02006X1227(03) — LV — 27.12.2006 — 000.001

Šis dokuments ir tikai informatīvs, un tam nav juridiska spēka. Eiropas Savienības iestādes neatbild par tā saturu. Attiecīgo tiesību aktu un to preambulu autentiskās versijas ir publicētas Eiropas Savienības “Oficiālajā Vēstnesī” un ir pieejamas datubāzē “Eur-Lex”. Šie oficiāli spēkā esošie dokumenti ir tieši pieejami, noklikšķinot uz šajā dokumentā iegultajām saitēm





Labota ar:









▼B

▼C1

Apvienoto Nāciju Organizācijas Eiropas Ekonomikas Komitejas (ANO/EEK) Noteikumi Nr. 107 – Vienotie noteikumi par prasībām attiecībā uz M2 vai M3 kategorijas transportlīdzekļu vispārīgās konstrukcijas apstiprināšanu

1. redakcija

Kurā ietverti visi spēkā esošie teksti, ieskaitot:

Grozīto noteikumu 01 sēriju – spēkā stāšanās diena: 2004. gada 12. augusts

1. kļūdu labojums – 19.10.2004.

2. kļūdu labojums – 25.1.2006.

1. DARBĪBAS JOMA

1.1. Šie noteikumi attiecas uz visiem vienstāva, divstāvu, monolītrāmja un posmainiem M2 un M3 kategorijas transportlīdzekļiem ( 1 ).

1.2. Tomēr šo noteikumu prasības nepiemēro šādiem transportlīdzekļiem:

1.2.1. transportlīdzekļi, kas projektēti drošai apsargātu personu, piemēram, ieslodzīto, pārvadāšanai;

1.2.2. transportlīdzekļi, kas īpaši projektēti ievainotu vai slimu personu pārvadāšanai (sanitārie transportlīdzekļi);

1.2.3. apvidus transportlīdzekļi;

1.2.4. transportlīdzekļi, kas īpaši projektēti skolēnu pārvadāšanai.

1.3. Šo noteikumu prasības attiecas uz turpmāk minētajiem transportlīdzekļiem vienīgi tiktāl, ciktāl tās ir savietojamas ar to paredzēto lietojumu un funkcijām:

1.3.1. transportlīdzekļi, kas projektēti policijas, drošības un bruņoto spēku vajadzībām;

1.3.2. transportlīdzekļi, kuros ir sēdvietas, ko paredzēts izmantot vienīgi transportlīdzeklim stāvot, un kuri nav projektēti vairāk kā 8 personu (neskaitot vadītāju) pārvadāšanai, transportlīdzeklim braucot. Šādu transportlīdzekļu piemēri ir pārvietojamās bibliotēkas, pārvietojamās baznīcas un pārvietojamie labdarības centri. Lietotāju vajadzībām skaidri jāapzīmē tās šādu transportlīdzekļu sēdvietas, kas paredzētas izmantošanai braucošā transportlīdzeklī.

2. DEFINĪCIJAS

Šajos noteikumos izmantotas šādas definīcijas:

2.1. “Transportlīdzeklis” ir M2 vai M3 kategorijas transportlīdzeklis 1. punktā noteiktās darbības jomas ietvaros.

2.1.1. Ir trīs transportlīdzekļu klases tādiem transportlīdzekļiem, kuru ietilpība pārsniedz 22 pasažierus, neskaitot vadītāju.

2.1.1.1. “I klase”: transportlīdzekļi, kas konstruēti, paredzot tajos pasažieru stāvvietas, lai būtu iespējama bieža pasažieru pārvietošanās.

2.1.1.2. “II klase”: transportlīdzekļi, kas konstruēti galvenokārt sēdošu pasažieru pārvadāšanai un projektēti tā, lai būtu iespējams pārvadāt stāvošus pasažierus galvenajā ejā un/vai laukumā, kas nepārsniedz diviem dubultiem sēdekļiem paredzētu vietu.

2.1.1.3. “III klase”: transportlīdzekļi, kas konstruēti tikai sēdošu pasažieru pārvadāšanai.

2.1.1.4. Transportlīdzekli var uzskatīt par vairākām klasēm piederošu. Šādā gadījumā tas var saņemt apstiprinājumu par katru attiecīgo klasi.

2.1.2. Ir divas transportlīdzekļu klases tādiem transportlīdzekļiem, kuru ietilpība nepārsniedz 22 pasažierus, neskaitot vadītāju.

2.1.2.1. “A klase”: transportlīdzekļi, kas projektēti stāvošu pasažieru pārvadāšanai; šīs klases transportlīdzeklī ir sēdvietas, un ir paredzēts laukums stāvvietām.

2.1.2.2. “B klase”: transportlīdzekļi, kas nav projektēti stāvošu pasažieru pārvadāšanai; šīs klases transportlīdzeklī nav paredzētas pasažieru stāvvietas.

2.1.3. “Posmains transportlīdzeklis” ir transportlīdzeklis, kas sastāv no diviem vai vairākiem nekustīgiem posmiem, kurus savstarpēji savieno šarnīrs; katra posma pasažieru saloni ir savienoti savā starpā tā, ka pasažieri var brīvi pārvietoties no viena posma uz citu; nekustīgie posmi ir pastāvīgi savienoti tā, ka tos var atdalīt, tikai izmantojot iekārtas, kuras parasti ir pieejamas tikai darbnīcās.

2.1.3.1. “Divstāvu posmains transportlīdzeklis” ir transportlīdzeklis, kas sastāv no diviem vai vairākiem nekustīgiem posmiem, kurus savstarpēji savieno šarnīrs; katra posma pasažieru saloni vismaz vienā stāvā ir savienoti savā starpā tā, ka pasažieri var brīvi pārvietoties no viena posma uz citu; nekustīgie posmi ir pastāvīgi savienoti tā, ka tos var atdalīt, tikai izmantojot iekārtas, kuras parasti ir pieejamas tikai darbnīcās.

2.1.4. “Autobuss ar zemu grīdu” ir I, II vai A klases transportlīdzeklis, kurā vismaz 35 % no pasažieru stāvvietām paredzētās platības (vai tā priekšējā daļā – posmainiem transportlīdzekļiem, vai apakšstāvā – divstāvu transportlīdzekļiem) ir platība bez pakāpieniem, kurā var piekļūt vismaz vienām pasažieru durvīm.

2.1.5. “Virsbūve” ir atsevišķa tehniska vienība, kas ietver visu īpašo transportlīdzekļa iekšējo un ārējo aprīkojumu.

2.1.6. “Divstāvu transportlīdzeklis” ir transportlīdzeklis, kurā pasažieriem paredzētās vietas vismaz daļēji ir izkārtotas divos līmeņos, vienam līmenim nosedzot otru, turklāt augšstāvā nav paredzētas pasažieru stāvvietas.

2.1.7. “Atsevišķa tehniska vienība” ir ierīce, kura ir transportlīdzekļa daļa un kuras tipu var apstiprināt atsevišķi no transportlīdzekļa, bet tikai saistībā ar vienu vai vairākiem norādītiem transportlīdzekļu tipiem.

2.2. “Tipa(-u) definīcijas”

2.2.1. “Transportlīdzekļa tips” ir transportlīdzekļi, kas būtiski neatšķiras šādos aspektos:

a) virsbūves ražotājs;

b) šasijas ražotājs;

c) transportlīdzekļa koncepcija (vairāk nekā 22 pasažieriem vai līdz 22 pasažieriem);

d) virsbūves koncepcija (vienstāva/divstāvu, posmaina, ar zemu grīdu);

e) virsbūves tips, ja virsbūvei tipa apstiprinājums piešķirts kā atsevišķai tehniskai vienībai.

2.2.2. “Virsbūves tips” saistībā ar tipa apstiprinājumu virsbūvei kā atsevišķai tehniskai vienībai ir virsbūves kategorija, kas būtiski neatšķiras šādos aspektos:

a) virsbūves ražotājs;

b) transportlīdzekļa koncepcija (vairāk nekā 22 pasažieriem vai līdz 22 pasažieriem);

c) virsbūves koncepcija (vienstāva/divstāvu, posmaina, ar zemu grīdu);

d) pilnībā aprīkota transportlīdzekļa virsbūves masa, kas atšķiras ne vairāk kā par 10 %;

e) īpaši transportlīdzekļa tipi, uz kuriem attiecīgā tipa virsbūvi nevar uzstādīt.

2.3. “Transportlīdzekļa vai atsevišķas tehniskas vienības apstiprinājums” ir transportlīdzekļa tipa apstiprinājums vai virsbūves tipa apstiprinājums saskaņā ar 2.2. punktā izklāstīto definīciju, ņemot vērā šajos noteikumos precizētās konstrukcijas pazīmes.

2.4. “Virsbūves augšējā daļa” ir tā virsbūves daļa, kas palielina transportlīdzekļa stiprību satiksmes negadījumā, kas saistīts ar apgāšanos.

2.5. “Pasažieru durvis” ir durvis, kas paredzētas pasažieriem parastos apstākļos, kad vadītājs sēž.

2.6. “Divviru durvis” ir durvis, kas nodrošina divas vai divām līdzvērtīgas piekļuves ejas.

2.7. “Bīdāmas durvis” ir durvis, ko var atvērt vai aizvērt, vienīgi pabīdot tās pa vienu vai vairākām taisnām vai aptuveni taisnām sliedēm.

2.8. “Avārijas durvis” ir durvis, ko paredzēts lietot kā pasažieru izeju vienīgi izņēmuma gadījumos, jo īpaši avārijas situācijā.

2.9. “Avārijas logs” ir logs, kurā var arī nebūt stikla un kuru paredzēts lietot kā pasažieru izeju vienīgi avārijas situācijā.

2.10. “Dubultlogs vai daudzkārtīgs logs” ir avārijas logs, kuru sadalot divās vai vairākās daļās ar iedomātu vertikālu līniju(-ām) (vai plakni(-ēm)), rodas attiecīgi divas vai vairākas daļas, un katra izmēros un pieejas ziņā atbilst prasībām, kuras attiecas uz parastiem avārijas logiem.

