1998L0034 — LV — 01.01.2007 — 003.002

Šis dokuments ir izveidots vienīgi dokumentācijas nolūkos, un iestādes neuzņemas nekādu atbildību par tā saturu

►B EIROPAS PARLAMENTA UN PADOMES DIREKTĪVA 98/34/EK (1998. gada 22. jūnijs), ►M1 kas nosaka informācijas sniegšanas kārtību tehnisko standartu un noteikumu, un Informācijas sabiedrības pakalpojumu noteikumu sfērā ◄ (OV L 204, 21.7.1998, p.37)

Grozīta ar:





Grozīta ar:

A1 L 236 33 23.9.2003









▼B

EIROPAS PARLAMENTA UN PADOMES DIREKTĪVA 98/34/EK

(1998. gada 22. jūnijs),

►M1 kas nosaka informācijas sniegšanas kārtību tehnisko standartu un noteikumu, un Informācijas sabiedrības pakalpojumu noteikumu sfērā ◄







EIROPAS PARLAMENTS UN EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME, ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu un jo īpaši tā 100.a, 213. un 43. pantu, ņemot vērā Komisijas priekšlikumu ( 1 ), ņemot vērā Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu ( 2 ), saskaņā ar Līguma 189.b pantā izklāstīto procedūru ( 3 ), (1) tā kā Padomes 1983. gada 28. marta Direktīva 83/189/EEK, ar ko nosaka informācijas sniegšanas procedūru tehnisko standartu un noteikumu jomā ( 4 ), dažādi un būtiski grozīta; tā kā skaidrības un racionalitātes nolūkā šī direktīva konsolidējama; (2) tā kā iekšējais tirgus aptver teritoriju bez iekšējām robežām, kurā nodrošināta preču, personu, pakalpojumu un kapitāla brīva aprite; tā kā šā iemesla dēļ kvantitatīvu preču kustības ierobežojumu un līdzīgas sekas radošu pasākumu aizliegums ir viens no Kopienas pamatprincipiem; (3) tā kā, lai sekmētu iekšējā tirgus veiksmīgu darbību, jānodrošina caurskatāmība attiecībā uz valstu ierosmēm tehnisko standartu un noteikumu veidošanā; (4) tā kā tirdzniecības barjeras, ko rada tehniskie noteikumi attiecībā uz precēm, var tikt atļautas tikai tad, ja tās nepieciešamas, lai atbilstu būtiskām prasībām, un to mērķis ir sabiedrības interesēs, kam tās piešķir galvenās garantijas; (5) tā kā ir svarīgi, lai Komisijai būtu nepieciešamā informācija pirms tehnisku noteikumu pieņemšanas; tā kā sekojoši dalībvalstis, kam jāpalīdz tās uzdevuma izpildē, ievērojot Līguma 5. pantu, jāinformē tā par saviem projektiem tehnisko noteikumu jomā; (6) tā kā visām dalībvalstīm jābūt informētām par citu dalībvalstu plānotajiem tehniskajiem noteikumiem; (7) tā kā iekšējā tirgus mērķis ir radīt vidi, kas regulē uzņēmumu konkurētspēju, tā kā paplašināta informācijas sniegšana ir viens no veidiem, kā palīdzēt uzņēmumiem izmantot šā tirgus priekšrocības; tā kā šā iemesla dēļ nepieciešams dot iespēju tirgus dalībniekiem sniegt savu novērtējumu par citu dalībvalstu ierosināto tehnisko noteikumu ietekmi, paredzot regulāru izsludināto projektu virsrakstu publicēšanu un ar noteikumiem par šādu projektu konfidencialitāti; (8) tā kā juridiskas precizitātes interesēs dalībvalstis var publiski paziņot, ka valsts pieņēmusi tehniskus noteikumus saskaņā ar šajā direktīvā ietvertajām formalitātēm; (9) tā kā ciktāl tas attiecas uz preču tehniskajiem noteikumiem, pasākumi, kas paredzēti tirgus pareizai darbībai vai ilgstošai attīstībai, ietver lielāku valsts nodomu caurskatāmību un kritēriju un nosacījumu paplašināšanu, lai novērtētu ierosināto noteikumu iespējamo ietekmi uz tirgu; (10) tā kā šā iemesla dēļ nepieciešams novērtēt visas prasības, kas izvirzītas precēm, un jāņem vērā valstu prakses attīstību preču regulēšanā; (11) tā kā prasības, kas nav tehniskas specifikācijas, attiecībā uz preces dzīves ciklu pēc tās laišanas tirgū var ietekmēt šīs preces brīvu kustību vai radīt šķēršļus iekšējā tirgus veiksmīgai darbībai; (12) tā kā nepieciešams noskaidrot de facto tehnisku noteikumu koncepciju; tā kā, jo īpaši, noteikumi, ar ko valsts iestāde norāda uz tehniskiem parametriem vai citām prasībām, vai veicina to ievērošanu, un noteikumi attiecībā uz precēm, ar ko valsts iestāde saistīta, sabiedrības interesēs piešķir šīm prasībām vai parametriem saistošāku raksturu nekā tiem būtu privātas izcelsmes gadījumā; (13) tā kā Komisijai un dalībvalstīm jāpiešķir pietiekams laiks grozījumu ierosināšanai iecerētajiem pasākumiem, lai likvidētu vai samazinātu šķēršļus, ko tie varētu radīt preču brīvai kustībai; (14) tā kā attiecīgajām dalībvalstīm jāņem vērā šie grozījumi, formulējot plānoto pasākumu galīgo tekstu; (15) tā kā iekšējam tirgum ir raksturīgi, ka, ja dalībvalstis nevar īstenot savstarpējas atzīšanas principu, Komisija pieņem vai ierosina saistošu Kopienas tiesību aktu pieņemšanu; tā kā noteikts īpašs pagaidu bezdarbības periods, lai izvairītos no valsts pasākumu ieviešanas kā kompromisa saistošu Kopienas tiesību aktu pieņemšanai Padomē vai Komisijā tajā pašā jomā; (16) tā kā attiecīgajai dalībvalstij, ievērojot Līguma 5. pantā noteiktos vispārīgos pienākumus, jāatliek iecerēto pasākumu īstenošana uz laiku, kas ir pietiekams ierosināto grozījumu kopīgai pārbaudei vai priekšlikumu sagatavošanai saistošam Padomes tiesību aktam vai saistoša Komisijas tiesību akta pieņemšanai, tā kā to dalībvalstu valdību pārstāvju nolīgumā, kas tikās Padomē 1969. gada 28. maijā, kurš paredz bezdarbību un Komisijas informēšanu ( 5 ), kurš grozīts ar 1973. gada 5. marta nolīgumu ( 6 ), noteiktie termiņi attiecīgajos gadījumos izrādījušies neatbilstīgi un tādēļ pagarināmi; (17) tā kā iepriekšminētajā 1969. gada 28. maija nolīgumā ietverto vienošanās par bezdarbību un Komisijas informēšanas procedūru piemēro precēm, kas pakļautas šai procedūrai un uz ko neattiecas šī direktīva; (18) tā kā, lai veicinātu Kopienas pasākumu pieņemšanu Padomē, dalībvalstīm būtu jāatturas no tehnisku noteikumu pieņemšanas, ja Padome pieņēmusi vienotu nostāju par Komisijas priekšlikumu šajā sektorā; (19) tā kā praksē valstu tehniskajiem standartiem var būt tāda pati ietekme uz preču brīvu kustību kā tehniskajiem noteikumiem; (20) tā kā šī iemesla dēļ būtu nepieciešams informēt Komisiju par standartu projektiem ar tādiem pašiem nosacījumiem kādus piemēro tehniskajiem noteikumiem; tā kā, ievērojot Līguma 213. pantu, Komisija var, ievērojot Padomes noteiktos ierobežojumus un nosacījumus saskaņā ar Līguma noteikumiem, ievākt jebkādu informāciju un veikt jebkādas pārbaudes, kas nepieciešamas tai uzticēto uzdevumu izpildei; (21) tā kā dalībvalstīm un standartu institūcijām jābūt informētām par standartiem, ko iecerējušas standartu institūcijas citās dalībvalstīs; (22) tā kā sistemātiska ziņošana faktiski nepieciešama vienīgi jaunu standartizācijas objektu gadījumā un ciktāl rīcība ar šiem objektiem valstu līmenī var radīt atšķirības valstu standartos, kas rezultātā var traucēt tirgus darbībai; tā kā jebkādai turpmākai ziņošanai vai komunikācijai attiecībā uz valstu pasākumu attīstību jābūt atkarīgai no ieinteresētības šādos pasākumos, ko izteikuši tie, kuri par šo jauno objektu jau informēti; (23) tā kā Komisijai tomēr jābūt spējīgai prasīt pilnīgu vai daļēju ziņošanu par valstu standartizācijas programmām, lai tā varētu pārbaudīt standartizācijas pasākumu attīstību noteiktos ekonomikas sektoros; (24) tā kā Eiropas standartizācijas sistēma jāorganizē attiecīgajām pusēm, pamatojoties uz saskaņotību, caurskatāmību, atklātību, vienprātību, īpašo interešu neatkarību, efektivitāti un lēmumu pieņemšanu, pamatojoties uz valstu pārstāvību; (25) tā kā standartizācijas funkcionēšanai Kopienā jābūt balstītai uz valstu standartizācijas iestāžu pamattiesībām, piemēram, uz iespējām saņemt standartu projektus, esot informētiem par pasākumiem, kas veikti, atbildot uz iesniegtajiem komentāriem, tiesībām iesaistīties valstu standartizācijas pasākumos vai prasīt Eiropas standartu sagatavošanu valsts standartu vietā, tā kā dalībvalstis veic nepieciešamos pasākumus, kas ir to spēkos, lai nodrošinātu, ka to standartizācijas iestādes ievēro šīs tiesības; (26) tā kā noteikumiem attiecībā uz vienošanos par bezdarbību, kas piemērojama valstu standartizācijas organizācijās, ja Eiropas standarts tiek gatavots, jāatbilst attiecīgiem noteikumiem, ko pieņēmušas standartizācijas iestādes Eiropas standartizācijas iestāžu sistēmā; (27) tā kā nepieciešams izveidot Pastāvīgo komiteju, kuras locekļus ieceļ dalībvalstis, lai palīdzētu Komisijai valstu standartu projektu pārbaudīšanā un tās centienos samazināt attiecīgo negatīvo ietekmi uz preču brīvu kustību; (28) tā kā būtu jākonsultējas ar Pastāvīgo komiteju par šajā direktīvā minētajiem standartizācijas prasību projektiem; (29) tā kā šī direktīva nedrīkst ietekmēt dalībvalstu pienākumus attiecībā uz III pielikuma B daļā minētajiem direktīvu pārņemšanas termiņiem, IR PIEŅĒMUŠI ŠO DIREKTĪVU.







