1991L0067 — LV — 05.06.2003 — 006.001

Šis dokuments ir izveidots vienīgi dokumentācijas nolūkos, un iestādes neuzņemas nekādu atbildību par tā saturu

►B PADOMES DIREKTĪVA (1991. gada 28. janvāris), kura attiecas uz dzīvnieku veselības nosacījumiem, ar ko reglamentē akvakultūras dzīvnieku un produktu laišanu tirgū (91/67/EEK) (OV L 046, 19.2.1991, p.1)

Grozīta ar:





Grozīta ar:









▼B

PADOMES DIREKTĪVA

(1991. gada 28. janvāris),

kura attiecas uz dzīvnieku veselības nosacījumiem, ar ko reglamentē akvakultūras dzīvnieku un produktu laišanu tirgū

(91/67/EEK)







EIROPAS KOPIENU PADOME, ņemot vērā Eiropas Ekonomikas kopienas dibināšanas līgumu un jo īpaši tā 43. pantu, ņemot vērā Komisijas priekšlikumu ( 1 ), ņemot vērā Eiropas Parlamenta atzinumu ( 2 ), ņemot vērā Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu ( 3 ), tā kā akvakultūras dzīvnieki un produkti ir ietverti Līguma II pielikuma sarakstā; tā kā akvakultūras dzīvnieku selekcija un audzēšana, kā arī akvakultūras dzīvnieku un produktu laišana tirgū ir ienākumu avots personām, kas strādā zivsaimniecības nozarē; tā kā, lai nodrošinātu racionālu šīs nozares attīstību un palielinātu produktivitāti, šai nozarei Kopienas līmenī jāparedz veselības noteikumi; tā kā šajā sakarā ir jāveicina iekšējā tirgus izveide, izvairoties no infekcijas vai lipīgo slimību izplatīšanas; tā kā akvakultūras dzīvnieku veselības stāvoklis visā Kopienas teritorijā nav vienāds; tā kā tādēļ, aplūkojot attiecīgās teritorijas daļas, ir jāatsaucas uz zonu jēdzienu; tā kā jānosaka kritēriji un procedūras šo zonu apstiprinājuma piešķiršanai, uzturēšanai, apturēšanai, atjaunošanai un atsaukšanai; tā kā jāatsaucas arī uz tādu saimniecību jēdzienu, kuras ieguvušas īpašu dzīvnieku veselības statusu; tā kā jānosaka kritēriji un procedūras šo saimniecību apstiprinājuma piešķiršanai, uzturēšanai, apturēšanai, atjaunošanai un atsaukšanai; tā kā jānosaka Kopienas prasības, kas piemērojamas akvakultūras dzīvnieku un produktu importam no trešām valstīm; tā kā šajās prasībās jāparedz atbilstoši aizsargpasākumi; tā kā jāievieš Kopienas pārbaudes sistēma, lai apstiprinātu šīs direktīvas prasību izpildi; tā kā jāveic zinātniski pētījumi, lai nākotnē varētu papildināt ar šo direktīvu paredzētos noteikumus; tā kā jāparedz procedūra ciešai un efektīvai Komisijas un dalībvalstu sadarbībai Pastāvīgajā veterinārijas komitejā, IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU.







1.

NODAĻA

Vispārīgie noteikumi

1. pants

Ar šo direktīvu nosaka dzīvnieku veselības nosacījumus, ar ko reglamentē akvakultūras dzīvnieku un produktu laišanu tirgū.

Šo direktīvu piemēro, neierobežojot Kopienas vai valsts tiesību aktus attiecībā uz sugu saglabāšanu.

2. pants

Šajā direktīvā:

1) “akvakultūras dzīvnieki” ir dzīvas zivis, vēžveidīgie vai mīkstmieši, kas cēlušies no saimniecības, to skaitā savvaļā mītošie akvakultūras dzīvnieki, kas paredzēti saimniecībai;

2) “akvakultūras produkti” ir produkti, kas iegūti no akvakultūras dzīvniekiem, kuri paredzēti vai nu audzēšanai, piemēram, olšūnas un gametas, vai arī lietošanai pārtikā;

3) “zivis, vēžveidīgie vai mīkstmieši” ir visas zivis, vēžveidīgie vai mīkstmieši jebkurā attīstības stadijā;

4) “saimniecība” ir jebkurš uzņēmums vai vispār jebkurš ģeogrāfiski norobežots objekts, kurā tiek audzēti vai turēti akvakultūras dzīvnieki, lai tos laistu tirgū;

5) “apstiprināta saimniecība” ir saimniecība, kas attiecīgā gadījumā atbilst C pielikuma I, II vai III nodaļas prasībām un kas par tādu ir apstiprināta saskaņā ar 6. pantu;

6) “apstiprināta zona” ir zona, kas attiecīgā gadījumā atbilst B pielikuma I, II vai III nodaļas prasībām un kas par tādu ir apstiprināta saskaņā ar 5. pantu;

7) “apstiprināta laboratorija” ir laboratorija, kas atrodas kādas dalībvalsts teritorijā un ko izraudzījusies kompetenta iestāde uz savu atbildību, lai veiktu šajā direktīvā paredzētās diagnosticējošās pārbaudes;

8) “valsts dienests” ir veterinārais dienests vai jebkurš cits līdzvērtīga līmeņa dienests, ko izraudzījusies dalībvalsts vai trešās valsts kompetentā iestāde un kas atbild par šajā direktīvā paredzēto kontroļu veikšanu;

9) “veterinārā pārbaude” ir valsts dienesta vai dienestu vizīte, lai saimniecībā vai zonā veiktu veterinārās pārbaudes;

10) “laišana tirgū” ir turēšana vai izstādīšana pārdošanai, piedāvāšana pārdošanai, pārdošana, piegādāšana, nodošana vai jebkurš cits veids laišanai tirgū Kopienā, izņemot mazumtirdzniecību.







2.

NODAĻA

Kopienas akvakultūras dzīvnieku un produktu laišana tirgū

3. pants

1. Akvakultūras dzīvnieku laišanai tirgū piemēro šādas vispārīgas prasības:

a) tiem nedrīkst būt klīnisku slimības simptomu iekraušanas dienā;

b) tie nedrīkst būt paredzēti iznīcināšanai vai nokaušanai saskaņā ar kādas A pielikumā minētās slimības apkarošanas plānu;

▼M1

c) tie nedrīkst būt cēlušies no saimniecības, kam veterinārsanitāru apsvērumu dēļ noteikts aizliegums, un tie nedrīkst būt bijuši saskarē ar šādas saimniecības dzīvniekiem, un jo īpaši no saimniecības, kam sakarā ar Komisijas 1993. gada 24. jūnija Direktīvu 93/53/EEK, ar ko ievieš Kopienas pasākumus dažu zivju slimību ierobežošanai, ( 4 ) ir piemēroti kontrolpasākumi.

▼B

2. Akvakultūras produktiem, ko laiž tirgū audzēšanas nolūkā (olšūnas un gametas), jābūt iegūtiem no dzīvniekiem, kuri atbilst 1. punktā noteiktajām prasībām.

3. Akvakultūras produktiem, ko laiž tirgū lietošanai pārtikā, jābūt iegūtiem no dzīvniekiem, kuri atbilst 1. punkta a) apakšpunktā noteiktajām prasībām.

▼M1

4. Šo pantu piemēro, neskarot Direktīvas 93/53/EEK noteikumus attiecībā uz dažu zivju slimību, jo īpaši I sarakstā minēto slimību, ierobežošanu.

▼B

4. pants

Akvakultūras dzīvnieki cik vien iespējams īsākā laika posmā jānosūta uz galapunktu, izmantojot transportlīdzekli, kas ir iztīrīts un vajadzības gadījumā iepriekš dezinficēts ar nosūtītājā dalībvalstī oficiāli atļautu dezinfekcijas līdzekli.

Ja sauszemes transportā izmanto ūdeni, šiem transportlīdzekļiem jābūt konstruētiem tā, lai pārvadāšanas laikā ūdens nevarētu izkļūt no transportlīdzekļa. Pārvadāšana jāveic tā, lai efektīvi nodrošinātu dzīvnieku veselību, konkrēti, mainot ūdeni. Ūdens apmaiņa jāveic vietās, kas atbilst D pielikuma prasībām. Katrai dalībvalstij šo vietu saraksts un visi tā turpmākie grozījumi jādara zināmi Komisijai, kas šo informāciju nodod pārējām dalībvalstīm.

5. pants

▼M1

1. Lai iegūtu apstiprinātas zonas statusu attiecībā uz vienu vai vairākām A pielikuma II saraksta 1. ailē minētajām slimībām, dalībvalstis Komisijai iesniedz:

▼B

— visus atbilstošos pamatojumus attiecībā uz nosacījumiem, kas paredzēti attiecīgā gadījumā B pielikuma I sadaļas B daļā, II sadaļas B daļā vai III sadaļas B daļā,

— valsts noteikumus, kas nodrošina to nosacījumu izpildi, kuri paredzēti attiecīgā gadījumā B pielikuma I sadaļas C daļā, II sadaļas C daļā vai III sadaļas C daļā.