2.11. “Avārijas lūka” ir jumta vai grīdas atvērums, ko paredzēts lietot kā pasažieru avārijas izeju vienīgi avārijas situācijā.

2.12. “Avārijas izeja” ir avārijas durvis, avārijas logs vai avārijas lūka.

2.13. “Izeja” ir pasažieru durvis, savienotājkāpnes, puskāpnes vai avārijas izeja.

2.14. “Līmenis vai stāvs” ir tā virsbūves daļa, uz kuras augšējās virsmas stāv pasažieri, atbalstās sēdošo pasažieru, vadītāja un jebkura apkalpes locekļa kājas, kā arī var balstīties sēdekļu balstiekārtas.

2.15. “Galvenā eja” ir telpa, pa kuru pasažieri no jebkuras sēdvietas vai sēdvietu rindas var piekļūt jebkurai citai sēdvietai vai sēdvietu rindai, vai jebkurai citai ejai no vai uz jebkurām pasažieru durvīm vai savienotājkāpnēm un jebkuram pasažieru stāvvietām paredzētam laukumam; tā neietver:

2.15.1. laukumu 300 mm garumā katras sēdvietas priekšā, izņemot gadījumus, kad sānis novietota sēdvieta atrodas virs riteņa arkas, tad šo attālumu var samazināt līdz 225 mm;

2.15.2. laukumu virs jebkura pakāpiena vai kāpņu virsmas, vai

2.15.3. jebkuru laukumu, pa kuru var piekļūt tikai vienai sēdvietai vai sēdvietu rindai, vai kas ir pretī šķērsvirzienā novietotām sēdvietām vai sēdvietu rindai.

2.16. “Piekļuves eja” ir telpa, kas iestiepjas transportlīdzeklī no pasažieru durvīm uz augšu līdz pašai tālākajai augšējā pakāpiena malai (galvenās ejas malai), savienotājkāpnēm vai puskāpnēm. Ja pie durvīm nav pakāpienu, par piekļuves eju uzskata telpu, ko mēra saskaņā ar 3. pielikuma 7.7.1. punkta prasībām, līdz 300 mm attālumam no dubultpaneļa iekšējās virsmas sākumpunkta.

2.17. “Vadītāja nodalījums” ir vieta, kas ir paredzēta tikai vadītājam, izņemot avārijas situācijas, un kurā ir vadītāja sēdeklis, stūres rats, vadības ierīces, instrumenti un citas iekārtas, kas vajadzīgas transportlīdzekļa vadīšanai vai darbināšanai.

2.18. “Darba kārtībā esoša transportlīdzekļa masa” ir masa darba kārtībā esošam transportlīdzeklim ar virsbūvi, bet bez kravas, masa velkošajam transportlīdzeklim ar sakabes ierīci vai arī masa šasijai ar kabīni, ja ražotājs transportlīdzekli neaprīko ar virsbūvi un/vai sakabes ierīci (ieskaitot dzesēšanas šķidrumu, eļļas, 90 % degvielas, 100 % citu šķidrumu, izņemot izlietoto ūdeni, instrumentus, rezerves riteni un vadītāju (75 kg) un – autobusu gadījumā – apkalpes locekļa masu (75 kg), ja šajā transportlīdzeklī ir apkalpes locekļa sēdvieta).

2.19. “Tehniski pieļaujamā maksimālā pilnā masa (M)” ir transportlīdzekļa maksimālā masa, kas pamatojas uz tā konstrukciju un tehniskajiem datiem, kā to ir norādījis ražotājs. Tehniski pieļaujamo maksimālo pilno masu izmanto, lai noteiktu transportlīdzekļa kategoriju.

2.20. “Pasažieris” ir persona, kas nav vadītājs vai apkalpes loceklis.

2.21. “Pasažieri ar pārvietošanās grūtībām” ir visi pasažieri, kuriem ir grūtības lietot sabiedrisko transportu, piemēram, personas ar invaliditāti (to skaitā personas ar sensoriem vai intelektuāliem traucējumiem un personas ratiņkrēslos), personas ar locekļu bojājumiem, maza auguma personas, personas ar smagu bagāžu, gados vecākas personas, grūtnieces, personas ar iepirkšanās ratiņiem un personas ar bērniem (tostarp bērniem, kas sēž saliekamos ratiņos).

2.22. “Persona ratiņkrēslā” ir persona, kas nespēcīguma vai invaliditātes dēļ pārvietojas ratiņkrēslā.

2.23. “Apkalpes loceklis” ir persona, kurai uzdots darboties kā otrajam vadītājam vai iespējamam vadītāja palīgam.

2.24. “Pasažieru nodalījums” ir vieta, kas ir paredzēta vienīgi pasažieriem, izņemot jebkādu telpu, ko aizņem fiksētas ierīces, piemēram, bāri, mazas virtuves, tualetes vai bagāžas/preču nodalījumi.

2.25. “Mehāniskas pasažieru durvis” ir pasažieru durvis, kuras darbojas ar enerģiju, kas nav muskuļu enerģija, un kuru atvēršanos un aizvēršanos, ja vien tā nenoris automātiski, no attāluma kontrolē vadītājs vai apkalpes loceklis.

2.26. “Automātiskas pasažieru durvis” ir pasažieru durvis ar mehānisko piedziņu, kuras var atvērt (izņemot gadījumus, kad lieto avārijas vadības ierīces) vienīgi tad, ja pasažieris iedarbina to vadības mehānismu pēc tam, kad šo vadības mehānismu ir aktivējis vadītājs, un kuras pēc tam aizveras automātiski.

2.27. “Kustības bloķētājs” ir automātiska ierīce, kas neļauj stāvošam transportlīdzeklim izkustēties.

2.28. “Pasažieru durvis, ko darbina vadītājs” ir pasažieru durvis, kuras parasti atver un aizver vadītājs.

2.29. “Prioritāra sēdvieta” ir lielāka sēdvieta, kas paredzēta pasažieriem ar pārvietošanās grūtībām un ir attiecīgi apzīmēta.

2.30. “Iekāpšanas palīgierīce” ir ierīce, kas atvieglo ratiņkrēsla piekļūšanu transportlīdzeklim, piemēram, pacēlājs, platforma utt.

2.31. “Nolaišanas sistēma” ir sistēma, kas pilnībā vai daļēji nolaiž zemāk un paceļ augstāk transportlīdzekļa virsbūvi attiecībā pret tā normālo braukšanas augstumu.

2.32. “Pacēlājs” ir ierīce vai sistēma ar platformu, ko var pacelt vai nolaist, lai ļautu pasažierim no zemes vai ietves malas nokļūt pasažieru nodalījumā.

2.33. “Platforma” ir ierīce, kas pārsedz telpu starp zemi vai ietves malu un pasažieru nodalījuma grīdu.

2.34. “Pārnēsājama platforma” ir platforma, ko vadītājs vai apkalpes loceklis var noņemt no transportlīdzekļa un uzstādīt atpakaļ.

2.35. “Noņemams sēdeklis” ir sēdeklis, ko var viegli noņemt no transportlīdzekļa.

2.36. “Priekšējais” un “aizmugurējais” norāda uz atrašanos transportlīdzekļa priekšā vai aizmugurē, ņemot vērā parasto braukšanas virzienu; attiecīgi ir saprotami termini “uz priekšu”, “pats priekšējais”, “uz aizmuguri” un “pats aizmugurējais” utt.

2.37. “Savienotājkāpnes” ir kāpnes, kas ļauj pārvietoties starp augšstāvu un apakšstāvu.

2.38. “Atsevišķs nodalījums” ir transportlīdzekļa telpa, kurā pasažieri vai apkalpe var atrasties, izmantojot transportlīdzekli, kura ir nodalīta no citām pasažieru vai apkalpes telpām, izņemot gadījumus, kad starpsiena ļauj pasažieriem ieskatīties nākamajā pasažieru nodalījumā, un kura ir savienota ar eju bez durvīm.

2.39. “Puskāpnes” ir kāpnes no augšstāva, kas ved uz avārijas durvīm.

3. APSTIPRINĀJUMA PIETEIKUMS

3.1. Apstiprinājuma pieteikumu attiecībā uz vispārīgās konstrukcijas pazīmēm:

a) transportlīdzekļa tipam vai

b) atsevišķas tehniskas vienības tipam, vai

c) transportlīdzekļa tipam, kuram pierīkota virsbūve, kas jau ir apstiprināta kā atsevišķa tehniska vienība,

iesniedz atbildīgais ražotājs vai viņa pienācīgi pilnvarots pārstāvis.

3.2. Ja apstiprinājuma pieteikums attiecas uz transportlīdzekli, kas sastāv no šasijas ar piemontētu apstiprināta tipa virsbūvi, termins “ražotājs” attiecas uz montētāju.

3.3. Šo noteikumu 1. pielikuma 1. daļā sniegts paraugs informācijas dokumentam, kas attiecas uz konstrukcijas pazīmēm.

3.3.1. 1. papildinājums: transportlīdzekļa tipam;

3.3.2. 2. papildinājums: virsbūves tipam;

3.3.3. 3. papildinājums: transportlīdzekļa tipam, kuram pierīkota virsbūve, kas jau ir apstiprināta kā atsevišķa tehniska vienība.

3.4. Apstiprināmā transportlīdzekļa (transportlīdzekļu) vai virsbūves (virsbūvju) tipa paraugu iesniedz tehniskajam dienestam, kas ir atbildīgs par tipa apstiprinājuma pārbaudēm.

4. APSTIPRINĀJUMS

4.1. Ja transportlīdzeklis vai virsbūve, kas iesniegta tipa apstiprinājuma saņemšanai saskaņā ar šiem noteikumiem, atbilst 5. punkta prasībām, minētajam transportlīdzeklim vai virsbūvei piešķir tipa apstiprinājumu.

4.2. Katram apstiprinātajam transportlīdzekļa tipam piešķir apstiprinājuma numuru. Tā pirmie divi cipari (pašlaik 01, atbilstīgi 01 grozījumu sērijai) norāda grozījumu sēriju, kura ietver jaunākos būtiskākos tehniskos grozījumus, kas šajos noteikumos izdarīti apstiprinājuma izsniegšanas laikā. Viena un tā pati līgumslēdzēja puse nevar piešķirt tādu pašu numuru citam transportlīdzekļa tipam 2.2. punkta nozīmē.

