājumiem); ii) tikai rūpnieciskajiem iepakojumiem – ar Kopienā reģistrēta pārdevēja nosaukumu un adresi, kas norādīti ciešā saistībā ar norādi “Fasēts” vai līdzvērtīgu norādi. Šajā gadījumā marķējumā iekļauj arī kodu, kas atbilst fasētājam un/vai nosūtītājam. Pārdevējs attiecībā uz šā koda nozīmi sniedz visu informāciju, kādu pārbaudes iestāde uzskata par nepieciešamu;

b) katra iepakojumā esošā produkta/veida nosaukums;

c) katra maisījumā iekļautā produkta šķirnes nosaukums vai tirdzniecības tips saskaņā Kopienas tirdzniecības standarta prasībām nejauktiem produktiem;

d) katra attiecīgā produkta izcelsmes valsts, ko norāda blakus šā produkta nosaukumam; un

e) šķira.

Augļiem un dārzeņiem, uz kuriem attiecas Kopienas tirdzniecības standarti, ar šīm ziņām aizstāj tās ziņas, kas noteiktas minētajos standartos.







II

NODAĻA

Tirdzniecības standartu ievērošanas pārbaudes







1.

iedaļa

Vispārīgi nosacījumi

7. pants

Piemērošanas joma

Šajā nodaļā izklāstīti noteikumi dalībvalstīm, visos tirdzniecības posmos veicot pārbaudes par atbilstību tirdzniecības standartiem, kas noteikti saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1182/2007 2. pantu.

8. pants

Kompetentās iestādes

1. Katra dalībvalsts izraugās:

a) vienu kompetento iestādi, kas atbild par koordināciju un kontaktiem šajā nodaļā noteiktajās jomās, turpmāk – “koordinācijas iestāde”, un

b) pārbaudes iestādi vai iestādes, kas atbild par Regulas (EK) Nr. 1182/2007 2. panta 6. punkta piemērošanu, turpmāk – “pārbaudes iestādes”.

2. Dalībvalstis Komisijai paziņo:

a) tās koordinācijas iestādes nosaukumu, pasta un e-pasta adresi, ko tās izraudzījušas saskaņā ar 1. punktu,

b) to pārbaudes iestāžu nosaukumu, pasta un e-pasta adresi, ko tās izraudzījušas saskaņā ar 1. punktu,

c) izraudzīto pārbaudes iestāžu atbilstošo darbības jomu precīzu aprakstu.

3. Koordinācijas iestāde var būt pārbaudes iestāde vai viena no pārbaudes iestādēm, vai jebkura cita iestāde, kas izraudzīta saskaņā ar 1. punktu.

4. Komisija nodrošina dalībvalstu izraudzīto koordinācijas iestāžu saraksta publisku pieejamību tādā veidā, kādu tā uzskata par piemērotu.

9. pants

Uzņēmēju datubāze

1. Dalībvalstis izveido augļu un dārzeņu nozares uzņēmēju datubāzi, kurā saskaņā ar šajā pantā noteiktajiem nosacījumiem iekļauj uzņēmējus, kas iesaistīti tādu svaigu augļu un dārzeņu tirgošanā, attiecībā uz kuriem ir noteikti standarti atbilstoši Regulas (EK) Nr. 1182/2007 2. pantam.

Šai nodaļā “uzņēmējs” ir jebkura fiziska vai juridiska persona, kam ir svaigi augļi un dārzeņi, uz kuriem attiecas tirdzniecības standarti, lai tos izliktu vai piedāvātu pārdošanai, pārdotu vai tirgotu jebkurā citā veidā savā vai trešas personas vārdā Kopienas teritorijā un/vai eksportētu uz trešām valstīm.

2. Dalībvalstis nosaka nosacījumus, ar kuriem datubāzē attiecīgi ir vai nav iekļaujami šādi uzņēmēji:

a) uzņēmēji, uz kuru darbībām saskaņā ar 3. pantu netiek attiecināts pienākums ievērot tirdzniecības standartus, un

b) fiziskas un juridiskas personas, kuru darbības augļu un dārzeņu nozarē aprobežojas vai nu ar preču transportēšanu, vai arī pārdošanu nelielos apjomos mazumtirdzniecības posmā.

3. Ja datubāzi veido vairāki atšķirīgi elementi, koordinācijas iestāde nodrošina, ka datubāze, tās elementi un informācijas atjaunošana par tiem ir vienota. Informācijas atjaunošanu īpaši nodrošina pārbaudes iestādes, izmantojot visos tirdzniecības posmos veikto pārbaužu laikā apkopoto informāciju.

4. Šajā datubāzē ir katra uzņēmēja reģistrācijas numurs, nosaukums/vārds, uzvārds, adrese, informācija, kas vajadzīga šā uzņēmēja klasificēšanai vienā no 10. pantā norādītajām kategorijām, jo īpaši, par vietu tirdzniecības ķēdē, informācija par uzņēmēja nozīmīgumu, informācija par iepriekšējās pārbaudēs izdarītajiem konstatējumiem attiecībā uz katru uzņēmēju, kā arī visu cita informācija, kuru uzskata par vajadzīgu pārbaudēm.

5. Uzņēmēji sniedz informāciju, kuru dalībvalstis uzskata par vajadzīgu datubāzes izveidošanai un atjaunošanai. Dalībvalstis nosaka nosacījumus, ar kuriem datubāzē iekļauj uzņēmējus, kas nav reģistrēti to teritorijā, bet veic tajā tirdzniecību.







2.

iedaļa

Pārbaudes, ko veic iekšējā tirgū

10. pants

Atbilstības pārbaudes iekšējā tirgū

1. Dalībvalstis ievieš sistēmu paraugu ņemšanas pārbaudei produktiem, kas atrodas pie tirgotājiem visos tirdzniecības posmos, lai noteiktu atbilstību tirdzniecības standartiem.

Saskaņā ar šo sistēmu dalībvalstis, pamatojoties uz riska analīzi par to, ka attiecīgais uzņēmējs pārdod tirdzniecības standartiem neatbilstošas preces, nosaka, cik bieži pārbaudes iestādēm jāveic pārbaudes. Šo pārbaužu biežumam ir jābūt pietiekamam, lai nodrošinātu atbilstību Kopienas noteikumiem visās dalībvalstu definētajās uzņēmēju kategorijās.

Šajā riska analīzē īpaši ņem vērā uzņēmumu lielumu, to vietu tirdzniecības ķēdē, iepriekšējo pārbaužu konstatējumus, kā arī citus iespējamos rādītājus, kuri jānosaka dalībvalstīm.

Uz uzņēmējiem, kuri iesaistīti augļu un dārzeņu sagatavošanā un fasēšanā, jo īpaši ražošanas reģionā, attiecina biežākas pārbaudes nekā uz citu kategoriju uzņēmējiem. Pārbaudes var veikt arī preču transportēšanas laikā.

Ja pārbaudēs atklājas būtiskas neatbilstības, pārbaudes iestādes palielina attiecīgo uzņēmēju pārbaužu biežumu.

2. Uzņēmēji pārbaudes iestādēm sniedz visu informāciju, kuru šīs iestādes uzskata par vajadzīgu pārbaužu organizēšanai un veikšanai.

3. Uzņēmējiem, kuri garantē augļu un dārzeņu, uz kuriem attiecas tirdzniecības standarti, pastāvīgu un augsta līmeņa atbilstību nosūtīšanas posmā, dalībvalstis var atļaut katra iepakojuma marķējumā lietot II pielikumā norādīto paraugu. Šādu atļauju piešķir uz trim gadiem, un to var atjaunot.

Turklāt, lai varētu izmantot parauga lietošanu, uzņēmējiem:

a) ir jābūt pārbaudes personālam, kas ir piedalījies dalībvalsts apstiprinātās apmācībās,

b) ir jābūt produktu sagatavošanai un fasēšanai piemērotam aprīkojumam,

c) ir jāapņemas veikt savu nosūtīto preču atbilstības pārbaudi un jāizveido reģistrs, kurā ierakstītas visas veiktās pārbaudes darbības.

Ja uzņēmēji vairs nevar garantēt augsta līmeņa un pastāvīgu atbilstību vai arī vairs netiek izpildīts kāds no otrajā daļā norādītajiem nosacījumiem, dalībvalsts atsauc atļauju uzņēmējam katra iepakojuma marķējumā lietot II pielikumā norādīto paraugu.

4. Koordinācijas iestāde paziņo Komisijai 1. punktā norādītās pārbaudes sistēmas nosacījumus. Šajā paziņojumā norāda visas definētās uzņēmēju kategorijas un katrai kategorijai noteikto pārbaužu biežumu, kā arī, attiecīgā gadījumā, sīkus nosacījumus par 3. punkta piemērošanai, sīkus nosacījumus par 11. panta 1. punkta piemērošanu, tostarp attiecīgo uzņēmēju pārbaužu minimālo apjomu. Tā nekavējoties informē Komisiju par visiem šās sistēmas turpmākajiem grozījumiem.

5. Tās dalībvalsts pārbaudes iestādes, kuras teritorijā konstatē, ka citas dalībvalsts preču partija neatbilst standartiem, jo precēm ir defekti vai bojājumi, kurus būtu bijis iespējams noteikt iepakošanas laikā, par tādu līdz vairumtirdzniecības posmam, ieskaitot izplatīšanas centrus, atklātu neatbilstību nekavējoties ziņo varbūtējās attiecīgās dalībvalsts iestādēm.

11. pants

Atbilstības pārbaudes eksporta vietā

1. Eksporta posmā kompetentā pārbaudes iestāde ar atbilstības pārbaudes palīdzību nodrošina, ka eksportam uz trešām valstīm paredzētie produkti tiek izvesti no Kopienas muitas teritorijas tikai tādā gadījumā, ja tie atbilst tirdzniecības standartiem.

Eksportētāji pārbaudes iestādēm sniedz visu informāciju, kuru šīs iestādes uzskata par vajadzīgu pārbaužu organizācijai un veikšanai.

2. Dalībvalstis var katrai no attiecīgo uzņēmēju kategorijām, pamatojoties uz riska analīzi, noteikt sūtījumu un daudzumu minimālo daļu, kurai kompetentā pārbaudes iestāde veic atbilstības pārbaudes eksporta posmā. Šai daļai ir jābūt pietiekamai, lai nodrošinātu atbilstību Kopienas noteikumiem. Ja šajās pārbaudēs konstatē būtiskus pārkāpumus, pārbaudes iestādes palielina attiecīgo uzņēmēju pārbaudāmo sūtījumu daļu.

Dalībvalstis var pirmajā daļā norādītos nosacījumus piemērot uzņēmējiem, kuri izpilda šādus nosacījumus:

a) nodrošina pietiekamas garantijas par viņu tirgoto augļu un dārzeņu pastāvīgu un augsta līmeņa atbilstību;

b) viņiem ir pārbaudes personāls, kas ir piedalījies dalībvalsts apstiprinātā apmācībā;

c) apņemas pārbaudīt savu tirgoto preču atbilstību;

d) apņemas uzturēt reģistru, kurā reģistrētas visas to veiktās pārbaudes.