1. pants

Šajā direktīvā piemēro šādus terminus:

1. “prece” – jebkura rūpnieciski ražota prece un jebkurš lauksaimniecības produkts, tostarp zivju produkcija;

▼M1

2. “pakalpojums” – jebkāds Informācijas sabiedrības pakalpojums, tas ir, jebkāds pakalpojums, ko parasti sniedz par atlīdzību no attāluma, ar elektroniskiem līdzekļiem un pēc pakalpojumu saņēmēja individuāla pieprasījuma. Šajā definīcijā: — “no attāluma” nozīmē, ka pakalpojumus sniedz bez vienlaicīgas pušu klātbūtnes, — “ar elektroniskiem līdzekļiem” nozīmē, ka pakalpojumus nosūta un galamērķī saņem ar elektroniskas apstrādes (ieskaitot digitālu kompresiju) un informācijas uzglabāšanas aparatūras palīdzību, un ka tos pilnībā pārraida, nosūta un saņem pa vadiem, pa radio ar optiskiem vai citiem elektromagnētiskiem līdzekļiem, — “pēc pakalpojumu saņēmēja individuāla pieprasījuma” nozīmē, ka pakalpojumus sniedz, pārraidot informāciju pēc individuāla pieprasījuma. Norādošs to pakalpojumu saraksts, uz kuriem neattiecas šī definīcija, ietverts V pielikumā. Šī direktīva neattiecas uz: — radio translāciju pakalpojumiem, — televīzijas translāciju pakalpojumiem, uz ko attiecas Direktīvas 89/552/EEK ( 7 ) 1. panta a) punkts;