▼M1

2. Komisija rūpīgi pārbauda 1. punktā minēto informāciju. Šo informāciju Komisija izmanto par pamatu, lai saskaņā ar 26. pantā noteikto procedūru apstiprinātu zonas. Ja saskaņā ar B pielikuma I sadaļas D daļas 5. punktu, II sadaļas D daļu vai III sadaļas D daļas 5. punktu valsts dienests zonas apstiprinājumu atsauc, Komisija atceļ lēmumu saistībā ar tās apstiprinājumu. Attiecīgās zonas atkārtota apstiprināšana notiek saskaņā ar 26. pantā noteikto procedūru.

▼B

3. Komisija sagatavo apstiprināto zonu sarakstu. Tā groza šo sarakstu, lai ņemtu vērā jaunus apstiprinājumus vai apstiprinājumu atsaukumus. Komisija šo sarakstu un visus grozījumus tajā nodod dalībvalstīm.

6. pants

▼M1

1. Lai iegūtu neapstiprinātā zonā esošas apstiprinātas saimniecības statusu attiecībā uz vienu vai vairākām A pielikuma II saraksta 1. ailē minētajām slimībām, dalībvalstis Komisijai iesniedz:

▼B

— visus atbilstošos pamatojumus attiecībā uz nosacījumiem, kas paredzēti attiecīgā gadījumā C pielikuma I sadaļas A daļā, II sadaļas A daļā vai III sadaļas A daļā,

— valsts noteikumus, kas nodrošina C pielikuma I sadaļas B daļā, II sadaļas B daļā vai III sadaļas B daļā paredzēto nosacījumu izpildi.

2. Saņemot lietu saistībā ar lūgumu apstiprināt vai no jauna apstiprināt saimniecību neapstiprinātā zonā, Komisijai ir mēnesis, lai šo lietu pārbaudītu. Minēto pārbaudi veic, ņemot vērā 1. punktā minēto informāciju un, vajadzības gadījumā, ņemot vērā pārbaudes uz vietas, kas veiktas saskaņā ar 17. pantā izklāstītajiem noteikumiem.

Ja minētajā pārbaudē nonāk pie labvēlīgiem secinājumiem, Komisija šos secinājumus nodod dalībvalstīm. Dalībvalstīm ir divas nedēļas, lai darītu zināmus savus komentārus.

Pēc minētā termiņa beigām, ja komentāri nav sniegti vai ja dalībvalstu komentāri nav pretrunā Komisijas secinājumiem, Komisija apstiprina vai no jauna apstiprina šo saimniecību.

Ja starp Komisijas secinājumiem un dalībvalstu komentāriem ir būtiskas atšķirības vai ja Komisija pēc lietas izskatīšanas uzskata, ka apstiprinājumu vai atkārtotu apstiprinājumu nevajadzētu piešķirt, Komisijai ir divi mēneši, lai šo jautājumu nodotu Pastāvīgajai veterinārijas komitejai un iegūtu tās atzinumu. Šādā gadījumā apstiprinājumu vai atjaunotu apstiprinājumu piešķir saskaņā ar 26. pantā noteikto procedūru.

Ja saskaņā ar C pielikuma I sadaļas C daļu, II sadaļas C daļu vai III sadaļas C daļu valsts dienests saimniecības apstiprinājumu atsauc, Komisija atceļ lēmumu par apstiprinājumu.

3. Komisija sagatavo apstiprināto saimniecību sarakstu. Tā minēto sarakstu groza, lai ņemtu vērā jaunus apstiprinājumus vai apstiprinājumu atsaukumus. Komisija šo sarakstu un visus tā grozījumus nodod dalībvalstīm.

7. pants

▼M1

1. Dzīvu zivju, kas pieder A pielikuma II saraksta 2. ailē minētajām uzņēmīgajām sugām, to olšūnu vai gametu laišanai tirgū piemēro šādas papildu garantijas:

▼B

a) ja tās ieved apstiprinātā zonā, tām saskaņā ar 11. pantu jāpievieno transporta dokuments, kas atbilst E pielikuma 1. vai 2. nodaļā norādītajam paraugam un apliecina, ka šie produkti cēlušies no apstiprinātas zonas vai apstiprinātas saimniecības. Līdz 28. pantā paredzētās izskatīšanas rezultātu saņemšanai saskaņā ar 26. pantā paredzēto procedūru nosaka papildu garantijas, kas jāizpilda attiecībā uz tādu zivju ievešanu apstiprinātā zonā, kas cēlušās no neapstiprinātā zonā esošas apstiprinātas saimniecības. Līdz minētā lēmuma pieņemšanai turpina piemērot valsts noteikumus, kas uzliek pildīt Līguma vispārīgos noteikumus;

b) ja tās jāieved saimniecībā, kas, lai gan neatrodas apstiprinātā zonā, atbilst C pielikuma I sadaļas nosacījumiem, tām saskaņā ar 11. pantu jābūt pievienotam transporta dokumentam, kurš atbilst E pielikuma 1. vai 2. nodaļā norādītajam paraugam un kurš apliecina, ka šie produkti nāk attiecīgi no apstiprinātas zonas vai saimniecības, kam ir tāds pats veselības stāvoklis kā galamērķa saimniecībai.

2. Komisija saskaņā ar 26. pantā noteikto procedūru var pielāgot vai svītrot 1. punktā minētās papildu garantijas atkarībā no dzīvnieku veselības stāvokļa attīstības Kopienā, jo īpaši lai ņemtu vērā A pielikuma I saraksta 1. ailē minētās slimības apkarošanas pasākumu rezultātus.

8. pants

▼M1

1. Šīs direktīvas A pielikuma II saraksta 2. ailē minēto dzīvo mīkstmiešu laišanai tirgū piemēro šādas papildu garantijas:

▼B

a) ja tos plānots izlaist apstiprinātā piekrastes zonā, tiem saskaņā ar 11. pantu jāpievieno transporta dokuments, kas atbilst E pielikuma 3. vai 4. nodaļā norādītajam paraugam un kas apliecina, ka tie attiecīgā gadījumā cēlušies no apstiprinātas piekrastes zonas vai no apstiprinātas saimniecības neapstiprinātā piekrastes zonā;

b) ja tos plānots izlaist saimniecībā, kas, lai gan neatrodas apstiprinātā piekrastes zonā, atbilst C pielikuma III sadaļā izklāstītajiem nosacījumiem, tiem saskaņā ar 11. pantu jāpievieno transporta dokuments, kurš atbilst E pielikuma 3. vai 4. nodaļā norādītajam paraugam un kurš apliecina, ka tie cēlušies no apstiprinātas piekrastes zonas vai no saimniecības, kam ir tāds pats veselības stāvoklis kā galamērķa saimniecībai.

2. Komisija saskaņā ar 26. pantā noteikto procedūru var pielāgot vai svītrot 1. punktā minētās papildu garantijas, pamatojoties uz Kopienā esošo dzīvnieku veselības stāvokli.

9. pants

Lietošanai pārtikā paredzētu akvakultūras dzīvnieku un produktu, kas cēlušies no neapstiprinātas zonas, laišanai tirgū apstiprinātā zonā piemēro šādas prasības:

1. Pret A pielikuma II saraksta 1. ailē minētajām slimībām uzņēmīgas zivis pirms nosūtīšanas jānobeidz un jāizķidā. Tomēr līdz 28. pantā paredzētās izskatīšanas rezultātiem šīs zivis nav obligāti jāizķidā, ja tās cēlušās no apstiprinātas saimniecības neapstiprinātā zonā. Saskaņā ar 26. pantā paredzēto procedūru var pieņemt atkāpes no šā principa. Līdz minētā lēmuma pieņemšanai turpina piemērot valsts noteikumus, kas uzliek pildīt Līguma vispārīgos noteikumus.

2. Dzīvi mīkstmieši, kas ir uzņēmīgi pret slimībām, kuras minētas A pielikuma II saraksta 1. ailē, jāpiegādā vai nu tiešam patēriņam cilvēku pārtikā, vai arī konservēšanas rūpniecībai; tos nelaiž atpakaļ ūdenī, ja vien: — tie nav cēlušies no apstiprinātas saimniecības neapstiprinātā piekrastes zonā vai — tie netiek īslaicīgi ielaisti dīķos vai attīrīšanas centros, kuri ir īpaši aprīkoti un kurus šim nolūkam ir apstiprinājusi kompetentā iestāde, un kuros jo īpaši ir sistēma ūdens atlieku apstrādei un dezinfekcijai. Šāda apstiprinājuma nosacījumus nosaka Komisija saskaņā ar 26. pantā noteikto procedūru.

3. Komisija saskaņā ar 26. pantā noteikto procedūru vajadzības gadījumā veic attiecīgus pasākumus, lai nodrošinātu šā panta vienādu izpildi.

