1992L0012 — LV — 24.12.2004 — 005.003

Šis dokuments ir izveidots vienīgi dokumentācijas nolūkos, un iestādes neuzņemas nekādu atbildību par tā saturu

Grozīta ar:





Labota ar:









▼B

PADOMES DIREKTĪVA 92/12/EEK

(1992. gada 25. februāris)

par vispārēju režīmu akcīzes precēm un par šādu preču glabāšanu, apriti un uzraudzību







EIROPAS KOPIENU PADOME, ņemot vērā Eiropas Ekonomikas kopienas dibināšanas līgumu un jo īpaši tā 99. pantu, ņemot vērā Komisijas priekšlikumu ( 1 ), ņemot vērā Eiropas Parlamenta atzinumu ( 2 ), ņemot vērā Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu ( 3 ), tā kā iekšējā tirgus izveidei un darbībai ir nepieciešama preču, tostarp akcīzes preču, brīva aprite; tā kā būtu jānosaka teritorija, kurā piemērojama šī direktīva, kā arī Direktīva par nodokļa likmēm un struktūrām attiecībā uz akcīzes precēm; tā kā būtu jādefinē jēdziens “akcīzes preces”; tā kā Kopienas noteikumus var piemērot vienīgi tām precēm, kas par apliekamām ar akcīzes nodokli tiek uzskatītas visās dalībvalstīs; tā kā šādām precēm īpašos nolūkos var uzlikt arī citus netiešos nodokļus; tā kā citu netiešo nodokļu saglabāšana vai ieviešana nedrīkst radīt robežšķērsošanas formalitātes; tā kā, lai nodrošinātu iekšējā tirgus izveidi un darbību, akcīzes nodokļa iekasēšanai visās dalībvalstīs būtu jābūt identai; tā kā jebkura preču piegāde, glabāšana nolūkā tās piegādāt vai nodot tirgotājam, kas veic patstāvīgu saimniecisku darbību, vai publisko tiesību subjektam, kura notiek dalībvalstī, kas nav tā, kurā šīs preces laistas apgrozībā, ir pamats akcīzes nodokļa iekasēšanai šajā otrā dalībvalstī; tā kā nodoklis par akcīzes precēm, kuras savām vajadzībām iegādājušās un ved privātpersonas, jāiekasē tajā valstī, kurā tās iegādājas; tā kā, lai konstatētu, ka akcīzes preces tiek glabātas nevis privātām, bet gan komerciālām vajadzībām, dalībvalstīm jāņem vērā vairāki kritēriji; tā kā akcīzes nodoklis par tādām ar šo nodokli apliekamām precēm, ko iegādājušās personas, kuras nav ne apstiprināti noliktavu saimnieki, ne reģistrēti vai nereģistrēti tirgotāji, un ko tieši vai netieši nosūta vai ved pārdevējs vai kāds cits viņa uzdevumā, jāiekasē galamērķa dalībvalstī; tā kā, lai nodrošinātu nodokļu parāda iekasēšanu, būtu jābūt iespējai veikt pārbaudes ražošanas un glabāšanas vietās; tā kā šādas pārbaudes varētu nodrošināt, ieviešot noliktavu sistēmu, kuras darbotos ar kompetentu iestāžu atļauju; tā kā preču vešana no vienas dalībvalsts teritorijas uz otras dalībvalsts teritoriju nedrīkst būt pamats pārbaudēm, kas varētu traucēt preču brīvu apriti Kopienā; tā kā nodokļu iekasēšanas vajadzībām tomēr ir jābūt ziņām par akcīzes preču pārvadāšanu; tā kā tāpēc ir jāpieņem noteikumi par šādu preču pavaddokumentiem; tā kā būtu jānosaka prasības, kas jāizpilda apstiprinātiem noliktavas saimniekiem un tirgotājiem, kam nav apstiprināta noliktavas saimnieka statusa; tā kā, lai nodrošinātu, ka nodokļus iekasē pēc dalībvalstu noteiktajām likmēm, ir jāpieņem noteikumi par šādu preču pārvadāšanu nodokļu atlikšanas režīmā; tā kā šai sakarā vispirms jāpieņem tādi noteikumi, lai viegli varētu pazīt katru preču sūtījumu; tā kā būtu jāpieņem noteikumi, lai uzreiz varētu noteikt preču sūtījuma nodokļu statusu; tā kā šim nolūkam ir jāievieš attiecīgs pavaddokuments, kas to nodrošinātu un kas var būt gan administratīvs, gan komerciāls; tā kā, izmantojot komercdokumentu, tajā jābūt svarīgākajiem administratīvā dokumenta datiem; tā kā jāizskaidro procedūra, kā tirgotāji ar šā pavaddokumenta palīdzību informē dalībvalstu nodokļu iestādes par nosūtītajām vai saņemtajām preču piegādēm; tā kā pavaddokuments nav nepieciešams, ja akcīzes preces ved saskaņā ar tādu Kopienas muitas procedūru, kas nav to laišana brīvā apgrozībā vai ievietošana brīvajā zonā vai šīs zonas noliktavā; tā kā dalībvalstu likumos būtu jābūt noteiktam, ka pārkāpuma vai nelikumības gadījumā akcīzes nodoklis principā jāiekasē dalībvalstij, kuras teritorijā pārkāpums vai nelikumība notikusi, vai dalībvalstij, kuras teritorijā pārkāpums vai nelikumība atklāta, vai, ja galamērķa dalībvalstī preces nav uzrādītas, sākumpunkta dalībvalstij; tā kā dalībvalstis var noteikt, ka apgrozībā laistām precēm jābūt ar nodokļa marku vai valsts pazīšanas zīmi un tā kā šādu zīmju izmantošana nedrīkst būt kavēklis Kopienas iekšējai tirdzniecībai; tā kā akcīzes nodokļa samaksai dalībvalstī, kurā preces laistas apgrozībā, jābūt par pamatu šā nodokļa atmaksai, ja šīs preces nav paredzētas patēriņam šajā dalībvalstī; tā kā būtu jāparedz, ka dalībvalstis var ar citām valstīm vai starptautiskām organizācijām vienoties par atbrīvošanu no nodokļiem; tā kā, atceļot principu par nodokļu uzlikšanu importam attiecībās starp dalībvalstīm, vairs nav piemērojami arī noteikumi par importa atbrīvošanu no nodokļiem un nodokļu atvieglojumiem; tā kā tāpēc šie noteikumi būtu jāatceļ un attiecīgajās direktīvās būtu jāizdara atbilstoši labojumi; tā kā būtu jāizveido Akcīzes nodokļa komiteja, kas pārbaudītu Kopienas pasākumus, kas nepieciešami, lai ieviestu noteikumus par akcīzes nodokli; tā kā 1. panta 2. punkts regulā par kontroļu un formalitāšu atcelšanu attiecībā uz personu rokas bagāžu un nododamo bagāžu Kopienas iekšējos lidojumos vai Kopienas iekšējos jūras braucienos nosaka, ka tā izpilde nav pretrunā kontrolēm, kas saistītas ar dalībvalstu noteiktiem aizliegumiem un ierobežojumiem, ja vien tie ir saderīgi ar Eiropas Kopienas trim dibināšanas līgumiem; tā kā šajā sakarā pārbaudes, kas vajadzīgas, lai ievērotu minētās regulas 26. pantā norādītos daudzuma ierobežojumus, ir jāuzskata par tādām kontrolēm un tādēļ saderīgām ar Kopienas tiesību aktiem; tā kā būs vajadzīgs noteikts laiks nepieciešamo pasākumu veikšanai, lai mazinātu sociālās sekas attiecīgajās nozarēs, kā arī reģionālas grūtības, jo īpaši pierobežas apvidos, kas varētu rasties, tirdzniecībā starp dalībvalstīm atceļot nodokļus importam un atbrīvojumus no nodokļiem eksportam; tā kā dalībvalstīm šim nolūkam līdz 1999. gada 30. jūnijam jāļauj noteiktajās robežās no nodokļiem atbrīvot preces, ko beznodokļu veikali piegādā sakarā ar pasažieru gaisa vai jūras satiksmi starp dalībvalstīm; tā kā saskaņā ar vispārīgajiem noteikumiem par akcīzes nodokli no dažām prasībām var atbrīvot vīna sīkražotājus; tā kā, visbeidzot, Padomes 1977. gada 19. decembra Direktīva 77/799/EEK par dalībvalstu kompetentu iestāžu savstarpējo palīdzību tiešo nodokļu un pievienotās vērtības nodokļa jomā ( 4 ) būtu jāgroza tā, lai tās noteikumi attiektos arī uz akcīzes nodokļiem, IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU.







I SADAĻA

Vispārīgi noteikumi

1. pants

1. Šī direktīva nosaka režīmu precēm, kam uzliek akcīzes nodokli un citus netiešos nodokļus, kurus tieši vai netieši uzliek to patēriņam, izņemot pievienotās vērtības nodokli un Kopienas noteiktus nodokļus.