4.3. Paziņojumu par transportlīdzekļa vai virsbūves tipa apstiprinājumu vai apstiprinājuma attiecinājumu uz citu tipu atbilstīgi šiem noteikumiem nosūta līgumslēdzējām pusēm, kas piemēro šos noteikumus, izmantojot veidlapu, kas atbilst šo noteikumu 1. pielikumā sniegtajam paraugam.

4.4. Katram transportlīdzeklim vai virsbūvei, kas atbilst transportlīdzekļa vai virsbūves tipam, kurš apstiprināts saskaņā ar šiem noteikumiem, skaidri redzamā un viegli pieejamā vietā, kas norādīta apstiprinājuma veidlapā, piestiprina starptautiski atzītu apstiprinājuma marķējumu, kuru veido:

4.4.1. aplis, kurā ir burts “E”, aiz tā – tās valsts kods, kura piešķīrusi tipa apstiprinājumu ( 2 ), un

4.4.2. pa labi no 4.4.1. punktā aprakstītā apļa – šo noteikumu numurs, aiz tā burts “R”, domu zīme un apstiprinājuma numurs; un

4.4.3. papildu simbols, kuru veido romiešu cipari, kas apzīmē klasi (klases), kurā (kurās) apstiprināts transportlīdzeklis vai virsbūve. Ja virsbūvei apstiprinājums piešķirts atsevišķi, marķējumā papildus iekļauj burtu “S”.

4.5. Ja transportlīdzeklis atbilst transportlīdzekļa tipam, par kuru tam piešķirts tipa apstiprinājums saskaņā ar vienu vai vairākiem citiem šim nolīgumam pievienotiem noteikumiem, valstī, kurā apstiprinājums piešķirts saskaņā ar šiem noteikumiem, nav atkārtoti jānorāda 4.4.1. punktā aprakstītais simbols. Šādā gadījumā šo noteikumu un apstiprinājuma numurus, un visu to noteikumu papildu simbolus, saskaņā ar kuriem apstiprinājums piešķirts valstī, kas piešķīrusi apstiprinājumu saskaņā ar šiem noteikumiem, novieto vertikālās slejās pa labi no 4.4.1. punktā aprakstītā simbola.

4.6. Apstiprinājuma marķējums ir skaidri salasāms un neizdzēšams.

4.7. Apstiprinājuma marķējumu novieto blakus transportlīdzekļa vai virsbūves datu plāksnei, ko piestiprinājis ražotājs, vai uz minētās datu plāksnes.

4.8. Šo noteikumu 2. pielikumā sniegti apstiprinājuma marķējuma izvietojuma piemēri.

5. PRASĪBAS

5.1. Visi transportlīdzekļi atbilst šo noteikumu 3. pielikumā izklāstītajām prasībām (uz divstāvu transportlīdzekļiem attiecas grozījumi, kas sniegti 9. pielikumā). Virsbūves, kurām tipa apstiprinājums piešķirts atsevišķi, atbilst attiecīgi 5. un/vai 10. pielikumam. Transportlīdzeklim, kura virsbūvei tipa apstiprinājums piešķirts saskaņā ar 10. pielikumu, tipa apstiprinājumu piešķir saskaņā ar minēto pielikumu.

5.2. Saskaņā ar 8 pielikumā izklāstītajiem tehniskajiem noteikumiem I klases transportlīdzekļi ir pieejami personām ar pārvietošanās grūtībām, tostarp personām ratiņkrēslos.

5.3. Līgumslēdzējas puses var brīvi izvēlēties piemērotāko risinājumu, lai panāktu uzlabotu piekļuvi transportlīdzekļiem, kas nav I klases transportlīdzekļi. Tomēr gadījumos, kad transportlīdzekļi, kas nav I klases transportlīdzekļi, ir aprīkoti ar iekārtām, ko lieto personas ar pārvietošanās grūtībām un/vai personas ratiņkrēslos, tiem jāatbilst attiecīgajām 8. pielikuma prasībām.

5.4. Nekas šajos noteikumos neliedz līgumslēdzēju pušu valsts iestādēm noteikt, ka konkrēti darbības veidi ir paredzēti tikai transportlīdzekļiem, kas īpaši aprīkoti, lai pārvadātu pasažierus ar pārvietošanās grūtībām saskaņā ar 8. pielikumu.

6. TRANSPORTLĪDZEKĻA VAI VIRSBŪVES TIPA APSTIPRINĀJUMA PĀRVEIDOJUMS UN ATTIECINĀJUMS UZ CITU TIPU

6.1. Visus transportlīdzekļa vai virsbūves tipa pārveidojumus paziņo administratīvajai iestādei, kas piešķīrusi transportlīdzekļa tipa apstiprinājumu. Minētā iestāde var vai nu:

6.1.1. uzskatīt, ka izdarītajiem pārveidojumiem, visticamāk, nebūs ievērojama negatīva ietekme un ka transportlīdzeklis vai virsbūve joprojām atbilst prasībām, vai

6.1.2. no tehniskā dienesta, kas ir atbildīgs par testu veikšanu, pieprasīt papildu ziņojumu par testiem.

6.2. Par apstiprinājumu vai apstiprinājuma noraidījumu, precizējot izdarītos pārveidojumus, saskaņā ar 4.3. punktā izklāstīto procedūru paziņo citām līgumslēdzējām pusēm, kas piemēro šos noteikumus.

6.3. Kompetentā iestāde, kas piešķīrusi apstiprinājuma attiecinājumu uz citu tipu, šādam apstiprinājuma attiecinājumam uz citu tipu piešķir sērijas numuru un citas 1958. gada nolīguma puses, kas piemēro šos noteikumus, informē par to, izmantojot paziņojuma veidlapu, kas atbilst šo noteikumu 1. pielikuma 2. papildinājumā sniegtajam paraugam.

7. RAŽOJUMU ATBILSTĪBA

Ražojumu atbilstības procedūras atbilst tām, kas izklāstītas nolīguma 2. papildinājumā (E/ECE/324-E/ECE/TRANS/505/Rev.2), ievērojot šādas prasības:

7.1. transportlīdzekļi un virsbūves, kas apstiprinātas saskaņā ar šiem noteikumiem, ir ražotas atbilstīgi apstiprinātajam tipam, izpildot 5. punktā noteiktās prasības;

7.2. kompetentā iestāde, kas piešķīrusi tipa apstiprinājumu, jebkurā laikā var pārbaudīt katrai ražošanas iekārtai piemērojamo kontroles metožu atbilstību. Parasti šādas pārbaudes veic vienreiz divos gados.

8. SANKCIJAS PAR RAŽOJUMU NEATBILSTĪBU

8.1. Apstiprinājumu, kas piešķirts attiecībā uz transportlīdzekļa vai virsbūves tipu saskaņā ar šiem noteikumiem, var anulēt, ja nav izpildītas 5. punktā minētās prasības.

8.2. Ja līgumslēdzēja puse, kas piemēro šos noteikumus, anulē apstiprinājumu, ko tā pirms tam piešķīrusi, tā informē par to citas līgumslēdzējas puses, kas piemēro šos noteikumus, izmantojot paziņojuma veidlapu, kas atbilst šo noteikumu 1. pielikuma 2. papildinājumā sniegtajam paraugam

9. RAŽOŠANAS GALĪGA IZBEIGŠANA

Ja apstiprinājuma turētājs pilnībā pārtrauc saskaņā ar šiem noteikumiem apstiprinātā transportlīdzekļa vai virsbūves tipa ražošanu, viņš par to informē iestādi, kas šo apstiprinājumu piešķīrusi. Pēc atbilstoša paziņojuma saņemšanas minētā iestāde citas 1958. gada nolīguma puses, kas piemēro šos noteikumus, informē par to, izmantojot paziņojuma veidlapu, kas atbilst šo noteikumu 1. pielikuma 1. papildinājumā sniegtajam paraugam.

10. PĀREJAS NOTEIKUMI

10.1. Sākot no 01 grozījumu sērijas oficiālās spēkā stāšanās dienas, neviena no līgumslēdzējām pusēm, kas piemēro šos noteikumus, neatsakās piešķirt EEK tipa apstiprinājumu saskaņā ar šiem noteikumiem, kuros grozījumi izdarīti ar 01 grozījumu sēriju.

10.2. Neviena no līgumslēdzējām pusēm, kas piemēro šos noteikumus, neatsaka valsts tipa apstiprinājumu transportlīdzeklim, kam tipa apstiprinājums piešķirts saskaņā ar šo noteikumu 01 grozījumu sēriju.

10.3. 36 mēnešus pēc spēkā stāšanās dienas līgumslēdzējas puses, kas piemēro šos noteikumus, piešķir tipa apstiprinājumu vienīgi tad, ja apstiprināmais transportlīdzekļa tips atbilst prasībām šajos noteikumos, kuros grozījumi izdarīti ar 01 grozījumu sēriju.

10.4. Sākot no 72. mēneša pēc šo noteikumu 01 grozījumu sērijas spēkā stāšanās dienas, līgumslēdzējas puses, kas piemēro šos noteikumus, var atteikt pirmo reizi reģistrēt transportlīdzekli valsts reģistrā (pirmo reizi nodotu ekspluatācijā), ja tas neatbilst šo noteikumu 01 grozījumu sērijas prasībām.

11. TEHNISKO DIENESTU, KAS VEIC APSTIPRINĀŠANAS TESTUS, KĀ ARĪ ADMINISTRATĪVO IESTĀŽU NOSAUKUMI UN ADRESES

Nolīguma puses, kas piemēro šos noteikumus, paziņo ANO sekretariātam par apstiprināšanas testu veikšanu atbildīgo tehnisko dienestu un apstiprinājumu piešķīrēju administratīvo iestāžu nosaukumus un adreses, uz kurām jānosūta citās valstīs izdotas veidlapas, kas apliecina apstiprinājumu, apstiprinājuma attiecinājumu uz citu tipu, apstiprinājuma atteikumu vai tā anulēšanu.