10. pants

1. Ja dalībvalsts strādā pie programmas vai ir izstrādājusi programmu, kas turpmāk ļauj tai sākt 5. panta 1. punktā un 6. panta 1. punktā paredzētās procedūras, šī dalībvalsts savu programmu iesniedz Komisijai, jo īpaši norādot:

— ģeogrāfisko zonu un attiecīgo saimniecību vai saimniecības,

— pasākumus, kas jāveic valsts dienestiem, lai nodrošinātu šīs programmas pienācīgu izpildi,

— procedūras, kas jāievēro apstiprinātajām laboratorijām, to skaitu un atrašanās vietu,

— šīs direktīvas A pielikuma I un II saraksta 1. ailē minētās slimības vai slimību izplatību,

— pasākumus, kas noteikti, lai atklāšanas gadījumā šīs slimības apkarotu.

2. Komisija rūpīgi pārbauda dalībvalstu iesniegtās programmas. Šīs programmas apstiprina saskaņā ar 26. pantā noteikto procedūru. Pēc programmu pieņemšanas akvakultūras dzīvnieku un produktu ievešanai zonās vai saimniecībās, uz kurām šīs programmas attiecas, piemēro 7. un 8. pantā izklāstītos noteikumus.

3. Dalībvalstu iesniegtās programmas var grozīt vai papildināt saskaņā ar 26. pantā noteikto procedūru. Saskaņā ar šo pašu procedūru Komisija var akceptēt grozījumu vai papildinājumu apstiprinātai programmai, kas ir apstiprināta, vai garantijām, kuras paredzētas 2. punktā minētajos noteikumos.

11. pants

1. Valsts dienestam izcelsmes vietā 48 stundās pirms iekraušanas jāsagatavo 7. un 8. pantā minētie transporta dokumenti galapunkta oficiālajā valodā vai valodās. Tie jāsagatavo uz vienas papīra lapas un jāizraksta vienam kravas saņēmējam. Tie ir derīgi 10 dienas.

2. Skaidri jānorāda katrs akvakultūras dzīvnieku un produktu sūtījums, lai varētu atrast tā izcelsmes saimniecību un lai vajadzības gadījumā pierādītu šo dzīvnieku vai produktu atbilstību pievienotajā transporta dokumentā iekļautajai informācijai. Šī informācija var būt norādīta tieši uz konteinera vai tam piestiprinātas etiķetes, vai transporta dokumentā.

12. pants

1. Ja dalībvalsts strādā pie brīvprātīgas vai obligātas kontroles programmas kādai no A pielikuma III saraksta 1. ailē minētajām slimībām vai tādu ir izstrādājusi, tā šo programmu iesniedz Komisijā, jo īpaši norādot:

— šīs slimības izplatību dalībvalstīs,

— programmas pamatojumu, ņemot vērā slimības nozīmi un programmas iespējamo devumu attiecībā pret tās izmaksām,

— ģeogrāfisko zonu, kurā šo programmu veiks,

— izveidojamo saimniecību statusu un standartus, kas šīm saimniecībām katrā kategorijā jāsasniedz, tostarp testa metodes,

— noteikumus, kas piemērojami, saimniecībā ievedot sliktāka veselības stāvokļa dzīvniekus,

— veicamo darbību, ja kādu iemeslu dēļ saimniecība zaudē savu statusu,

— procedūras, saskaņā ar kurām programma jāpārrauga.

2. Komisija rūpīgi pārbauda dalībvalstu iesniegtās programmas. Šīs programmas var apstiprināt saskaņā ar 26. pantā noteikto procedūru. Vispārējas vai konkrētas papildu garantijas, kas var būt nepieciešamas akvakultūras dzīvnieku un produktu ievešanai oficiāli pārbaudītās zonās vai saimniecībās, nosaka saskaņā ar tādu pašu procedūru.

3. Dalībvalstu iesniegtās programmas var grozīt vai papildināt saskaņā ar 26. pantā noteikto procedūru. Saskaņā ar šo pašu procedūru Komisija var akceptēt grozījumu vai papildinājumu programmai, kas ir apstiprināta, vai garantijām, kuras noteiktas saskaņā ar 2. punktu.

▼A1

4. Komisija pēc iespējas ātrāk izskata Zviedrijas iesniegtās programmas attiecībā uz aizkuņģa dziedzera infekciozo nekrozi (IPN), korinebakteriozi vai BKD, furunkulozi un jersinozi vai ERM. Pēc izskatīšanas un ja tam ir pamatojums, var piemērot 2. punkta noteikumus. Pēc iespējas ātrāk pieņem 2. punktā paredzētos attiecīgos lēmumus. Līdz minēto lēmumu pieņemšanai vienu gadu pēc Pievienošanās līguma stāšanās spēkā Zviedrija var piemērot savus noteikumus, kas līdz minētajam datumam bijuši spēkā attiecībā uz iepriekšminētajām slimībām. Vajadzības gadījumā minēto viena gada termiņu var pagarināt saskaņā ar 26. pantā paredzēto procedūru.

▼B

13. pants

▼M4

1. Ja kāda dalībvalsts uzskata, ka tās teritorija vai teritorijas daļa ir brīva no kādas slimības, kas ietverta A pielikuma III saraksta 1. ailē, tā iesniedz Komisijai attiecīgus dokumentus, kuros konkrēti izklāsta:

— slimības nosaukumu un tās izplatības vēsturi šajā dalībvalstī,

— uzraudzības pārbaudes rezultātus, kā pamatā ir seroloģiskie, viroloģiskie, mikrobioloģiskie vai patoloģiskie dati vai, vajadzības gadījumā, parazītu identifikācija un fakts, ka par šo slimību obligāti jāziņo kompetentajām iestādēm,

— laiku, kurā veikta uzraudzība,

— kontroles noteikumus, kas izstrādāti, lai pārliecinātos, ka attiecīgais rajons joprojām ir brīvs no attiecīgās slimības.

Komisija saskaņā ar 26. pantā noteikto kārtību nosaka vispārīgus kritērijus šā punkta vienotas ieviešanas nodrošināšanai.

2. Komisija pārbauda dalībvalsts iesniegtos dokumentus un saskaņā ar 26. pantā izstrādāto kārtību nosaka zonas, kas uzskatāmas par brīvām no attiecīgās slimības, un sugas, kas pret to ir uzņēmīgas, un vispārējas vai īpašas papildu garantijas, kas var būt vajadzīgas, lai akvakultūras dzīvniekus un produktus ievestu šajos rajonos. Dzīvām zivīm, gliemenēm un vēžveidīgajiem un attiecīgā gadījumā to olšūnām un gametām, ko ieved šādās zonās, jābūt ar pavadzīmi, kura atbilst paraugam, kas jāizveido saskaņā 26. pantā noteikto kārtību, apliecinot to atbilstību šādām papildu garantijām.

▼B

3. Attiecīgā dalībvalsts paziņo Komisijai par visām izmaiņām 1. punktā norādītajā informācijā, kas saistīta ar šo slimību. Šāda paziņojuma rezultātā saskaņā ar 27. pantā paredzēto procedūru var grozīt vai atcelt garantijas, kas noteiktas saskaņā ar 2. punktu.

▼A1

4. Komisija pēc iespējas ātrāk izskata Zviedrijas iesniegto pamatojumu attiecībā uz karpu pavasara virēmiju (SVC). Pēc izskatīšanas un ja tam ir pamatojums, var piemērot 2. punkta noteikumus. Pēc iespējas ātrāk pieņem 2. punktā paredzētos attiecīgos lēmumus. Līdz minēto lēmumu pieņemšanai vienu gadu pēc Pievienošanās līguma stāšanās spēkā Zviedrija var piemērot savus noteikumus, kas līdz minētajam datumam bijuši spēkā attiecībā uz iepriekšminētajām slimībām. Vajadzības gadījumā minēto viena gada termiņu var pagarināt saskaņā ar 26. pantā paredzēto procedūru.

▼M1

14. pants

1. Neierobežojot saskaņā ar 12. un 13. pantu ieviestās prasības attiecībā uz slimībām, kas minētas A pielikuma III saraksta 1. ailē, audzētu dzīvu zivju, kas nepieder uzņēmīgajām sugām, kuras minētas A pielikuma II saraksta 2. ailē, kā arī to olšūnu un gametu laišanai tirgū piemēro šādas papildu prasības:

a) ja tās jāieved apstiprinātā zonā, tām saskaņā ar 11. pantu jāpievieno transporta dokuments, kas atbilst saskaņā ar 26. pantā noteikto procedūru izveidojamam paraugam, kurš apliecina, ka tās cēlušās no zonas ar tādu pašu sanitāro stāvokli, no apstiprinātas saimniecības neapstiprinātā zonā vai no saimniecības, kas var atrasties neapstiprinātā zonā ar nosacījumu, ka tajā nav zivju, kuras pieder A pielikuma II saraksta 2. ailē minētajām uzņēmīgajām sugām un kuras nav saistītas ar ūdensteci vai ar piekrastes un estuāra ūdeņiem. Tomēr līdz 28. pantā paredzētās pārskatīšanas rezultātu saņemšanai dalībvalstis saskaņā ar 26. pantā noteikto procedūru var pieprasīt atkāpi no iepriekšminētā apakšpunkta, jo īpaši lai aizliegtu apstiprinātā zonā ievest šajā punktā minētās zivis, kas cēlušās no apstiprinātas saimniecības, kura atrodas neapstiprinātā zonā, ar nosacījumu, ka šajā saimniecībā nav zivju, kas pieder A pielikuma II saraksta 2. ailē minētajām uzņēmīgajām sugām un kas nav saistītas ar ūdensteci vai ar piekrastes vai estuāra ūdeņiem. Lai nodrošinātu vienādu minētā noteikuma izpildi, saskaņā ar šādu pašu procedūru nosaka atbilstošus nosacījumus un pasākumus. Līdz minēto lēmumu pieņemšanai turpina piemērot attiecīgās valsts tiesību normas, kas uzliek pildīt Līguma vispārīgos noteikumus;

b) ja tās jāieved saimniecībā, kas, lai gan atrodas neapstiprinātā zonā, atbilst C pielikuma nosacījumiem, tām saskaņā ar 11. pantu jāpievieno transporta dokuments, kas atbilst saskaņā ar 26. pantā noteikto procedūru izveidojamam paraugam, kurš apliecina, ka tās cēlušās no apstiprinātas zonas, no saimniecības ar tādu pašu sanitāro stāvokli vai no saimniecības, kas var atrasties neapstiprinātā zonā ar nosacījumu, ka šajā saimniecībā nav zivju, kuras pieder A pielikuma II saraksta 2. ailē minētajām uzņēmīgajām sugām un kuras nav saistītas ar ūdensteci vai ar piekrastes un estuāra ūdeņiem.