2. Īpašus noteikumus par nodokļa struktūrām un likmēm attiecībā uz akcīzes precēm nosaka īpašās direktīvās.

2. pants

1. Šo direktīvu un 1. panta 2. punktā minētās direktīvas piemēro Kopienas teritorijā, kā tā katrai dalībvalstij noteikta Eiropas Ekonomikas kopienas dibināšanas līgumā, konkrēti, tā 227. pantā, izņemot šādas valstu teritorijas:

— Vācijas Federatīvajai Republikai — Helgolandes sala un Bīzingenas teritorija,

— Itālijas Republikai — Livinjo, Kampione d'Italia un Lugano ezera Itālijas teritoriālie ūdeņi,

— Spānijas Karalistei — Seūta un Melilja.

2. Neraugoties uz 1. punktu, šo direktīvu un 1. panta 2. punktā norādītās direktīvas nepiemēro Kanāriju salās. Spānijas Karaliste tomēr var ar paziņojumu darīt zināmu, ka attiecībā uz visām vai dažām 3. panta 1. punktā norādītajām precēm minētās direktīvas šajās teritorijās piemēros no otrā mēneša pirmās dienas pēc šā paziņojuma iesniegšanas.

3. Atkāpjoties no 1. punkta, ne šo direktīvu, ne 1. panta 2. punktā norādītās direktīvas nepiemēro Francijas Republikas aizjūras departamentiem.

Francijas Republika tomēr var ar oficiālu paziņojumu darīt zināmu, ka no otrā mēneša pirmās dienas pēc šā paziņojuma iesniegšanas minētās direktīvas šajās teritorijās piemēro ar noteiktiem pielāgojumiem, ņemot vērā ārkārtīgi lielo attālumu līdz šīm teritorijām.

4. Dalībvalstis veic vajadzīgos pasākumus, lai nodrošinātu, ka darījumus, kuri uzsākti vai paredzēti:

— Monako Firstistei, uzskata par darījumiem, kuri uzsākti vai paredzēti Francijas Republikai,

— Jungholcai un Mitelbergai (Mazajā Valsertālē), uzskata par darījumiem, kuri uzsākti vai paredzēti Vācijas Federatīvajaiā Republikai,

— Menas salai, uzskata par darījumiem, kuri uzsākti vai paredzēti Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotajai Karalistei,

— Sanmarīno, uzskata par darījumiem, kuri uzsākti vai paredzēti Itālijas Republikai.

5. Šīs direktīvas noteikumi neliedz Grieķijai paturēt spēkā Atosa kalnam piešķirto īpašo statusu, ko garantē Grieķijas Konstitūcijas 105. pants.

6. Ja Komisija uzskata, ka 1., 2., 3. un 4. punktā paredzētiem izņēmumiem vairs nav pamata, it īpaši no godīgas konkurences viedokļa, tā Padomei iesniedz attiecīgus priekšlikumus.

3. pants

1. Šo direktīvu Kopienas līmenī piemēro šādām precēm, kā tās definētas attiecīgās direktīvās:

— minerāleļļām,

— alkoholam un alkoholiskajiem dzērieniem,

— tabakas izstrādājumiem.

2. Pirmajā punktā uzskaitītajām precēm īpašos nolūkos var uzlikt citus netiešos nodokļus, ja vien šie nodokļi atbilst nodokļu noteikumiem, ko piemēro akcīzes nodoklim un PVN saistībā ar nodokļu bāzes noteikšanu, nodokļa aprēķināšanu, iekasējamību un pārraudzību.

3. Dalībvalstis patur tiesības ieviest vai paturēt spēkā nodokļus, kurus uzliek tādām precēm, kas nav minētas 1. punktā, tomēr ar nosacījumu, ka šie nodokļi tirdzniecībā starp dalībvalstīm nerada robežšķērsošanas formalitātes.

Ievērojot šo pašu nosacījumu, dalībvalstis patur arī tiesības uzlikt nodokļus pakalpojumu sniegšanai, ieskaitot to, kas saistīti ar akcīzes precēm, ja vien šos nodokļus nevar raksturot kā apgrozījuma nodokļus.

4. pants

Šajā direktīvā lietotas šādas definīcijas:

a) “apstiprināts noliktavas saimnieks” — fiziska vai juridiska persona, kurai dalībvalsts kompetentās iestādes devušas atļauju, veicot savu darbību, ražot, apstrādāt, glabāt, saņemt un nosūtīt akcīzes preces, akcīzes nodokli atliekot saskaņā ar akcīzes preču glabāšanas noteikumiem;

b) “akcīzes preču noliktava” — vieta, kur apstiprināts noliktavas saimnieks, veicot savu darbību, ražo, apstrādā, glabā, saņem vai nosūta akcīzes preces nodokļu atlikšanas režīmā, ievērojot īpašus noteikumus, ko noteikušas tās dalībvalsts kompetentās iestādes, kurā atrodas attiecīgā akcīzes preču noliktava;

c) “atlikšanas režīms” — nodokļu režīms, ko piemēro preču ražošanai, apstrādei, glabāšanai un pārvadāšanai, atliekot akcīzes nodokli;

d) “reģistrēts tirgotājs” — fiziska vai juridiska persona bez apstiprināta noliktavas saimnieka statusa, kam dalībvalsts kompetentās iestādes devušas atļauju, veicot savu darbību, saņemt akcīzes preces no citas dalībvalsts saskaņā ar nodokļu atlikšanas režīmu. Akcīzes nodokļa atlikšanas režīms šādam tirgotājam nedod tiesības ne glabāt, ne nosūtīt šādas preces;

e) “nereģistrēts tirgotājs” — fiziska vai juridiska persona bez apstiprināta noliktavas saimnieka statusa, kam piešķirtas tiesības, veicot savu darbību, no citas dalībvalsts laiku pa laikam saņemt akcīzes preces saskaņā ar nodokļu atlikšanas režīmu. Akcīzes nodokļa atlikšanas režīms šādam tirgotājam nedod tiesības ne glabāt, ne nosūtīt šādas preces. Nereģistrētam tirgotājam pirms preču nosūtīšanas jāgarantē akcīzes nodokļa samaksa galamērķa dalībvalstu nodokļu iestādēm.

5. pants

1. Direktīvas 3. panta 1. punktā minētajām precēm Kopienas teritorijā, kā tā definēta 2. pantā, uzliek akcīzes nodokli to saražošanas vai importa brīdī.

“Akcīzes preces imports” nozīmē šīs preces ievešanu Kopienas teritorijā, ieskaitot šādas preces ievešanu no kādas 2. panta 1., 2. un 3. punktā norādītās teritorijas vai no Normandijas salām.

Ja uz preci, ievedot to Kopienas teritorijā, attiecina kādu Kopienas muitas procedūru, tad tomēr uzskatāms, ka imports notiek tad, kad preces izgājušas Kopienas muitas procedūru.

▼M1

2. Neietekmējot valstu un Kopienas noteikumus par muitas lietām, ja akcīzes preces:

▼M2

— ieved no 2. panta 1., 2. vai 3. punktā minētajām trešām valstīm vai teritorijām vai Normandijas salām vai uz turieni izved, un ja uz šiem ražojumiem attiecina kādu no Nolikuma (EEK) Nr. 2913/92 ( 5 ) 84. panta 1. punkta a) apakšpunktā minētajām muitas atlikšanas procedūrām vai ražojumus novieto brīvā zonā vai brīvā noliktavā, ▼M1 — vai

▼M2

— sūta no vienas dalībvalsts uz citu dalībvalsti caur Eiropas Brīvās tirdzniecības asociācijas (EBTA) valstīm vai no dalībvalsts uz EBTA valsti, izmantojot Kopienas iekšējā tranzīta procedūru, vai caur vienu vai vairākām trešām valstīm, kas nav EBTA dalībvalstis, izmantojot TIR grāmatiņu (karneti) vai ATA grāmatiņu (karneti),

▼M1

tad uzskatāms, ka attiecībā uz tām akcīzes nodoklis ir atlikts.

▼M2

Izmantojot vienoto administratīvo dokumentu:

▼M1

— vienotā administratīvā dokumenta 33. ailē ieraksta attiecīgu KN kodu,

— vienotā administratīvā dokumenta 44. ailē skaidri norāda, ka nosūta akcīzes preces,

— vienotā administratīvā “dokumenta 1”. eksemplāra kopiju patur nosūtītājs,

— vienotā administratīvā “dokumenta 5”. eksemplāra kopiju ar pienācīgām atzīmēm saņēmējs nosūta atpakaļ nosūtītājam.

▼M2

3. Visus papildu datus, kas jāuzrāda transporta dokumentos vai komercdokumentos, kurus izmanto kā tranzīta dokumentus, un grozījumus, kas jāveic, pielāgojot dokumentu aizpildīšanas procedūras, ja akcīzes preces transportē saskaņā ar vienkāršotu Kopienas iekšējā tranzīta procedūru, nosaka saskaņā ar 24. pantā paredzēto procedūru.