3. Pēc 1. punktā minēto pārbaudes darbību izpildes pārbaudes iestāde izdod III pielikumā norādīto atbilstības sertifikātu par katru eksportam paredzēto produktu partiju, kuru tā uzskata par atbilstošu tirdzniecības standartiem. Ja eksporta sūtījumu veido vairākas produktu partijas, šo partiju atbilstību var apliecināt vienā sertifikātā, kurā skaidri uzskaitītas visas attiecīgajā sūtījumā ietilpstošās partijas.

Ja saskaņā ar 2. punktu atbilstības sertifikātā norādīto partiju pārbaudi eksporta posmā nav veikusi kompetentā pārbaudes iestāde, sertifikāta 13. ailē (“Piezīmes”) iekļauj norādi “pašpārbaude (Komisijas Regulas (EK) Nr. 0000/2007)” 11. panta 2. punkts).

4. Kompetentā muitas iestāde drīkst pieņemt eksporta deklarāciju tikai tādā gadījumā, ja:

a) precēm ir pievienots vai nu 3. punktā norādītais sertifikāts, vai arī 19. panta 2. punktā norādītais sertifikāts, vai

b) kompetentā pārbaudes iestāde atbilstīgā veidā ir informējusi muitas iestādi, ka attiecībā uz attiecīgajām partijām ir izdots viens no šiem diviem sertifikātiem.

12. pants

Atbilstības pārbaudes importa vietā

1. Pirms laišanas brīvā apgrozībā pārbauda no trešām valstīm ievesto produktu atbilstību tirdzniecības standartiem.

Importētāji nodrošina pārbaudes iestādēm visu informāciju, kuru šīs iestādes uzskata par vajadzīgu 2. punktā un 16. panta 1. punktā norādīto pārbaužu organizēšanai un veikšanai.

2. Neskarot 3. iedaļu, oficiālā pārbaudes iestāde importa vietā veic atbilstības pārbaudi katrai ievestajai partijai, un, ja šie produkti atbilst noteiktajiem standartiem, izdod III pielikumā sniegto atbilstības sertifikātu. Ja importa sūtījumu veido vairākas partijas, šo partiju atbilstību var apliecināt vienā sertifikātā, kurā skaidri norādītas sūtījumā ietilpstošās partijas.

3. Muitas iestādes drīkst atļaut laišanu brīvā apgrozībā tikai tādā gadījumā, ja:

a) precēm ir pievienots 2. punktā norādītais sertifikāts, 14. panta 1. punktā norādītais sertifikāts vai 19. panta 2. punktā norādītais sertifikāts, vai

b) kompetentā pārbaudes iestāde atbilstīgā veidā ir informējusi muitas iestādi, ka attiecībā uz attiecīgajām partijām ir izdots viens no šiem sertifikātiem.

4. Ja, atkāpjoties no 1., 2. un 3. punkta nosacījumiem, kompetentā pārbaudes iestāde importa vietā uzskata, ka pastāv zems risks, ka noteiktas partijas varētu neatbilst tirdzniecības standartiem, tā var izvēlēties neveikt šo partiju pārbaudi. Šādā gadījumā tā nosūta muitas iestādei apzīmogotu deklarāciju vai arī citādā veidā informē muitas iestādi, ka tā drīkst veikt muitošanas procedūras.

Pirmās daļas piemērošanas nolūkā pārbaudes iestāde jau iepriekš nosaka kritērijus partiju neatbilstības riska noteikšanai, un, pamatojoties uz riska analīzi, katram tās definētajam importa veidam nosaka minimālās sūtījumu un daudzumu daļas, kurām kompetentā pārbaudes iestāde veiks atbilstības pārbaudi ievešanas posmā. Visām daļām, kas noteiktas saskaņā ar šo punktu, noteikti ir jābūt ievērojami lielākām par daļām saskaņā ar 16. panta 1. punktu.

5. Lai paaugstinātu 4. punkta piemērošanas vienveidību dalībvalstīs, Komisija pieņem kopējas vadlīnijas tā piemērošanai. Koordinācijas iestāde informē Komisiju par 4. punkta piemērošanas noteikumiem, tostarp 4. punkta otrajā daļā minētos kritērijus un minimālās daļas, un par visiem šo noteikumu turpmākajiem grozījumiem.

6. Ja konstatē, ka ievedumā no trešās valsts kāda preču partija neatbilst standartiem, attiecīgās dalībvalsts koordinējošā iestāde nekavējoties ziņo Komisijai un attiecīgās dalībvalsts koordinējošām iestādēm, kuras šo informāciju paziņo tālāk savā teritorijā. Paziņojumu Komisijai nosūta ar Komisijas norādīto elektronisko sistēmu.







3.

iedaļa

Trešo valstu veiktās pārbaudes

13. pants

To pārbaudes darbību apstiprināšana, ko veikušas trešās valstis pirms ievešanas Kopienā

1. Pēc trešās valsts pieprasījuma Komisija saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 2200/96 46. pantā noteikto kārtību var apstiprināt šās trešās valsts veiktās atbilstības pārbaudes darbības pirms ievešanas Kopienā.

2. Apstiprinājumu, kas minēts 1. punktā, var piešķirt trešām valstīm, kuras to lūgušas un kuru teritorijā produktiem, kurus eksportē uz Kopienu, tiek izpildīti vai nu Kopienas tirdzniecības standarti, vai arī vismaz līdzvērtīgi standarti.

Apstiprinājumā norāda trešās valsts oficiālo iestādi, kura ir atbildīga par 1. punktā minēto pārbaudes darbību veikšanu. Šī iestāde atbild par kontaktiem ar Kopienu. Apstiprinājumā tāpat arī norāda pārbaudes iestādes, kas ir atbildīgas par pašu pārbaužu veikšanu, turpmāk tekstā – “trešās valsts pārbaudes iestādes”.

Apstiprinājums var attiekties tikai uz tiem produktiem, kuru izcelsme ir attiecīgā valsts, un to var attiecināt uz noteiktiem produktiem.

3. Trešās valsts pārbaudes iestādes ir oficiālas iestādes vai 2. punktā norādītās iestādes oficiāli atzītas iestādes, kuras nodrošina apmierinošas garantijas un kuru rīcībā ir nepieciešamais personāls, aprīkojums un telpas, lai veiktu pārbaudes atbilstoši 20. panta 1. punktā norādītajām metodēm vai līdzvērtīgām metodēm.

4. To valstu, kuru atbilstības pārbaude ir apstiprināta saskaņā ar šo pantu, un attiecīgo produktu saraksts ir iekļauts IV pielikuma A daļā. Šā pielikuma B daļā uzskaitītas šo valstu oficiālās iestādes un pārbaudes iestādes. 14. pantā minēto sertifikātu paraugi iekļauti minētā pielikuma C daļā.

14. pants

Sertifikāti

1. Trešās valsts pārbaudes iestādes par katru produktu partiju, kas pārbaudīta pirms ievešanas Kopienas muitas teritorijā, sagatavo vai nu III pielikumā norādīto atbilstības sertifikātu, vai arī citas formas sertifikātu, par kādu vienojusies Komisija un trešā valsts. Ja importa sūtījums sastāv no vairākām partijām, šo partiju atbilstību var apliecināt vienā sertifikātā, kurā skaidri norādītas sūtījumā iekļautās partijas.

Standarta veidlapas, kuras izmantojot, tiek sagatavoti pirmajā daļā norādītie sertifikāti, nosaka saskaņā ar 13. panta 1. punktā norādīto apstiprinājumu.

2. Sertifikātā ir jābūt vārdam “oriģināls”. Ja ir vajadzīgas papildu kopijas, uz tām ir jābūt spiedogam ar vārdu “kopija”. Kopienas kompetentās iestādes kā derīgu pieņem tikai sertifikāta oriģinālu.

Veidlapas izmēri ir 210 × 297 mm, ar pielaidi līdz plus 8 mm vai mīnus 5 mm garumā. Izmanto baltu papīru, kas nesatur mehānisko celulozi, rakstīšanai piemērotā lielumā un ne vieglāku par 40 g/m2.

Veidlapas jādrukā un jāaizpilda vienā no Kopienas oficiālajām valodām.

Veidlapas jāaizpilda, izmantojot mehanografisko vai līdzīgu metodi.

Ieraksti nedrīkst būt dzēsti vai pārrakstīti. Visas izmaiņas ir jāizdara, pārsvītrojot nepareizās ziņas un attiecīgā gadījumā pierakstot vajadzīgās. Šādas izmaiņas ar iniciāļiem jāapliecina personai, kas tās veic, un jāapstiprina izdevējiestādēm.

Katrā sertifikātā ir jābūt kārtas numuram, pēc kura ir iespējams identificēt sertifikātu, un tas ir jāapzīmogo izdevējiestādei un jāparaksta attiecīgi pilnvarotai personai vai personām.

Izdevējiestāde saglabā visu tās izdoto sertifikātu kopijas.

15. pants

Apstiprinājuma atsaukums

Komisija var uz laiku atsaukt apstiprinājumu, ja tiek konstatēts, ka attiecībā uz būtisku skaitu partiju un/vai produktu daudzumu preces neatbilst trešās valsts pārbaudes iestāžu izdotajos sertifikātos norādītajai informācijai, vai arī saņemtas neapmierinošas atbildes uz pieprasījumiem par 16. panta 2. punktā minēto pēcpārbaužu veikšanu.

16. pants

Dalībvalstu veiktās papildu pārbaudes

1. Dalībvalstis ievešanas vietā veic ievērojamas sūtījumu daļas un produktu daudzuma atbilstības fiziskas pārbaudes katras attiecīgās trešās valsts produktiem, kas ievesti saskaņā ar šajā iedaļā izklāstītajiem nosacījumiem. Šai daļai ir jābūt pietiekamai, lai pārliecinātos, ka trešās valsts pārbaudes iestādes ievēro Kopienas noteikumus. Dalībvalstis nodrošina, ka gadījumos, kad partijas neatbilst tirdzniecības standartiem, pārbaudītajām partijām piemēro 20. panta 3. punktā noteiktos pasākumus.

Ja pārbaudēs konstatē būtiskas neatbilstības, dalībvalstis nekavējoties informē Komisiju, un pārbaudes iestādes palielina saskaņā ar šā panta noteikumiem pārbaudāmo sūtījumu un daudzumu daļu.

Ja dalībvalsts uzliek maksu, lai segtu šajā punktā noteikto pārbaužu izmaksas, šī maksa jānosaka tā, lai ņemtu vērā, ka šajās pārbaudēs pārbauda mazāku sūtījumu un produktu daudzumu daļu nekā pārbaudēs saskaņā ar 12. pantu.

2. Visos gadījumos, kad rodas šaubas par 14. panta 1. punkta pirmajā apakšpunktā norādītā sertifikāta autentiskumu vai tajā ietvertās informācijas precizitāti, veic pēcpārbaudi.

Kopienas kompetentā iestāde atdod sertifikātu vai tā kopiju 13. panta 2. punkta otrajā apakšpunktā minētajam oficiālajam korespondentam trešā valstī, vajadzības gadījumā norādot izmeklēšanas iemeslus un visu iegūto informāciju, kas vedina domāt, ka sertifikāts nav autentisks vai tajā ietvertās ziņas ir nepareizas. Par pēcpārbaužu pieprasījumiem iespējami drīz informē Komisiju, pievienojot katra šāda pieprasījuma rezultātus.