12. PIEZĪMES PAR PIEĻAUJAMĀM ASU SLODZĒM VAI KOPĒJO TRANSPORTLĪDZEKĻA MASU

Nolīguma 3. pants neliedz līgumslēdzējām pusēm aizliegt to teritorijā reģistrēt transportlīdzekļa tipus, kam saskaņā ar šiem noteikumiem apstiprinājumu piešķīrusi cita līgumslēdzēja puse, ja pasažieru vai bagāžas ietilpības rezultātā tiek pārsniegti to valstu teritorijā spēkā esošie likumīgie ierobežojumi attiecībā uz asu slodzi vai transportlīdzekļa tehniski pieļaujamo maksimālo pilno masu.









PIELIKUMU SARAKSTS

1. PIELIKUMS ANO/EEK tipa apstiprinājuma dokumentācija I daļa Informācijas dokumentu paraugi II daļa Tipa apstiprinājuma sertifikāts 2. PIELIKUMS Apstiprinājuma marķējumu izvietojums 3. PIELIKUMS Prasības, kas jāievēro attiecībā uz visiem transportlīdzekļiem Papildinājums: Statiskās sasvēršanās robežas verifikācija, to aprēķinot 4. PIELIKUMS Paskaidrojošās shēmas 5. PIELIKUMS Virsbūves augšējās daļas stiprība 6. PIELIKUMS Mehānisko durvju aizvēršanas spēku mērīšanas pamatnostādnes 7. PIELIKUMS Īpašas prasības transportlīdzekļiem, kuru ietilpība nepārsniedz 22 pasažierus 8. PIELIKUMS Prasības tehniskajām ierīcēm, kuras personām ar pārvietošanās grūtībām atvieglo iekļūšanu transportlīdzeklī 9. PIELIKUMS Īpašas prasības divstāvu transportlīdzekļiem 10. PIELIKUMS Tipa apstiprinājums atsevišķai tehniskai vienībai un tipa apstiprinājums transportlīdzeklim, kas aprīkots ar virsbūvi, kura jau ir apstiprināta kā atsevišķa tehniska vienība 11. PIELIKUMS Masa un izmēri









1. PIELIKUMS

ANO/EEK TIPA APSTIPRINĀJUMA DOKUMENTĀCIJA

1.DALA

Informācijas dokumentu paraugi

1.papildinājums

INFORMĀCIJAS DOKUMENTA PARAUGS

atbilstīgi Noteikumiem Nr. 107 par M2 un M3 kategorijas transportlīdzekļu vispārīgās konstrukcijas tipa apstiprinājumu

Turpmāk norādītās ziņas attiecīgā gadījumā iesniedz trīs eksemplāros kopā ar satura rādītāju. Visus rasējumus iesniedz attiecīgā mērogā un pietiekami detalizēti A4 formātā vai A4 formāta mapē. Ja ir fotoattēli, tiem jābūt pietiekami detalizētiem. Ja sistēmas, detaļas vai atsevišķas tehniskas vienības tiek vadītas elektroniski, jāsniedz informācija par to darbību.

1. VISPĀRĪGA INFORMĀCIJA

1.1. Marka (ražotāja tirdzniecības nosaukums):

1.2. Tips:

1.2.1. Šasija:

1.2.2. Virsbūve/viss transportlīdzeklis:

1.3. Tipa identifikācijas līdzekļi, ja uz transportlīdzekļa ir marķējums ( 3 ):

1.3.1. Šasija:

1.3.2. Virsbūve/viss transportlīdzeklis:

1.3.3. Minētā marķējuma atrašanās vieta:

1.3.3.1. Šasija:

1.3.3.2. Virsbūve/viss transportlīdzeklis:

1.4. Transportlīdzekļa kategorija ( 4 ):

1.5. Ražotāja nosaukums un adrese:

1.6. Montāžas rūpnīcas(-u) adrese(-es):

2. TRANSPORTLĪDZEKĻA KONSTRUKCIJAS VISPĀRĪGS RAKSTUROJUMS

2.1. Transportlīdzekļa parauga fotoattēli un/vai rasējumi:

2.2. Visa transportlīdzekļa rasējums mērogā:

2.3. Asu un riteņu skaits:

2.3.1. Asu ar dubultriteņiem skaits un novietojums:

2.3.2. Vadāmo asu skaits un novietojums:

2.4. Šasija (ja ir) (kopskata rasējums):

2.5. Garensijām izmantotais materiāls ( 5 ):

2.6. Dzinēja novietojums un konfigurācija:

2.7. Vadītāja kabīne (novietota virs dzinēja nodalījuma vai aiz dzinēja nodalījuma) ( 6 ):

2.8. Vadības ierīču novietojums:

2.8.1. Transportlīdzeklis ir aprīkots satiksmei pa labo/kreiso ( 7 ) pusi:

2.9. Norādīt, vai mehāniskais transportlīdzeklis ir paredzēts piekabju vilkšanai un vai piekabe ir puspiekabe, piekabe ar stieņa sakabi vai piekabe ar centrāli novietotu asi.

3. MASA UN IZMĒRI ( 8 ) (kg un mm) (attiecīgā gadījumā sniedz norādi uz rasējumu)

3.1. Garenbāze (pie pilnas slodzes) ( 9 ):

3.2. Transportlīdzekļa izmēru diapazons (kopumā):

3.2.1. Šasijai ar virsbūvi:

3.2.1.1. Garums ( 10 ):

3.2.1.2. Platums ( 11 ):

3.2.1.3. Augstums (darba kārtībā esošam transportlīdzeklim) ( 12 ) (balstiekārtai ar regulējamu augstumu norāda parasto stāvokli, kādā tā tiek ekspluatēta):

3.2.1.4. Priekšējā pārkare ( 13 ):

3.2.1.5. Aizmugurējā pārkare ( 14 ):

3.3. Transportlīdzekļa smaguma centrs ar tā maksimālo tehniski pieļaujamo pilno masu garenvirzienā, šķērsvirzienā un vertikālā virzienā:

3.4. Darba kārtībā esoša transportlīdzekļa ar virsbūvi masa un – velkošā transportlīdzekļa gadījumā, kas nav M1 kategorijas transportlīdzeklis, – tā masa kopā ar sakabes ierīci, ja to uzstāda ražotājs, vai arī šasijas masa vai šasijas ar kabīni masa bez virsbūves un/vai sakabes ierīces, ja ražotājs neaprīko to ar virsbūvi un/vai sakabes ierīci (ieskaitot šķidrumus, instrumentus, rezerves riteni un vadītāju un – autobusu un tūristu autobusu gadījumā – apkalpes locekļa masu, ja šajā transportlīdzeklī ir apkalpes locekļa sēdvieta) ( 15 ) (maksimālā un minimālā katram variantam):

3.4.1. Šīs masas sadalījums pa asīm un – puspiekabes vai piekabes ar centrāli novietotu asi gadījumā – slodze uz savienojuma punktu (maksimālā un minimālā katram variantam):

3.5. Ražotāja noteiktā tehniski pieļaujamā maksimālā pilnā masa ( 16 ) (maksimālā un minimālā katram variantam):

3.5.1. Šīs masas sadalījums pa asīm (maksimālā un minimālā katram variantam):

3.6. Tehniski pieļaujamā maksimālā slodze/masa uz katru asi:

3.7. Tehniski pieļaujamā maksimālā masa uz savienojuma punktu:

3.7.1. Mehāniskajam transportlīdzeklim:

4. VIRSBŪVE

4.1. Virsbūves tips: vienstāva/divstāvu/posmaina/ar zemo grīdu (7) :

4.2. Izmantotie materiāli un izgatavošanas metodes:

5. ĪPAŠI NOTEIKUMI TRANSPORTLĪDZEKĻIEM, KURUS LIETO PASAŽIERU PĀRVADĀŠANAI UN KUROS PAPILDUS AUTOVADĪTĀJA SĒDVIETAI IR VAIRĀK NEKĀ ASTOŅAS SĒDVIETAS

5.1. Transportlīdzekļa klase (I klase, II klase, III klase, A klase, B klase):

5.2. Pasažieriem paredzētais laukums (m2):

5.2.1. Kopā (So):

5.2.4. Stāvošiem pasažieriem (S1):

5.3. Pasažieru skaits (sēdvietas un stāvvietas):

5.3.1. Kopā (N):

5.4. Pasažieru sēdvietu skaits:

5.4.1. Kopā (A):

5.5. Apkalpes locekļa sēdvieta: jā/nē (7)

5.6. Pasažieru durvju skaits:

5.7. Avārijas izeju skaits (durvis, logi, avārijas lūkas, savienotājkāpnes un puskāpnes):

5.7.1. Kopā:

5.8. Bagāžas nodalījumu tilpums (m3):

5.9. Vieta uz jumta bagāžas pārvadāšanai (m2):

5.10. Tehniskas ierīces, ar kurām atvieglo piekļūšanu transportlīdzekļiem (piemēram, platforma, pacelšanas platforma, nolaišanas sistēma), ja uzstādītas:

5.11. VIRSBŪVES AUGŠĒJĀS DAĻAS STIPRĪBA

5.11.1. Noteikumu Nr. 66 tipa apstiprinājuma numurs, ja tas ir pieejams:

5.11.2. Virsbūves augšējām daļām, kas vēl nav apstiprinātas:

5.11.2.1. Sīks transportlīdzekļa tipa virsbūves augšējās daļas apraksts, norādot tās izmērus, konfigurāciju un materiālus, kā arī stiprinājuma veidu pie šasijas:

5.11.2.2. To transportlīdzekļa un tā salona daļu rasējumi, kuras ietekmē virsbūves augšējās daļas stiprību vai pārējo platību:

5.11.2.3. Smaguma centra atrašanās vieta transportlīdzeklim darba kārtībā garenvirzienā, šķērsvirzienā un vertikālā virzienā:

5.11.2.4. Maksimālais attālums starp pasažieru papildu sēdekļu viduslīnijām:

Paskaidrojumi:









1. PIELIKUMS

ANO/EEK TIPA APSTIPRINĀJUMA DOKUMENTĀCIJA

1. DAĻA

Informācijas dokumentu paraugi

2. papildinājums

INFORMĀCIJAS DOKUMENTA PARAUGS

atbilstīgi Noteikumiem Nr. 107 par M2 un M3 kategorijas transportlīdzekļu virsbūves vispārīgās konstrukcijas tipa apstiprinājumu

Turpmāk norādītās ziņas attiecīgā gadījumā iesniedz trīs eksemplāros kopā ar satura rādītāju. Visus rasējumus iesniedz attiecīgā mērogā un pietiekami detalizēti A4 formātā vai A4 formāta mapē. Ja ir fotoattēli, tiem jābūt pietiekami detalizētiem. Ja sistēmas, detaļas vai atsevišķas tehniskas vienības tiek vadītas elektroniski, jāsniedz informācija par to darbību.