2. Šā panta 1. punktā noteiktās prasības attiecas uz tādu audzētu mīkstmiešu tirgū laišanu, kas nepieder A pielikuma II saraksta 2. ailē minētajām uzņēmīgajām sugām.

3. Neierobežojot saskaņā ar 12. un 13. pantu ieviestās prasības attiecībā uz slimībām, kas minētas A pielikuma III saraksta 1. ailē, savvaļas zivju, mīkstmiešu vai vēžveidīgo, to olšūnu vai gametu laišanai tirgū piemēro šādas papildu prasības:

a) ja tās ieved apstiprinātā zonā, tām saskaņā ar 11. pantu jāpievieno transporta dokuments, kas atbilst saskaņā ar 26. pantā noteikto procedūru izveidojamam paraugam, kurš apliecina, ka tās cēlušās no zonas ar tādu pašu veselības stāvokli;

b) ja tās jāieved saimniecībā, kas, lai gan atrodas neapstiprinātā zonā, atbilst C pielikuma nosacījumiem, tām saskaņā ar 11. pantu jāpievieno transporta dokuments, kas atbilst saskaņā ar 26. pantā noteikto procedūru izveidotajam paraugam, kurš apliecina, ka tās cēlušās no apstiprinātas zonas;

c) ja tādus dzīvniekus zvejo dziļjūrā un tos paredzēts izmantot audzēšanai apstiprinātās zonās un apstiprinātās saimniecībās, tiem jāpiemēro karantīna valsts dienesta uzraudzībā piemērotās vietās un atbilstošos apstākļos, ko paredz saskaņā ar 26. pantā noteikto procedūru.

4. Šā panta 1., 2. un 3. punktā noteiktās prasības nepiemēro, ja praktiskā pieredze un/vai zinātniskie dati rāda, ka šīs slimības pasīva pārnēsāšana nenotiek, ja akvakultūras dzīvniekus, to olšūnas un gametas, kas nepieder A pielikuma II saraksta 2. ailē minētajām uzņēmīgajām sugām, pārved no neapstiprinātas zonas uz apstiprinātu zonu.

Saskaņā ar 26. pantā noteikto procedūru Komisija izveido to akvakultūras dzīvnieku sarakstu, uz kuriem attiecas pirmajā daļā minētā atkāpe, un, ja vajadzīgs, minētajā sarakstā izdara grozījumus, ņemot vērā zinātnes un tehnikas attīstību. Īpašos nosacījumus tādu dzīvnieku laišanai tirgū, tostarp prasītā pavaddokumenta paraugam, paredz un groza saskaņā ar tādu pašu procedūru.

5. Šo pantu nepiemēro dekoratīvām tropu zivīm, ko pastāvīgi tur akvārijos.

▼B

15. pants

Paraugu ņemšanas plānus un diagnostikas metodes, ko jāpielieto A pielikuma 1. ailē minēto slimību esamības atklāšanai un apstiprināšanai, izveido saskaņā ar 26. pantā noteikto procedūru. Šajos paraugu ņemšanas plānos jāņem vērā savvaļas zivju, vēžveidīgo un mīkstmiešu esamība ūdens vidē.

16. pants

1. Piemēro noteikumus, kas paredzēti Padomes 1989. gada 11. decembra Direktīvā 89/662/EEK par Kopienas iekšējās tirdzniecības veterinārajām pārbaudēm iekšējā tirgus izveidei ( 5 ) saistībā ar akvakultūras produktiem lietošanai pārtikā un Padomes 1990. gada 26. jūnija Direktīvā 90/425/EEK par veterinārajām un zootehniskajām pārbaudēm, kas piemērojamas Kopienas iekšējā tirdzniecībā ar noteiktiem dzīviem dzīvniekiem un produktiem, lai izveidotu iekšējo tirgu ( 6 ), saistībā ar akvakultūras dzīvniekiem un produktiem, ko laiž tirgū, un jo īpaši attiecībā uz galamērķa dalībvalsts veicamo pārbaužu organizēšanu un rīcību pēc tās, kā arī attiecībā uz veicamajiem aizsargpasākumiem. ►M4 Turklāt saskaņā ar 26. pantā noteikto kārtību Komisija izveido to sertifikātu paraugus, kuri vajadzīgi Kopienas iekšējai tirdzniecībai ar akvakultūras dzīvniekiem, to olšūnām un gametām starp neapstiprinātām zonām, attiecībā uz A pielikuma II sarakstā minētajām slimībām, un lemj par pasākumiem, lai datorizētā sistēma ANIMO, kas savieno kompetentās iestādes, aptvertu tirdzniecību ar iepriekš minētajiem dzīvniekiem un produktiem. ◄

2. Direktīvu 89/662/EEK groza šādi:

a) šīs direktīvas A pielikumam pievieno šādu ievilkumu: “— Padomes 1991. gada 28. janvāra Direktīva 91/67/EEK, kas attiecas uz dzīvnieku veselības nosacījumiem, ar kuriem reglamentē akvakultūras dzīvnieku un produktu laišanu tirgū (OV L 46, 19.2.1991., 1. lpp.)”

b) šīs direktīvas B pielikumā svītro šādu ievilkumu: “— akvakultūras produkti, kas paredzēti lietošanai pārtikā.”

3. Direktīvas 90/425/EEK A pielikuma I punktam pievieno šādu atsauci:

“Padomes 1991. gada 28. janvāra Direktīva 91/67/EEK, kas attiecas uz dzīvnieku veselības nosacījumiem, ar kuriem reglamentē akvakultūras dzīvnieku un produktu laišanu tirgū (OV L 46, 19.2.1991., 1. lpp.)”

.

17. pants

1. Komisijas veterinārijas eksperti kopā ar kompetentajām iestādēm var veikt pārbaudes uz vietas, ja tas vajadzīgs šīs direktīvas vienādai piemērošanai. Dalībvalsts, kuras teritorijā veic pārbaudi, sniedz ekspertiem visu palīdzību, kas vajadzīga viņu uzdevuma izpildei. Komisija paziņo dalībvalstīm par šādu pārbaužu rezultātiem.

2. Vispārīgus noteikumus šā panta piemērošanai pieņem saskaņā ar 26. pantā noteikto procedūru.

Noteikumus, kas jāievēro šajā pantā paredzētās pārbaudes laikā, izstrādā saskaņā ar šo pašu procedūru.







3.

NODAĻA

Noteikumi, kas reglamentē importu no trešām valstīm

18. pants

Akvakultūras dzīvnieki un produkti, ko ieved Kopienā, atbilst 19., 20. un 21. pantā paredzētajiem nosacījumiem.

19. pants

1. Akvakultūras dzīvniekiem un produktiem jābūt ar izcelsmi no tām trešām valstīm vai to daļām, kas parādās sarakstā, kuru saskaņā ar 26. pantā noteikto procedūru ir izveidojusi Komisija. Minēto sarakstu var papildināt vai grozīt saskaņā ar šo pašu procedūru.

2. Lemjot par to, vai 1. punktā minētajā sarakstā var iekļaut trešo valsti vai tās daļu, īpaši jāņem vērā:

a) akvakultūras dzīvnieku veselības stāvoklis, īpašu uzmanību pievērošot tām eksotiskām slimībām un vides veselības stāvoklim šajā trešā valstī, kas varētu apdraudēt lauksaimniecības dzīvnieku veselību dalībvalstīs;

b) tas, cik regulāri un ātri šī valsts sniedz informāciju attiecībā uz akvakultūras dzīvnieku infekcijas vai lipīgo slimību esamību tās teritorijā, jo īpaši attiecībā uz Starptautiskajā Epizootiju Biroja B sarakstā minētām slimībām;

c) trešās valsts noteikumi par akvakultūras dzīvnieku slimību profilaksi un kontroli;

d) valsts dienestu struktūra trešā valstī un to pilnvaras;

e) pasākumu organizācija un īstenošana, lai novērstu un kontrolētu akvakultūras dzīvnieku infekcijas un lipīgās slimības;

f) garantijas, ko trešā valsts var sniegt attiecībā uz šajā direktīvā paredzētajiem noteikumiem.