▼B

►M1 3. ◄ “tehniski parametri” – parametri, kas ietverti dokumentā, kurš nosaka preces nepieciešamās īpašības, piemēram, kvalitātes līmeni, darbību, drošību vai izmērus, ieskaitot prasības, kas piemērojamas precei saskaņā ar nosaukumu, ar kuru preci pārdod, terminoloģiju, simboliem, pārbaudēm un pārbaužu metodēm, iesaiņojumu, marķēšanu vai etiķetēšanu un atbilstības novērtēšanas procedūrām. Termins “tehniski parametri” aptver arī ražošanas metodes un procesus, kas izmantoti lauksaimniecības produktiem, kā minēts Līguma 38. panta 1. punktā, preces, kas paredzētas patēriņam cilvēkiem un dzīvniekiem, un medicīnas preces, kā noteikts direktīvas 65/65/EEK ( 8 ) 1. pantā, kā arī ražošanas metodes un procesus attiecībā uz citām precēm, ja tie ietekmē to īpašības;

►M1 4. ◄ “citas prasības” – prasība, kas nav tehniski parametri, kas izvirzītas precei, lai īpaši aizsargātu patērētājus vai vidi, un kas ietekmē tās dzīves ciklu pēc laišanas tirgū, piemēram, izmantošanas, atkārtotas izmantošanas, atkārtotas izlietošanas vai iznīcināšanas nosacījumi, ja šādi nosacījumi var būtiski ietekmēt preces sastāvu vai īpašības, vai tās realizāciju;

▼M1

5. “noteikumi par pakalpojumiem” – vispārīga rakstura prasība attiecībā uz pakalpojumu sniegšanas uzsākšanu un veikšanu 2. punkta nozīmē, jo īpaši, noteikumi, kas skar pakalpojumu sniedzēju, pakalpojumus un pakalpojumu saņēmēju, izņemot noteikumus, kas nav paredzēti šajā punktā noteiktajiem pakalpojumiem. Šī direktīva neattiecas uz noteikumiem, kas skar jautājumus, kas ietverti Kopienas tiesību aktos telekomunikāciju pakalpojumu sfērā, kā noteikts Direktīvā 90/387/EEK ( 9 ). Šī direktīva neattiecas uz noteikumiem, kas skar jautājumus, kas ietverti Kopienas tiesību aktos finansiālo pakalpojumu sfērā, kā nepilnīgi uzskaitīts šīs direktīvas VI pielikumā. Izņemot 8. panta 3. punktu, šī direktīva neattiecas uz noteikumiem, ko pieņēmuši vai kas pieņemti regulētiem tirgiem Direktīvas 93/22/EEK nozīmē, vai ko pieņēmuši vai kas pieņemti citiem tirgiem vai institūcijām, kuras veic klīringa vai norēķinu funkcijas šajos tirgos. Šajā definīcijā: — noteikumi uzskatāmi par īpaši paredzētiem Informācijas sabiedrības pakalpojumiem, ja, ņemot vērā tās iemeslu pamatojumu un operatīvo daļu, īpašais mērķis un visu vai daļas individuālo noteikumu priekšmets ir šādu pakalpojumu regulēšana skaidrā un mērķtiecīgā veidā, — noteikumus neuzskata par īpaši paredzētiem Informācijas sabiedrības pakalpojumiem, ja tie ietekmē šādus pakalpojumus vienīgi netiešā vai gadījuma rakstura veidā;

▼B

►M1 6. ◄ “standarts” – tehnisks parametrs, ko apstiprinājusi atzīta standartizācijas iestāde atkārtotai vai ilgstošai piemērošanai, atbilstība kam nav obligāta un kas ir viens no šādiem: — starptautisks standarts: standarts, ko pieņēmusi starptautiska standartizācijas organizācija un kas darīts pieejams plašai sabiedrībai, — Eiropas standarts: standarts, ko pieņēmusi Eiropas standartizācijas iestāde un kas darīts pieejams plašai sabiedrībai, — valsts standarts: standarts, ko pieņēmusi valsts standartizācijas iestāde un kas darīts pieejams plašai sabiedrībai;

►M1 7. ◄ “standartu programma” – atzītas standartizācijas iestādes darbības programma, kurā uzskaitīti objekti, attiecībā uz kuriem tiek veikts standartizācijas darbs;

►M1 8. ◄ “standarta projekts” – dokuments, kas ietver tehnisku parametru tekstu attiecībā uz norādīto objektu, kas paredzēts saskaņā ar valsts standartu procedūru, tāds kāds šis dokuments ir pēc sagatavošanas darba un kādu to laiž apgrozībā sabiedrības komentāriem vai apskatei;

►M1 9. ◄ “Eiropas standartizācijas iestāde” – I pielikumā minētā iestāde;

►M1 10. ◄ “valsts standartizācijas iestāde” – II pielikumā minētā iestāde;

▼M1

11. “tehniskie noteikumi” – tehniski parametri un citas prasības vai noteikumi par pakalpojumiem, ietverot attiecīgus administratīvus noteikumus, kuru ievērošana ir obligāta, de jure vai de facto, tirdzniecības, pakalpojumu sniegšanas, pakalpojumu sniedzēja izveidošanas vai izmantošanas gadījumā kādā dalībvalstī vai lielā tās daļā, kā arī dalībvalstu normatīvie un administratīvie akti, izņemot 10. pantā minētos, kas aizliedz preces ražošanu, ievešanu, tirdzniecību vai izmantošanu vai kas aizliedz pakalpojumu sniegšanu vai izmantošanu, vai uzņēmumu kā pakalpojumu sniedzēju. De facto tehniski noteikumi ietver: — dalībvalsts normatīvos un administratīvos aktus, kas attiecas vai nu uz tehniskiem parametriem, vai citām prasībām, vai uz noteikumiem par pakalpojumiem, vai uz profesionāliem kodeksiem vai praksi, kas savukārt attiecas uz tehniskiem parametriem vai citām prasībām, vai uz noteikumiem par pakalpojumiem, atbilstība kuriem tiek pielīdzināta atbilstības prezumpcijai iepriekšminēto normatīvo un administratīvo aktu noteikumiem, — brīvprātīgus nolīgumus, kuros valsts iestāde ir līgumslēdzēja puse, un kas vispārīgās interesēs paredz atbilstību tehniskiem parametriem vai citām prasībām, vai noteikumiem par pakalpojumiem, izņemot valsts sagādes konkursu noteikumus, — tehniskus parametrus vai citas prasības, vai noteikumus par pakalpojumiem, kas saistīti ar fiskāliem vai finansiāliem pasākumiem, kas ietekmē preču vai pakalpojumu patēriņu, veicinot atbilstību šādiem tehniskiem parametriem vai citām prasībām, vai noteikumiem par pakalpojumiem; tehniskie parametri vai citas prasības, vai noteikumi par pakalpojumiem, kas saistīti ar valstu sociālā nodrošinājuma sistēmām, nav ietverti. Tas ietver tehniskos noteikumus, ko uzliek dalībvalstu izraudzītas iestādes, kuras ietvertas sarakstā, kuru Komisija sastāda līdz 1999. gada 5. augustam (*), 5. pantā minētajā Komitejas sistēmā. Šo pašu kārtību izmanto šī saraksta grozīšanai;