Ja ir pieprasīta pēcpārbaude, attiecīgo produktu importētājs var lūgt kompetentās pārbaudes iestādes veikt atbilstības pārbaudi, kas norādīta 12. pantā.

17. pants

Ziņošanas pienākums

1. Koordinācijas iestāde katru ceturksni (vēlākais līdz nākamā ceturkšņa beigām) par katru trešo valsti un attiecīgo produktu paziņo Komisijai saskaņā ar 13. pantu ievesto partiju skaitu un produktu kopējo daudzumu, partiju skaitu un produktu daudzumu, kuriem veiktas 16. panta 1. punktā norādītās atbilstības pārbaudes, un no šīm partijām tās, kuras pārbaudes iestādes ir atzinušas par neatbilstošām trešās valsts pārbaudes iestādes izdotajā sertifikātā norādītajai informācijai, norādot katras šādas partijas produktu daudzumu un trūkumu veidu, kura dēļ izdarīts minētais konstatējums.

2. Muitas iestādes cieši sadarbojas ar koordinācijas iestādi un/vai pārbaudes iestādēm, jo īpaši attiecībā uz 16. panta 1. un 2. punkta piemērošanu, un sniedz tām visu nepieciešamo informāciju.

18. pants

Administratīvā sadarbība

1. Šo iedaļu piemēro ar nosacījumu, ka ir paredzēta procedūra, saskaņā ar kuru notiek administratīvā sadarbība starp Kopienu un katru attiecīgo trešo valsti.

Lai procedūra būtu piemērojama, attiecīgās trešās valstis nosūta Komisijai visu vajadzīgo informāciju par pārbaudes darbībām, jo īpaši trešo valstu pārbaudes iestāžu izmantoto spiedogu nospiedumu paraugus, un attiecīgā gadījumā nekavējoties ziņo par šās informācijas izmaiņām. Komisija šo informāciju un turpmākos grozījumus paziņo koordinācijas iestādēm dalībvalstīs, kuras savukārt par to informē muitas iestādes un citas kompetentās iestādes.

Kad ir izveidojusies administratīva sadarbība, kā arī pēc būtiskiem grozījumiem attiecīgās trešās valsts paziņotajā informācijā gan šās administratīvās sadarbības ietvaros, gan arī attiecībā uz oficiālā korespondenta un pārbaudes iestāžu nosaukumiem un adresēm, Komisija nodrošina šo paziņojumu publisko pieejamību ar līdzekļiem, kādus tā uzskata par piemērotiem.

2. Regulas 13. panta 4. punktā norādītais trešo valstu apstiprinājums ir spēkā no dienas, kad Komisija ir nodrošinājusi publisko pieejamību attiecībā uz šā panta 1. punktā norādītā paziņojuma par Kopienas un trešās valsts administratīvās sadarbības izveidošanu.







4.

iedaļa

Pārstrādei paredzētie produkti

19. pants

Pārstrādei paredzētie produkti

1. Šās regulas piemērošanā pārstrādei paredzētie produkti ir svaigi augļi un dārzeņi, uz kuriem attiecas tirdzniecības standarti un kurus nosūta uz pārstrādes rūpnīcām, kur tos pārstrādā produktos, kurus klasificē KN pozīcijā, kas atšķiras no sākotnējās svaigā produkta pozīcijas.

2. Kompetentās pārbaudes iestādes izdod V pielikumā noteiktos rūpnieciskās izmantošanas sertifikātus produktiem, kas paredzēti izvešanai uz trešām valstīm, un produktiem, kurus ieved Kopienā, ja šie produkti ir paredzēti pārstrādei un tāpēc saskaņā ar 3. panta 1. punkta a) apakšpunktu uz tiem neattiecas prasība par atbilstību tirdzniecības standartiem. Tās nodrošina, ka tiek ievēroti šā panta 4. punktā noteiktie īpašie marķējuma noteikumi.

3. Attiecībā uz importu pēc 2. punktā minētā sertifikāta izdošanas kompetentajai pārbaudes iestādei nekavējoties jānosūta tās dalībvalsts koordinācijas iestādei, kurā jānotiek pārstrādei, sertifikāta kopija un cita informācija, kas vajadzīga iespējamai pārstrādes darbību pārbaudei. Pēc pārstrādes tas uzņēmums, kurā notikusi pārstrāde, atsūta sertifikātu kompetentajai pārbaudes iestādei, kura pārliecinās, ka produkti ir faktiski pārstrādāti.

4. Uz katras pārstrādei paredzēto produktu iepakojuma pakas ir jābūt marķējumam ar vārdiem “paredzēts pārstrādei” vai citu līdzvērtīgu formulējumu. Precēm, kas tiek nosūtītas neiepakotas un tiek iekrautas tieši transporta līdzeklī, šo norādi iekļauj preču pavaddokumentā vai arī paziņojumā, kas novietots redzamā vietā transporta līdzeklī.

5. Dalībvalstis veic visus nepieciešamos pasākumus, jo īpaši saistībā ar sadarbību ar citām attiecīgajām dalībvalstīm, lai nepieļautu, ka svaigo produktu tirgum paredzētās preces tiek nosūtītas ārpus ražošanas reģiona kā pārstrādei paredzētas preces.







5.

iedaļa

Pārbaudes metode

20. pants

Pārbaudes metode

1. Šajā nodaļā paredzētās atbilstības pārbaudes, izņemot pārbaudes mazumtirdzniecības vietā, kur preces pārdod galapatērētājam, veic atbilstīgi VI pielikumā norādītajām metodēm, ja vien šajā regulā nav noteikts citādi.

Dalībvalstis nosaka īpašu kārtību atbilstības pārbaudēm mazumtirdzniecības vietā, kur preces pārdod galapatērētājam.

2. Ja inspektori konstatē, ka preces atbilst tirdzniecības standartiem, pārbaudes iestāde var izdot III pielikumā noteikto atbilstības sertifikātu. Šo sertifikātu jebkurā gadījumā izdod ievešanas vai izvešanas punktā.

3. Ja preces neatbilst standartiem, pārbaudes iestāde izdod tirgotājam vai tā pārstāvjiem adresētu konstatējumu par atklāto neatbilstību. Preces, par kurām ir izdots konstatējums par atklāto neatbilstību, nedrīkst pārvietot bez šā konstatējuma izdevējas pārbaudes iestādes atļaujas. Šādas atļaujas izdošanai var piemērot pārbaudes iestādes noteiktos nosacījumus.

Uzņēmēji var pieņemt lēmumu par visu vai daļas preču atbilstības nodrošināšanu. Preces, kuru atbilstība ir nodrošināta, nedrīkst tirgot, kamēr kompetentā pārbaudes iestāde nav ar visiem atbilstīgajiem līdzekļiem pārliecinājusies, ka preču atbilstība ir faktiski nodrošināta. Vajadzības gadījumā tā izdod III pielikumā noteikto atbilstības sertifikātu tai partijai vai tās daļai tikai pēc tam, kad ir nodrošināta preču atbilstība.

Ja pārbaudes iestāde akceptē uzņēmēja vēlēšanos nodrošināt preču atbilstību citā dalībvalstī, nevis tajā, kur veikta pārbaude, kuras rezultātā atklāta neatbilstība, dalībvalstis veic visus pasākumus, ko tās uzskata par vajadzīgiem, jo īpaši saistībā ar sadarbību to starpā, lai pārbaudītu, ka ir nodrošināta preču atbilstība.

Ja nav iespējams ne nodrošināt preču atbilstību, ne tās nosūtīt izmantošanai dzīvnieku barībā, rūpnieciskai pārstrādei vai cita veida nepārtikas vajadzībām, pārbaudes iestāde var vajadzības gadījumā pieprasīt, lai uzņēmēji veiktu atbilstošus pasākumus, lai nodrošinātu, ka attiecīgie produkti nenonāk tirdzniecībā.

Uzņēmēji sniedz visu informāciju, kuru dalībvalstis uzskata par vajadzīgu šā punkta piemērošanai.

4. Lai piemērotu šās nodaļas noteikumus, produktiem, kuriem ir apstiprināti tirdzniecības standarti, rēķinos un pavaddokumentos norāda kvalitātes šķiru, produktu izcelsmes valsti un vajadzības gadījumā arī to, ka produkti ir paredzēti pārstrādei. Šo prasību neattiecina uz galapatērētājiem mazumtirdzniecībā.







III

SADAĻA

RAŽOTĀJU ORGANIZĀCIJAS







I

NODAĻA

Prasības un atzīšana







1.

iedaļa

Definīcijas

21. pants

Definīcijas

1. Šajā sadaļā:

a) “ražotājs” ir lauksaimnieks, kā norādīts Regulas (EK) Nr. 1182/2007 3. panta 1. punkta a) apakšpunktā;

b) “meitasuzņēmums” ir uzņēmums, kura daļas pieder vienai vai vairākām ražotāju organizācijām vai to apvienībām un kas palīdz sasniegt ražotāju organizācijas vai ražotāju organizāciju apvienības mērķus;

c) “starptautiska ražotāju organizācija” ir organizācija, kurā vismaz viena no ražotāju saimniecībām ir citā dalībvalstī, nevis tajā, kurā atrodas organizācijas galvenais birojs;

d) “starptautiska ražotāju organizāciju apvienība” ir jebkura ražotāju organizāciju apvienība, kurā vismaz viena no apvienības organizācijām atrodas citā dalībvalstī, nevis tajā, kurā atrodas apvienības galvenais birojs;

e) “konverģences mērķis” ir rīcības mērķis mazāk attīstīto dalībvalstu un reģionu labā saskaņā ar Kopienas tiesību aktiem, kas regulē Eiropas Reģionālās attīstības fondu, Eiropas Sociālo fondu un Kohēzijas fondu laikposmā no 2007. gada 1. janvāra līdz 2013. gada 31. decembrim;

f) “pasākums” ir viena no šīm darbībām: i) darbības, kuru mērķis ir ražošanas plānošana, ieskaitot pamatlīdzekļu iegādi, ii) darbības, kuru mērķis ir produkta kvalitātes uzlabošana vai saglabāšana, ieskaitot pamatlīdzekļu iegādi, iii) darbības, kuru mērķis ir uzlabot tirdzniecību, ieskaitot pamatlīdzekļu iegādi, kā arī pārdošanas veicināšanas un komunikācijas darbības, izņemot pārdošanas veicināšanas un komunikācijas darbības, kas iekļautas vi) daļā, iv) pētniecība un eksperimentālā ražošana, ieskaitot pamatlīdzekļu iegādi, v) apmācību darbības, izņemot apmācību, kas iekļauta vi) apakšpunktā, un darbības, kuru mērķis ir veicināt konsultāciju pakalpojumu pieejamību, vi) jebkurš no sešiem krīžu novēršanas un pārvarēšanas instrumentiem, kas uzskaitīti Regulas (EK) Nr. 1182/2007 9. panta 2. punkta pirmās daļas a) līdz f) apakšpunktā, vii) darbības vides jomā, kuras norādītas Regulas (EK) Nr. 1182/2007 9. panta 3. punktā, ieskaitot pamatlīdzekļu iegādi, viii) citas darbības, ieskaitot pamatlīdzekļu iegādi, izņemot tās, kas iekļautas i), ii), iii), iv) un vii) daļā, kuras atbilst vienam vai vairākiem mērķiem, kas norādīti Regulas (EK) Nr. 1182/2007 9. panta 1. punktā.