3. Šā panta 1. punktā minēto sarakstu un visus tā grozījumus publicē Eiropas Kopienu Oficiālajā Vēstnesī.

▼M1

4. Ja līdz 1994. gada 1. janvārim nav pieņemts lēmums attiecībā uz 1. punktā minētā saraksta izveidi, saskaņā ar 26. pantā noteikto procedūru uz trīs gadu laika posmu var pieņemt nepieciešamos pārejas posma pasākumus.

▼B

20. pants

1. Visās trešās valstīs akvakultūras dzīvnieki un produkti atbilst higiēnas prasībām, kas pieņemtas saskaņā ar 26. pantā noteikto procedūru.

2. Atkarībā no dzīvnieka veselības stāvokļa attiecīgajā trešā valstī 1. punktā minētajos nosacījumos var iekļaut jo īpaši:

— ierobežojumu importam no kādas attiecīgās trešās valsts daļas,

— ierobežojumu attiecībā uz noteiktām sugām jebkurā attīstības stadijā,

— prasību produktiem veikt apstrādi, piemēram, olšūnu dezinfekciju,

— prasību par to, kādai izmantošanai šie dzīvnieki vai produkti jāparedz,

— pasākumus, kas jāpiemēro pēc importa, piemēram, karantīnu vai olšūnu dezinfekciju.

▼M1

3. Līdz šajā direktīvā paredzēto īpašo nosacījumu ieviešanai, dalībvalstis nodrošina, ka akvakultūras dzīvnieku un produktu ievedumam no trešām valstīm piemēro nosacījumus, kas ir vismaz līdzvērtīgi tiem, kuri attiecas uz Kopienas produktu ražošanu un laišanu tirgū.

▼B

21. pants

1. Akvakultūras dzīvniekiem un produktiem pievieno sertifikātu, ko sagatavo eksportētājas trešās valsts dienesti. Šim sertifikātam:

a) jābūt izdotam dienā, kad sūtījumu iekrauj nosūtīšanai uz galamērķa dalībvalsti;

b) jābūt oriģinālā pievienotam sūtījumam;

c) jāapliecina, ka akvakultūras dzīvnieki un noteikti zvejniecības produkti atbilst šīs direktīvas prasībām un tām prasībām, kas noteiktas saskaņā ar šo direktīvu attiecībā uz importu no trešās valsts;

d) jābūt derīgam 10 dienas;

e) jābūt uz vienas papīra lapas;

f) jābūt sagatavotam izsniegšanai vienam saņēmējam.

2. Šī panta 1. punktā minētajam sertifikātam jāatbilst paraugam, kas izveidots saskaņā ar 26. pantā noteikto procedūru.

22. pants

Dalībvalstu un Komisijas veterinārie eksperti veic pārbaudes uz vietas, lai pārliecinātos, vai praksē piemēro šīs direktīvas noteikumus un jo īpaši 19. un 20. pantu.

Komisija pēc dalībvalstu priekšlikumiem ieceļ dalībvalstu ekspertus, kam uztic veikt šīs pārbaudes.

Minētās pārbaudes veic Kopienas vārdā, un Kopiena uzņemas visus šajā sakarā radušos izdevumus.

Šo pārbaužu biežumu un kārtību nosaka saskaņā ar 26. pantā noteikto procedūru.

▼M3

23. pants

Direktīvās 91/496/EEK un 97/78/EK izklāstītos principus un noteikumus piemēro, īpaši norādot uz to pārbaužu organizāciju un izpildi, kas jāveic dalībvalstīm, un uz drošības pasākumiem, kas jāīsteno.

▼M3 —————

▼B







4.

NODAĻA

Nobeiguma noteikumi

25. pants

Šīs direktīvas C un E pielikumu var grozīt saskaņā ar 26. pantā noteikto procedūru.

Šīs direktīvas A, B un C pielikumu groza tikai Padome, lemjot ar kvalificētu balsu vairākumu pēc Komisijas priekšlikuma, jo īpaši lai tos pielāgotu tehnikas attīstībai.

▼M5

26. pants

1. Komisijai palīdz Pastāvīgā pārtikas aprites un dzīvnieku veselības komiteja, kas izveidota saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 178/2002 ( 7 ) 58. pantu.

2. Ja ir atsauce uz šo pantu, piemēro Lēmuma 1999/468/EK ( 8 ) 5. un 7. pantu.

Lēmuma 1999/468/EK 5. panta 6. punktā noteiktais termiņš ir trīs mēneši.

3. Komiteja pieņem savu reglamentu.

27. pants

1. Komisijai palīdz Pastāvīgā pārtikas aprites un dzīvnieku veselības komiteja.

2. Ja ir atsauce uz šo pantu, piemēro Lēmuma 1999/468/EK 5. un 7. pantu.

Lēmuma 1999/468/EK 5. panta 6. punktā minētais termiņš ir 15 dienas.

▼B

28. pants

Līdz 1992. gada 1. jūlijam attiecībā uz A pielikumā norādīto slimību sarakstu un līdz 1997. gada 1. janvārim attiecībā uz apstiprinātu saimniecību sanitāro stāvokli neapstiprinātā zonā Padome, pamatojoties uz tādu Komisijas ziņojumu par iegūto pieredzi, kas sagatavots pēc Zinātniskās veterinārijas komitejas atzinuma saņemšanas un kam pievienoti visi priekšlikumi, par kuriem tā lems ar kvalificētu balsu vairākumu, pārskata šīs direktīvas noteikumus un jo īpaši tos, kas attiecas uz tādu dzīvu zivju realizāciju, kuras cēlušās no apstiprinātām saimniecībām neapstiprinātās zonās.

▼A1

28.a pants

Attiecībā uz zivīm un to olšūnām un gametām, kas paredzētas audzēšanai vai atjaunošanai, sūtījumus uz Somiju vai no Somijas neatļauj trīs gadus ilgā pārejas laikposmā, sākot no Pievienošanās līguma spēkā stāšanās dienas.

28.b pants

Saskaņā ar 26. pantā paredzēto procedūru var pieņemt atbilstīgus lēmumus, lai apstiprinātu Somijas un Zviedrijas iesniegtās programmas attiecībā uz A pielikuma II sarakstā minētajām slimībām. Šie lēmumi attiecīgi stājas spēkā līdz ar pievienošanos vai 28.a pantā paredzētajos pārejas laikposmos. Šajā sakarā B pielikuma I.B daļā paredzēto četru gadu laikposmu Somijai saīsina līdz trim gadiem, šajā laikā nosakot divus testus katrai saimniecībai.

▼B

29. pants

1. Dalībvalstīs līdz 1993. gada 1. janvārim stājas spēkā normatīvie un administratīvie akti, kas vajadzīgi, lai izpildītu šīs direktīvas prasības.

2. Pieņemot 1. punktā minētos pasākumus, dalībvalstis tajos iekļauj atsauci uz šo direktīvu vai arī šādu atsauci pievieno to oficiālajai publikācijai. Dalībvalstis nosaka metodes, kā izdarīt šādas atsauces.

30. pants

Šī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.

▼M1









A PIELIKUMS

ZIVJU, MĪKSTMIEŠU UN VĒŽVEIDĪGO SLIMĪBU/SLIMĪBU IZRAISĪTĀJU SARAKSTS







1 2 Slimība/slimības izraisītājs Uzņēmīgās sugas I SARAKSTS Zivis Lašu infekciozā anēmija (ISA) Atlantijas laši (Salmo salar) II SARAKSTS Zivis Vīrusu hemorāģiskā septicēmija (VHS) Lašu sugas Alate (Thymallus thymallus) Sīga (Coregonus spp.) Līdaka (Esox lucius) Akmeņplekste (Scophthalmus maximus) Infekcioza hematopoētiskā nekroze (IHN) Lašu sugas Lašu dzimtas līdaka (Esox lucius) Mīkstmieši Mīkstmiešu bonamioze (Bonamia ostreae) Plakanā austere (Ostrea edulis) Marteilioze (Marteilla refringens) Plakanā austere (Ostrea edulis) III SARAKSTS Zivis Infekcioza pankreātiskā nekroze (IPN) Karpu pavasara virēmija (KPV) Bakteriāla nieru slimība (BNS) (Renibacterium salmonidarum) Furunkuloze (Aeromonas salmonicida) Jersinioze (Yersinia ruckeri) Girodaktiloze (Gyrodactylus salaris) Precizē programmā, kas minēta 12. un 13. pantā Vēžveidīgie Vēžu mēris (Aphanomyces astaci)

▼B









B PIELIKUMS

APSTIPRINĀTĀS ZONAS

I. Kontinentālas zivju zonas (A pielikuma ►M1 ————— ◄ un II 2. aile)

A. Kontinentālu zonu definīcija

Kontinentāla zona ir:

— teritorijas daļa, kas ietver visu sateces baseinu no ūdensceļu avotiem līdz estuāram vai vairāk nekā vienu sateces baseinu, kurā tiek audzētas, turētas vai zvejotas zivis, vai

— sateces baseina daļa no ūdensceļu avotiem līdz dabīgam vai mākslīgam aizsprostam, kas novērš zivju migrēšanu lejup pa straumi no minētā aizsprosta.