12. “tehnisko noteikumu projekts” – teksts par tehniskiem parametriem vai citām prasībām, vai noteikumiem par pakalpojumiem, ietverot administratīvus noteikumus, kas formulēti teksta ieviešanai vai lai ieviestu to kā tehnisku noteikumu, tekstam esot sagatavošanas stadijā, kad vēl iespējams izdarīt būtiskus grozījumus.

▼B

Šī direktīva neattiecas uz tiem pasākumiem, ko dalībvalstis uzskata par nepieciešamiem saskaņā ar Līgumu personu, jo īpaši strādnieku aizsardzībai, preču izmantošanā ar nosacījumu, ka šie pasākumi neietekmē preces.

2. pants

1. Komisija un I un II pielikumā minētās standartizācijas iestādes informējamas par jauniem objektiem, attiecībā uz kuriem II pielikumā minētās valstu iestādes nolēmušas, iekļaujot tos savā standartu programmā, sagatavot vai grozīt standartu, ja vien tā nav identiska vai līdzvērtīga starptautiska vai Eiropas standarta pārņemšana.

2. 1. punktā minētā informācija norāda, vai attiecīgais standarts:

— pārņem starptautisku standartu, neesot tā ekvivalents,

— būs jauns valsts standarts vai

— grozīs valsts standartu.

Pēc apspriedes ar 5. pantā minēto Komiteju Komisija var izstrādāt noteikumus konsolidētai šīs informācijas sniegšanai un plānu un kritērijus, kas nosaka šīs informācijas sniegšanu, lai atvieglotu tās novērtēšanu.

3. Komisija var prasīt pilnīgu vai daļēju ziņošanu par standartu programmām.

Tā dara šo informāciju pieejamu dalībvalstīm veidā, kas ļauj novērtēt un salīdzināt dažādas programmas.

4. Vajadzības gadījumā Komisija izdara grozījumus II pielikumā, pamatojoties uz dalībvalstu ziņojumiem.

5. Padome, pamatojoties uz Komisijas priekšlikumu, lemj par grozījumiem I pielikumā.

3. pants

I un II pielikumā minētajām standartizācijas iestādēm un Komisijai pēc to pieprasījuma nosūta visus standartu projektus; attiecīgā iestāde tās informē par pasākumiem, kas veikti saskaņā ar komentāriem, ko tās izteikušas attiecībā uz projektiem.

4. pants

1. Dalībvalstis veic visus nepieciešamos pasākumus, lai nodrošinātu, ka to standartizācijas iestādes:

— sniedz informāciju saskaņā ar 2. un 3. pantu,

— publicē standartu projektus tādā veidā, ka komentārus var saņemt arī no citu dalībvalstu pārstāvjiem,

— garantē citu II pielikumā minēto iestāžu tiesības pasīvi vai aktīvi (nosūtot novērotāju) iesaistīties plānotajos pasākumos,

— neiebilst pret savas darba programmas standartizācijas temata apspriešanu Eiropas līmenī saskaņā ar Eiropas standartizācijas iestāžu pieņemtiem noteikumiem un neveic pasākumus, kas var kaitēt lēmumam attiecībā uz to.

2. Dalībvalstis jo īpaši atturas no jebkādas valsts standarta, kas pieņemts pretrunā ar 2. un 3. pantu, un šā panta 1. punktu, atzīšanas, apstiprināšanas vai izmantošanas atsaucēm.

5. pants

Pastāvīgo komiteju izveido no dalībvalstu ieceltiem pārstāvjiem, kuri var lūgt ekspertu vai padomdevēju palīdzību; tās priekšsēdētājs ir Komisijas pārstāvis.

Komiteja pieņem savas darbības noteikumus.

6. pants

1. Komiteja vismaz divas reizes gadā tiekas ar I un II pielikumā minēto standartu institūciju pārstāvjiem.

▼M1

Komiteja tiekas īpašā sastāvā, lai izskatītu jautājumus, kas attiecas uz Informācijas sabiedrības pakalpojumiem.

▼B

2. Komisija Komitejai iesniedz ziņojumu par šajā direktīvā minēto kārtību īstenošanu un piemērošanu un iesniedz priekšlikumus pastāvošo vai paredzamo tirdzniecības šķēršļu likvidēšanai.

3. Komiteja izsaka savu viedokli par 2. punktā minētajiem paziņojumiem un priekšlikumiem un var sakarā ar to ierosināt, lai Komisija:

— pieprasa, lai Eiropas standartu institūcijas pieņem Eiropas standartu noteiktā termiņā,

— vajadzības gadījumā, lai izvairītos no iespējamiem šķēršļiem tirdzniecībai, nodrošina, ka attiecīgās dalībvalstis savstarpēji vienojas par atbilstīgiem pasākumiem,

— veic visus nepieciešamos pasākumus,

— nosaka sfēras, kurās vajadzīga saskaņošana, un, ja rodas tāda vajadzība, veic attiecīgu saskaņošanu noteiktajā sektorā.