g) “darbība” ir konkrēta darbība vai instruments, kura mērķis ir sasniegt konkrētu darbības mērķi, kas veicina viena vai vairāku Regulas (EK) Nr. 1182/2007 9. panta 1. punktā norādīto mērķu sasniegšanu;

h) “blakusprodukts” ir produkts, kas radies augļu vai dārzeņu produkta sagatavošanā vai pārstrādā un kam ir pozitīva ekonomiskā vērtība, bet kurš nav galvenais iegūstamais rezultāts;

i) “pirmās pakāpes pārstrāde” ir augļu un dārzeņu produkta pārstrāde citā produktā, kas norādīts EK līguma I pielikumā. Par pirmās pakāpes pārstrādi neuzskata svaigu produktu tīrīšanu, sadalīšanu, sagriešanu, žāvēšanu un pakošanu tirdzniecībai;

j) “starpnozaru programmas”, kā norādīts Regulas (EK) Nr. 1182/2007 10. panta 3. punkta b) apakšpunktā, ir viena vai vairākas no darbībām, kas norādītas Regulas (EK) Nr. 1182/2007 20. panta c) punktā, ko apstiprinājusi dalībvalsts un kuras kopīgi pārvalda ražotāju organizācija vai ražotāju organizāciju apvienība un vismaz vēl viens pārtikas pārstrādes un/vai izplatīšanas ķēdes dalībnieks;

k) “atskaites punkta rādītājs” ir rādītājs, kas atspoguļo stāvokli vai tendenci, kas pastāv programmu perioda sākumā, un kas var sniegt informāciju, kura ir noderīga: i) sākotnējās situācijas analīzē, lai izveidotu noturīgu darbības programmu valsts stratēģiju vai darbības programmu, ii) par atskaites punktu, pēc kura novērtēt valsts stratēģijas vai darbības programmas rezultātus un ietekmi, un/vai iii) valsts stratēģijas vai darbības programmas rezultātu un ietekmes interpretēšanā.

2. Dalībvalstis nosaka savā teritorijā attiecīgās juridiskās personas Regulas (EK) Nr. 1182/2007 3. panta 1. punkta un 7. panta 1. punkta piemērošanai, ņemot vērā savas valsts juridisko un administratīvo struktūru. Attiecīgā gadījumā tās šo pantu piemērošanai nosaka arī noteikumus par juridisko personu daļu skaidru definīciju.







2.

iedaļa

Ražotāju organizācijām piemērojamās prasības

22. pants

Ietvertie produkti

1. Dalībvalstis atzīst ražotāju organizācijas saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1182/2007 4. pantu attiecībā uz produktu vai produktu grupu, kas norādīti atzīšanas pieteikumā, ievērojot lēmumus, kas pieņemti saskaņā ar minētās regulas 4. panta 1. punkta c) apakšpunktu.

2. Dalībvalstis atzīst ražotāju organizācijas attiecībā uz produktiem, kas paredzēti tikai pārstrādei, tikai tādā gadījumā, ja tie var nodrošināt, ka produkti tiek piegādāti pārstrādei vai nu ar piegādes līgumu sistēmu, vai citādi.

23. pants

Minimālais biedru skaits

Nosakot ražotāju organizācijas minimālo biedru skaitu saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1182/2007 4. panta 1. punkta b) apakšpunktu, dalībvalstis var noteikt, ka, ja atzīšanas pieteicēju pilnīgi vai daļēji veido biedriļi, kuri paši ir juridiskas personas vai skaidri noteiktas to juridisko personu daļas, kuras veido ražotāji, minimālo ražotāju skaitu var aprēķināt, pamatojoties uz ražotāju skaitu, kas saistīts ar katru no juridiskajām personām vai skaidri noteiktām juridisko personu daļām.

24. pants

Minimālais dalības ilgums

1. Ražotāja minimālajam dalības ilgumam ir jābūt ne mazākam par vienu gadu.

2. Par atteikšanos no dalības organizācijai paziņo rakstveidā. Dalībvalstis nosaka paziņošanas termiņus, kas nepārsniedz sešus mēnešus, kā arī laiku, kad izstāšanās stājas spēkā.

25. pants

Ražotāju organizāciju struktūras un darbības

Dalībvalstis nodrošina, ka ražotāju organizāciju rīcībā ir personāls, infrastruktūra un nepieciešamais aprīkojums, lai izpildītu Regulas (EK) Nr. 1182/2007 3. panta 1. punktā noteiktās prasības un veiktu to būtiskos uzdevumus, jo īpaši:

a) zināšanas par organizācijas biedru ražošanu,

b) savu biedru produkcijas savākšanu, šķirošanu, uzglabāšanu un iesaiņošanu,

c) komerciālo un budžeta pārvaldību un

d) centralizētu grāmatvedības uzskaiti un rēķinu izrakstīšanas sistēmu.

26. pants

Tirgojamās produkcijas vērtība vai apjoms

Regulas (EK) Nr. 1182/2007 4. panta 1. punkta b) apakšpunkta piemērošanā tirgojamās produkcijas vērtību vai apjomu aprēķina, ņemot vērā tos pašus principus, kā aprēķinot pārdotās produkcijas vērtību saskaņā ar šīs regulas 52. un 53. pantu.

27. pants

Tehnisko līdzekļu nodrošinājums

Regulas (EK) Nr. 1182/2007 4. panta 1. punkta e) apakšpunkta vajadzībām, ja ražotāju organizācija, kura ir atzīta attiecībā uz produktu, kuram nepieciešams tehnisko līdzekļu nodrošinājums, tiek uzskatīts, ka tā izpilda savas saistības, ja tā nodrošina atbilstošu tehnisko līdzekļu līmeni vai nu pati vai ar savu biedru starpniecību, vai ar meitasuzņēmumu starpniecību, vai izmantojot ārpakalpojumus.

28. pants

Ražotāju organizācijas pamatdarbības

1. Ražotāju organizācijas pamatdarbība ir saistītai ar tās biedru piedāvājumu koncentrāciju un to produktu piedāvājumu tirgū, attiecībā uz kuriem tai ir piešķirta atzīšana.

2. Ražotāju organizācijas biedru produkcijas vērtībai un citu ražotāju organizāciju biedru produkcijas, kuru tā pārdod, vērtībai ir jābūt lielākai par visas citas tās realizētās produkcijas vērtību.

Šā aprēķina pamatā ir tikai produkti, attiecībā uz kuriem ražotāju organizācija ir atzīta.

3. Ja tiek piemērots 52. panta 7. punkts, attiecīgajiem meitasuzņēmumiem no 2012. gada 1. janvāra šā panta 2. punktu piemēro mutatis mutandis.

29. pants

Ārpakalpojumu izmantošana

Ražotāju organizācijas darbības izpilde ar ārpakalpojumu palīdzību nozīmē, ka ražotāju organizācija slēdz komerciālu vienošanos ar citu personu, kas var būt arī kāds no tās biedriemļiem vai meitasuzņēmums, lai tā nodrošinātu šās darbības izpildi. Ražotāju organizācija tomēr saglabā atbildību par šo darbību, kā arī par vispārējo pārvaldības kontroli un uzraudzību attiecībā uz komerciālo vienošanās par darbības izpildes nodrošināšanu.

Pirmā daļa mutatis mutandis attiecas arī uz gadījumiem, kad ražotāju organizāciju apvienība nodrošina darbības izpildi ar ārpakalpojumu palīdzību.

30. pants

Starptautiskas ražotāju organizācijas

1. Starptautiskas ražotāju organizācijas galvenais birojs atrodas dalībvalstī, kurā organizācijai ir nozīmīgas saimniecības vai kurā ir ievērojams biedru skaits un/vai kurā tiek saražots ievērojams pārdotās produkcijas apjoms.

2. Dalībvalsts, kurā atrodas starptautiskas ražotāju organizācijas galvenais birojs, ir atbildīga par:

a) starptautiskas ražotāju organizācijas atzīšanu,

b) starptautiskās ražotāju organizācijas darbības programmas apstiprināšanu,

c) nepieciešamās administratīvās sadarbības izveidošanu ar citām dalībvalstīm (kurās atrodas tās biedriļi) saistībā ar atzīšanas noteikumu un pārbaužu un sankciju sistēmas ievērošanu. Šīm dalībvalstīm ir pienākums sniegt visu vajadzīgo palīdzību dalībvalstij, kurā atrodas galvenais birojs, un

d) to, ka pēc citu dalībvalstu pieprasījuma tiek nodrošināta visa atbilstošā dokumentācija, tostarp piemērojamie tiesību akti citās dalībvalstīs, kurās atrodas biedriļi, pievienojot tulkojumu tās dalībvalsts oficiālajā valodā, kura izdara pieprasījumu.

31. pants

Ražotāju organizāciju apvienošanās

1. Ja ir apvienojušās ražotāju organizācijas, kuru darbības programmas iepriekš ir bijušas atšķirīgas, tās var turpināt īstenot šīs programmas paralēli un atsevišķi līdz apvienošanās darījumam sekojošā gada 1. janvārim. Šādos gadījumos attiecīgās ražotāju organizācijas pieprasa darbības programmu apvienošanu, izdarot grozījumu saskaņā ar 66. panta noteikumiem. Pārējos gadījumos attiecīgās ražotāju organizācijas nekavējoties pieprasa darbības programmu apvienošanu, izdarot grozījumu saskaņā ar 67. panta noteikumiem.

2. Atkāpjoties no 1. punkta prasībām, dalībvalstis var pilnvarot ražotāju organizācijas, kuras to ir pieprasījušas pienācīgi pamatotu iemeslu dēļ, īstenot atsevišķas darbības programmas paralēli līdz to dabiskam noslēgumam.

32. pants

Biedri, kas nav ražotāji

1. Dalībvalstis var noteikt, vai un ar kādiem noteikumiem fizisku vai juridisku personu, kura nav ražotājs, var uzņemt par ražotāju organizācijas biedru.

2. Nosakot 1. punktā norādītos nosacījumus, dalībvalstis īpaši nodrošina, lai tiktu ievērots Regulas (EK) Nr. 1182/2007 3. panta 1. punkta a) apakšpunkts un 4. punkta c) apakšpunkts.

3. Fiziskās un juridiskās personas, kas minētas 1. punktā, nedrīkst:

a) ņemt vērā attiecībā uz atzīšanas kritērijiem,

b) saņemt tiešu ieguvumu no Kopienas finansētajiem pasākumiem.

Dalībvalstis var ierobežot vai aizliegt to tiesības balsot par lēmumiem, kas attiecas uz darbības fondiem, ievērojot 2. punktā noteiktos nosacījumus.

33. pants

Ražotāju organizāciju demokrātiskā atbildība

Dalībvalstis veic visus pasākumus, ko tās uzskata par vajadzīgiem, lai novērstu viena vai vairāku biedru varas un ietekmes ļaunprātīgu izmantošanu ražotāju organizāciju pārvaldībā un darbībā, un šie pasākumi ietver balsošanas tiesības.