▼B

6. pants

1. Akcīzes nodoklis kļūst iekasējams brīdī, kad preces laiž apgrozībā vai kad konstatē iztrūkumus, kam saskaņā ar 14. panta 3. punktu ir uzliekams akcīzes nodoklis.

Akcīzes preču laišana apgrozībā nozīmē:

a) novirzi, tajā skaitā nelikumīgu novirzi, no atlikšanas režīma;

b) tādu preču izgatavošanu, tajā skaitā nelikumīgu izgatavošanu, uz ko neattiecas atlikšanas režīms;

c) šādu preču importu, tajā skaitā nelikumīgu importu, ja uz šīm precēm nav attiecināts nodokļa atlikšanas režīms.

2. Ir jāpieņem tādi akcīzes nodokļa iekasējamības nosacījumi un likme, kādi dienā, kad nodoklis kļūst iekasējams vai kad konstatē iztrūkumus, ir spēkā dalībvalstī, kurā preces laiž apgrozībā. Akcīzes nodokli uzliek un iekasē saskaņā ar katras dalībvalsts noteikto kārtību, ņemot vērā, ka dalībvalstis piemēro vienu un to pašu uzlikšanas un iekasēšanas procedūru gan savā valstī ražotām, gan no citām dalībvalstīm ievestām precēm.

7. pants

1. Ja akcīzes preces, kas jau laistas apgrozībā vienā dalībvalstī, komerciāliem nolūkiem tiek glabātas citā dalībvalstī, akcīzes nodokli uzliek tajā dalībvalstī, kur šīs preces glabā.

2. Tādēļ, neskarot 6. pantu, gadījumos, ja preces, kas vienā dalībvalstī jau ir laistas apgrozībā, kā definēts 6. pantā, tiek otrā ►M1 vai paredzēts piegādāt citā dalībvalstī ◄ , glabātas piegādei vai izmantotas tirgotāja, kas veic patstāvīgu saimniecisku darbību, vai publisko tiesību subjekta vajadzībām, akcīzes nodoklis kļūst iekasējams šajā otrā dalībvalstī.

3. Atkarībā no visiem apstākļiem nodoklis jāmaksā personai, kas veic piegādi vai glabā piegādei paredzētās preces, vai personai, kas saņem preces lietošanai dalībvalstī, kas nav tā, kurā preces jau laistas apgrozībā, vai attiecīgajam tirgotājam vai publisko tiesību subjektam.

4. Vedot 1. punktā minētās preces no vienas dalībvalsts teritorijas uz otras dalībvalsts teritoriju, tām jābūt pievienotam pavaddokumentam, kurā sniegti visi galvenie dati no 18. panta 1. punktā norādītā dokumenta. Šā dokumenta formu un saturu nosaka saskaņā ar šās direktīvas 24. pantā izklāstīto procedūru.

5. Personai, tirgotājam vai subjektam, kas minēti 3. punktā, jāizpilda šādas prasības:

a) pirms preču nosūtīšanas jāiesniedz galamērķa dalībvalsts nodokļu iestādēm deklarācija un jāgarantē akcīzes nodokļa samaksa;

b) šīs dalībvalsts noteiktajā kārtībā jāsamaksā galamērķa dalībvalsts akcīzes nodoklis;

c) jāpiekrīt visām pārbaudēm, ļaujot galamērķa dalībvalsts pārvaldes iestādēm pārliecināties, ka preces patiešām saņemtas un par tām uzliktais akcīzes nodoklis samaksāts.

6. Akcīzes nodokli, kas samaksāts pirmajā dalībvalstī, kas norādīta 1. punktā, atmaksā saskaņā ar 22. panta 3. punktu.

▼M2

7. Ja akcīzes preces, kas jau nodotas patēriņam dalībvalstī, piegādā ceļamērķī minētajā dalībvalstī caur citas dalībvalsts teritoriju, pārvadājumam jāizmanto piemērots maršruts un 4. punktā minētais pavaddokuments.

8. Gadījumos, kas minēti 7. punktā:

a) nosūtītājs pirms preču nosūtīšanas iesniedz deklarāciju nosūtīšanas vietas nodokļu iestādei, kas ir atbildīga par akcīzes nodokļu pārbaudēm;

b) saņēmējs apliecina preču saņemšanu saskaņā ar noteikumiem, ko izstrādājušas ceļamērķa valsts nodokļu iestādes, kas ir atbildīgas par akcīzes nodokļu pārbaudēm;

c) nosūtītājs un saņēmējs piekrīt jebkurai pārbaudei, kas attiecīgām nodokļu iestādēm dod iespēju pārliecināties, ka preces tiešām ir saņemtas.

9. Ja akcīzes preces bieži un regulāri pārvadā saskaņā ar 7. punktā precizētajiem noteikumiem, dalībvalstis, divpusēji vienojoties, var atļaut vienkāršotu procedūru, atkāpjoties no 7. un 8. punkta.

▼B

8. pants

Par precēm, ko savām vajadzībām iegādājušās un ved privātpersonas, saskaņā ar iekšējā tirgus principu akcīzes nodokli iekasē dalībvalstī, kur preces iegādājas.

9. pants

1. Neskarot 6., 7. un 8. pantu, akcīzes nodoklis kļūst iekasējams, ja preces, kas paredzētas patēriņam vienā dalībvalstī, komerciālām vajadzībām glabā citā dalībvalstī.

Šādā gadījumā nodoklis jāmaksā šo preču glabātājam dalībvalstī, kuras teritorijā šīs preces atrodas.

2. Lai konstatētu, ka 8. pantā minētās preces ir paredzētas komerciālām vajadzībām, dalībvalstīm, cita starpā, jāpievērš uzmanība:

— preču glabātāja komerciālajam statusam un šo preču glabāšanas iemesliem,

— vietai, kur preces atrodas vai, attiecīgā gadījumā, izmantotajam pārvadāšanas veidam,

— visiem dokumentiem, kas attiecas uz šīm precēm,

— preču īpašībām,

— preču daudzumam.

Lai piemērotu pirmās daļas piekto ievilkumu, dalībvalstis var noteikt orientējošus lielumus, bet tikai kā pieturas punktu. Šie orientējošie lielumi nedrīkst būt mazāki par:

a)



tabakas izstrādājumiem: cigaretes 800 gab. cigarillas (cigāri, kas katrs sver ne vairāk par 3 g) 400 gab. cigāri 200 gab. smēķējamā tabaka 1,0 kg;

b)



alkoholiskajiem dzērieniem: stiprie dzērieni 10 l vidēji stiprie dzērieni 20 l vīns (tai skaitā ne vairāk par 60 l dzirkstošā vīna) 90 l alus 110 l.

Līdz 1977. gada 30. jūnijam Īrijai ir atļauts piemērot orientējošus lielumus, kas nedrīkst būt mazāki par 45 litriem vīnam (tai skaitā ne vairāk par 30 l dzirkstošā vīna) un 55 litriem alum.

3. Dalībvalstis var arī noteikt, ka akcīzes nodoklis kļūst iekasējams arī par tādu minerāleļļu iegādi patēriņa dalībvalstī, kas jau laistas apgrozībā citā dalībvalstī, ja šīs preces netipiskā veidā ved privātpersonas vai privātpersonu uzdevumā. Vest netipiskā veidā nozīmē vest degvielu citādi nekā transportlīdzekļu degvielas tvertnēs vai piemērotās rezerves degvielas kannās un šķidro kurināmo vest citādi nekā cisternās, ko izmanto profesionāli tirgotāji.

10. pants

1. Galamērķa dalībvalstī akcīzes nodokli maksā par akcīzes precēm, ko iegādājas personas, kuras nav ne apstiprināti noliktavas saimnieki, ne reģistrēti vai nereģistrēti tirgotāji, un ko tieši vai netieši nosūta vai ved pārdevējs vai kāds viņa uzdevumā. Šajā pantā “galamērķa dalībvalsts” nozīmē dalībvalsti, kurā sūtījumu vai kravu nogādā.

2. Šim nolūkam tādu akcīzes preču piegāde, kas jau laistas apgrozībā kādā dalībvalstī, kurai seko to nosūtīšana vai vešana kādai 1. punktā minētai citā dalībvalstī reģistrētai personai, un kuras tieši vai netieši nosūta vai ved pārdevējs vai kāds viņa uzdevumā, ir pamats akcīzes nodokli par šīm precēm iekasēt galamērķa dalībvalstī.

3. Galamērķa dalībvalsts iekasē no pārdevēja nodokli preču piegādes brīdī. Dalībvalstis tomēr var pieņemt noteikumus, paredzot, ka akcīzes nodokli maksā nodokļu pārstāvis, kas nav preču saņēmējs. Šādam nodokļu pārstāvim jābūt galamērķa dalībvalstī reģistrētam un šīs dalībvalsts nodokļu iestāžu apstiprinātam.

Dalībvalstij, kurā pārdevējs reģistrēts, jānodrošina, ka viņš izpilda šādas prasības:

— garantē akcīzes nodokļa samaksu pirms preču nosūtīšanas, ievērojot galamērķa dalībvalstī pieņemtos nosacījumus, un nodrošina, ka akcīzes nodokli samaksā pēc preču nogādāšanas,

— veic preču piegādes uzskaiti.