4. Komitejai jākonsultējas ar Komisiju:

a) pirms jebkādu grozījumu izdarīšanas I un II pielikuma sarakstos (2. panta 1. punkts);

b) pieņemot noteikumus konsolidētai informācijas sniegšanai un standartu programmu sniegšanas plānam un kritērijiem (2. panta 2. punkts);

c) lemjot par faktisko sistēmu, ar ko realizē šajā direktīvā paredzēto informācijas apmaiņu, un izmaiņām tajā;

d) pārbaudot šīs direktīvas izveidotās sistēmas darbību;

e) par 3. punkta pirmajā atkāpē minētajiem pieprasījumiem standartu institūcijām.

5. Komisija var konsultēt Komiteju par jebkuru tehnisko noteikumu provizorisko projektu, ko tā saņēmusi.

6. Jebkādus jautājumus par šīs direktīvas īstenošanu var iesniegt Komitejai pēc tās priekšsēdētāja vai dalībvalsts pieprasījuma.

7. Komitejas sēdes un tai iesniedzamā informācija ir konfidenciāla.

Tomēr Komiteja un valsts iestādes var, ievērojot nepieciešamo piesardzību, eksperta viedokļa iegūšanai konsultēties ar fiziskām vai juridiskām personām, to skaitā ar personām privātajā sektorā.

▼M1

8. Neatkarīgi no noteikumiem par pakalpojumiem, Komisija un Komiteja var konsultēties ar fiziskām vai juridiskām personām rūpniecībā vai izglītībā un, ja iespējams, ar pārstāvju organizācijām, kas var sniegt ekspertu atzinumu jebkuru noteikumu par pakalpojumiem projektu sociāliem un sabiedriskiem mērķiem un sekām, un ņemt vērā to padomu, ja tai izvirzīta šāda prasība.

▼B

7. pants

1. Dalībvalstis veic visus nepieciešamos pasākumus, lai nodrošinātu, ka 6. panta 3. punkta pirmajā atkāpē minētā Eiropas standarta sagatavošanas laikā vai pēc tā apstiprināšanas to standartizācijas iestādes neveic nekādas darbības, kas varētu kavēt paredzēto saskaņošanu, un jo īpaši, ka tās attiecīgajā jomā nepublicē jaunu vai pārstrādātu valsts standartu, kas pilnībā neatbilst pastāvošajam Eiropas standartam.

2. 1. punkts neattiecas uz standarta institūciju darbu, kas veikts pēc valsts iestāžu pieprasījuma, lai izstrādātu tehniskus parametrus vai standartu konkrētām precēm tehnisku noteikumu pieņemšanai par šīm precēm.

Dalībvalstis dara Komisijai zināmus visus iepriekšējā apakšpunktā minētos pieprasījumus kā tehnisko noteikumu projektus saskaņā ar 8. panta 1. punktu un paziņo to pieņemšanas pamatojumu.

8. pants

1. Saskaņā ar 10. pantu dalībvalstis nekavējoties dara Komisijai zināmu jebkuru tehnisko noteikumu projektu, izņemot gadījumus, ja tas pārņem visu starptautiskā vai Eiropas standarta tekstu. Šajā gadījumā pietiek ar informāciju par attiecīgo standartu; tās paziņo Komisijai pamatojumu šādu tehnisku noteikumu pieņemšanas vajadzībai, ja tas jau nav paskaidrots projektā.

Vajadzības gadījumā un ja tas jau nav iesniegts ar iepriekšējo paziņojumu, dalībvalstis vienlaicīgi dara zināmu principiāli un tieši saistīto normatīvo un regulatīvo noteikumu tekstu, ja šāda teksta zināšana nepieciešama tehnisko noteikumu projekta novērtēšanai.

Dalībvalstis atkārtoti dara zināmu projektu saskaņā ar iepriekšminētajiem nosacījumiem, ja tās izdara izmaiņas projektā, kas būtiski izmaina tā darbības sfēru, saīsinot īstenošanai paredzētos termiņus, pievienojot parametrus vai prasības, vai padarot pēdējās ierobežojošākas.

Ja jo īpaši projekts paredz ķīmiskas vielas, preparāta vai preces tirdzniecības vai izmantošanas ierobežošanu, pamatojoties uz sabiedrības veselības aizsardzību, patērētāju vai vides aizsardzību, dalībvalstis nosūta kopsavilkumu vai norādes par visu informāciju, kas attiecas uz konkrēto vielu, preparātu vai preci un tās zināmajiem vai pieejamajiem aizvietotājiem, ja šāda informācija ir pieejama, un ziņo par paredzamo pasākumu ietekmi uz veselības aizsardzību un patērētāju un vides aizsardzību kopā ar iespējamā kaitējuma analīzi, kas veikta saskaņā ar vispārējiem ķīmisku vielu kaitējuma novērtēšanas principiem, kā minēts Regulas (EEK) Nr. 793/93 ( 10 ) 10. panta 4. punktā eksistējošas vielas gadījumā vai Direktīvas 67/548/EEK ( 11 ) 3. panta 2. punktā jaunas vielas gadījumā.

Komisija nekavējoties informē citas dalībvalstis par projektu un visiem dokumentiem, kas tai iesniegti, un tā var nosūtīt projektu 5. pantā minētajai Komitejai tās atzinuma saņemšanai un, vajadzības gadījumā, komitejai, kas atbildīga par attiecīgo sfēru.

▼M1

Attiecībā uz 1. panta 11. punkta otrās daļas trešajā atkāpē minētajiem tehniskajiem parametriem vai citām prasībām, vai noteikumiem par pakalpojumiem, Komisijas vai dalībvalstu komentāri vai sīki izstrādāti atzinumi var attiekties vienīgi uz aspektiem, kas var kavēt tirdzniecību vai, attiecībā uz noteikumiem par pakalpojumiem, pakalpojumu brīvu kustību vai pakalpojumu sniedzēju tiesībām veikt uzņēmējdarbību, un nevis uz pasākumu fiskālo vai finansiālo būtību.

▼B

2. Komisija un dalībvalstis var izteikt komentārus dalībvalstij, kas iesniegusi tehnisko noteikumu projektu, un šī dalībvalsts iespēju robežās ņem šos komentārus vērā tālākā tehnisko noteikumu sagatavošanā.

3. Dalībvalstis nekavējoties dara Komisijai zināmu tehnisko noteikumu galīgo tekstu.

4. Informācija, kas sniegta saskaņā ar šo pantu nav konfidenciāla, izņemot gadījumus, ja attiecīgā dalībvalsts izteikusi tādu prasību. Šāda prasība jāpamato.