Kontinentālas zonas lielumam un ģeogrāfiskajam stāvoklim jābūt tādam, lai līdz minimumam samazinātu iespēju, ka, piemēram, migrējošas zivis rada atkārtotu saindēšanos. Tādēļ var būt nepieciešams izveidot buferzonu, kurā tiek veikta uzraudzības programma, neiegūstot apstiprinātas zonas statusu.

B. Apstiprinājuma piešķiršana

Lai iegūtu apstiprinātas zonas statusu, kontinentālai zonai jāatbilst šādām prasībām:

1. Vismaz četrus gadus visām zivīm nav bijušas klīniskas vai citādas pazīmes, kas raksturīgas vienai vai vairākām slimībām, kuras minētas A pielikuma ►M1 ————— ◄ un II 1. ailē.

2. Visas audzētavas kontinentālajā zonā atrodas valsts dienestu uzraudzībā. Divus gadus jāveic divas veterinārās pārbaudes gadā. Veterinārās ekspertīzes jāveic tajā gada laikā, kad ūdens temperatūra ir labvēlīga šo slimību attīstībai. Veterinārajai ekspertīzei jāiekļauj vismaz: — to zivju pārbaude, kam ir novirzes, — paraugu ņemšana atbilstoši programmai, kas izveidota saskaņā ar 15. pantā paredzēto procedūru, kurus cik vien iespējams ātri jānosūta apstiprinātajai laboratorijai, lai veiktu pārbaudes uz attiecīgajiem slimības izraisītājiem. Tomēr zonas, kuru agrākajā uzskaitē nav reģistrētas A pielikuma II saraksta 1. ailē minētās slimības, var iegūt apstiprinātas zonas statusu, ja: a) to ģeogrāfiskais stāvoklis neļauj viegli iekļūt slimībām; b) tajā vismaz desmit gadus darbojas oficiāla slimību kontroles sistēma un šajā laikā: — ir regulāri uzraudzītas visas saimniecības, — ir darbojusies slimību izziņošanas sistēma, — nav paziņots neviens saslimšanas gadījums, — saskaņā ar spēkā esošajiem noteikumiem šajā zonā var iekļūt tikai zivis, olas vai gametas no neinficētām zonām vai saimniecībām, kurās tiek veiktas oficiālas pārbaudes un kuras sniedz līdzvērtīgas veselības garantijas. Pirmajā daļā minēto 10 gadu periodu pieprasījuma iesniedzējas dalībvalsts dienesta veiktās pārbaudes rezultātā var samazināt līdz pieciem gadiem, ar noteikumu, ka papildus pirmajā daļā minētajām prasībām iepriekšminētajā visu saimniecību regulārā uzraudzībā ir iekļautas vismaz divas veterinārās ekspertīzes gadā, kurās ir iekļauta vismaz: — to zivju pārbaude, kam ir novirzes, — paraugu ņemšana vismaz no 30 zivīm katras vizītes laikā. Dalībvalstīm, kas vēlas izmantot savā labā noteikumus, kas saistīti ar agrāko uzskaiti, vēlākais līdz 1996. gada 31. decembrim jāiesniedz savi pieprasījumi.

▼B

3. Ja kontinentālā zonā nav nevienas apstiprināmas saimniecības, valsts dienestiem saskaņā ar 2. punktu četrus gadus divreiz gadā jāveic veterinārā pārbaude zivīm no sateces baseina lejasdaļas.

4. Veterināro pārbaužu laikā paņemto zivju laboratoriskajās pārbaudēs ir iegūti negatīvi rezultāti saistībā ar attiecīgajiem slimību izraisītājiem.

▼M2

5. Ja dalībvalsts ir pieprasījusi apstiprinājumu ūdens sateces baseinam vai ūdens sateces baseina daļai, kam izcelsme ir kaimiņu dalībvalstī vai kas ir kopīga divām dalībvalstīm, piemēro šādus noteikumus: — abām attiecīgajām dalībvalstīm vienlaikus jāiesniedz pieprasījums par apstiprinājuma piešķiršanu saskaņā ar 5. vai 10. pantā noteiktajām procedūrām, — Komisija saskaņā ar 26. pantā noteikto procedūru pēc pieprasījumu izskatīšanas un pārbaudes, kā arī pēc veselības stāvokļa izvērtēšanas vajadzības gadījumā paredz visus citus noteikumus, kas vajadzīgi tāda apstiprinājuma piešķiršanai. Dalībvalstis saskaņā ar Direktīvu 89/608/EEK ( 9 ) cita citai piedāvā savstarpēju palīdzību šīs direktīvas un jo īpaši šā panta piemērošanai.

▼B

C. Apstiprinājuma uzturēšana

Apstiprinājuma uzturēšanai piemēro šādas prasības:

1. Zonā ievestajām zivīm jābūt no citas apstiprinātas zonas vai no apstiprinātas saimniecības;

▼M4

2. Katrā audzētavā jāveic divas veterinārās ekspertīzes gadā saskaņā ar B.2. daļu, izņemot audzētavas, kurās nav ikru, tās jāpārbauda vienu reizi gadā. Tomēr rotācijas kārtībā katru gadu jāņem paraugi 50 % zivju audzētavu kontinentālajā zonā;

▼B

3. Laboratorisko pārbaužu rezultātiem par zivīm, kas pārbaudītas veterinārajās pārbaudēs, jābūt negatīviem attiecībā uz A pielikuma ►M1 ————— ◄ un II 1. ailē minēto slimību ierosinātājiem;

4. Lauksaimniekiem vai personām, kas atbild par zivju ievešanu, jāveido reģistrs, kurā ir visa vajadzīgā informācija, lai varētu pastāvīgi pārraudzīt zivju veselības stāvokli.

D. Apstiprinājuma apturēšana, atkārtota piešķiršana un atsaukšana

1. Jebkura ārkārtas bojāeja vai cits simptoms, kas var radīt aizdomas par tādas slimības uzliesmojumu zivīm, kura minēta A pielikuma ►M1 ————— ◄ un II 1. ailē, cik vien iespējams drīz jādara zināms valsts dienestam. ►M2 Valsts dienests nekavējoties aptur šīs zonas vai zonas daļas apstiprinājumu, ar noteikumu, ka tās zonas daļa, kurai saglabājas apstiprinātas zonas statuss, joprojām atbilst A apakšiedaļas definīcijai. ◄

2. Vismaz 10 slimo zivju paraugi jānosūta uz apstiprinātu laboratoriju, lai tos pārbaudītu uz attiecīgajiem slimību izraisītājiem. Šo pārbaužu rezultāti nekavējoties jāpaziņo valsts dienestam.

3. Ja šie rezultāti attiecībā uz minētajiem slimību izraisītājiem ir negatīvi, bet pozitīvi uz kādu citu izraisītāju, valsts dienests atjauno apstiprinājumu.

4. Ja tomēr nevar noteikt diagnozi, tad 15 dienās no pirmās paraugu ņemšanas reizes jāveic turpmāka veterinārā pārbaude, kā arī jāpaņem pietiekami liels skaits slimo zivju un jānosūta uz apstiprināto laboratoriju, lai veiktu pārbaudi uz attiecīgajiem slimību izraisītājiem. Ja rezultāti atkal ir negatīvi vai ja vairs nav nevienas slimas zivs, valsts dienests atjauno apstiprinājumu.

▼M2

5. Ja rezultāti ir pozitīvi, valsts dienests atsauc 1. punktā minētās zonas, zonas daļas apstiprinājumu.

6. Šā panta 1. punktā minētās zonas vai zonas daļas apstiprinājuma atjaunošanai piemēro šādas prasības: a) ja izceļas uzliesmojums: — visas zivis inficētajās saimniecībās jānobeidz, un inficētās vai saindētās zivis jāiznīcina, — iekārtām un aprīkojumam jābūt dezinficētam saskaņā ar valsts dienesta apstiprinātu procedūru; b) pēc uzliesmojuma likvidēšanas atkal jāpilda B daļā izvirzītās prasības.

▼M2

7. Centrālā kompetentā iestāde informē Komisiju un citas dalībvalstis par 1. punktā minēto zonu vai zonu daļu apstiprinājuma apturēšanu, atjaunošanu vai atcelšanu.

▼B

II. Piekrastes zivju zonas (A pielikuma ►M1 ————— ◄ un II 2. aile)

▼M2

A. Piekrastes zona ir daļa no krasta vai jūras ūdens, vai estuāra ar precīzu ģeogrāfisko norobežojumu, kurā ir viendabīga hidroloģiskā sistēma vai virkne šādu sistēmu. Vajadzības gadījumā var uzskatīt, ka piekrastes zona ir daļa no krasta vai jūras ūdens, vai estuāra, kas atrodas starp divu ūdensteču ieejām, vai daļa no krasta vai jūras ūdens, vai estuāra, kurā ir viena vai vairākas saimniecības, ar noteikumu, ka abos saimniecības vai saimniecību krastos ir paredzēta buferzona, kuras apjomu nosaka Komisija, katru gadījumu izskatot atsevišķi saskaņā ar 26. pantā paredzēto procedūru.