4. Šā panta 2. punktā minētajā gadījumā akcīzes nodokli, kas samaksāts pirmajā dalībvalstī, atmaksā saskaņā ar 22. panta 4. punktu.

5. Saskaņā ar Kopienas tiesību aktiem dalībvalstis var pieņemt īpašas normas, lai piemērotu šos noteikumus tādām akcīzes precēm, kuru izplatīšanai valstis ir noteikušas kārtību, kas ir saderīga ar Līgumu.







II SADAĻA

Ražošana, apstrāde un glabāšana

11. pants

1. Katra dalībvalsts, vadoties pēc šīs direktīvas noteikumiem, pieņem savus noteikumus par akcīzes preču ražošanu, apstrādi un glabāšanu.

2. Gadījumos, kad akcīzes nodoklis nav samaksāts, akcīzes preču ražošana, apstrāde un glabāšana notiek akcīzes preču noliktavā.

12. pants

Lai ierīkotu un apsaimniekotu akcīzes preču noliktavas, vajadzīga dalībvalstu kompetento iestāžu atļauja.

13. pants

Apstiprināta noliktavas saimnieka pienākums ir:

▼M2

a) vajadzības gadījumā sniegt garantijas par preču ražošanu, apstrādi un glabāšanu, kā arī, ievērojot 15. panta 3. punktu, sniegt obligātu garantiju par preču transportēšanu, kuras noteikumus nosaka tās dalībvalsts kompetentas iestādes, kurā akcīzes preču noliktava ir apstiprināta;

▼B

b) izpildīt tās dalībvalsts noteiktās prasības, kuras teritorijā akcīzes preču noliktava atrodas;

c) katrai noliktavai veikt krājumu un preču pārvadāšanas uzskaiti;

d) uz pieprasījumu preces uzrādīt;

e) piekrist visiem pārraudzības un krājumu kontroles pasākumiem.

Šīm prasībām jārespektē princips valsts un Kopienas iekšējos darījumus nešķirot.

14. pants

1. Apstiprinātus noliktavas saimniekus atbrīvo no nodokļa tādu zaudējumu gadījumā, kas radušies nodokļu atlikšanas režīmā un uzskatāmi par negadījuma vai nepārvaramas varas izraisītiem un ko konstatējušas attiecīgās dalībvalsts apstiprinātas iestādes. Nodokļa atlikšanas režīmā tos arī atbrīvo no nodokļa attiecībā uz zaudējumiem, kas ir iespējami šo preču īpatnību dēļ, tās ražojot un apstrādājot, glabājot un pārvadājot. Katra dalībvalsts pieņem nosacījumus, saskaņā ar kādiem piešķir šos nodokļa atbrīvojumus. Šie atbrīvojumi tāpat attiecas uz 16. pantā minētajiem tirgotājiem, kad tie ved preces saskaņā ar akcīzes nodokļa atlikšanas režīmu.

2. Šā panta 1. punktā minētie zaudējumi, kas rodas, pārvadājot preces akcīzes nodokļa atlikšanas režīmā Kopienas iekšienē, konstatējami atbilstīgi galamērķa dalībvalsts noteikumiem.

3. Neskarot 20. pantu, iztrūkumam, kas nav 1. punktā minētie zaudējumi un zaudējumi, uz kuriem 1. punktā minētie atbrīvojumi neattiecas, uzliek nodokli, pamatojoties uz likmēm, kuras piemēro attiecīgajās dalībvalstīs brīdī, kad radušies zaudējumi, ko pienācīgi konstatējušas kompetentas iestādes, vai — vajadzības gadījumā — brīdī, kad reģistrēts iztrūkums.

▼M2

4. Par iztrūkumu, kas minēts panta 3. punktā, un zaudējumiem, kas nav atbrīvoti no nodokļiem saskaņā ar 1. punktu, kompetentām iestādēm vienmēr jāizdara atzīme 18. panta 1. punktā minētā pavaddokumenta nosūtītājam atpakaļ sūtāmā eksemplāra otrā pusē.

Procedūra ir šāda:

— ja zaudējums vai iztrūkums radies, Kopienā pārvadājot akcīzes preces nodokļu atlikšanas režīmā, kompetentas iestādes tajā dalībvalstī, kurā konstatēti šie zaudējumi vai iztrūkums, izdara attiecīgu atzīmi pavaddokumenta atpakaļ sūtāmajā eksemplārā,

— kad preces pienāk ceļamērķa dalībvalstī, šīs dalībvalsts kompetentas iestādes norāda to, vai attiecībā uz konstatētajiem zaudējumiem tās piešķir daļēju atbrīvojumu no nodokļiem vai arī atbrīvojumu nepiešķir.

Iepriekšminētajos gadījumos tās norāda aprēķinu bāzi akcīzes nodokļiem, kas jāiekasē saskaņā ar 3. punktu. Ceļamērķa dalībvalsts kompetentas iestādes nosūta pavaddokumenta atpakaļ sūtāmā eksemplāra kopiju tās dalībvalsts kompetentām iestādēm, kur konstatēti zaudējumi.

▼B







III SADAĻA

Preču aprite

15. pants

▼M2

1. Neierobežojot 5. panta 2. punktu, 16. pantu, 19. panta 4. punktu un 23. panta 1.a punktu, akcīzes preču transportēšana nodokļu atlikšanas režīmā notiek no vienas akcīzes preču noliktavas uz citu akcīzes preču noliktavu.

Pirmās daļas noteikumus piemēro, Kopienā transportējot patēriņam nenodotas akcīzes preces, uz kurām attiecina nulles likmi.

▼B

2. Noliktavu saimnieki, kurus saskaņā ar 13. pantu apstiprinājušas kādas dalībvalsts kompetentās iestādes, uzskatāmi par apstiprinātiem pārvadāšanai gan valstī, gan Kopienā.

▼M2

3. Pret risku Kopienas iekšējos pārvadājumos nodrošinās ar garantiju, ko sniedz nosūtīšanas vietas apstiprināts noliktavas turētājs, kā paredzēts 13. pantā, vai — vajadzības gadījumā — ar garantiju, ko solidāri uzņemas kravas nosūtītājs un pārvadātājs. Dalībvalstu kompetentas iestādes var ļaut, lai garantiju sniedz preču pārvadātājs vai īpašnieks, nevis nosūtīšanas vietas apstiprināts noliktavas turētājs. Ja vajadzīgs, dalībvalstis var prasīt, lai garantiju sniedz kravas saņēmējs.

Ja akcīzes naftas produktus Kopienā pārvadā ar jūras transportu vai pārvieto pa cauruļvadiem, dalībvalstis nosūtīšanas vietas apstiprinātus noliktavu turētājus var atbrīvot no pienākuma sniegt garantiju, kas minēta apakšpunkta pirmajā daļā.

Garantiju noteikumus sīki izstrādā dalībvalstis. Garantijas ir spēkā visā Kopienā.

▼B

4. Neskarot 20. panta noteikumus, apstiprinātu noliktavas saimnieku, kurš sūta preces, vai, attiecīgā gadījumā, preču pārvadātāju var atbrīvot no saistībām tikai ar pierādījumiem, ka preču saņēmējs ir saņēmis preču piegādi, konkrēti, ar 18. pantā minēto pavaddokumentu atbilstīgi 19. pantā izklāstītajiem noteikumiem.

▼M2

5. Nosūtīšanas vietas apstiprināts noliktavas turētājs vai viņa pārstāvis var grozīt pavaddokumenta 4., 7., 7.a, 13., 14. un/vai 17. ailes saturu, lai norādītu jaunu kravas saņēmēju, kam jābūt apstiprinātam noliktavas turētājam vai reģistrētam uzņēmējam, vai arī lai norādītu jaunu piegādes vietu. Par to tūlīt jāpaziņo kompetentai nosūtīšanas vietas iestādei, un jaunais kravas saņēmējs vai jaunā piegādes vieta tūlīt ir jānorāda administratīvā pavaddokumenta otrā pusē.

▼M2

6. Ja naftas produktus Kopienā transportē pa jūru vai pa iekšējiem ūdensceļiem, apstiprinātam nosūtīšanas vietas noliktavas turētājam nav jāaizpilda pavaddokumenta 4., 7., 7.a, 13. un 17. aile, ja tad, kad preces nosūta, kravas saņēmējs nav skaidri zināms, ar noteikumu, ka:

— nosūtīšanas vietas dalībvalsts kompetentas iestādes nosūtītājam ir devušas iepriekšēju atļauju šīs ailes neaizpildīt,

— tām pašām iestādēm paziņo kravas saņēmēja vārdu un adresi, viņa akcīzes numuru un ceļamērķa valsti, tikko tas kļūst zināms vai vēlākais tad, kad preces nonāk ceļamērķī.