1. VISPĀRĪGA INFORMĀCIJA

1.1. Marka (ražotāja tirdzniecības nosaukums):

1.2. Tips:

1.3. Tipa identifikācijas līdzekļi, ja uz transportlīdzekļa ir marķējums (b):

1.3.1. Virsbūve/viss transportlīdzeklis:

1.3.2. Šā marķējuma atrašanās vieta:

1.3.3. Virsbūve/viss transportlīdzeklis:

1.4. Detaļām un atsevišķām tehniskām vienībām – ANO/EEK tipa apstiprinājuma marķējuma stiprinājuma vieta un veids:

1.5. Montāžas rūpnīcas(-u) adrese(-es):

2. TRANSPORTLĪDZEKĻA KONSTRUKCIJAS VISPĀRĪGS RAKSTUROJUMS

2.1. Transportlīdzekļa parauga fotoattēli un/vai rasējumi:

2.2. Visa transportlīdzekļa rasējums mērogā:

2.3. Asu un riteņu skaits:

2.4. Šasija (ja ir) (kopskata rasējums):

2.5. Garensijām izmantotais materiāls (d):

2.6. Dzinēja novietojums un konfigurācija:

2.7. Vadītāja kabīne (novietota virs dzinēja nodalījuma vai aiz dzinēja nodalījuma) (z):

2.8. Vadības ierīču novietojums:

3. MASA UN IZMĒRI (e) (kg un mm) (attiecīgā gadījumā sniedz norādi uz rasējumu)

3.1. Garenbāze (pie pilnas slodzes) (f):

3.2. Transportlīdzekļa izmēru diapazons (kopumā):

3.2.1. Virsbūvei, kas apstiprināta bez šasijas:

3.2.1.1. Garums (j):

3.2.1.2. Platums (k):

3.2.1.3. Augstums (darba kārtībā esošam transportlīdzeklim) (l) (balstiekārtai ar regulējamu augstumu norāda parasto stāvokli, kādā tā tiek ekspluatēta):

4. VIRSBŪVE

4.1. Virsbūves tips: vienstāva/divstāvu/posmaina/ar zemo grīdu (1)

4.2. Izmantotie materiāli un izgatavošanas metodes:

5. ĪPAŠI NOTEIKUMI TRANSPORTLĪDZEKĻIEM, KURUS LIETO PASAŽIERU PĀRVADĀŠANAI UN KUROS PAPILDUS AUTOVADĪTĀJA SĒDVIETAI IR VAIRĀK NEKĀ ASTOŅAS SĒDVIETAS

5.1. Transportlīdzekļa klase (I klase, II klase, III klase, A klase, B klase):

5.1.1. Šasijas tipi, ja var pierīkot virsbūvi, kam piešķirts tipa apstiprinājums (ražotājs(-i) un transportlīdzekļa(-u) tipi):

5.2. Pasažieriem paredzētais laukums (m2):

5.2.1. Kopā (So):

5.2.1.1. Augšstāvā (Soa): (1)

5.2.1.2. Apakšstāvā (Sob): (1)

5.2.2. Stāvošiem pasažieriem (S1):

5.3. Pasažieru skaits (sēdvietas un stāvvietas):

5.3.1. Kopā (N):

5.3.2. Augšstāvā (Na): (1)

5.3.3. Apakšstāvā (Nb): (1)

5.4. Pasažieru sēdvietu skaits:

5.4.1. Kopā (A):

5.4.2. Augšstāvā (Aa): (1)

5.4.3. Apakšstāvā (Ab): (1)

5.5. Pasažieru durvju skaits:

5.6. Avārijas izeju skaits (durvis, logi, avārijas lūkas, savienotājkāpnes un puskāpnes):

5.6.1. Kopā:

5.6.2. Augšstāvā: (1)

5.6.3. Apakšstāvā: (1)

5.7. Bagāžas nodalījumu tilpums (m3):

5.8. Vieta uz jumta bagāžas pārvadāšanai (m2):

5.9. Tehniskas ierīces, ar kurām atvieglo piekļūšanu transportlīdzekļiem (piemēram, platforma, pacelšanas platforma, nolaišanas sistēma), ja uzstādītas:

5.10. VIRSBŪVES AUGŠĒJĀS DAĻAS STPRĪBA

5.10.1. Noteikumu Nr. 66 tipa apstiprinājuma numurs, ja tas ir pieejams:

5.10.2. Virsbūves augšējām daļām, kas vēl nav apstiprinātas:

5.10.2.1. Sīks transportlīdzekļa tipa virsbūves augšējās daļas apraksts, norādot tās izmērus, konfigurāciju un materiālus, kā arī stiprinājuma veidu pie šasijas:

5.10.2.2. To transportlīdzekļa un tā salona daļu rasējumi, kuras ietekmē virsbūves augšējās daļas stiprību vai pārējo platību:

5.10.2.3. Smaguma centra atrašanās vieta transportlīdzeklim darba kārtībā garenvirzienā, šķērsvirzienā un vertikālā virzienā:

5.10.2.4. Maksimālais attālums starp pasažieru papildu sēdekļu viduslīnijām:

5.11. Šo noteikumu punkti, kas jāizpilda un jāpierāda attiecībā uz šo atsevišķo tehnisko vienību:

Paskaidrojumi: skatīt 1. papildinājumu.









1. PIELIKUMS

ANO/EEK TIPA APSTIPRINĀJUMA DOKUMENTĀCIJA

1. DAĻA

Informācijas dokumentu paraugi

3. papildinājums

INFORMĀCIJAS DOKUMENTA PARAUGS

atbilstīgi Noteikumiem Nr. 107 par M2 un M3 kategorijas transportlīdzekļu vispārīgās konstrukcijas tipa apstiprinājumu, ja virsbūvei tipa apstiprinājums piešķirts jau iepriekš kā atsevišķai tehniskai vienībai

Turpmāk norādītās ziņas attiecīgā gadījumā iesniedz trīs eksemplāros kopā ar satura rādītāju. Visus rasējumus iesniedz attiecīgā mērogā un pietiekami detalizēti A4 formātā vai A4 formāta mapē. Ja ir fotoattēli, tiem jābūt pietiekami detalizētiem. Ja sistēmas, detaļas vai atsevišķas tehniskas vienības tiek vadītas elektroniski, jāsniedz informācija par to darbību.

1. VISPĀRĪGA INFORMĀCIJA

1.1. Marka (ražotāja tirdzniecības nosaukums):

1.2. Tips:

1.2.1. Šasija:

1.2.2. Virsbūve/viss transportlīdzeklis:

1.3. Tipa identifikācijas līdzekļi, ja uz transportlīdzekļa ir marķējums (b):

1.3.1. Šasija:

1.3.2. Virsbūve/viss transportlīdzeklis:

1.3.3. Šā marķējuma atrašanās vieta:

1.3.3.1. Šasija:

1.3.3.2. Virsbūve/viss transportlīdzeklis:

1.4. Transportlīdzekļa kategorija (c):

1.5. Ražotāja nosaukums un adrese:

1.6. Montāžas rūpnīcas(-u) adrese(-es):

2. TRANSPORTLĪDZEKĻA KONSTRUKCIJAS VISPĀRĪGS RAKSTUROJUMS

2.1. Transportlīdzekļa parauga fotoattēli un/vai rasējumi:

2.2. Visa transportlīdzekļa rasējums mērogā:

2.3. Asu un riteņu skaits:

2.3.1. Asu ar dubultriteņiem skaits un novietojums:

2.4. Šasija (ja ir) (kopskata rasējums):

2.5. Garensijām izmantotais materiāls (d):

2.6. Dzinēja novietojums un konfigurācija:

2.7. Vadības ierīču novietojums:

2.7.1. Transportlīdzeklis ir aprīkots satiksmei pa labo/kreiso (1) pusi:

3. MASA UN IZMĒRI (e) (kg un mm) (VAJADZĪBAS GADĪJUMĀ SNIEDZ NORĀDI UZ RASĒJUMU)

3.1. Garenbāze (pie pilnas slodzes) (f):

3.2. Transportlīdzekļa izmēru diapazons (kopumā)

3.2.1. Šasijai ar virsbūvi

3.2.1.1. Garums (j):

3.2.1.2. Platums (k):

3.2.1.2.1. Maksimālais platums:

3.2.1.3. Augstums (darba kārtībā esošam transportlīdzeklim) (l) (balstiekārtai ar regulējamu augstumu norāda parasto stāvokli, kādā tā tiek ekspluatēta):

3.3. Darba kārtībā esoša transportlīdzekļa ar virsbūvi masa un – velkošā transportlīdzekļa gadījumā, kas nav M1 kategorijas transportlīdzeklis, – tā masa kopā ar sakabes ierīci, ja to uzstāda ražotājs, vai arī šasijas masa vai šasijas ar kabīni masa bez virsbūves un/vai sakabes ierīces, ja ražotājs neaprīko to ar virsbūvi un/vai sakabes ierīci (ieskaitot šķidrumus, instrumentus, rezerves riteni un vadītāju un – autobusu un tūristu autobusu gadījumā – apkalpes locekļa masu, ja šajā transportlīdzeklī ir apkalpes locekļa sēdvieta): (°) (maksimālā un minimālā katram variantam):

3.3.1. Šīs masas sadalījums pa asīm un – puspiekabes vai piekabes ar centrāli novietotu asi gadījumā – slodze uz savienojuma punktu (maksimālā un minimālā katram variantam):

3.4. Ražotāja noteiktā tehniski pieļaujamā maksimālā pilnā masa (y) (maksimālā un minimālā):

3.4.1. Šīs masas sadalījums pa asīm un – puspiekabes vai piekabes ar centrāli novietotu asi gadījumā – slodze uz savienojuma punktu(maksimālā un minimālā):

3.5. Tehniski pieļaujamā maksimālā masa/slodze uz katru asi:

4. VIRSBŪVES AUGŠĒJĀS DAĻAS STIPRĪBA:

4.1. Noteikumu Nr. 66 tipa apstiprinājuma numurs, ja tas ir pieejams:

4.2. Virsbūves augšējām daļām, kas vēl nav apstiprinātas:

4.2.1. Sīks transportlīdzekļa tipa virsbūves augšējās daļas apraksts, norādot tās izmērus, konfigurāciju un materiālus, kā arī stiprinājuma veidu pie šasijas:

4.2.2. To transportlīdzekļa un tā salona daļu rasējumi, kuras ietekmē virsbūves augšējās daļas stiprību vai pārējo platību:

4.3. Smaguma centra atrašanās vieta transportlīdzeklim darba kārtībā garenvirzienā, šķērsvirzienā un vertikālā virzienā:

4.4. Maksimālais attālums starp pasažieru papildu sēdekļu viduslīnijām:

Paskaidrojumi: skatīt 1. papildinājumu.