▼B

B. Apstiprinājuma piešķiršana Lai iegūtu apstiprinātas zonas statusu, piekrastes zivju zonai jāatbilst prasībām, kas noteiktas I sadaļas B daļā minētajām kontinentālām zonām.

C. Statusa uzturēšana Piekrastes zonas apstiprinājuma uzturēšanai piemēro I sadaļas C daļā norādītās prasības.

▼M2

D. Apstiprinājuma apturēšana, atjaunošana un atsaukšana Noteikumi ir identiski pielikuma I iedaļas D apakšiedaļā izklāstītajiem noteikumiem; tomēr, ja zonu veido virkne hidroloģisku sistēmu, apstiprinājuma apturēšana, atjaunošana un atsaukšana var attiekties uz sistēmu virknes daļu, kurai ir precīzs ģeogrāfisks norobežojums un kuru veido viendabīga hidroloģiskā sistēma, ar noteikumu, ka tā daļa, kam saglabājas apstiprinātas zonas statuss, joprojām atbilst definīcijai A apakšiedaļā.

▼B

III. Piekrastes mīkstmiešu zonas (A pielikuma ►M1 ————— ◄ un II 2. aile)

A. Piekrastes zonai jāatbilst II sadaļas A daļā noteiktajai definīcijai.

B. Apstiprinājuma piešķiršana Lai piekrastes zonu apstiprinātu, tai jāatbilst šādām prasībām: 1. Vismaz divus gadus visiem mīkstmiešiem nav bijušas klīniskas vai citādas pazīmes, kas raksturīgas vienai vai vairākām slimībām, kuras minētas A pielikuma ►M1 ————— ◄ un II 1. ailē; 2. Visas saimniecības kontinentālajā zonā atrodas valsts dienestu uzraudzībā. Veterinārās pārbaudes tiek veiktas ar tādiem starplaikiem, kas pielāgoti konkrēto slimību izraisītāju attīstībai. Šajās pārbaudēs tiek paņemti paraugi un tie nekavējoties tiek nosūtīti uz apstiprinātu laboratoriju, lai pārbaudītu uz attiecīgajiem slimību izraisītājiem; 3. Ja kontinentālā zonā nav nevienas saimniecības, valsts dienestam mīkstmieši jānodod veterinārai pārbaudei saskaņā ar 2. punktu un ar tādiem starplaikiem, kas pielāgoti konkrēto slimību izraisītāju attīstībai. Tomēr, ja rūpīgā faunas izpētē atklājas, ka šajā zonā nav mīkstmiešu, kas pieder slimības pārnēsātājam, patogēna nesējam vai uzņēmīgajai sugai, valsts dienests var šo zonu apstiprināt līdz jebkādu mīkstmiešu ievešanai; 4. To mīkstmiešu laboratoriskās pārbaudēs, kurus valsts dienesti ir paņēmuši veterināro pārbaužu laikā, ir iegūti negatīvi rezultāti saistībā ar attiecīgajiem slimību izraisītājiem. Attiecībā uz zonām, kurās iepriekš nav reģistrētas slimības, kas minētas A pielikuma ►M1 ————— ◄ un II 1. ailē, šo informāciju var ņemt vērā, piešķirot apstiprinājumu.

C. Apstiprinājuma uzturēšana Apstiprinājuma uzturēšanai piemēro šādas prasības: 1. Mīkstmiešiem, kurus ieved piekrastes zonā, jābūt no citām apstiprinātām piekrastes zonām vai no apstiprinātām saimniecībām neapstiprinātās piekrastes zonās; 2. Katrā saimniecībā jāveic veterināra pārbaude saskaņā ar B daļas 2 punktu ar tādiem starplaikiem, kas pielāgoti attiecīgo slimību izraisītāju attīstībai; 3. To mīkstmiešu laboratorisko pārbaužu rezultātiem, kas paņemti veterināro pārbaužu laikā, jābūt negatīviem attiecībā uz A pielikuma ►M1 ————— ◄ un II 1. ailē minētajām slimībām; 4. Lauksaimniekiem vai personām, kas atbild par mīkstmiešu ievešanu, jāveido reģistrs, kurā ir visa vajadzīgā informācija, lai varētu pastāvīgi pārraudzīt mīkstmiešu veselības stāvokli.

D. Apstiprinājuma apturēšana, atjaunošana un atsaukšana 1. Par visiem ārkārtas bojāejas gadījumiem vai citiem simptomiem, kas var radīt aizdomas par kādas tādas slimības uzliesmojumu mīkstmiešiem, kura minēta A pielikuma II saraksta 1. ailē, cik vien iespējams ātri jāpaziņo valsts dienestam. ►M2 Valsts dienests tūlīt aptur zonas vai, ja šo zonu veido virkne hidroloģisku sistēmu, tās daļas apstiprinājumu, ja šai daļai ir precīzs ģeogrāfiskais norobežojums un to veido viendabīga hidroloģiskā sistēma, ar noteikumu, ka tā daļa, kurai saglabājas apstiprinātas zonas statuss, joprojām atbilst definīcijai A apakšiedaļā. ◄ 2. Slimo mīkstmiešu paraugs jāsūta uz apstiprināto laboratoriju, lai veiktu pārbaudi uz attiecīgajiem slimību izraisītājiem. Šo pārbaužu rezultāti tūlīt jāpaziņo valsts dienestam. 3. Ja rezultāti par attiecīgajiem slimību izraisītājiem ir negatīvi, bet pozitīvi uz kādu citu izraisītāju, apstiprinājums jāatjauno. 4. Ja tomēr nevar noteikt diagnozi, tad 15 dienās pēc pirmās paraugu ņemšanas reizes jāveic turpmāka veterinārā pārbaude, kā arī jāpaņem pietiekami liels skaits slimo mīkstmiešu un jānosūta uz apstiprināto laboratoriju, lai veiktu pārbaudi uz attiecīgajiem slimību izraisītājiem. Ja rezultāti atkal ir negatīvi vai ja vairs nav neviena slima mīkstmieša, valsts dienests apstiprinājumu atjauno. ▼M2 5. Ja rezultāti ir pozitīvi, valsts dienests atsauc 1. punktā minētās zonas vai zonas daļas apstiprinājumu. 6. Zonas vai zonas daļas apstiprinājuma atjaunošanai, kā minēts 1. punktā, piemēro šādas prasības: a) ja izceļas uzliesmojums: — inficētie vai saindētie mīkstmieši jāiznīcina, — iekārtām un aprīkojumam jābūt dezinficētam saskaņā ar valsts dienesta apstiprinātu kārtību; b) pēc uzliesmojuma likvidēšanas atkal jāpilda B daļā izvirzītās prasības. ▼M2 7. Centrālā kompetentā iestāde informē Komisiju un citas dalībvalstis par 1. punktā minēto zonu vai zonu daļu apstiprinājuma apturēšanu, atjaunošanu vai atsaukšanu. ▼B









C PIELIKUMS

APSTIPRINĀTAS SAIMNIECĪBAS NEAPSTIPRINĀTĀ ZONĀ

I. Kontinentālas zivju saimniecības (A pielikuma ►M1 ————— ◄ un II 2. aile)

▼M2

A. Apstiprinājuma piešķiršana

Lai saimniecību varētu apstiprināt, tai jāatbilst šādām prasībām:

1) ūdens jāpiegādā no akas, urbuma vai avota. Ja šāda ūdensapgādes sistēma atrodas tālumā no saimniecības, ūdens jāpiegādā tieši uz saimniecību pa cauruli vai — ar valsts dienesta atļauju — pa atvērtu kanālu vai dabīgu cauruļvadu, ar noteikumu, ka tas fermai nav infekcijas avots un nepieļauj savvaļas zivju iekļūšanu. Ūdens kanālam jābūt saimniecības kontrolē vai, ja tas nav iespējams, valsts dienesta kontrolē;

2) lejtecē jābūt izvietotam dabīgam vai mākslīgam aizsprostam, kas novērš zivju iekļūšanu minētajā saimniecībā;

3) vajadzības gadījumā tai jābūt aizsargātai pret ūdens applūdināšanu un ūdens iesūkšanos;

4) tai mutatis mutandis jāatbilst prasībām, kas izklāstītas B pielikuma I iedaļas B apakšiedaļā. Turklāt, ja apstiprinājums tiek pieprasīts, pamatojoties uz agrāko uzskaiti un oficiālu kontroles sistēmu 10 gadu periodam, saimniecībai jāatbilst šādām papildu prasībām: — tajā vismaz vienreiz gadā jāveic klīniska pārbaude un jāņem paraugi, lai apstiprinātā laboratorijā tos pārbaudītu uz attiecīgajiem slimību izraisītājiem;

5) valsts dienests tai var uzdot veikt papildu pasākumus, ja tos uzskata par vajadzīgiem, lai novērstu slimību ievešanu. Tādi pasākumi var būt buferzonas izveide ap saimniecību, kurā tiek veikta uzraudzības programma, un aizsardzības izveide pret iespējamo patogēna nesēju vai [slimības] pārnēsātāju iekļūšanu;