Šādos gadījumos, ja ievērota vajadzīgā piesardzība, 5. pantā minētā Komiteja un valsts iestādes var lūgt ekspertu padomu no fiziskām vai juridiskām personām privātajā sektorā.

5. Ja tehnisko noteikumu projekts veido pasākumu daļu, par kuriem projektu līmenī jāziņo Komisijai saskaņā ar citu Kopienas tiesību aktu, dalībvalstis var paziņot 1. punkta nozīmē saskaņā ar šo citu tiesību aktu ar nosacījumu, ka tās formāli norāda, ka minētais paziņojums ir paziņojums arī šīs direktīvas nozīmē.

Tas, ka Komisija neveic nekādus pasākumus attiecībā uz tehnisko noteikumu projektu saskaņā ar šo direktīvu, nekavē lēmumu pieņemšanu saskaņā ar citiem Kopienas tiesību aktiem.

9. pants

1. Dalībvalstis atliek tehnisko noteikumu projekta pieņemšanu uz trīs mēnešiem no brīža, kad Komisija saņēmusi 8. panta 1. punktā minēto paziņojumu.

▼M1

2. Dalībvalstis atliek:

— uz četriem mēnešiem tehnisko noteikumu projekta pieņemšanu brīvprātīga nolīguma formā 1. panta 11. punkta otrā apakšpunkta otrās atkāpes nozīmē,

— neskarot 3., 4. un 5. punktu, uz sešiem mēnešiem jebkuru citu tehnisko noteikumu projektu pieņemšanu (izņemot projektus noteikumiem par pakalpojumiem),

no brīža, kad Komisija saņēmusi 8. panta 1. punktā minēto paziņojumu, ja Komisija vai cita dalībvalsts sniedz sīki izstrādātu atzinumu trīs mēnešu laikā no šī brīža par to, ka plānotie pasākumi var radīt šķēršļus preču brīvai kustībai iekšējā tirgū,

— neskarot 4. un 5. punktu, uz četriem mēnešiem jebkuru noteikumu par pakalpojumiem projekta pieņemšanu no brīža, kad Komisija saņēmusi 8. panta 1. punktā minēto paziņojumu, ja Komisija vai cita dalībvalsts sniedz sīki pamatotu atzinumu trīs mēnešu laikā no šī brīža par to, ka plānotie pasākumi var radīt šķēršļus pakalpojumu brīvai kustībai vai pakalpojumu sniedzēju tiesībām veikt uzņēmējdarbību iekšējā tirgū.

Attiecībā uz noteikumu par pakalpojumiem projektu, Komisijas vai dalībvalstu sīki pamatoti atzinumi neietekmē kultūras politikas pasākumus, jo īpaši audiovizuālajā sfērā, ko dalībvalstis varētu pieņemt saskaņā ar Kopienas tiesībām, ņemot vērā to lingvistisko dažādību, īpašās nacionālās un reģionālās pazīmes un to kultūras mantojumu.

Attiecīgā dalībvalsts informē Komisiju par pasākumiem, ko tā paredz veikt saskaņā ar šiem sīki izstrādātajiem atzinumiem. Komisija izsaka savu viedokli par šo reakciju.

Neatkarīgi no noteikumiem par pakalpojumiem, attiecīgā dalībvalsts nepieciešamības gadījumā norāda iemeslus, kādēļ nav iespējams ņemt vērā sīki izstrādātos atzinumus.

3. Neattiecinot to uz projektu noteikumiem par pakalpojumiem, dalībvalstis atliek tehnisko noteikumu projekta pieņemšanu uz 12 mēnešiem no brīža, kad Komisija saņēmusi 8. panta 1. punktā minēto paziņojumu, ja trīs mēnešu laikā no šī brīža Komisija paziņo par savu nodomu ierosināt vai pieņemt direktīvu, regulu vai lēmumu šajā jomā saskaņā ar Līguma 189. pantu.

▼B

4. Dalībvalstis atliek tehnisko noteikumu projekta pieņemšanu uz 12 mēnešiem no brīža, kad Komisija saņēmusi 8. panta 1. punktā minēto paziņojumu, ja trīs mēnešu laikā no šā brīža Komisija paziņo viedokli, ka tehnisko noteikumu projekts attiecas uz jomu, ko aptver direktīvas, regulas vai lēmuma priekšlikums, kas iesniegts Padomei saskaņā ar Līguma 189. pantu.

5. Ja Padome pieņem kopēju nostāju 3. un 4. punktā minētajā bezdarbības periodā, šo periodu saskaņā ar 6. punktu pagarina līdz 18 mēnešiem.

6. 3., 4. un 5. punktā minētās saistības izbeidzas:

— ja Komisija informē dalībvalstis, ka tā vairs negrasās ierosināt vai pieņemt saistošu Kopienas tiesību aktu,

— ja Komisija informē dalībvalstis par tās projekta vai priekšlikuma atsaukšanu,

— ja Komisija vai Padome pieņem saistošu Kopienas tiesību aktu.

▼M1

7. Līdz 5. punktu piemēro, ja:

— neatliekamu iemeslu dēļ, ko radījuši nozīmīgi un neparedzami apstākļi attiecībā uz sabiedrības veselības vai drošības aizsardzību, dzīvnieku un augu aizsardzību un noteikumiem par pakalpojumiem arī attiecībā uz sabiedrisko kārtību, jo īpaši, nepilngadīgo aizsardzību, dalībvalstij jāsagatavo tehniskie noteikumi ļoti īsā laika posmā, lai pieņemtu un ieviestu tos nekavējoties bez konsultēšanās iespējām, vai

— neatliekamu iemeslu dēļ, ko radījuši nozīmīgi un neparedzami apstākļi attiecībā uz veselības vai drošības aizsardzību un finansiālās sistēmas stabilitāti, jo īpaši, noguldītāju, investoru un apdrošināto personu, aizsardzību, dalībvalsts ir spiesta nekavējoties pieņemt un īstenot noteikumus par finansiālajiem pakalpojumiem.