1. PIELIKUMS

2. DAĻA

1. papildinājums

PAZIŅOJUMS

(maksimālais izmērs: A4 (210 × 297 mm))









1. PIELIKUMS

2. DAĻA

2. papildinājums

PAZIŅOJUMS

(maksimālais izmērs: A4 (210 × 297 mm))









1. PIELIKUMS

2. DAĻA

3. papildinājums

PAZIŅOJUMS

(maksimālais izmērs: A4 (210 × 297 mm))









2. PIELIKUMS

APSTIPRINĀJUMA MARĶĒJUMU IZVIETOJUMS

A paraugs

(Skatīt šo noteikumu 4.4. punktu)

a = 8 mm min.

Iepriekš atspoguļotais apstiprinājuma marķējums, kas piestiprināts transportlīdzeklim, norāda, ka saskaņā ar Noteikumiem Nr. 107 attiecīgais transportlīdzekļa tips, ievērojot tā konstrukcijas pazīmes, ir apstiprināts Nīderlandē (E 4) kā III klases transportlīdzeklis ar apstiprinājuma numuru 012439. Apstiprinājuma numurs norāda, ka apstiprinājums piešķirts saskaņā ar Noteikumu Nr. 107, kas grozīti ar 01. grozījumu sēriju, prasībām.

B paraugs

(Skatīt šo noteikumu 4.5. punktu)

a = 8 mm min.

Iepriekš atspoguļotais apstiprinājuma marķējums, kas piestiprināts transportlīdzeklim, norāda, ka transportlīdzeklis ir apstiprināts Nīderlandē (E 4) saskaņā ar Noteikumiem Nr. 107 un Nr. 43 ( *1 ). Apstiprinājuma numura pirmie divi cipari norāda, ka attiecīgo apstiprinājumu izsniegšanas laikā Noteikumos Nr. 107 bija ietverta 01. grozījumu sērija un Noteikumi Nr. 43 bija sākotnējā formā.

C paraugs

(Skatīt šo noteikumu 4.4.3. punktu)

a = 8 mm min.

Iepriekš atspoguļotais apstiprinājuma marķējums, kas piestiprināts transportlīdzekļa virsbūvei, norāda, ka saskaņā ar Noteikumiem Nr. 107 attiecīgais virsbūves tips, ievērojot tā konstrukcijas pazīmes, ir atsevišķi apstiprināts Nīderlandē (E 4) III klasē kā atsevišķa virsbūve (burts S) ar apstiprinājuma numuru 012439. Apstiprinājuma numurs norāda, ka apstiprinājums piešķirts saskaņā ar Noteikumu Nr. 107, kas grozīti ar 01. grozījumu sēriju, prasībām.









3. PIELIKUMS

PRASĪBAS, KAS JĀIEVĒRO ATTIECĪBĀ UZ VISIEM TRANSPORTLĪDZEKĻIEM

1.–6. (Rezervēts)

7. PRASĪBAS

7.1 Vispārīgi norādījumi

7.1.1. Izņemot gadījumus, kad norādīts citādi, visi mērījumi ir jāveic tad, kad transportlīdzekļa masa atbilst darba kārtībā esoša transportlīdzekļa masai, kad tas stāv uz līdzenas, horizontālas virsmas un ir normālā braukšanas stāvoklī. Ja ir piestiprināta nolaišanas sistēma, tā ir jānoregulē tā, lai transportlīdzeklis atrastos normālā braukšanas augstumā. Ja apstiprina virsbūvi kā atsevišķu tehnisku vienību, virsbūves stāvokli attiecībā pret līdzeno horizontālo virsmu norāda ražotājs.

7.1.2. Ja šajos noteikumos nosaka virsmas novietojumu horizontālā stāvoklī vai īpašā leņķī transportlīdzeklī, kura masa atbilst darba kārtībā esoša transportlīdzekļa masai, šī virsma var pārsniegt minēto slīpumu vai būt citādi slīpa transportlīdzeklī ar mehānisku piekari, kuram ir šāda masa, ja vien šī prasība ir ievērota tad, kad transportlīdzeklis ir ražotāja noteiktā piekrautā stāvoklī. Ja transportlīdzeklim ir piestiprināta nolaišanas sistēma, tā netiek darbināta.

7.2. Masas un izmēri

7.2.1. Transportlīdzekļi atbilst 11. pielikuma prasībām.

7.2.2. Pasažieriem pieejamā platība

7.2.2.1. Kopējo pasažieriem pieejamo platību S0 aprēķina tādējādi, ka no transportlīdzekļa grīdas kopējās platības tiek atņemta šāda platība:

7.2.2.1.1. vadītāja nodalījuma platība;

7.2.2.1.2. pakāpienu un durvju platība un jebkura tāda cita pakāpiena platība, kas ir zemāks par 300 mm, un platība, ko pārsedz durvis un to mehānisms, kad tās tiek virinātas;

7.2.2.1.3. jebkuras citas daļas platība, ja, mērot no grīdas, vertikālā atstarpe virs tās ir mazāka par 1 350 mm, turklāt netiek ņemti vērā pieļaujamie izvirzītie elementi, kas minēti 7.7.8.6.3. un 7.7.8.6.4. punktā. A vai B klases transportlīdzekļiem šo attālumu var samazināt līdz 1 200 mm;

7.2.2.1.4. platība jebkurā transportlīdzekļa vietā, kur pasažieri nevar iekļūt saskaņā ar 7.9.4. punkta definīciju;

7.2.2.1.5. jebkuras daļas platība, kas ir paredzēta vienīgi preču un bagāžas pārvadāšanai un kura pasažieriem nav pieejama;

7.2.2.1.6. platība, kas nepieciešama netraucētam apkalpes darbam;

7.2.2.1.7. grīdas platība, ko aizņem kāpnes, puskāpnes, savienotājkāpnes vai pakāpienu virsma.

7.2.2.2. S1 platību, kas pieejama stāvošiem pasažieriem, aprēķina, atņemot no S0:

7.2.2.2.1. visu grīdas daļu platību, kuras slīpums pārsniedz maksimālo pieļaujamo vērtību, kas noteikta 7.7.6. punktā;

7.2.2.2.2. visu daļu platību, kas nav pieejama stāvošam pasažierim, kad visas sēdvietas, izņemot nolaižamos sēdekļus, ir aizņemtas;

7.2.2.2.3. visu daļu platību, kurās tīrais augstums virs grīdas ir mazāks nekā galvenās ejas augstums, kas noteikts 7.7.5.1. punktā (turekļus šai ziņā neņem vērā);

7.2.2.2.4. platību uz priekšu no šķērseniskās vertikālās plaknes, kas iet cauri vadītāja sēdekļa virsmas centram (vistālākajā pozīcijā);

7.2.2.2.5. platību 300 mm apmērā visu sēdekļu priekšā, ja vien tie nav nolaižamie sēdekļi; sēdekļiem, kas ir novietoti sānis un atrodas virs riteņa arkas, minēto attālumu var samazināt līdz 225 mm. Ja ir jaukts sēdekļu izkārtojums, attiecībā uz jebkuru sēdekli, ko uzskata par lietošanā esošu, skatīt 7.2.2.4. punktu;

7.2.2.2.6. jebkādu platību, kas nav izslēgta iepriekšminētajā 7.2.2.2.1. līdz 7.2.2.2.5. punktā un uz kuras nav iespējams novietot 400 mm × 300 mm lielu taisnstūri;

7.2.2.2.7. II klases transportlīdzekļiem – platību, kurā nav atļauts stāvēt;

7.2.2.2.8. divstāvu transportlīdzekļiem – jebkuru platību augšstāvā;

7.2.2.2.9. ratiņkrēslu nodalījuma(-u) platību, kad uzskata, ka to ir aizņēmis ratiņkrēslu lietotājs(-i), skatīt 7.2.24. punktu.

7.2.2.3. Atbilstoši 7.7.8. punkta prasībām transportlīdzeklī jābūt noteiktam sēdvietu skaitam (P), kas nav nolaižami sēdekļi. I, II vai A klases transportlīdzeklim sēdvietu skaits katrā stāvā ir vismaz vienāds ar pasažieriem un (vajadzības gadījumā) apkalpei pieejamo grīdas laukuma kvadrātmetru skaitu šajā stāvā, šo skaitli noapaļojot uz leju līdz tuvākajam veselajam skaitlim; šo skaitu I klases transportlīdzekļiem, izņemot augšstāvā, var samazināt par 10 procentiem.