▼M7 —————

▼B

16. pants

1. Atkāpjoties no 15. panta 1. punkta, preču saņēmējs var būt profesionāls tirgotājs bez apstiprināta noliktavas saimnieka statusa. Šis tirgotājs, veicot savu darbību, var no citām dalībvalstīm saņemt akcīzes preces saskaņā ar nodokļu atlikšanas režīmu. Nodokļa atlikšanas režīms tomēr nedod viņam tiesības ne glabāt, ne arī nosūtīt šīs preces.

Saskaņā ar Kopienas tiesībām, dalībvalstis var pieņemt īpašas normas, lai piemērotu šo noteikumu tādām akcīzes precēm, kuru izplatīšanai valstis ir noteikušas kārtību, kas ir saderīga ar Līgumu.

2. Iepriekš minētais tirgotājs pirms preču saņemšanas var lūgt, lai viņu reģistrē viņa dalībvalsts nodokļu iestādes.

Reģistrētam tirgotājam jāizpilda šādas prasības:

a) garantēt akcīzes nodokļa samaksu, ievērojot viņa dalībvalsts nodokļu iestāžu pieņemtos nosacījumus, neskarot 15. panta 4. punktu, kas nosaka apstiprināta noliktavas saimnieka saistības, kurš nosūta preces, vai, attiecīgā gadījumā, preču pārvadātāja saistības;

b) veikt preču piegāžu uzskaiti;

c) uz pieprasījumu preces uzrādīt;

d) piekrist visiem pārraudzības un krājumu kontroles pasākumiem.

Šādam tirgotājam akcīzes nodoklis jāmaksā preču saņemšanas brīdī, un tas jāmaksā katras dalībvalsts noteiktajā kārtībā.

3. Ja 1. punktā minētais tirgotājs nav reģistrēts viņa dalībvalsts nodokļu iestādēs, viņam jāizpilda šādas prasības:

a) pirms preču nosūtīšanas iesniegt oficiālu paziņojumu galamērķa dalībvalstu nodokļu iestādēm un garantēt akcīzes nodokļa samaksu, neskarot 15. panta 4. punktu, kas nosaka apstiprināta noliktavas saimnieka saistības, kurš nosūta preces, vai, attiecīgā gadījumā, preču pārvadātāja saistības;

b) preču saņemšanas brīdī samaksāt galamērķa dalībvalsts akcīzes nodokli šīs dalībvalsts noteiktajā kārtībā;

c) piekrist visām pārbaudēm, kas galamērķa dalībvalsts pārvaldes iestādēm ļauj pārliecināties, ka preces patiešām saņemtas un par tām maksājamais akcīzes nodoklis samaksāts.

4. Vadoties pēc 2. un 3. punkta noteikumiem, piemēro šīs direktīvas noteikumus, kas attiecas uz akcīzes preču pārvadāšanu nodokļa atlikšanas režīmā.

17. pants

Nodokļu pārstāvi var norīkot apstiprināts noliktavas saimnieks, kas sūta preces. Šim nodokļu pārstāvim jābūt reģistrētam galamērķa dalībvalstī un šīs valsts nodokļu iestāžu apstiprinātam. Viņam jāizpilda turpmāk norādītās prasības preču saņēmēja vietā, kuram nav apstiprināta noliktavas saimnieka statusa:

a) garantēt akcīzes nodokļa samaksu saskaņā ar galamērķa dalībvalsts nodokļu iestāžu pieņemtajiem nosacījumiem, neskarot 15. panta 4. punktu, kas nosaka apstiprināta noliktavas saimnieka saistības, kurš nosūta preces, vai, attiecīgā gadījumā, preču pārvadātāja saistības;

b) preču saņemšanas brīdī samaksāt galamērķa dalībvalsts akcīzes nodokli galamērķa dalībvalsts noteiktajā kārtībā;

c) veikt preču piegādes uzskaiti un paziņot galamērķa dalībvalsts nodokļu iestādēm preču nogādes vietu.

18. pants

▼M1

1. Neatkarīgi no iespējamas datorizētu procedūru izmantošanas, visām akcīzes precēm, ko transportē starp dalībvalstīm nodokļu atlikšanas režīmā, ieskaitot jūras vai gaisa satiksmi tieši no vienas Kopienas ostas vai lidostas uz otru, pievieno nosūtītāja sagatavotu dokumentu. Šis dokuments var būt vai nu administratīvs dokuments, vai arī komercdokuments. Šā dokumenta formu un saturu, kā arī procedūru, kas jāievēro, ja dokuments objektīvi nav izmantojams, nosaka saskaņā ar 24. pantā izklāstīto procedūru.

▼B

2. Lai varētu pazīt preces un veikt pārbaudes, iepakojumiem ir jābūt numurētiem un precēm aprakstītām, izmantojot 1. punktā minēto dokumentu. Vajadzības gadījumā preču nosūtītājs aizplombē katru konteineru, ja sākumpunkta dalībvalsts atzīst attiecīgo pārvadāšanas veidu par plombēšanai piemērotu, vai arī aizplombē iepakojumus.

3. Gadījumos, kad preču saņēmējs nav ne apstiprināts noliktavas saimnieks, ne arī reģistrēts tirgotājs, neatkarīgi no 17. panta 1. punktā minētajam dokumentam jāpievieno dokuments, kas apliecina, ka akcīzes nodoklis ir samaksāts galamērķa dalībvalstī vai saskaņā ar galamērķa dalībvalsts kompetentu iestāžu pieņemtajiem noteikumiem ir izpildīta kāda cita nodokļu iekasēšanas procedūra.

Šajā dokumentā jābūt:

— galamērķa dalībvalsts nodokļu iestādes attiecīgā biroja adresei,

— datumam un norādei, ka šis birojs saņēmis maksājumu vai maksājuma garantiju.

4. Pirmo punktu nepiemēro, ja akcīzes preces ved saskaņā ar 5. panta 2. punkta nosacījumiem.

5. Neskarot 3. panta 1. punktu, dalībvalstis var paturēt spēkā savus noteikumus attiecībā uz tādu izejvielu pārvadāšanu un glabāšanu, ko izmanto akcīzes preču ražošanā vai apstrādē.

▼M2

6. Šo pantu piemēro arī akcīzes precēm, ko nodokļu atlikšanas režīmā pārved no vienas akcīzes preču noliktavas uz citu akcīzes preču noliktavu, kas atrodas tajā pašā dalībvalstī, caur citas dalībvalsts teritoriju.

▼B

19. pants

1. Tirgotāji paziņo dalībvalstu nodokļu iestādēm par nosūtītajiem vai saņemtajiem preču sūtījumiem, izmantojot 18. pantā norādīto dokumentu vai atsauci uz šādu dokumentu. Šo dokumentu sagatavo četros eksemplāros:

— viens eksemplārs paliek pie preču nosūtītāja,

— viens eksemplārs preču saņēmējam,

— viens eksemplārs, kas nosūtāms atpakaļ preču nosūtītājam, lai noslēgtu procedūru,

— viens eksemplārs galamērķa dalībvalsts kompetentām iestādēm.

Katras sākumpunkta dalībvalsts kompetentās iestādes var paredzēt vēl vienu dokumenta eksemplāru sākumpunkta dalībvalsts kompetentām iestādēm.

▼M2

Nosūtīšanas vietas dalībvalsts kompetentas iestādes un ceļamērķa dalībvalsts kompetentas iestādes var noteikt, ka informāciju, kas ir tām paredzētajā pavaddokumenta eksemplārā, ir jāsūta datorizēti.

▼B

Galamērķa dalībvalsts var noteikt, ka eksemplārs, kas nosūtāms atpakaļ preču nosūtītājam, lai noslēgtu procedūru, jāapstiprina vai jāvizē šīs valsts iestādēm. Dalībvalstīm, kas piemēro šo noteikumu, jāinformē Komisija, un tā savukārt par to informē pārējās dalībvalstis.

Procedūru, kas jāievēro attiecībā uz galamērķa dalībvalsts kompetentajām iestādēm paredzēto eksemplāru, pieņem saskaņā ar 24. pantā paredzēto procedūru.

2. Nodokļa atlikšanas režīmā pārvedot akcīzes preces pie apstiprināta noliktavas saimnieka vai reģistrēta vai nereģistrēta tirgotāja, preču saņēmējam ne vēlāk kā piecpadsmit dienu laikā pēc mēneša, kurā viņš saņēmis preces, jānosūta atpakaļ preču sūtītājam administratīvā pavaddokumenta eksemplārs vai pienācīgi apstiprināts komercdokumenta eksemplārs, lai varētu noslēgt procedūru.

▼M2

Neatkarīgi no iepriekšminētajiem noteikumiem nosūtīšanas vietas dalībvalsts var paredzēt, ka atpakaļ sūtāmā eksemplāra kopija tūlīt pa faksu jānosūta kravas nosūtītājam, lai nodrošinātu garantijas ātru izbeigšanu. Tas neietekmē pienākumu nosūtīt atpakaļ oriģinālu, ievērojot pirmo teikumu.