Dalībvalsts 8. pantā minētajā paziņojumā informē par iemesliem, kas rada pasākumu steidzamību. Komisija cik ātri iespējams sniedz atzinumu par paziņojumu. Tā veic nepieciešamos pasākumus gadījumos, kad šī kārtība izmantota nepareizi. Komisija informē Eiropas Parlamentu.

▼B

10. pants

1. 8. un 9. pants neattiecas uz tiem dalībvalstu normatīvajiem un administratīvajiem aktiem vai brīvprātīgiem nolīgumiem, ar kuru palīdzību dalībvalstis:

▼M1

— panāk atbilstību saistošiem Kopienas tiesību aktiem, kā rezultātā pieņem tehniskos parametrus vai noteikumus par pakalpojumiem,

— izpilda saistības, kas rodas no starptautiskiem nolīgumiem, kā rezultātā Kopienā pieņem kopējus tehniskos parametrus vai noteikumus par pakalpojumiem,

▼B

— izmanto saistošos Kopienas tiesību aktos paredzētās drošības klauzulas,

— piemēro Direktīvas 92/59/EEK ( 12 ) 8. panta 1. punktu,

— nosaka sev ierobežojumus Eiropas Kopienu Tiesas sprieduma īstenošanai,

▼M1

— ierobežo sevi tehnisko noteikumu grozīšanai šīs direktīvas 1. panta 11. punkta nozīmē saskaņā ar Komisijas pieprasījumu, lai likvidētu šķērsli tirdzniecībai, vai, attiecībā uz noteikumiem par pakalpojumiem, šķēršļus brīvai pakalpojumu apritei vai pakalpojumu sniedzēju tiesībām veikt uzņēmējdarbību.

▼B

2. 9. pants neattiecas uz dalībvalstu normatīvajiem un administratīvajiem aktiem, kas aizliedz ražošanu, ciktāl tie nerada šķēršļus preču brīvai apritei.

▼M1

3. 9. panta 3. līdz 6. punkts neattiecas uz 1. panta 11. punkta otrā apakšpunkta otrajā atkāpē minētajiem brīvprātīgajiem nolīgumiem.

4. 9. pants neattiecas uz 1. panta 11. punkta otrā apakšpunkta trešajā atkāpē minētajiem tehniskajiem parametriem vai citām prasībām, vai noteikumiem par pakalpojumiem.

▼B

11. pants

Komisija ik pēc diviem gadiem Eiropas Parlamentam, Padomei un Ekonomikas un sociālo lietu komitejai ziņo par šīs direktīvas piemērošanas rezultātiem. Saskaņā ar šo direktīvu Eiropas standartizācijas iestādēm uzticēto standartizācijas darbu sarakstus, kā arī saņemto paziņojumu statistiku katru gadu publicē Eiropas Kopienu Oficiālajā Vēstnesī.

12. pants

Ja dalībvalstis pieņem tehniskus noteikumus, tajos ietver atsauci uz šo direktīvu vai arī šādu atsauci pievieno to oficiālajai publikācijai. Dalībvalstis nosaka metodes, kā izdarīt šādas atsauces.

13. pants

1. III pielikuma A daļā uzskaitītās direktīvas un lēmumi ar šo tiek atcelti, neierobežojot dalībvalstu saistības attiecībā uz minēto direktīvu pārņemšanas termiņiem, kas noteikti III pielikuma B daļā.

2. Atsauces uz atceltajām direktīvām un lēmumiem uzskatāmas par atsaucēm uz šo direktīvu un lasāmas saskaņā ar IV pielikumā ietverto salīdzinošo tabulu.

14. pants

Šī direktīva stājas spēkā 20. dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Kopienu Oficiālajā Vēstnesī.

15. pants

Šī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.









I PIELIKUMS

EIROPAS STANDARTIZĀCIJAS IESTĀDES

CEN

Eiropas Standartizācijas komiteja

Cenelec

Eiropas Elektrotehniskās standartizācijas komiteja

ETSI

Eiropas Telekomunikāciju standartu institūts

▼M2









II PIELIKUMS

VALSTS STANDARTIZĀCIJAS INSTITŪCIJAS

1. BEĻĢIJA

IBN/BIN

Institut belge de normalisation

Belgisch Instituut voor Normalisatie

CEB/BEC

Comité électrotechnique belge

Belgisch Elektrotechnisch Comité

2. BULGĀRIJA

БИС

Български институт за стандартизация

3. ČEHIJAS REPUBLIKA

ČSNI

Český normalizační institut

4. DĀNIJA

DS

Dansk Standard

NTA

Telestyrelsen, National Telecom Agency

5. VĀCIJA

DIN

Deutsches Institut für Normung e.V.

DKE

Deutsche Elektrotechnische Kommission im DIN und VDE

6. IGAUNIJA

EVS

Eesti Standardikeskus

Sideamet

7. GRIEĶIJA

ΕΛΟΤ

Ελληνικός Οργανισμός Τυποποίησης

8. SPĀNIJA

AENOR

Asociación Española de Normalización y Certificación

9. FRANCIJA

AFNOR

Association française de normalisation

UTE

Union technique de l'électricité — Bureau de normalisation auprès de l'AFNOR

10. ĪRIJA

NSAI

National Standards Authority of Ireland

ETCI

Electrotechnical Council of Ireland

11. ITĀLIJA

UNI ( 13 )

Ente nazionale italiano di unificazione

CEI (13)

Comitato elettrotecnico italiano

12. KIPRA

ΚΟΠΠ

Κυπριακός Οργανισμός Προώθησης Ποιότητας (The Cyprus Organisation for Quality Promotion)

13. LATVIJA

LVS

Latvijas Standarts

14. LIETUVA

LST

Lietuvos standartizacijos departamentas

15. LUKSEMBURGA

ITM

Inspection du travail et des mines

SEE

Service de l'énergie de l'État

16. UNGĀRIJA

MSZT

Magyar Szabványügyi Testület

17. MALTA

MSA

L-Awtorita' ta' Malta dwar l-Istandards (Malta Standards Authority)