7.2.2.4. Ja transportlīdzeklī ir mainīgs sēdvietu skaits, nosaka stāvošiem pasažieriem pieejamo platību (S1) un vajadzības gadījumā piemēro 7.2.3. panta noteikumus visiem turpmākajiem nosacījumiem:

7.2.2.4.1. tiek aizņemtas visas iespējamās sēdvietas, pēc tam atlikusī platība stāvošiem pasažieriem un, ja paliek pāri vieta, visas ratiņkrēslu vietas;

7.2.2.4.2. tiek aizņemtas visas iespējamās stāvvietas, pēc tam atlikušās sēdvietas, kas pieejamas sēdošiem pasažieriem, un, ja paliek pāri vieta, visas ratiņkrēslu vietas;

7.2.2.4.3. tiek aizņemtas visas iespējamās ratiņkrēslu vietas, pēc tam atlikusī platība stāvošiem pasažieriem un tad visas atlikušās izmantojamās sēdvietas.

7.2.3. Transportlīdzekļu marķēšana

7.2.3.1. Transportlīdzekli skaidri un saskatāmi marķē iekšpusē priekšējo durvju tuvumā, izmantojot vismaz 15 mm augstus burtus vai piktogrammas un vismaz 25 mm augstus ciparus, norādot:

7.2.3.1.1. attiecīgajā transportlīdzeklī paredzēto maksimālo sēdvietu skaitu;

7.2.3.1.2. vajadzības gadījumā attiecīgajā transportlīdzeklī paredzēto maksimālo stāvvietu skaitu;

7.2.3.1.3. vajadzības gadījumā attiecīgajā transportlīdzeklī paredzēto maksimālo ratiņkrēslu skaitu.

7.2.3.2. Ja transportlīdzeklis ir konstruēts tā, lai tajā būtu mainīgs sēdvietu, stāvvietu vai ratiņkrēslu skaits, ko tas var pārvadāt, vajadzības gadījumā piemēro 7.2.3.1. punkta prasības katrai maksimālajai sēdvietu ietilpībai un atbilstīgajam ratiņkrēslu un stāvvietu skaitam.

7.2.3.3. Paredz vietu vadītāja zonā, kuru vadītājs var skaidri saskatīt, lai, izmantojot vismaz 10 mm augstus burtus vai piktogrammas un vismaz 12 mm augstus ciparus, norādītu:

7.2.3.3.1. bagāžas masu, ko transportlīdzeklis var pārvadāt, kad tajā ir maksimālais pasažieru un apkalpes locekļu skaits, lai transportlīdzeklis nepārsniegtu maksimālo tehniski pieļaujamo masu vai pieļaujamo masu uz katru asi. Šajā masā iekļauj bagāžas masu:

7.2.3.3.1.1. bagāžas nodalījumos (B masa, 11. pielikuma 7.4.3.3.1. punkts);

7.2.3.3.1.2. uz jumta, ja uz tā ir paredzēta vieta bagāžai (BX masa, 11. pielikuma 7.4.3.3.1. punkts).

7.3. Virsbūves augšējās daļas stiprība

7.3.1. Visiem vienstāva II un III klases transportlīdzekļiem ir jābūt ar virsbūvēm, kuras atbilst 5. pielikumā paredzētajām prasībām.

7.4. Stabilitātes tests

7.4.1. Transportlīdzekļa stabilitātei jābūt tādai, lai netiktu pārsniegts punkts, kad transportlīdzeklis var apgāzties, ja virsmu, uz kuras atrodas transportlīdzeklis, pārmaiņus paceļ 28 grādu leņķī uz abām pusēm no horizontāles.

7.4.2. Lai veiktu šo pārbaudi, transportlīdzeklim jābūt ar darba kārtībā esoša transportlīdzekļa masu atbilstīgi šo noteikumu 2.18. punkta prasībām, turklāt:

7.4.2.1. uz katra pasažieru sēdekļa novieto kravas, kas atbilst Q (kā definēts 11. pielikuma 7.4.3.3.1. punktā). Ja transportlīdzeklis ir paredzēts stāvošiem pasažieriem vai apkalpes loceklim, kas nesēž, kravas Q jeb tai atbilstošo 75 kg gravitācijas centru vienlaidus izkārto attiecīgi pa stāvošiem pasažieriem vai apkalpei paredzēto zonu 875 mm augstumā. Ja transportlīdzeklis ir aprīkots kravas pārvadājumiem uz jumta, pie jumta piestiprina vienlaidus izkārtotu masu (BX) vai vismaz tādu masu, par kuru ražotājs ir paziņojis saskaņā ar 11. pielikuma 7.4.3.3.1. punkta prasībām un kura atbilst šādai bagāžai. Citos bagāžas nodalījumos bagāžu neievieto.

7.4.2.2. Ja transportlīdzeklī ir mainīga sēdvietu un stāvvietu ietilpība vai tas ir konstruēts tā, lai tajā varētu pārvadāt vienu vai vairākus ratiņkrēslus, attiecībā uz jebkuru pasažieru nodalījuma platību, kurā notiek šādas skaita pārmaiņas, 7.4.2.1. punktā noteiktajai kravai ir jābūt lielākai par:

a) sēdvietās esošo pasažieru, kuri var aizņemt šo platību, masu, ieskaitot jebkādu demontējamo sēdvietu masu, vai

b) stāvošo pasažieru, kuri var aizņemt šo platību, masu, vai

c) ratiņkrēslu un lietotāju, kas var aizņemt šo platību, masu, uz katru attiecīgi novietojot 250 kg masu, kas atrodas 500 mm augstumā no grīdas katrā ratiņkrēslu vietas centrā, vai

d) sēdvietās, stāvvietās un ratiņkrēslos esošo pasažieru masu un jebkādu to iepriekšminēto pasažieru masas kombināciju, kuri var aizņemt šo platību.

7.4.3. Jebkura balsta augstums, ko lieto, lai neļautu transportlīdzekļa ritenim slīdēt sānis no stabilitātes pārbaudes platformas, ir ne augstāks kā divas trešdaļas no attāluma starp virsmu, uz kuras transportlīdzeklis stāv, pirms tā tiek sašķiebta, un tā riteņa malu, kas ir vistuvāk minētajai virsmai, kad transportlīdzekli piekrauj saskaņā ar 7.4.2. punkta prasībām.

7.4.4. Pārbaudes laikā neviena no transportlīdzekļa daļām, kurām nav paredzēts saskarties atbilstoši lietošanas nosacījumiem, nedrīkst saskarties, tāpat neviena daļa nedrīkst tikt bojāta vai piestiprināta citur.

7.4.5. Var lietot arī alternatīvu aprēķinu metodi, lai parādītu, ka transportlīdzeklis 7.4.1. un 7.4.2. punktā minētajos apstākļos neapgāzīsies. Šādos aprēķinos ņem vērā šādus parametrus:

7.4.5.1. masas un izmērus;

7.4.5.2. gravitācijas centra augstumu;

7.4.5.3. atsperu elastīgumu;

7.4.5.4. riepu vertikālā un horizontālā elastīguma rādītājus;

7.4.5.5. pneimatisko atsperu gaisa spiediena kontroles raksturlielumus;

7.4.5.6. momentu centru pozīciju;

7.4.5.7. virsbūves vērpes pretestību.

Aprēķina metode ir aprakstīta šā pielikuma 1. papildinājumā.

7.5. Aizsardzība no ugunsgrēka draudiem

7.5.1. Dzinēja nodalījums

7.5.1.1. Dzinēja nodalījumā nedrīkst lietot nekādu ugunsnedrošu skaņas izolācijas materiālu, kā arī materiālu, kas var piesūkties ar degvielu, smēreļļu vai kādu citu degošu vielu, izņemot gadījumus, kad šādu materiālu apsedz ar ūdensnecaurlaidīgu loksni.

7.5.1.2. Ir jāveic drošības pasākumi, attiecīgi izplānojot dzinēja nodalījuma izkārtojumu vai nodrošinot noteces atveres, lai izvairītos, ciktāl tas ir iespējams, no degvielas, smēreļļas vai jebkādas citas degošas vielas uzkrāšanās jebkurā dzinēja nodalījuma vietā.

7.5.1.3. Ievieto karstumizturīgu starpsienu starp dzinēja nodalījumu vai jebkuru citu karstuma avotu (piemēram, ierīci, kuras uzdevums ir absorbēt brīvo enerģiju, transportlīdzeklim braucot pa garu nogāzi, piemēram, palēninātāju, vai ierīci, kas silda virsbūves iekšpusi, tomēr neskaitot ierīces, kas darbojas uz karsta ūdens cirkulācijas pamata) un pārējo transportlīdzekļa daļu. Visiem stiprinājumiem, blīvēm utt., ko lieto saistībā ar šo nodalījumu, ir jābūt ugunsdrošām.

7.5.1.4. Pasažieru nodalījumā var nodrošināt sildierīci, izņemot ar karstu ūdeni darbināmu sildierīci, ja vien tā ir izolēta ar attiecīgu pret ierīces radīto temperatūru izturīgu materiālu, ja tā nerada toksiskus dūmus un ir novietota tā, ka pasažieri nevar saskarties ar tās karsto virsmu.

7.5.2. Elektriskās iekārtas un aparāti

7.5.2.1. Visiem kabeļiem jābūt labi izolētiem, un visiem kabeļiem un elektroierīcēm ir jābūt izturīgām pret temperatūras un mitruma apstākļiem, kas uz tām iedarbojas. Dzinēja nodalījumā īpaša uzmanība jāpievērš dzinēja spējai izturēt vides temperatūru un visu piesārņojošo vielu iespējamo iedarbību.

7.5.2.2. Nevienu kabeli, ko lieto elektroinstalācijās, nedrīkst pārslogot ar strāvu, kas ir lielāka par šim kabelim pieļaujamo, ņemot vērā tā uzstādīšanas veidu un maksimālo apkārtējo temperatūru.

7.5.2.3. Katrai elektroinstalācijai, kas baro kādu aprīkojuma vienību un nav starteris, strāvas slēguma sastāvdaļa (piespiedu aizdedze), kvēlsveces, dzinēja apturēšanas ierīce, uzlādes ķēde un akumulatora sazemējums, ir drošinātājs vai ķēdes atdalītājs. Tās tomēr var aizsargāt ar kopīgu drošinātāju vai kopīgu ķēdes atdalītāju, ja vien to kalibrs nepārsniedz 16A.