Ja akcīzes preces bieži un regulāri pārvadā starp divām dalībvalstīm nodokļu atlikšanas režīmā, šo divu dalībvalstu kompetentas iestādes var, savstarpēji vienojoties, atļaut vienkāršot pavaddokumenta aizpildīšanu, izmantojot summāru vai automatizētu apstiprinājumu.

▼B

Atpakaļ nosūtāmajā eksemplārā jābūt šādām ziņām, kas vajadzīgas, lai noslēgtu procedūru:

a) preču saņēmēja nodokļu iestādes attiecīgā biroja adrese;

b) preču saņemšanas datums un vieta;

c) saņemto preču raksturojums, lai varētu pārbaudīt, vai preču sūtījums atbilst dokumentā sniegtajām ziņām. Ja atbilst, pievieno uzrakstu “Sūtījums pārbaudīts”;

d) norādes vai reģistrācijas numurs, kuru vajadzības gadījumā piešķir galamērķa dalībvalsts kompetentās iestādes, kas izmanto šādu numerācijas sistēmu, un/vai galamērķa dalībvalsts vīza, ja šī dalībvalsts noteikusi, ka atpakaļ nosūtāmais eksemplārs jāapstiprina vai jāvizē tās iestādēm;

e) preču saņēmēja apstiprināts paraksts.

3. Nodokļa atlikšanas režīmu, kā tas definēts 4. panta c) punktā, noslēdz, piemērojot akcīzes precēm vienu no 5. panta 2. punktā minētajiem režīmiem un vadoties pēc tajā minētajiem nosacījumiem, pēc tam kad preču sūtītājs ir saņēmis atpakaļ nosūtāmo pavaddokumenta eksemplāru vai pienācīgi apstiprinātu komercdokumenta eksemplāru, kurā jābūt norādei par to, ka šīm precēm ir piemērots šāds režīms.

▼M2

4. Akcīzes preces, ko dalībvalstī reģistrēts apstiprināts noliktavas turētājs nosūta izvešanai caur vienu vai vairākām citām dalībvalstīm, drīkst pārvadāt nodokļu atlikšanas režīmā, kā noteikts 4. panta c) punktā. Pārvadāšanu šajā režīmā beidz ar apliecinājumu, ko sagatavo muitas iestāde izbraukšanas vietā no Kopienas un kas apstiprina, ka preces tiešām izvestas no Kopienas. Šai iestādei jānosūta atpakaļ kravas nosūtītājam viņam paredzēts apstiprināts pavaddokumenta eksemplārs.

▼B

5. Ja procedūra netiek noslēgta, preču nosūtītājs par to ziņo savas valsts nodokļu iestādēm termiņā, ko nosaka šīs nodokļu iestādes. Šis termiņš tomēr nedrīkst pārsniegt trīs mēnešus no preču nosūtīšanas dienas.

▼M7 —————

▼B

20. pants

1. Ja, vedot preces, notikusi nelikumība vai pārkāpums, kas attiecas uz akcīzes nodokļa piedziņu, tad akcīzes nodokli tajā dalībvalstī, kurā nelikumība vai pārkāpums izdarīts, maksā fiziskā vai juridiskā persona, kura saskaņā ar 15. panta 3. punktu garantējusi akcīzes nodokļa samaksu, neizslēdzot krimināllietas ierosināšanu.

Ja akcīzes nodokli iekasē dalībvalstī, kas nav sākumpunkta dalībvalsts, tad dalībvalsts, kura iekasē nodokli, par to informē sākumpunkta dalībvalsts kompetentās iestādes.

2. Ja, vedot preces, tiek atklāta nelikumība vai pārkāpums, bet nav iespējams konstatēt, kur tas izdarīts, uzskata, ka tas noticis tajā dalībvalstī, kur tas atklāts.

3. Neskarot 6. panta 2. punktu, ja akcīzes preces nenonāk paredzētajā galamērķa vietā un nav iespējams konstatēt, kur nelikumība vai pārkāpums izdarīts, uzskata, ka tas noticis sākumpunkta dalībvalstī, un šī valsts iekasē akcīzes nodokli atbilstīgi likmei, kura bijusi spēkā preču nosūtīšanas dienā, ja vien četru mēnešu laikā pēc preču nosūtīšanas kompetentām iestādēm nav sniegti pierādījumi par darījuma likumību vai vietu, kur nelikumība vai pārkāpums izdarīts. ►M1 Dalībvalstis veic vajadzīgos pasākumus, lai novērstu pārkāpumus vai nelikumības un uzliktu iedarbīgus sodus. ◄

4. Ja dalībvalsti, kur izdarīta nelikumība vai pārkāpums, noskaidro trīs gadu laikā pēc pavaddokumenta sagatavošanas, šī dalībvalsts iekasē akcīzes nodokli saskaņā ar likmi, kas bijusi spēkā preču nosūtīšanas dienā. Šādā gadījumā, tiklīdz ir sniegti pierādījumi, ka nodoklis ir iekasēts, atmaksā iepriekš iekasēto akcīzes nodokli.

21. pants

1. Neskarot 6. panta 1. punktu, dalībvalstis var pieprasīt, lai uz precēm, kuras laiž apgrozībā to teritorijā, būtu fiskālos nolūkos lietotas nodokļu markas vai valsts pazīšanas zīmes.

2. Visām dalībvalstīm, kas liek izmantot 1. punktā minētās nodokļu markas vai valsts pazīšanas zīmes, jādara tās pieejamas pārējo dalībvalstu apstiprinātajiem noliktavu saimniekiem. Katra dalībvalsts tomēr var arī paredzēt, ka nodokļu markas jādara pieejamas nodokļu pārstāvim, ko apstiprinājusi šīs valsts nodokļu iestāde.

▼M2

Neierobežojot noteikumus, ko dalībvalstis pieņemt, lai nodrošinātu šā panta pareizu piemērošanu un novērstu jebkuru krāpšanu, nodokļu nemaksāšanu vai ļaunprātīgu izmantošanu, dalībvalstis raugās, lai nodokļu markas vai valstu atšķirības zīmes nerada šķēršļus akcīzes preču brīvai apritei.

▼B

3. Nodokļu markas vai pazīšanas zīmes 1. punkta izpratnē ir derīgas dalībvalstī, kura tās izdevusi.

Dalībvalstis tomēr var šos marķējumus savstarpēji atzīt.

4. Īrijā minerāleļļas var glabāt, pārvadāt vai izmantot tvertnēs, kas nav tādu transportlīdzekļu degvielas tvertnes, kuri drīkst izmantot degvielu ar nodokļu atlaidi, vienīgi tad, ja šī minerāleļļa atbilst šīs valsts prasībām attiecībā uz kontroli un marķēšanu.

5. Ja uz precēm ir dalībvalsts nodokļu vai valsts pazīšanas zīmes, kas minētas 1. punktā, un tās ir paredzētas pārdošanai šajā dalībvalstī, šādu preču Kopienas iekšējie pārvadājumi citas dalībvalsts teritorijā notiek, izmantojot pavaddokumentu saskaņā ar 18. panta 1. un 3. punktu, vai, vajadzības gadījumā, saskaņā ar 5. panta 2. punktu.







IV SADAĻA

Atmaksāšana

22. pants

1. Attiecīgos gadījumos par akcīzes precēm, kas laistas apgrozībā, pēc tirgotāja pieprasījuma akcīzes nodokli var atmaksāt tās dalībvalsts nodokļu iestādes, kurā preces laistas apgrozībā, ja vien šīs preces nav paredzētas patēriņam šajā dalībvalstī.

Dalībvalstis tomēr var noraidīt atmaksāšanas pieprasījumu, ja tas neatbilst to pieņemtiem pareizības kritērijiem.

2. Piemērojot 1. punktu, jāievēro šādi noteikumi:

a) pirms preču nosūtīšanas sūtītājam savas dalībvalsts kompetentajām iestādēm jāiesniedz pieprasījums par atmaksāšanu un jāsniedz pierādījumi, ka akcīzes nodoklis ir samaksāts. Kompetentās iestādes tomēr nedrīkst atteikt atmaksāšanu tikai tā iemesla dēļ, ka nav iesniegts šo pašu iestāžu izsniegts dokuments, kas apliecina, ka iepriekšējā samaksa tikusi izdarīta;

b) šā punkta a) apakšpunktā minētā preču pārvadāšana notiek, ►M1 saskaņā ar III sadaļas noteikumiem ◄ ;

c) preču sūtītājs savas dalībvalsts kompetentajām iestādēm iesniedz atpakaļ atsūtīto b) punktā minētā dokumenta eksemplāru, ko pienācīgi apstiprinājis preču saņēmējs; tam jāpievieno dokuments, kas apliecina, ka akcīzes nodokļa samaksa ir nodrošināta dalībvalstī, kur šīs preces patērē, vai arī tajā jāuzrāda šādas ziņas: — galamērķa dalībvalsts nodokļu iestādes attiecīgā biroja adrese, — datums, kurā šis birojs saņēmis deklarāciju, kā arī šās deklarācijas norādes vai reģistrācijas numurs;

d) par akcīzes precēm, kas laistas apgrozībā kādā dalībvalstī un uz kurām tāpēc ir tās dalībvalsts nodokļu marka vai valsts pazīšanas zīme, var pieprasīt tāda akcīzes nodokļa atmaksāšanu, kas samaksāts tās dalībvalsts nodokļu iestādēm, kura izdevusi šīs nodokļu markas vai pazīšanas zīmes, ja vien tās dalībvalsts nodokļu iestādes, kura šīs zīmes izdevusi, pārliecinās, ka tās ir iznīcinātas.