6) tomēr: a) jauna saimniecība, kas atbilst 1., 2., 3. un 5. punktā minētajām prasībām, bet kas sāk darbības ar zivīm, olām vai gametām no apstiprinātas zonas, vai apstiprināta saimniecība, kura atrodas neapstiprinātā zonā, var saņemt apstiprinājumu bez apstiprinājuma piešķiršanai vajadzīgās paraugu ņemšanas; b) saimniecība, kas atbilst 1., 2., 3. un 5. pantā minētajām prasībām un kas pēc pārtraukuma atkārtoti sāk darbības ar zivīm, olām vai gametām no apstiprinātas zonas, vai apstiprināta saimniecība, kura atrodas neapstiprinātā zonā, var iegūt apstiprinājumu bez apstiprinājuma piešķiršanai vajadzīgās paraugu ņemšanas, ar noteikumu, ka: — valsts dienestam ir zināmas saimniecību skārušās slimības tās darbības pēdējos četros gados; tomēr, ja attiecīgā saimniecība ir darbojusies mazāk par četriem gadiem, vērā ņem tās darbības faktisko laika posmu, — saimniecībai nav piemēroti nekādi veterinārsanitārie pasākumi saistībā ar A pielikuma II sarakstā minētajām slimībām un tajā iepriekš nav bijuši tādu slimību gadījumi, — pirms zivju, olu vai gametu ievešanas saimniecība ir iztīrīta un dezinficēta, un pēc tam valsts dienesta uzraudzībā vismaz 15 dienas tajā ir noteikts sanitārais pārtraukums.

▼B

B. Apstiprinājuma uzturēšana

Apstiprinājuma uzturēšanai piemēro prasības, kas noteiktas B pielikuma I sadaļas C daļā. Tomēr paraugi jāpaņem vienreiz gadā.

C. Apstiprinājuma apturēšana, atjaunošana un atsaukšana

Piemēro B pielikuma I sadaļas D daļā izklāstītās prasības.

II. Piekrastes zivju saimniecības (A pielikuma ►M1 ————— ◄ un II 2. aile)

A. Apstiprinājuma piešķiršana

Lai saimniecību varētu apstiprināt, tai jāatbilst šādām prasībām:

▼M2

1. Tajā ūdens jāpiegādā ar tādas sistēmas palīdzību, kurā ir iekārtas A pielikuma II saraksta 1. ailē minēto slimību ierosinātāju iznīcināšanai; kritērijus, kas vajadzīgi šo noteikumu un jo īpaši ar šīs sistēmas pareizu darbību saistīto noteikumu vienādai piemērošanai, nosaka saskaņā ar 26. pantā paredzēto procedūru.

▼B

2. Tai mutatis mutandis jāatbilst B pielikuma II sadaļas B daļā noteiktajām prasībām.

▼M2

3. Tomēr: a) jauna saimniecība, kas atbilst 1. un 2. punktā minētajām prasībām, bet kas sāk darbības ar zivīm, olām vai gametām no apstiprinātas zonas, vai apstiprināta saimniecība, kura atrodas neapstiprinātā zonā, var iegūt apstiprinājumu bez apstiprinājuma piešķiršanai vajadzīgās paraugu ņemšanas; b) saimniecība, kas atbilst 1. un 2. pantā minētajām prasībām un kas pēc pārtraukuma atkārtoti sāk darbības ar zivīm, olām vai gametām no apstiprinātas zonas, vai apstiprināta saimniecība, kura atrodas neapstiprinātā zonā, var iegūt apstiprinājumu bez apstiprinājuma piešķiršanai vajadzīgās paraugu ņemšanas, ar noteikumu, ka: — valsts dienestam ir zināmas saimniecību skārušās slimības tās darbības pēdējos četros gados; tomēr, ja attiecīgā saimniecība ir darbojusies mazāk par četriem gadiem, vērā ņem tās darbības faktisko laika posmu, — saimniecībai nav piemēroti nekādi veterinārsanitārie pasākumi saistībā ar A pielikuma II sarakstā minētajām slimībām un tajā iepriekš nav bijuši tādu slimību gadījumi, — pirms zivju, olu vai gametu ievešanas saimniecība ir iztīrīta un dezinficēta un pēc tam valsts dienesta uzraudzībā vismaz 15 dienas tajā ir noteikts sanitārais pārtraukums.

▼B

B. Apstiprinājuma uzturēšana

Apstiprinājuma saglabāšanai mutatis mutandis piemēro B pielikuma II sadaļas C daļā noteiktās prasības.

C. Apstiprinājuma apturēšana, atjaunošana un atsaukšana

Mutatis mutandis piemēro B pielikuma II sadaļas D daļā noteiktās prasības.

III. Piekrastes mīkstmiešu saimniecības (A pielikuma ►M1 ————— ◄ un II 2. aile)

A. Apstiprinājuma piešķiršana

Lai saimniecību varētu apstiprināt, tai jāatbilst šādām prasībām:

▼M2

1. Tajā ūdens jāpiegādā ar tādas sistēmas palīdzību, kurā ir iekārtas A pielikuma II saraksta 1. ailē minēto slimību ierosinātāju iznīcināšanai; kritērijus, kas vajadzīgi šo noteikumu un jo īpaši ar šīs sistēmas pareizu darbību saistīto noteikumu vienādai piemērošanai, nosaka saskaņā ar 26. pantā paredzēto procedūru.

▼B

2. Tai mutatis mutandis jāatbilst B pielikuma III sadaļas B daļas 1., 2. un 4. punktā izklāstītajām prasībām.

▼M2

3. Tomēr: a) jauna saimniecība, kas atbilst 1. un 2. punktā minētajām prasībām, bet kas sāk darbības ar mīkstmiešiem no apstiprinātas zonas, vai apstiprināta saimniecība, kura atrodas neapstiprinātā zonā, var iegūt apstiprinājumu bez apstiprinājuma piešķiršanai vajadzīgās paraugu ņemšanas; b) saimniecība, kas atbilst 1. un 2. punktā minētajām prasībām un kas pēc pārtraukuma sāk darbības ar mīkstmiešiem no apstiprinātas zonas, vai apstiprināta saimniecība, kura atrodas neapstiprinātā zonā, var iegūt apstiprinājumu bez apstiprinājuma piešķiršanai vajadzīgās paraugu ņemšanas, ar noteikumu, ka: — valsts dienestam ir zināmas saimniecību skārušās slimības tās darbības pēdējos divos gados, — saimniecībai nav piemēroti nekādi veterinārsanitārie pasākumi saistībā ar A pielikuma II sarakstā minētajām slimībām un tajā iepriekš nav bijuši tādu slimību gadījumi, — pirms mīkstmiešu ievešanas saimniecība ir iztīrīta un dezinficēta un pēc tam valsts dienesta uzraudzībā vismaz 15 dienas tajā ir noteikts sanitārais pārtraukums.

▼B

B. Apstiprinājuma uzturēšana

Apstiprinājuma uzturēšanai mutatis mutandis piemēro garantijas, kas noteiktas B pielikuma III sadaļas C daļas 1. līdz 4. punktā.

C. Apstiprinājuma apturēšana, atjaunošana un atsaukšana

Mutatis mutandis piemēro B pielikuma III sadaļas D daļā izklāstītās prasības.









D PIELIKUMS

ŪDENS ATJAUNOŠANA

Pārvedot akvakultūras dzīvniekus, ūdens atjaunošanu veic iekārtās, kas ir apstiprinātas dalībvalstīs un atbilst šādām prasībām:

1. Apmaiņai pieejamā ūdens sanitārajām īpašībām jābūt tādām, lai neizmainītu pārvedamo sugu veselības stāvokli attiecībā uz A pielikuma ►M1 ————— ◄ un II 1. ailē minētajiem slimības izraisītājiem.

2. Šajās iekārtās jābūt ierīcēm, kas konstruētas tā, lai novērstu jebkādu saimnieka vides saindēšanu: — vai nu sekmējot ūdens dezinfekciju, — vai arī nodrošinot to, ka šī ūdens izliešana nekādos apstākļos nerada tiešu izplūdi atklātā jūrā vai brīvi plūstošos ūdensceļos.









E PIELIKUMS

Transporta dokumentu paraugi

1. NODAĻA

TRANSPORTA DOKUMENTS DZĪVĀM ZIVĪM, OLŠŪNĀM UN GAMETĀM NO APSTIPRINĀTAS ZONAS

2. NODAĻA

TRANSPORTA DOKUMENTS DZĪVĀM ZIVĪM, OLŠŪNĀM VAI GAMETĀM NO APSTIPRINĀTAS SAIMNIECĪBAS

3. NODAĻA

TRANSPORTA DOKUMENTS MĪKSTMIEŠIEM NO APSTIPRINĀTAS PIEKRASTES ZONAS

4. NODAĻA

TRANSPORTA DOKUMENTS MĪKSTMIEŠIEM NO APSTIPRINĀTAS PIEKRASTES SAIMNIECĪBAS