3.

iedaļa

Ražotāju organizāciju apvienības

34. pants

Ražotāju organizāciju apvienību atzīšana

1. Dalībvalstis var atzīt ražotāju organizāciju apvienības saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 182/2007 5. pantu tikai attiecībā uz darbībām, kas saistītas ar produktu vai produktiem, kas norādīti atzīšanas pieteikumā.

2. Ražotāju organizāciju apvienību var atzīt saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1182/2007 5. pantu un tā var veikt jebkuras ražotāju organizācijas darbības arī tādā gadījumā, ja attiecīgo produktu tirgošanu vēl joprojām veic tās biedri.

35. pants

Ražotāju organizāciju apvienības pamatdarbības

Ražotāju organizāciju apvienībām mutatis mutandis piemērojams 28. panta 2. un 3. punkts.

36. pants

Ražotāju organizāciju apvienību biedriļi, kuri nav ražotāju organizācijas

1. Dalībvalstis var noteikt, vai un ar kādiem noteikumiem fizisku vai juridisku personu, kura nav atzīta ražotāju organizācija, var uzņemt par ražotāju organizāciju apvienības biedruli.

2. Atzītas ražotāju organizāciju apvienības biedri, kuri nav atzītas ražotāju organizācijas, nedrīkst:

a) tikt ņemti vērā attiecībā uz atzīšanas kritērijiem,

b) balsot par lēmumiem, kas saistīti ar darbības fondiem,

c) saņemt tiešu ieguvumu no Kopienas finansētajiem pasākumiem.

37. pants

Starptautiska ražotāju organizāciju apvienība

1. Starptautiskas ražotāju organizāciju apvienības galvenajam birojam ir jāatrodas dalībvalstī, kurā apvienībai ir būtisks biedru organizāciju skaits un/vai kurā biedru organizācijas saražo ievērojamu pārdotās produkcijas apjomu.

2. Dalībvalsts, kurā atrodas starptautiskas ražotāju organizāciju apvienības galvenais birojs, ir atbildīga par:

a) apvienības atzīšanu;

b) apvienības darbības programmas apstiprināšanu gadījumos, kad tas nepieciešams;

c) nepieciešamās administratīvās sadarbības izveidošanu ar citām dalībvalstīm, kurās atrodas biedru organizācijas, saistībā ar atzīšanas noteikumu un pārbaužu un sankciju sistēmas ievērošanu. Šīm dalībvalstīm ir pienākums sniegt visu vajadzīgo palīdzību dalībvalstij, kurā atrodas galvenais birojs, un

d) to, lai pēc citu dalībvalstu pieprasījuma nodrošinātu visu atbilstošo dokumentāciju, tostarp piemērojamos tiesību aktus citās dalībvalstīs, kurās atrodas biedri, pievienojot tulkojumu tās dalībvalsts oficiālajā valodā, kura iesniedz pieprasījumu.







4.

iedaļa

Ražotāju grupas

38. pants

Atzīšanas plānu iesniegšana

1. Juridiskā persona vai juridiskās personas skaidri noteikta daļa iesniedz Regulas (EK) Nr. 1182/2007 7. panta 1. punktā norādīto atzīšanas plānu tās dalībvalsts kompetentajai iestādei, kurā atrodas tās galvenais birojs.

2. Dalībvalstis nosaka:

a) obligātos kritērijus, kas jāizpilda juridiskai personai vai juridiskas personas skaidri noteiktai daļai, lai varētu iesniegt atzīšanas plānu,

b) noteikumus atzīšanas plānu sagatavošanai, saturam un īstenošanai,

c) laika periodu, kurā bijušajam ražotāju organizācijas biedram ir aizliegts pievienoties ražotāju grupai pēc izstāšanās no ražotāju organizācijas saistībā ar produktiem, attiecībā uz kuriem bija atzīta attiecīgā ražotāju organizācija, un

d) atzīšanas plānu apstiprināšanas, uzraudzības un izpildes administratīvās procedūras.

39. pants

Atzīšanas plānu saturs

Atzīšanas plāna projektā ietver vismaz:

a) sākotnējās situācijas aprakstu, īpaši attiecībā uz biedru ražotāju skaitu, norādot pilnīgu informāciju par biedru, ražošanu, tostarp pārdotās produkcijas vērtību, tirdzniecību un infrastruktūru, tostarp infrastruktūru, kas pieder atsevišķiem ražotāju grupas biedriem, ja plānots, ka to izmantos ražotāju grupa;

b) ierosināto plāna īstenošanas sākuma datumu un tā ilgumu, kas nedrīkst pārsniegt piecus gadus;

c) īstenojamās darbības, lai panāktu atzīšanu.

40. pants

Atzīšanas plānu apstiprināšana

1. Kompetentā valsts iestāde lēmumu par atzīšanas plāna projektu pieņem trīs mēnešu laikā no dienas, kad saņemts plāns, kam pievienoti visi apliecinošie dokumenti.

2. Pēc 113. pantā noteiktajām pārbaudēm kompetentā valsts iestāde atbilstīgi apstākļiem:

a) pieņem plānu un piešķir sākotnējo atzīšanu;

b) pieprasa izdarīt izmaiņas plānā;

c) noraida plānu.

Attiecīgā gadījumā plānu var pieņemt tikai tad, ja plānā ir veiktas saskaņā ar b) punktu pieprasītās izmaiņas.

Iestāde par savu lēmumu informē juridisko personu vai juridiskās personas skaidri noteikto daļu.

41. pants

Atzīšanas plānu īstenošana

1. Atzīšanas plānu īsteno pa gada segmentiem, sākot no 1. janvāra. Dalībvalstis var ļaut ražotāju grupām gada segmentus sadalīt pusgada periodos.

Saskaņā ar ieteikto datumu, atzīšanas plāns, kas iesniegts atbilstoši 39. panta b) punktam, sākas:

a) 1. janvārī pēc datuma, kad to pieņēmusi kompetentā valsts iestāde, vai

b) nekavējoties pēc tā pieņemšanas datuma.

2. Dalībvalstis nosaka nosacījumus, ar kuriem ražotāju grupas var pieprasīt izmaiņas plānos to īstenošanas laikā. Šiem pieprasījumiem pievieno visus vajadzīgos apliecinošos dokumentus.

3. Kompetentā valsts iestāde, izskatījusi iesniegtos pierādījumus, lēmumu par plānu grozījumiem pieņem trīs mēnešu laikā no dienas, kad saņemts izmaiņu pieprasījums. Ja šajā laika periodā lēmums par izmaiņu pieprasījumu nav pieņemts, uzskatāms, ka pieprasījums ir noraidīts.

42. pants

Pieteikumi atzīšanai par ražotāju organizāciju

Ražotāju grupas, kuras īsteno atzīšanas plānu, var jebkurā laikā iesniegt pieteikumu par atzīšanu saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1182/2007 4. pantu. Šādus pieteikumus jebkurā gadījumā iesniedz līdz pārejas perioda beigām, kas noteikts Regulas (EK) Nr. 1182/2007 7. pantā.

No minētā pieteikuma iesniegšanas dienas attiecīgā grupa var iesniegt darbības programmas projektu saskaņā ar 64. pantu.

43. pants

Ražotāju grupu pamatdarbības

Ražotāju grupām mutatis mutandis piemērojams 28. pants.

44. pants

Pārdotās produkcijas vērtība

1. Ražotāju grupām mutatis mutandis piemērojams 52. pants.

2. Ja pārdotās produkcijas vērtības samazināšanās ir notikusi tādu iemeslu dēļ, kuri ir pienācīgi pamatoti atbilstoši dalībvalsts prasībām un kuri ir ārpus ražotāju grupas atbildības sfēras un kontroles, pārdotās produkcijas vērtībai ir jābūt ne mazākai par 65 % no vērtības, kas deklarēta iepriekšējā atbalsta pieteikumā vai pieteikumos, kuri aptver jaunāko gada segmentu, ko pārbaudījusi dalībvalsts, vai, ja tādu nav, no vērtības, kas sākotnēji deklarēta apstiprinātajā atzīšanas plānā.

45. pants

Atzīšanas plānu finansēšana

1. Attiecībā uz pārdoto produkciju, kuras vērtība pārsniedz EUR 1 000 000, Regulas (EK) Nr. 1182/2007 7. panta 5. punktā norādītās atbalsta likmes samazina uz pusi.

2. Uz Regulas (EK) Nr. 1182/2007 7. panta 3. punkta a) apakšpunktā minēto atbalstu uz katru ražotāju grupu attiecina maksimālo robežu EUR 100 000 apmērā par gada segmentu.

3. Ja īstenošanas segments ir īsāks par pilnu kalendāro gadu, 2. punktā norādīto ierobežojumu proporcionāli samazina.

4. Regulas (EK) Nr. 1182/2007 7. panta 3. punktā minēto atbalstu maksā:

a) gada vai pusgada iemaksu veidā katra gada vai pusgada perioda beigās par atzīšanas plāna īstenošanu vai

b) iemaksās, kas aptver daļu no gada perioda, ja plāns sākas gada perioda laikā vai ja pirms gada perioda beigām notiek atzīšana saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1182/2007 4. pantu.

Lai aprēķinātu iemaksas, dalībvalstis par pamatu var izmantot pārdoto produkciju, kas atbilst citam periodam, nevis laika periodam, attiecībā uz kuru tiek veikta iemaksa, ja to prasa pārbaudes. Atšķirība starp periodiem ir mazāka nekā faktiskais perioda ilgums.

5. Maiņas kurss, ko piemēro 1. un 2. punktā norādītajām summām, ir Eiropas Centrālās bankas jaunākais publicētais kurss pirms pirmās dienas laika periodā, par kuru tiek piešķirts attiecīgais atbalsts.

46. pants

Atbalsts atzīšanai vajadzīgajiem ieguldījumiem

Attiecībā uz ieguldījumiem, kas saistīti ar šās regulas 39. panta c) punktā izklāstīto atzīšanas plānu īstenošanu, kuriem nodrošina atbalstu saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1182/2007 7. panta 3. punkta b) apakšpunktu:

a) ieguldījumi, kas kropļotu konkurenci saistībā ar organizācijas citu saimniecisko darbību, ir izslēdzami, un

b) ieguldījumi, kas nodrošina tiešu vai netiešu ieguvumu šādiem pasākumiem, ir finansējami proporcionāli to izlietojumam nozarēm un produktiem, attiecībā uz kuriem ir piešķirta sākotnējā atzīšana.

47. pants

Atbalsta pieteikums

1. Lai saņemtu atbalstu, kas minēts Regulas (EK) Nr. 1182/2007 7. panta 3. punkta a) un b) apakšpunktā, ražotāju grupa iesniedz atsevišķu atbalsta pieteikumu trīs mēnešu laikā pēc katra šīs regulas 45. panta 4. punktā minētā gada vai pusgada perioda beigām. Pieteikumā iekļauj deklarāciju par pārdotās produkcijas vērtību tajā laika periodā, par kuru tiek prasīts atbalsts.