18. NĪDERLANDE

NNI

Nederlands Normalisatie Instituut

NEC

Nederlands Elektrotechnisch Comité

19. AUSTRIJA

ÖN

Österreichisches Normungsinstitut

ÖVE

Österreichischer Verband für Elektrotechnik

20. POLIJA

PKN

Polski Komitet Normalizacyjny

21. PORTUGĀLE

IPQ

Instituto Português da Qualidade

22. RUMĀNIJA

ASRO

Asociația de Standardizare din România

23. SLOVĒNIJA

SIST

Slovenski inštitut za standardizacijo

24. SLOVĀKIJA

SÚTN

Slovenský ústav technickej normalizácie

25. SOMIJA

SFS

Suomen Standardisoimisliitto SFS ry

Finlands Standardiseringsförbund SFS rf

THK/TFC

Telehallintokeskus

Teleförvaltningscentralen

SESKO

Suomen Sähköteknillinen Standardisoimisyhdistys SESKO ry

Finlands Elektrotekniska Standardiseringsförening SESKO rf

26. ZVIEDRIJA

SIS

Standardiseringen i Sverige

SEK

Svenska elektriska kommissionen

ITS

Informationstekniska standardiseringen

27. APVIENOTĀ KARALISTE

BSI

British Standards Institution

BEC

British Electrotechnical Committee

▼B









III PIELIKUMS

A DAĻA

Atceltās direktīvas un lēmumi

(minēts 13. pantā)

Direktīva 83/189/EEK un tās tālākie grozījumi

Padomes Direktīva 88/182/EEK

Komisijas Lēmums 90/230/EEK

Komisijas Lēmums 92/400/EEK

Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 94/10/EK

Komisijas Lēmums 96/139/EK

B DAĻA

Termiņu saraksts pārņemšanai valstu tiesību aktos

(minēts 13. pantā).







Direktīvu pārņemšanas termiņi: 83/189/EEK (OV L 109, 26.4.1983., 8. lpp.) 31.3.1984. 88/182/EEK (OV L 81, 26.3.1988., 75. lpp.) 1.1.1989. 94/10/EK (OV L 100, 19.4.1994., 30. lpp.) 1.7.1995.









IV PIELIKUMS

SALĪDZINOŠĀ TABULA







Direktīva 83/189/EEK Šī direktīva 1. pants 1. pants 2. pants 2. pants 3. pants 3. pants 4. pants 4. pants 5. pants 5. pants 6. pants 6. pants 7. pants 7. pants 8. pants 8. pants 9. pants 9. pants 10. pants 10. pants 11. pants 11. pants 12. pants 12. pants — 13. pants — 14. pants — 15. pants I pielikums I pielikums II pielikums II pielikums — III pielikums — IV pielikums

▼M1









V PIELIKUMS

Norādošs pakalpojumu saraksts, uz kuriem neattiecas 1. panta 2. punkta otrais apakšpunkts

1. Pakalpojumi, ko nesniedz “no attāluma”

Pakalpojumi, ko sniedz pakalpojumu sniedzēja un saņēmēja fiziskā klātbūtnē pat tad, ja tā saistīta ar elektronisku ierīču izmantošanu:

a) medicīniskas apskates vai ārstēšana ārsta kabinetā, izmantojot elektronisku aparatūru, pacientam klātesot;

b) klienta konsultēšana veikalā viņam klātesot ar elektroniska kataloga palīdzību;

c) lidmašīnas biļešu rezervēšana ceļojumu birojā ar datoru tīkla palīdzību, klientam klātesot;

d) elektroniskās spēles, kas pieejamas video-pasāžā, klientam klātesot.

2. Pakalpojumi, ko nesniedz “elektroniskā ceļā”

— Pakalpojumi, kam ir materiāls raksturs pat tad, ja tie sniegti ar elektroniskām ierīcēm: — a) automātiski naudas vai biļešu izsniegšanas aparāti (banknotes, dzelzceļa biļetes); b) pieeja ceļu tīkliem, autoparkiem u.c., par kuru izmantošanu iekasē samaksu pat tad, ja ir elektroniskas ierīces pie ieejas/izejas, kas kontrolē pieeju un/vai nodrošina maksājumu pareizību;

— Autonomie (ārlīnijas) pakalpojumi: CD-rom vai programmatūras izplatīšana ar disketēm;

— Pakalpojumi, ko nesniedz ar elektroniskās apstrādes/inventarizācijas sistēmām: — a) balss telefona pakalpojumi; b) telefaksa/teleksa pakalpojumi; c) pakalpojumi, ko sniedz pa balss telefonu vai faksu; d) ārsta konsultācija pa telefonu/telefaksu; e) jurista konsultācija pa telefonu/telefaksu; f) tiešā tirdzniecība pa telefonu/telefaksu.

3. Pakalpojumi, ko nesniedz “pēc pakalpojumu saņēmēja individuāla pieprasījuma”

Pakalpojumi, ko sniedz ar datu pārraidi bez individuāla pieprasījuma un ko vienlaicīgi saņem neierobežots skaits individuālu saņēmēju (punkta — vairākpunktu pārraide):

a) televīzijas translāciju pakalpojumi (ieskaitot video pieprasījuma pakalpojumus), uz ko attiecas Direktīvas 89/552/EEK 1. panta a) punkts;

b) radio translāciju pakalpojumi;

c) (pa televīziju pārraidīti) teleteksts.









VI PIELIKUMS

Norādošs finansiālo pakalpojumu saraksts, uz ko attiecas 1. panta 5. punkta trešais apakšpunkts

— Kapitālieguldījumu pakalpojumi

— Apdrošināšanas un pārapdrošināšanas operācijas

— Banku pakalpojumi

— Darbības, kas saistītas ar pensiju fondiem

— Pakalpojumi, kas saistīti ar darījumiem nākotnē vai iespējām

Šie pakalpojumi īpaši iekļauj:

a) Direktīvas 93/22/EEK ( 14 ) pielikumā minētos kapitālieguldījumu pakalpojumus, kolektīvo kapitālieguldījumu pakalpojumus;

b) pakalpojumi, kas ietilpst pasākumos, kas pakļauti Direktīvas 89/646/EEK ( 15 ) pielikumā minētajai savstarpējai atzīšanai;

c) operācijas, kas ietilpst apdrošināšanas un pārapdrošināšanas pasākumos, kas minēti: — Direktīvas 73/239/EEK ( 16 ) pantā, — Direktīvas 79/267/EEK ( 17 ) pielikumā, — Direktīvā 64/225/EEK ( 18 ), — Direktīvās 92/49/EEK ( 19 ) ( 20 ) un 92/96/EEK.