3. Gadījumos, kas minēti 7. pantā, sākumpunkta dalībvalstij ir jāatmaksā samaksātais akcīzes nodoklis tikai tad, ja akcīzes nodoklis jau iepriekš samaksāts galamērķa dalībvalstī saskaņā ar 7. panta 5. punktā noteikto procedūru.

Dalībvalstis tomēr var noraidīt atmaksāšanas pieprasījumu, ja tas neatbilst to pieņemtiem pareizības kritērijiem.

►C1 4. Gadījumos, kas minēti 10. pantā, ◄ sākumpunkta dalībvalstij pēc pārdevēja pieprasījuma ir jāatmaksā samaksātais akcīzes nodoklis, ja pārdevējs ir ievērojis 10. panta 3. punktā noteikto procedūru.

Dalībvalstis tomēr var noraidīt atmaksāšanas pieprasījumu, ja tas neatbilst to pieņemtiem pareizības kritērijiem.

Ja pārdevējs ir noliktavas saimnieks, dalībvalstis var paredzēt vienkāršotu atmaksāšanas procedūru.

5. Katras dalībvalsts nodokļu iestādes nosaka procedūru un pārraudzības kārtību, kas piemērojama tās teritorijā veiktai atmaksāšanai. Dalībvalstis rūpējas, lai akcīzes nodokļa atmaksāšana nepārsniegtu faktiski samaksāto summu.







V SADAĻA

Atbrīvojumi

23. pants

1. Akcīzes preces atbrīvo no akcīzes nodokļa, ja tās paredzētas:

— piegādēm saistībā ar diplomātiskām vai konsulārām attiecībām,

— starptautiskām organizācijām, kuras par tādām atzinušas to valstu iestādes, kurās šīs organizācijas atrodas, kā arī šo organizāciju biedriem tādās robežās un ar tādiem nosacījumiem, kādi noteikti starptautiskās šo organizāciju dibināšanas konvencijās vai to mītnes nolīgumos,

— jebkuras Ziemeļatlantijas Līguma organizācijas dalībvalsts bruņotajiem spēkiem, izņemot to dalībvalsti, kurā iekasē akcīzes nodokli, kā arī bruņotajiem spēkiem, kas minēti Lēmuma 90/640/EEK ( 6 ) 1. pantā, patēriņam šajos spēkos, civilpersonālam, kas tos pavada, vai to virtuves vai ēdnīcu apgādei,

— patēriņam saskaņā ar līgumiem, kas noslēgti ar ārpuskopienas valstīm vai starptautiskām organizācijām, ja vien attiecībā uz atbrīvojumu no PVN šāds līgums ir atļauts vai apstiprināts.

Līdz nodokļa vienotu noteikumu pieņemšanai uz šiem atbrīvojumiem attiecas nosacījumi un ierobežojumi, ko noteikusi uzņēmēja dalībvalsts. Atbrīvojumu var piešķirt saskaņā ar procedūru akcīzes nodokļa atmaksāšanai.

▼M2

1.a Bruņotajiem spēkiem un 1. punktā minētajām organizācijām atļauj no citām dalībvalstīm saņemt preces akcīzes nodokļu atlikšanas režīmā, izmantojot 18. pantā minēto pavaddokumentu, ar noteikumu, ka kopā ar pavaddokumentu ir atbrīvojuma apliecinājums. Atbrīvojuma apliecinājuma formu un saturu nosaka saskaņā ar 24. pantā izklāstīto procedūru.

▼B

2. Vienprātīgi lemjot par Komisijas priekšlikumu, Padome var atļaut jebkurai dalībvalstij noslēgt ar kādu ārpuskopienas valsti vai starptautisku organizāciju līgumu, kurā var būt ietverti atbrīvojumi no akcīzes nodokļa.

Valsts, kas vēlas noslēgt šādu līgumu, paziņo par to Komisijai un sniedz visas nepieciešamās ziņas. Mēneša laikā Komisija par to informē pārējās dalībvalstis. Padomes lēmumu uzskata par pieņemtu, ja divu mēnešu laikā pēc tam, kad informētas pārējās dalībvalstis, šis jautājums nav iesniegts izskatīšanai Padomē.

3. Noteikumi par akcīzes nodokli, kas ietverti šeit nosauktajās direktīvās, zaudē spēku no 1992. gada 31. decembra:

— Direktīva 74/651/EEK ( 7 ),

— Direktīva 83/183/EEK ( 8 ),

— Direktīva 68/297/EEK ( 9 ).

4. Noteikumi par akcīzes nodokli, kas ietverti Direktīvā 69/169/EEK ( 10 ), attiecībās starp dalībvalstīm zaudē spēku no 1992. gada 31. decembra.

5. Katra dalībvalsts var paturēt spēkā savus noteikumus attiecībā uz krājumiem kuģiem un lidmašīnām līdz brīdim, kamēr Padome, vienprātīgi lemjot par Komisijas priekšlikumu, nav pieņēmusi Kopienas noteikumus.







VI SADAĻA

Akcīzes nodokļa komiteja

▼M6

24. pants

1. Komisijai palīdz komiteja, kas minēta kā “Akcīzes nodokļa komiteja”.

2. Pasākumus, kas vajadzīgi 5., 7., 15.b, 18., 19. un 23. panta piemērošanai, pieņem saskaņā ar 3. punktā noteikto procedūru.

3. Ja ir atsauce uz šo punktu, piemēro Lēmuma 1999/468/EK ( 11 ) 5. un 7. pantu.

Lēmuma 1999/468/EK 5. panta 6. punktā noteiktais termiņš ir trīs mēneši.

4. Papildus 2. punktā minētajiem pasākumiem komiteja izskata jautājumus, par kuriem tās priekšsēdētājs ziņo pēc savas ierosmes vai pēc dalībvalsts pārstāvja lūguma un kuri attiecas uz to, kā piemēro Kopienas noteikumus par akcīzes nodokļiem.

5. Komiteja pieņem savu reglamentu.

▼B

25. pants

Dalībvalstis un Komisija pārbauda un novērtē, kā tiek piemēroti Kopienas noteikumi par akcīzes nodokli.







VII SADAĻA

Nobeiguma noteikumi

▼M3

26. pants

1. Neierobežojot 8. pantu, Dānijai un Somijai līdz 2003. gada 31. decembrim ir atļauts otrajā un trešajā daļā noteikto īpašo režīmu piemērot noteiktiem alkoholiskiem dzērieniem un tabakas izstrādājumiem, kurus to teritorijā privātpersonas ieved savam patēriņam.

No 1997. gada 1. janvāra Dānijai un Somijai ir atļauts turpināt piemērot tos pašus ierobežojumus, ko tā 1996. gada 31. decembrī piemēro attiecībā uz preču ievešanu to teritorijā, nemaksājot papildu akcīzes nodokli. Šīs dalībvalstis šos ierobežojumus atceļ pakāpeniski. ►M5 Somija alus daudzuma ierobežojumu pakāpeniski palielina līdz vismaz 24 litriem, kad Somijā stājas spēkā attiecīgs tiesību akts, ar kuru tiek transponēts Direktīvas 69/169/EEK 5. panta 9. punkts, līdz vismaz 32 litriem no 2001. gada 1. janvāra un līdz vismaz 64 litriem no 2003. gada 1. janvāra. ◄

Ja tādas preces ieved personas, kas ir Dānijas vai Somijas rezidenti, šīm valstīm ir tiesības atbrīvojumu no akcīzes nodokļiem iebraucot attiecināt tikai uz personām, kas ir uzturējušās ārpus to teritorijas ilgāk par 24 stundām.

2. Komisija pirms 2000. gada 30. jūnija iesniedz ziņojumu Eiropas Parlamentam un Padomei par 1. punkta darbību.

▼M4

3. Neierobežojot 8. pantu, Zviedrijai ir ļauts alkoholisko dzērienu un tabakas izstrādājumu daudzumam piemērot pielikumā dotos ierobežojumus.

Šī atļauja attiecas uz alkoholisko dzērienu un tabakas izstrādājumu daudzumu, ko Zviedrijas teritorijā personiskai lietošanai var ievest privātpersonas, par to nemaksājot papildu akcīzes nodokli.

Atļauja ir spēkā līdz 2003. gada 31. decembrim.

▼M3

4. Dānija, Somija un Zviedrija var iekasēt akcīzes nodokļus un veikt vajadzīgās kontroles attiecībā uz ražojumiem, uz kuriem attiecas šis pants.