2. Atbalsta pieteikumus, kas aptver pusgada periodus, var iesniegt tikai tādā gadījumā, ja atzīšanas plāns ir sadalīts pusgada periodos, kā norādīts 41. panta 1. punktā. Visiem atbalsta pieteikumiem pievieno rakstisku ražotāju grupas deklarāciju, apliecinot, ka ražotāju grupa:

a) ievēro un ievēros Regulu (EK) Nr. 1182/2007 un šo regulu; un

b) nav tiešā vai netiešā veidā saņēmusi ieguvumu, nesaņem un nesaņems divkāršu ieguvumu no Kopienas vai valsts finansējuma par darbībām, kas īstenotas saskaņā ar tās atzīšanas plānu, par kuru tiek piešķirts Kopienas finansējums saskaņā ar šo regulu.

3. Dalībvalstis nosaka termiņu atbalsta izmaksai, kas nekādā gadījumā nav vēlāk kā sešu mēnešu laikā pēc pieteikuma saņemšanas.

48. pants

Tiesības saņemt atbalstu

Dalībvalstis izvērtē ražotāju grupu tiesības saņemt atbalstu saskaņā ar šo regulu, lai pārliecinātos, ka atbalsts ir pienācīgi pamatots, ņemot vērā apstākļus un datumu, kad piešķirts iepriekšējais valsts atbalsts ražotāju organizācijām un grupām, no kurām nākuši attiecīgās ražotāju grupas biedri, kā arī biedru pārvietošanos starp ražotāju organizācijām un ražotāju grupām.

49. pants

Kopienas ieguldījums

1. Kopienas ieguldījums atbalstā, kas minēts Regulas (EK) Nr. 1182/2007 7. panta 3. punkta a) apakšpunktā, ir:

a) 75 % no attaisnotajiem publiskajiem izdevumiem reģionos, kuri ir tiesīgi uz atbalstu saskaņā ar konverģences mērķi, un

b) 50 % no attaisnotajiem publiskajiem izdevumiem pārējos reģionos.

2. Kopienas ieguldījums atbalstā, kas minēts Regulas (EK) Nr. 1182/2007 7. panta 3. punkta b) apakšpunktā, izsakot kapitāla dotācijas vai kapitāla dotācijas ekvivalenta veidā, nepārsniedz šādu procentuālo daļu no attaisnotajām investīciju izmaksām:

a) 50 % reģionos, kuri ir tiesīgi uz atbalstu saskaņā ar konverģences mērķi, un

b) 30 % pārējos reģionos.

Attiecīgās dalībvalstis apņemas ieguldīt vismaz 5 % no attaisnotajām ieguldījumu izmaksām.

Atbalsta saņēmēji no attaisnotajām ieguldījumu izmaksām maksā vismaz:

a) 25 % reģionos, kuri ir tiesīgi uz atbalstu saskaņā ar konverģences mērķi, un

b) 45 % pārējos reģionos.

50. pants

Apvienošanās

1. Atbalstu, kas minēts Regulas (EK) Nr. 1182/2007 7. panta 3. punktā, var sniegt vai turpināt sniegt ražotāju grupām, kam piešķirta sākotnējā atzīšana un kuras izveidojušās, apvienojoties divām vai vairākām ražotāju grupām, kam piešķirta sākotnējā atzīšana.

2. Lai aprēķinātu saskaņā ar 1. punktu maksājamā atbalsta apjomu, ražotāju grupa, kura izveidojusies apvienošanās rezultātā, aizstāj grupas, kuras apvienojas.

3. Ja apvienojas divas vai vairākas ražotāju grupas, jaunā struktūra uzņemas tās ražotāju grupas tiesības un pienākumus, kurai pirmajai piešķirts sākotnējās atzīšanas statuss.

4. Ja ražotāju grupa, kurai ir piešķirta sākotnējā atzīšana, apvienojas ar atzītu ražotāju organizāciju, rezultātā izveidotajai struktūrai vairs nav tiesību uz sākotnējo atzīšanu kā ražotāju grupai un uz atbalstu, kas minēts Regulas (EK) Nr. 1182/2007 7. panta 3. punktā. Rezultātā izveidojusies struktūra tiek uztverta kā atzīta ražotāju organizācija, ar nosacījumu, ka tā ievēro atbilstošās prasības. Ja nepieciešams, ražotāju organizācija lūdz veikt izmaiņas tās darbības programmā, un šajā nolūkā mutatis mutandis piemēro 31. pantu.

Tomēr darbības, kuras ražotāju grupas veikušas pirms šādas apvienošanās, arī turpmāk uzskatāmas par attaisnotām saskaņā ar atzīšanas plānā noteiktajiem nosacījumiem.

51. pants

Atzīšanas sekas

1. Regulas (EK) Nr. 1182/2007 7. panta 3. punktā noteikto atbalstu pēc atzīšanas vairs nesniedz.

2. Ja saskaņā ar šo regulu tiek iesniegta darbības programma, attiecīgā dalībvalsts nodrošina, lai nenotiktu atzīšanas plānā paredzēto pasākumu divkārša finansēšana.

3. Ieguldījumi, par kuriem var saņemt atbalstu, un Regulas (EK) Nr. 1182/2007 7. panta 3. punkta b) apakšpunktā norādītās izmaksas var pārnest uz darbības programmām ar nosacījumu, ka tās atbilst šās regulas prasībām.

4. Dalībvalstis nosaka laika periodu, kas sākas pēc atzīšanas plāna īstenošanas un kura laikā ražotāju grupai ir jāpanāk atzīšana kā ražotāju organizācijai. Šis laika periods nedrīkst pārsniegt četrus mēnešus.







II

NODAĻA

Darbības fondi un darbības programmas







1.

iedaļa

Pārdotās produkcijas vērtība

52. pants

Aprēķina pamats

1. Šajā nodaļā pārdotās produkcijas vērtību attiecībā uz ražotāju organizāciju aprēķina, pamatojoties uz atzīto ražotāju organizāciju biedru produkciju, kura ir ražošanas organizāciju atzīta.

2. Pārdotās produkcijas vērtībā ietver to biedru produkciju, kuri izstājas no ražotāju organizācijas vai pievienojas tai. Dalībvalstis nosaka nosacījumus, lai izvairītos no divkāršas pieskaitīšanas.

3. Dalībvalstis var atļaut ražošanas organizācijām pārdotās produkcijas vērtībā ietver arī blakusproduktu vērtību.

4. Produkcijā ietver arī tās produkcijas vērtību, kas izņemta no tirgus un realizēta saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1182/2007 10. panta 4. punkta a) un b) apakšpunktu, par aplēsto vidējo cenu, par kādu ražotāju organizācija tos tirgojusi iepriekšējā gadā.

5. Pārdotās produkcijas vērtībā ieskaita tikai ražotāju organizācijas biedru produkciju, kuru pārdevusi attiecīgā ražotāju organizācija, vai saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1182/2007 3. panta 3. punkta b) un c) apakšpunktu.

6. Faktūru par pārdoto produkciju izraksta “izvedot no ražotāju organizācijas”:

a) atbilstoši situācijai par produktu, kas ir fasēts, sagatavots vai kam veikta pirmās pakāpes apstrāde;

b) neieskaitot PVN; un

c) neieskaitot iekšējās transporta izmaksas, ja ir liels attālums starp ražotāju organizācijas centralizētās pieņemšanas vai fasēšanas punktiem un ražotāju organizācijas izplatīšanas punktu. Dalībvalstis paredz samazinājumu piemērošanu attiecībā uz rēķinā norādīto to produktu vērtību, par kuriem rēķini izrakstīti dažādos pārstrādes posmos vai piegādes vai transportēšanas posmos.

7. Pārdotās produkcijas vērtību var aprēķināt arī posmā “izvedot no meitasuzņēmuma” atbilstoši tiem pašiem noteikumiem, kas noteikti 6. punktā, ar nosacījumu, ka vismaz 90 % no meitasuzņēmuma kapitāla pieder

a) ražotāju organizācijām vai ražotāju organizāciju apvienībai vai

b) (ja to apstiprina dalībvalsts) ražotāju organizāciju vai ražotāju organizāciju apvienību biedriem, ja tie ir kooperatīvi, un tādējādi tie veicina tādu mērķu sasniegšanu, kas uzskaitīti Regulas (EK) Nr. 1182/2007 3. panta 1. punkta b) un c) apakšpunktā.

8. Ja produkcijas samazināšanās ir notikusi klimata apstākļu, augu vai dzīvnieku slimību vai kaitēkļu invāzijas dēļ, pārdotās produkcijas vērtībā var ieskaitīt visas apdrošināšanas atlīdzības, kas šo iemeslu dēļ saņemtas par ražas apdrošināšanas pasākumiem, uz kuriem attiecas III nodaļas 6. iedaļa vai līdzvērtīgi ražotāju organizācijas pasākumi.

53. pants

Atsauces periods

1. Atbalsta ikgadējo maksimālo robežu, kas noteikta Regulas (EK) Nr. 1182/2007 10. panta 2. punktā, aprēķina katru gadu, pamatojoties uz pārdotās produkcijas vērtību 12 mēnešu atsauces periodā, kuru nosaka dalībvalstis.

2. Šo atsauces periodu dalībvalsts nosaka katrai ražotāju organizācijai kā:

a) 12 mēnešu periodu, kas sākas ne agrāk kā 1. janvārī trīs gadus pirms tā gada, kad īsteno attiecīgo darbības programmu, un beidzas ne vēlāk kā tā paša gada 1. augustā, vai

b) vidējā vērtība par trīs secīgiem 12 mēnešu periodiem, kas sākas ne agrāk kā 1. janvārī piecus gadus pirms tā gada, kad īsteno attiecīgo darbības programmu, un beidzas ne vēlāk kā tā paša gada 1. augustā.

3. Šim 12 mēnešu periodam ir jābūt attiecīgās ražotāju organizācijas grāmatvedības pārskata periodam.

Darbības programmas laikā atsauces periods nedrīkst mainīties, izņemot, ja pastāv pienācīgi pamatotas situācijas.

4. Ja produkta vērtības samazināšanās ir notikusi tādu iemeslu dēļ, kuri ir pienācīgi pamatoti atbilstoši dalībvalsts prasībām un kuri ir ārpus ražotāju organizācijas atbildības sfēras un kontroles, 1. punktā norādītajai pārdotās produkcijas vērtībai ir jābūt ne mazākai par 65 % no attiecīgā produkta vērtības iepriekšējā atsauces perioda laikā.

Pirmajā daļā norādītos iemeslus pienācīgi pamato.

5. Ja nesen atzītām ražotāju organizācijām nav pietiekamu vēsturisko datu par pārdoto produkciju, lai varētu piemērot 2. punktu, par pārdotās produkcijas vērtību var uzskatīt tirgojamās produkcijas vērtību, kuru ražotāju organizācija nodrošina atzīšanas nolūkā. To aprēķina kā vidējo vērtību par iepriekšējos trijos gados pārdoto visu to ražotāju produkciju, kuri ir ražotāju organizācijas biedriļi atzīšanas pieteikuma iesniegšanas brīdī.

6. Dalībvalstis veic vajadzīgos pasākumus, lai apkopotu informāciju par ražotāju organizāciju, kuras nav iesniegušas darbības programmas, pārdotās produkcijas vērtību.

7. Atkāpjoties no 1. un 6. punkta, pārdotās produkcijas vērtību par atsauces periodu aprēķina saskaņā ar tiesību aktiem, kas bijuši piemērojami atsauces periodā.







2.

iedaļa

Darbības fondi

54. pants

Pārvaldība

Dalībvalstis nodrošina, ka darbības fondi tiek pārvaldīti tādā veidā, lai ārējiem revidentiem katru gadu būtu iespējams identificēt, pārbaudīt un apstiprināt izdevumus un ieņēmumus.

55. pants

Darbības fondu finansēšana

Finansiālās iemaksas darbības fondā, kas minētas Regulas (EK) Nr. 1182/2007 8. panta 1. punktā, nosaka ražotāju organizācija.

Visiem ražotājiem ir jābūt iespējai gūt labumu no darbības fonda, un visiem ražotājiem ir jābūt iespējai demokrātiski piedalīties lēmumu pieņemšanā par ražotāju organizācijas fondu izlietojumu un finansiālajām iemaksām darbības fondos.

56. pants

Aprēķinātās summas paziņošana

Ražotāju organizācijas vēlākais līdz 15. septembrim paziņo dalībvalstij aprēķinātās Kopienas iemaksu summas, kā arī to biedru un pašas ražotāju organizācijas iemaksu summas darbības fondos nākamajam gadam, vienlaicīgi iesniedzot arī apstiprināmās darbības programmas un grozījumu pieprasījumus.

Dalībvalstis var noteikt par 15. septembri vēlāku datumu.

Darbības fondu summu aprēķina, pamatojoties uz darbības programmām un pārdotās produkcijas vērtību. Aprēķinā nodala izdevumus krīžu novēršanas un pārvarēšanas pasākumiem un citiem pasākumiem.







3.

iedaļa

Darbības programmas

57. pants

Valsts stratēģija

1. Regulas (EK) Nr. 1182/2007 12. panta 2. punktā minētās valsts stratēģijas vispārējā struktūra un saturs no 2009. gada 1. janvāra jānosaka saskaņā ar vadlīnijām, kas izklāstītas VII pielikumā. Pirms šā datuma dalībvalstis nosaka tās vispārējo struktūru un saturu. Stratēģijā var iekļaut reģionālos elementus.

Valsts stratēģijā iekļauj visus lēmumus un noteikumus, ko dalībvalsts pieņēmusi, piemērojot Regulas (EK) Nr. 1182/2007 III sadaļu un šo sadaļu.

2. Valsts stratēģiju, arī iestrādāto valsts sistēmu, kas norādīta Regulas (EK) Nr. 1182/2007 12. panta 1. punktā, nosaka katru gadu pirms darbības programmu projektu iesniegšanas. Valsts sistēmai ir jābūt iestrādātai pirms iesniegšanas Komisijā un pēc grozījumu izdarīšanas, ja tādi bijuši nepieciešami, saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1182/2007 12. panta 1. punkta otro daļu.

3. Daļa no valsts stratēģijas izstrādes procesa ir sākotnējās situācijas analīze, un to veic dalībvalsts. Tā nosaka un izvērtē apmierināmās vajadzības, sakārto vajadzības prioritāšu secībā, ar darbības programmu palīdzību sasniedzamos mērķus, lai apmierinātu prioritārās vajadzības, nosaka paredzamo rezultātu un sasniedzamos kvantitatīvos mērķus attiecībā pret sākotnējo situāciju, kā arī nosaka vispiemērotākos instrumentus un darbības šo mērķu sasniegšanai.

4. Dalībvalstis nodrošina arī valsts stratēģijas uzraudzību un vērtēšanu un tās īstenošanu ar darbības programmu palīdzību.

Valsts stratēģiju var grozīt, īpaši ņemot vērā uzraudzības un vērtēšanas rezultātus. Šādus grozījumus veic pirms darbības programmu projektu iesniegšanas attiecīgajā gadā.

5. Dalībvalstis valsts stratēģijā nosaka maksimālās fonda procentuālās daļas, kuras var iztērēt katram individuālam pasākumam un/vai pasākuma veidam, un/vai izdevumus, kas nodrošina atbilstošu līdzsvaru starp dažādiem pasākumiem.

58. pants

Valsts sistēma darbībām vides jomā

1 Papildus paziņojumam, kas paredzēts Regulas (EK) Nr. 1182/2007 12. panta 1. punktā, dalībvalstis informē Komisiju arī par visiem grozījumiem valsts sistēmā, uz kuriem attiecina procedūru, kas noteikta Regulas (EK) Nr. 1182/2007 12. panta 1. punkta otrajā daļā. Komisija nodrošina sistēmas pieejamību citām dalībvalstīm ar līdzekļiem, kurus tā uzskata par piemērotiem.

2. Sistēmā ietver sarakstu (tas nav visaptverošs) ar darbībām vides jomā un piemērojamiem nosacījumiem, kuras dalībvalstī ir spēkā saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1182/2007 9. panta 3. punktu, un attiecībā uz katru izvēlēto darbību vides jomā norāda:

a) konkrēto apņemšanos vai apņemšanās, un

b) darbības pamatojumu, pamatojoties uz tās paredzamo ietekmi uz vidi attiecībā uz vides vajadzībām un prioritātēm.

59. pants

Dalībvalsts papildu noteikumi

Dalībvalstis var pieņemt noteikumus, kas papildina Regulu (EK) Nr. 1182/2007 un šo regulu saistībā ar darbības programmu pasākumu, darbību un izdevumu attaisnotību.

60. pants

Saistība ar lauku attīstības programmām

1. Par darbībām, kuras iekļautas šajā regulā noteiktajos pasākumos, nepiešķir atbalstu saskaņā ar dalībvalsts lauku attīstības programmu vai programmām, kas apstiprinātas atbilstoši Regulai (EK) Nr. 1698/2005, ievērojot 2. punktu.

2. Ja izņēmuma gadījumā saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 1698/2005 atbalsts atbilstīgi minētās Regulas 5. panta 6. punktam ir bijis piešķirts pasākumiem, par kuriem potenciāli varētu saņemt atbalstu saskaņā ar šo regulu, dalībvalstis nodrošina, ka saņēmējs atbalstu par attiecīgo darbību saņem tikai saskaņā ar vienu no shēmām.

Šajā nolūkā dalībvalstis nodrošina, ka, iekļaujot pasākumus ar šādiem izņēmumiem savās lauku attīstības programmās, valsts stratēģija, kas noteikta šīs regulas 57. pantā, nosaka kritērijus un administratīvos noteikumus, kurus tās piemēros lauku attīstības programmās.

Attiecīgā gadījumā un neskarot Regulas (EK) Nr. 1182/2007 10. panta 1. un 3. punkta un 11. panta nosacījumus, atbalsta apmērs šajā regulā paredzētajiem pasākumiem nepārsniedz atbalsta apmēru, kādu piemēro pasākumiem lauku attīstības programmā.

Atbalstu vides darbībām, kas nav pamatlīdzekļu iegāde, ierobežo līdz Regulas (EK) Nr. 1698/2005 pielikumā noteikto agrovides maksājumu maksimālajām summām. Izņēmuma gadījumos šīs summas var palielināt, ņemot vērā īpašus apstākļus, kas pamatoti valsts stratēģijā, kā noteikts šās regulas 57. pantā.

61. pants

Darbības programmu saturs un attaisnotie izdevumi

1. Darbības programmās iekļauj:

a) sākotnējās situācijas aprakstu, attiecīgā gadījumā pamatojoties uz atskaites punkta rādītājiem, kas uzskaitīti XIV pielikumā;

b) programmas mērķus, ņemot vērā ražošanas un noieta prognozes, un skaidrojumu, kādā veidā programma veicina valsts stratēģijas īstenošanu, un apstiprinājumu, ka tā ir atbilstoša valsts stratēģijai, cita starpā nodrošinot darbību līdzsvaru. Mērķu aprakstam ir jāattiecas uz valsts stratēģijā noteiktajiem mērķiem un jānorāda izmērāmi mērķi, lai atvieglotu programmas īstenošanā pakāpeniski sasniegto rezultātu uzraudzību;

c) pasākumu sīku aprakstu, tostarp krīžu novēršanu un pārvaldību, ietverot atsevišķas veicamās darbības un līdzekļus šo mērķu sasniegšanai katrā programmas īstenošanas gadā. Aprakstā norāda, kādā mērā katrs ierosinātais pasākums: i) papildina citus pasākumus un ir atbilstošs tiem, ieskaitot pasākumus, kurus finansē vai par kuriem var saņemt atbalstu no Eiropas Kopienas fondiem, jo īpaši lauku attīstības atbalstu. Šajā nolūkā attiecīgā gadījumā īpaši norāda pasākumus, kas veikti iepriekšējo darbības programmu ietvaros; ii) nerada divkāršas finansēšanas risku no Eiropas Kopienas fondiem;

d) programmas ilgumu un

e) finansiālos aspektus, jo īpaši: i) aprēķina metodi un finanšu ieguldījuma apmēru; ii) darbības fondu finansēšanas kārtību; iii) informāciju, kas vajadzīga, lai pamatotu dažādus iemaksu lielumus, un iv) budžetu un grafiku darbību veikšanai katrā programmas īstenošanas gadā.

2. Dažādus vides pasākumus var apvienot ar nosacījumu, ka tie ir papildinoši un saderīgi.

Ja vides pasākumus apvieno, atbalsta summā jāņem vērā īpašie negūtie ienākumi un apvienošanas papildu izmaksas.

3. Ieguldījumus, tostarp ieguldījumus, kas tiek veikti saskaņā ar pirkumnomas līgumiem, kuru atmaksas periods pārsniedz darbības programmu ilgumu, var pārnest uz nākamo darbības programmu, ja tam ir pienācīgs ekonomiskais pamatojums, jo īpaši gadījumos, kad amortizācijas periods ir ilgāks par pieciem gadiem.

Ja ieguldījumi tiek aizstāti, aizstāto ieguldījumu atlikušo vērtību:

a) pieskaita ražotāju organizācijas darbības fondam vai

b) atņem no aizstāšanas izmaksām.

Ieguldījumus un darbības var veikt ražotāju organizācijas biedru individuālajās saimniecībās ar nosacījumu, ka tās veicina darbības programmas mērķu sasniegšanu. Ja biedrs izstājas no ražotāju organizācijas, dalībvalstis nodrošina, ka ieguldījumus vai to atlikušo vērtību atgūst, ja vien dalībvalsts nenosaka citādi.

4. Darbības programmās neietver darbības un izdevumus, kas norādīti VII pielikuma sarakstā.

5. Izdevumi, par kuriem var saņemt atbalstu saskaņā ar darbības programmām, var ietvert tikai faktiskās izmaksas. Tomēr dalībvalstis šādos gadījumos pienācīgi pamatotā veidā jau iepriekš var tā vietā noteikt standarta vienotas likmes:

a) ja VIII pielikumā noteiktas šādas standarta vienotas likmes,

b) ārējā transporta papildu izmaksas par kilometru (salīdzinājumā ar kravu autopārvadājumu izmaksām), kas rodas, vides aizsardzības pasākuma ietvaros izmantojot dzelzceļa un/vai kuģu transportu, un

c) papildu izmaksas un negūtie ienākumi, kas rodas vides darbību rezultātā, aprēķināti saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1974/2006 53. panta 2. punktu.