▼M1

26.a pants

Akcīzes preces, uz kurām līdz 1993. gada 1. janvārim attiecināts atlikšanas režīms, kas nav noteikts 5. panta 2. punktā un 18. panta 1. punktā un kas nav izbeigts, pēc šā datuma uzskata par tādām, uz kurām attiecas akcīzes nodokļa atlikšanas režīms.

Ja panta pirmajā daļā aprakstītais stāvoklis saistīts ar atlikšanas režīmu Kopienas iekšējā tranzītā, tos noteikumus, kas ir bijuši spēkā brīdī, kad uz precēm ir attiecināts šis režīms, turpina piemērot laikā, kamēr uz šīm precēm attiecas šis režīms, ko nosaka saskaņā ar minētajiem noteikumiem.

Ja minētais stāvoklis saistīts ar valsts atlikšanas režīmu, dalībvalstis nosaka nosacījumus un formalitātes, saskaņā ar kuriem pēc 1993. gada 1. janvāra atlikšanas režīmu izbeidz.

▼B

27. pants

Līdz 1997. gada 1. janvārim Padome, pamatojoties uz Komisijas ziņojumu, atkārtoti pārbauda 7., 8., 9. un 10. panta noteikumus un, pamatojoties uz Komisijas priekšlikumu un uzklausījusi Eiropas Parlamentu, ar vienprātīgu lēmumu pieņem vajadzīgos grozījumus.

28. pants

Līdz 1999. gada 30. jūnijam ir piemērojami šādi noteikumi:

1. Dalībvalstis var paredzēt nodokļa atbrīvojumu precēm, kas pārdotas beznodokļu veikalos un ko personiskajā bagāžā ved ceļotāji, kas Kopienas iekšienē ceļo no dalībvalsts uz dalībvalsti pa gaisu vai jūru. Šā noteikuma izpratnē: a) “beznodokļu veikals” ir jebkura organizācija, kas atrodas lidostā vai ostā un atbilst nosacījumiem, ko pieņēmušas kompetentās varas iestādes, īpaši vadoties pēc šā panta 3. punkta noteikumiem; b) “ceļotājs, kas dodas uz citu dalībvalsti” ir jebkurš pasažieris, kam ir lidmašīnas vai kuģa biļete, kurā par pirmo pieturvietu uzrādīta lidosta vai osta citā dalībvalstī; c) “Kopienas iekšējais lidojums vai jūras brauciens” ir jebkurš gaisa vai jūras satiksmes pārvadājums, kura sākumpunkts ir vienā dalībvalstī un galapunkts ir otrā dalībvalstī. Preces, ko pārdod uz kuģa vai lidmašīnā pasažieru pārvadājuma laikā Kopienas iekšienē, uzskata par beznodokļu veikalos pārdotām precēm. Šis atbrīvojums attiecas arī uz precēm, ko beznodokļu veikalos, kuri atrodas vienā no divām stacijām iebraukšanai Lamanša tunelī, pārdod pasažieriem, kam ir biļetes, kas derīgas braucienam starp šīm divām stacijām.

2. Šā panta 1. punktā paredzētais atbrīvojums attiecas tikai uz precēm tādos daudzumos, kas nepārsniedz ierobežojumus vienam ceļotājam un vienam braucienam, kas noteikti spēkā esošajos Kopienas noteikumos par ceļotāju pārvietošanos starp trešajām valstīm un Kopienu.

3. Dalībvalstis veic vajadzīgos pasākumus, lai nodrošinātu, ka šajā pantā paredzēto atbrīvojumu piemēro pareizi un tieši, nepieļaujot nodokļu nemaksāšanu, apiešanu vai ļaunprātīgu izmantošanu.

29. pants

1. Dalībvalstis var atbrīvot vīna sīkražotājus no II un III sadaļas prasībām, kā arī no citām prasībām attiecībā uz apriti un pārraudzību. Ja šie sīkražotāji paši veic piegādes uz citām dalībvalstīm, tie par to informē savas dalībvalsts attiecīgās iestādes un izpilda 1989. gada 10. aprīļa Komisijas Regulā (EEK) 986/89 ( 12 ) noteiktos pienākumus, īpaši attiecībā uz nosūtāmo preču sarakstu un pavaddokumentu.

Ar “vīna sīkražotājiem” jāsaprot personas, kas caurmērā ražo mazāk par 1 000 hl vīna gadā.

2. Preču saņēmējs informē galamērķa dalībvalsts nodokļu iestādes par saņemtajiem vīna sūtījumiem, izmantojot 1. punktā minēto dokumentu vai atsaucoties uz to.

3. Dalībvalstis, divpusēji vienojoties, veic vajadzīgos pasākumus, lai ieviestu pēkšņas pārbaudes uz vietas, ko vajadzības gadījumā var veikt datorizēti.

30. pants

Direktīvu 77/799/EEK groza šādi.

1. Nosaukumu aizstāj ar šādu: “Padomes 1977. gada 19. decembra Direktīva par dalībvalstu kompetentu iestāžu savstarpēju palīdzību tiešo un netiešo nodokļu jomā”.

2. Grozījumi 1. pantā: a) 1. punktu aizstāj ar šādu: “1. Saskaņā ar šo direktīvu dalībvalstu kompetentās iestādes apmainās ar ziņām, kas var palīdzēt pareizi novērtēt ienākuma un kapitāla nodokļus, kā arī ziņām, kas attiecas uz šādu netiešo nodokļu novērtējumu: — pievienotās vērtības nodokļa, — akcīzes nodokļa minerāleļļām, — akcīzes nodokļa alkoholam un alkoholiskajiem dzērieniem, — akcīzes nodokļa tabakas izstrādājumiem.” ; b) attiecībā uz Dāniju, Grieķiju, Apvienoto Karalisti un Portugāli 5. punktu aizstāj ar šādu: “Dānijā: — Skatteministeren vai pilnvarots pārstāvis; Grieķijā: Υπουργός Οικονομικών vai pilnvarots pārstāvis; Apvienotajā Karalistē: — The Commissioners of Customs and Excise vai pilnvarots pārstāvis jautājumos par informāciju pievienotās vērtības nodokļa un akcīzes nodokļa sakarā, — The Commissioners of Irland Revenue vai pilnvarots pārstāvis jautājumos par visu citu informāciju; Portugālē: — O Ministro das Finanças vai pilnvarots pārstāvis.”

▼M1

30.a pants

Direktīvu 76/308/EEK groza šādi:

1. Nosaukumu aizstāj ar šādu: “Padomes 1976. gada 15. marta Direktīva 76/308/EEK par savstarpēju palīdzību prasību apmierināšanai, kas radušās no darbībām, kas pieder pie Eiropas Lauksaimniecības vadības un garantiju fonda finansēšanas sistēmas, kā arī no lauksaimniecības iemaksām un muitas nodokļiem, un par pievienotās vērtības nodokli un dažiem akcīzes nodokļiem”

2. Direktīvas 2. pantā a) “e)” punkts kļūst par “f)” punktu; b) aiz “d)” punkta iekļauj šādu punktu: “e) šādi akcīzes nodokļi: — akcīzes nodoklis tabakas izstrādājumiem, — akcīzes nodoklis spirtam un alkoholiskajiem dzērieniem, — akcīzes nodoklis minerāleļļām.”

▼B

31. pants

1. Dalībvalstīs stājas spēkā normatīvie un administratīvie akti, kas vajadzīgi, lai 1993. gada 1. janvārī šī direktīva būtu izpildīta.

Attiecībā uz 9. panta 3. punktu Dānijas Karalistei tomēr ir atļauts normatīvos un administratīvos aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu šos noteikumus, ieviest ne vēlāk kā līdz 1993. gada 1. janvārim.

Pieņemot šos noteikumus, dalībvalstis tajos iekļauj atsauci uz šo direktīvu vai arī pievieno šādu atsauci to oficiālai publikācijai. Dalībvalstis nosaka, kādā veidā izdarāma šāda atsauce.

2. Dalībvalstis informē Komisiju par saviem galvenajiem tiesību aktiem, ko tās pieņem, lai izpildītu šo direktīvu.

32. pants

Šī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.

▼M4









PIELIKUMS

26. panta 3. punkts

Alkoholisko dzērienu un tabakas izstrādājumu daudzums, ko Zviedrijas teritorijā personiskai lietošanai var ievest privātpersonas, par to nemaksājot papildu akcīzes nodokli







Alkoholiskie dzērieni No 2000. gada 1. jūlija No 2001. gada 1. janvāra No 2002. gada 1. janvāra No 2003. gada 1. janvāra Stiprie alkoholiskie dzērieni 1 l 1 l 2 l 5 l Starpprodukti 3 l 3 l 3 l 3 l Vīni (to skaitā dzirkstošie vīni) 20 l 26 l 26 l 52 l Alus 24 l 32 l 32 l 64 l







Tabakas izstrādājumi No 2000. gada 1. jūlija Cigaretes vai 400 cigarellas vai 200 cigāri vai 100 smēķējamā tabaka 550 g