Dalībvalstis šīs likmes pārskata vismaz ik pēc pieciem gadiem.

6. Lai pasākums būtu tāds, par kuru var saņemt atbalstu, vairāk nekā 50 % attiecīgo produktu vērtības izteiksmē jābūt tiem, par kuriem ražotāju organizācija ir atzīta. Lai produktus ietvertu šajos 50 %, tiem jānāk no ražotāju organizācijas biedriem vai citas ražotāju organizācijas biedriem. Aprēķinot vērtību, piemēro attiecīgos 52. panta nosacījumus.

62. pants

Iesniedzamie dokumenti

Darbības programmām pievieno:

a) pierādījumus par darbības fonda izveidošanu;

b) ražotāju organizācijas rakstveida apņemšanos ievērot Regulu (EK) Nr. 1182/2007 un šo regulu un

c) ražotāju organizācijas rakstveida apņemšanos, ka tā nav tiešā vai netiešā veidā saņēmusi un nesaņems nekādu citu Kopienas vai valsts finansējumu par darbībām, par kurām var saņemt atbalstu saskaņā ar šo regulu.

63. pants

Daļējas darbības programmas

1. Saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1182/2007 5. pantu dalībvalsts var atļaut ražotāju organizāciju apvienībai iesniegt savu daļēju darbības programmu, kuru veido darbības, kas ir noteiktas, taču kuras savās darbības programmās nav īstenojusi viena vai vairākas ražotāju dalīborganizācijas.

2. Uz daļējām darbības programmām attiecas tie paši noteikumi, kādi attiecas uz citām darbības programmām, un tās izskata kopā ar ražotāju dalīborganizāciju darbības programmām.

3. Dalībvalstis nodrošina, ka:

a) darbības tiek pilnīgi finansētas no ražotāju dalīborganizāciju iemaksām, kas izmaksātas no šo organizāciju darbības fondiem;

b) darbības un atbilstošā finansiālā līdzdalība ir uzskaitīta katras ražotāju dalīborganizācijas darbības programmā, un

c) nepastāv divkārša atbalsta risks un mutatis mutandis tiek piemērots 60. pants.

64. pants

Iesniegšanas termiņš

Ražotāju organizācijas savas darbības programmas iesniedz apstiprināšanai tās dalībvalsts kompetentajā iestādē, kurā atrodas ražotāju organizācijas galvenais birojs, vēlākais līdz tā gada 15. septembrim, kurš ir pirms gada, kad šīs programmas īstenojamas. Tomēr dalībvalstis var pārcelt minēto termiņu.

Ja juridiskā persona vai juridiskās personas skaidri noteikta daļa, ieskaitot ražotāju grupu, iesniedz atzīšanas pieteikumu kā ražotāju organizācija, tā var vienlaikus iesniegt apstiprināšanai darbības programmu, kas norādīta pirmajā daļā. Programmas apstiprinājums ir atkarīgs no atzīšanas saņemšanas vēlākais 65. panta 2. punktā noteiktajā galīgajā termiņā.

65. pants

Lēmums

1. Kompetentā valsts iestāde atbilstīgi situācijai:

a) apstiprina fondu summas un programmas, kas atbilst Regulas (EK) Nr. 1182/2007 un šās nodaļas prasībām;

b) apstiprina programmas ar nosacījumu, ka ražotāju organizācija akceptē noteiktus grozījumus, vai

c) noraida programmas vai programmu daļu.

2. Lēmumu par programmām un fondiem kompetentā valsts iestāde pieņem vēlākais līdz to iesniegšanas gada 15. decembrim.

Dalībvalstis vēlākais līdz 15. decembrim informē ražotāju organizācijas par šiem lēmumiem.

Tomēr pienācīgi pamatotu iemeslu dēļ lēmumu par darbības programmām un fondiem kompetentā valsts iestāde var pieņemt vēlākais līdz 20. janvārim pēc pieteikuma iesniegšanas dienas. Apstiprinājuma lēmumā var izvirzīt noteikumu, ka izdevumi ir attaisnoti, sākot no 1. janvāra gadā pēc pieteikuma iesniegšanas.

66. pants

Turpmāko gadu darbības programmu grozījumi

1. Darbības programmu grozījumus, tostarp to programmu kopējo pagarinājumu līdz pieciem gadiem, kuru piemērošana paredzēta no nākamā gada 1. janvāra, ražotāju organizācijas var lūgt vēlākais līdz 15. septembrim.

Tomēr dalībvalstis var pagarināt pieprasījumu iesniegšanas termiņu.

2. Grozījumu pieprasījumiem pievieno apliecinošos dokumentus, norādot izmaiņu iemeslu, veidu un sekas.

3. Lēmumus par darbības programmu grozījumu pieprasījumiem kompetentā iestāde pieņem vēlākais līdz 15. decembrim.

Tomēr pienācīgi pamatotu iemeslu dēļ lēmumu par darbības programmu grozījumiem dalībvalstis var pieņemt vēlākais 20. janvārī pēc pieteikuma datuma. Apstiprinājuma lēmumā var noteikt, ka izdevumi ir attaisnoti, sākot no 1. janvāra gadā pēc pieteikuma iesniegšanas.

67. pants

Darbības programmu grozījumi gada laikā

1. Dalībvalstis var apstiprināt grozījumus darbības programmās gada laikā atbilstoši pašu noteiktajiem nosacījumiem.

2. Kompetentā valsts iestāde gada laikā var ražotāju organizācijām atļaut:

a) īstenot to darbības programmas tikai daļēji;

b) mainīt darbības programmas saturu, nepieciešamības gadījumā pagarinot tās ilgumu līdz pavisam pieciem gadiem;

▼M5

c) paaugstināt darbības fonda summu par maksimāli 25 % no sākotnēji apstiprinātās summas un to samazināt par dalībvalsts noteikto procentu daļu ar nosacījumu, ka vispārējie darbības programmas mērķi tiek saglabāti nemainīgi. Dalībvalstis šo procentuālo lielumu var paaugstināt ražotāju organizāciju apvienošanās gadījumā, kā norādīts 31. panta 1. punktā, un ja piemēro 94.a pantu.

▼B

3. Dalībvalstis nosaka nosacījumus, ar kuriem darbības programmas var grozīt gada laikā bez iepriekšēja kompetentās valsts iestādes apstiprinājuma. Attiecībā uz šīm izmaiņām atbalstu var saņemt tikai tādā gadījumā, ja ražotāju organizācija par tām nekavējoties informē kompetento valsts iestādi.

68. pants

Darbības programmu formāts

1. Darbības programmas īsteno gada periodos, kas ilgst no 1. janvāra līdz 31. decembrim.

2. Darbības programmas, kas apstiprinātas vēlākais 15. decembrī, īsteno no nākamā gada 1. janvāra.

Pēc 15. decembra apstiprināto programmu īstenošanu atliek uz vienu gadu.

Atkāpjoties no šā punkta pirmās un otrās daļas, ja tiek piemērota 65. panta 2. punkta trešā daļa vai 66. panta 3. punkta otrā daļa, saskaņā ar minētajiem noteikumiem apstiprināto darbības programmu īstenošanu sāk vēlākais 31. janvārī pēc to apstiprināšanas.







4.

iedaļa

Atbalsts

69. pants

Apstiprinātā atbalsta apjoms

Dalībvalstis saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1182/2007 13. panta 3. punkta prasībām vēlākais līdz 15. decembrim informē ražotāju organizācijas un ražotāju organizāciju apvienības par apstiprināto atbalsta apjomu.

Ja tiek piemērota šās regulas 65. panta 2. punkta trešā daļa vai 66. panta 3. punkta otrā daļa un neatkarīgi no otrās daļas, dalībvalstis par apstiprināto atbalsta apjomu informē vēlākais līdz 20. janvārim.

70. pants

Pieteikumi

1. Atbalsta pieteikumus vai pieteikumus par tā atlikušo summu attiecībā uz katru darbības programmu, par kuru tiek prasīts atbalsts, ražotāju organizācijas iesniedz kompetentajai iestādei vēlākais 15. februārī pēc tā gada, par kuru tiek prasīts atbalsts.

2. Pieteikumiem pievieno apliecinošos dokumentus, kuros norādīts:

a) pieprasītais atbalsts;

b) pārdotās produkcijas vērtība;

c) organizācijas biedru veiktās finansiālās iemaksas un pašas ražotāju organizācijas iemaksas;

d) izdevumi, kas radušies saistībā ar darbības programmu;

e) izdevumi, kas saistīti ar krīžu novēršanu un pārvarēšanu, sadalīti pa pasākumiem;

f) darbības fonda daļa, kas izlietota krīžu novēršanai un pārvarēšanai, sadalīta pa pasākumiem;

g) Regulas (EK) Nr. 1182/2007 9. panta 2. punktā un 3. punkta a) vai b) apakšpunktā un 10. pantā noteikto limitu ievērošana;

h) rakstiska apņemšanās, ka tā nav saņēmusi divkāršu Kopienas vai valsts finansējumu par pasākumiem un/vai darbībām, par kurām var saņemt atbalstu saskaņā ar šo regulu; un

i) ja tiek iesniegts pieteikums par standarta vienotas likmes maksājumu, kā norādīts 61. panta 4. punktā, – pierādījumi par attiecīgās darbības īstenošanu.

3. Pieteikumos var ietvert plānotos, taču neveiktos izdevumus, ja tiek pierādīti šādi elementi:

a) attiecīgās darbības nebija iespējams paveikt vēlākais līdz darbības programmas īstenošanas gada 31. decembrim tādu iemeslu dēļ, kas nav atkarīgi no attiecīgās ražotāju organizācijas;

b) šīs darbības var paveikt vēlākais līdz nākamā gada 30. aprīlim; un

c) darbības fondā paliek līdzvērtīga iemaksa no ražotāju organizācijas.

Atbalstu maksā un saskaņā ar 72. panta 3. punktu sniegto nodrošinājumu atbrīvo tikai ar nosacījumu, ka vēlākais līdz 30. aprīlim gadā, kas seko tam, kurā sākotnēji plānoti attiecīgie izdevumi, tiek iesniegts pierādījums par pirmās daļas b) apakšpunktā norādīto plānoto izdevumu veikšanu, un pamatojoties uz to, ka ir faktiski noteiktas tiesības saņemt atbalstu.

4. Ja pieteikumi tiek iesniegti pēc 1. punktā noteiktā datuma, atbalstu samazina par 1 % par katru kavējuma dienu.

Ārkārtas un pienācīgi pamatotos gadījumos kompetentā iestāde var pieņemt pieteikumus pēc 1. punktā norādītā datuma, ja ir veiktas vajadzīgās pārbaudes un tiek ievērots 71. pantā noteiktais maksājumu termiņš.

71. pants

Atbalsta maksājums

Dalībvalstis atbalstu samaksā vēlākais līdz 15. oktobrim tajā gadā, kas seko programmas īstenošanas gadam.

72. pants

Avansa maksājumi

1. Dalībvalstis var ļaut ražotāju organizācijām iesniegt avansa maksājuma pieteikumu par atbalsta daļu, kas atbilst paredzamajiem izdevumiem, kuri rodas darbības programmas rezultātā trīs vai četru mēnešu perioda laikā,