7.5.2.4. Visi kabeļi ir labi jāaizsargā un jānovieto drošā pozīcijā tā, lai tos nevarētu sabojāt griežot vai noberžot.

7.5.2.5. Ja vienā vai vairākās transportlīdzekļa elektroinstalācijās voltāža pārsniedz 100 voltus (vidējā ģeometriskā vērtība), katrā strāvas padeves punktā pievieno nesazemētu, ar roku darbināmu izolācijas slēdzi, ar kuru var atvienot visas šīs instalācijas no galvenās strāvas padeves, to novietojot transportlīdzekļa iekšienē tādā vietā, ko vadītājs var viegli aizsniegt, taču neviens šāds izolācijas slēdzis nedrīkst atslēgt nevienu elektroinstalāciju, kas nodrošina obligāto ārējo transportlīdzekļa apgaismojumu. Šis punkts neattiecas ne uz augstsprieguma strāvas slēgumiem, ne uz autonomām instalācijām kādā transportlīdzekļa aprīkojuma vienībā.

7.5.2.6. Visus elektriskos kabeļus izvieto tā, lai tie nevarētu saskarties ar kādu degvielas šļūteni vai kādu izplūdes gāzu sistēmas sastāvdaļu, vai tikt pārkarsēti, izņemot gadījumus, kad ir nodrošināts piemērots īpašs izolācijas materiāls un aizsargmateriāls, piemēram, elektromagnētiskam izplūdes gāzu ventilim.

7.5.3. Akumulatori

7.5.3.1. Visiem akumulatoriem jābūt labi nostiprinātiem un viegli sasniedzamiem.

7.5.3.2. Akumulatora nodalījumu nošķir no pasažieru nodalījuma un vadītāja nodalījuma, un tam ventilāciju nodrošina gaiss no ārpuses.

7.5.3.3. Akumulatoru gali ir jāaizsargā pret īssavienojuma risku.

7.5.4. Ugunsdzēšamie aparāti un pirmās palīdzības aprīkojums

7.5.4.1. Jāparedz vieta vienam vai vairākiem ugunsdzēšamajiem aparātiem, no kuriem vienam ir jāatrodas pie vadītāja sēdekļa. A vai B klases transportlīdzekļos šai vietai ir jābūt vismaz 8 dm3, bet I, II vai III klases transportlīdzekļos – vismaz 15 dm3.

7.5.4.2. Jāparedz vieta vienai vai vairākām pirmās palīdzības aptieciņām. Šai vietai ir jābūt vismaz 7 dm3 ar minimālo izmēru vismaz 80 mm.

7.5.4.3. Ugunsdzēšamos aparātus un aptieciņas var aizsargāt pret zādzību vai sabojāšanu (piemēram, ar atslēgu salonā vai aiz sasitama stikla), ja vien šo priekšmetu atrašanās vietas ir skaidri atzīmētas un ir nodrošināti līdzekļi, ar kuriem avārijas gadījumā tos var viegli izņemt no minētajām vietām.

7.5.5. Materiāli

Nedrīkst lietot degošu materiālu 100 mm attālumā no izplūdes gāzu sistēmas vai jebkurus citus būtiskus karstuma avotus, izņemot gadījumus, kad materiāls ir pietiekami izolēts. Vajadzības gadījumā ir jānodrošina izolācija, lai novērstu eļļu vai citu degošu materiālu saskaršanos ar izplūdes gāzu sistēmu vai jebkuru citu būtisku karstuma avotu. Šai punktā par degošu materiālu uzskata tādu materiālu, kas nav paredzēts pretestībai tik augstām temperatūrām, kuras iespējams novērot minētajā vietā.

7.6. Izejas

7.6.1. Izeju skaits

7.6.1.1. Transportlīdzeklī ir vismaz divas durvis – divas pasažieru durvis vai vienas pasažieru durvis un vienas avārijas durvis. Minimālais pasažieru durvju skaits ir šāds:







Pasažieru skaits Pasažieru durvju skaits I UN A KLASE II KLASE III UN B KLASE 9–45 1 1 1 46–70 2 1 1 71–100 3 2 1 > 100 4 3 1

7.6.1.2. Katrā nekustīgajā posmaina transportlīdzekļa daļā ir jābūt vismaz vienām durvīm, izņemot attiecībā uz I klases posmaina transportlīdzekļa priekšdaļu, kurā ir jābūt divām durvīm.

7.6.1.3. Saistībā ar šo prasību pasažieru durvis, kas ir aprīkotas ar mehānisku kontroles sistēmu, neuzskata par avārijas durvīm, izņemot gadījumus, ja tās nepieciešamības gadījumā var viegli atvērt ar rokām, kad ir iedarbināta 7.6.5.1. punktā minētā kontrolierīce.

7.6.1.4. Minimālajam izeju skaitam ir jābūt tādam, lai katrā atsevišķā nodalījumā kopā būtu norādītais izeju skaits:







Pasažieru un apkalpes skaits, kuri var izvietoties katrā nodalījumā Minimālais izeju kopskaits 1–8 2 9–16 3 17–30 4 31–45 5 46–60 6 61–75 7 76–90 8 91–110 9 111–130 10 >130 11

Avārijas lūkas var ieskaitīt tikai kā vienu izeju iepriekšminēto avārijas izeju skaitā.

7.6.1.5. Katru nekustīgo posmaina transportlīdzekļa daļu uzskata par atsevišķu transportlīdzekli, lai varētu noteikt izeju minimālo skaitu un izvietojumu, izņemot 7.6.2.4. punktu. Nosakot avārijas izeju skaitu, tualetes nodalījumus vai virtuves neuzskata par atsevišķiem nodalījumiem. Katrai nekustīgajai daļai nosaka pasažieru skaitu.

7.6.1.6. Divviru pasažieru durvis skaita kā divas durvis, un dubultu vai daudzkārtīgu logu skaita kā divus avārijas logus.

7.6.1.7. Ja vadītāja nodalījumā nav izejas uz pasažieru nodalījumu pa pasažieru eju, kas atbilst vienam no 7.7.5.1.1. punktā izklāstītajiem nosacījumiem, ir jāievēro šādi noteikumi:

7.6.1.7.1. Vadītāja nodalījumā jābūt divām izejām, kuras nedrīkst būt vienā un tajā pašā sānu sienā; ja viena no izejām ir logs, tam jāatbilst 7.6.3.1. un 7.6.8. punktā izklāstītajiem noteikumiem par avārijas logiem.

7.6.1.7.2. Blakus vadītājam var atrasties viens vai divi sēdekļi papildu personām, šādā gadījumā abām 7.6.1.7.1. punktā minētajām izejām ir jābūt durvīm. Vadītāja durvis var uzskatīt par avārijas durvīm šajos sēdekļos sēdošajām personām, ja vien vadītāja sēdeklis, stūres rats, dzinēja nodalījums, ātrumu pārslēgs, rokas bremzes svira utt. nerada pārāk lielus šķēršļus. Šādu papildu personu vajadzībām lietojamās avārijas durvis uzskata arī par vadītāja avārijas durvīm. Nodalījumā, kas aptver vadītāja nodalījumu, var ievietot, lielākais, piecus papildu sēdekļus, ja vien papildu sēdekļi un to aizņemtā vieta atbilst visām šo noteikumu prasībām un vismaz vienas durvis, pa kurām var iekļūt pasažieru nodalījumā, atbilst 7.6.3. punkta avārijas durvju prasībām.

7.6.1.7.3. Apstākļos, kas raksturoti 7.6.1.7.1. un 7.6.1.7.2. punktā, vadītāja nodalījuma izejas neieskaita kā vienas no durvīm, kuras prasītas 7.6.1.1. līdz 7.6.1.2. punktā, tāpat tās neuzskata par izejām, kuras prasītas 7.6.1.4. punktā, izņemot gadījumos, kas minēti 7.6.1.7.1. un 7.6.1.7.2. punktā. Uz šādām izejām neattiecina 7.6.3. līdz 7.6.7., 7.7.1., 7.7.2. un 7.7.7. punktu.

7.6.1.8. Ja vadītāja nodalījumam un tam blakus esošajiem sēdekļiem var piekļūt no galvenā pasažieru nodalījuma pa eju, kas atbilst vienam no 7.7.5.1.1. punktā izklāstītajiem noteikumiem, vadītāja nodalījumam nav vajadzīga ārēja izeja.

7.6.1.9. Ja 7.6.1.8. punktā aprakstītajos apstākļos ir nodrošinātas vadītāja durvis vai cita izeja no šā nodalījuma, tās var ieskaitīt pasažiera izeju skaitā tad, ja:

7.6.1.9.1. nav jāspiežas garām stūres ratam un vadītāja sēdeklim, lai spētu lietot šo izeju;

7.6.1.9.2. šīs durvis atbilst 7.6.3.1. punktā norādītajām avārijas durvju izmēru prasībām.

7.6.1.10. 7.6.1.8. un 7.6.1.9. punktā nav izslēgta iespēja, ka starp vadītāja sēdekli un pasažieru nodalījumu var atrasties durvis vai kāds cits šķērslis, ja vien vadītājs avārijas gadījumā šādu šķērsli spēj ātri atvērt. Vadītāja durvis, kuras atrodas ar šādu šķērsli aizsargātā nodalījumā, pasažieru izeju skaitā neierēķina.

7.6.1.11. II, III un B klases transportlīdzekļos papildus avārijas durvīm un logiem ierīko avārijas lūkas. Tās var ierīkot arī I un A klases transportlīdzekļos. Minimālais lūku skaits ir šāds:







Pasažieru skaits Lūku skaits nepārsniedz 50 l pārsniedz 50 2

7.6.2. Izeju izvietojums

Transportlīdzekļiem, kuru ietilpība pārsniedz 22 pasažieru sēdvietas, jāatbilst turpmāk izklāstītajām prasībām. Transportlīdzekļiem, kuru ietilpība nepārsniedz 22 pasažierus, jāatbilst turpmāk izklāstītajām vai 7. pielikuma 1.2. punktā norādītājām prasībām.

7.6.2.1. Pasažieru durvīm jāatrodas tajā transportlīdzekļa pusē, kura atrodas tuvāk ceļa malai, atbilstīgi satiksmes plūsmas virzienam valstī, kurā transportlīdzekli ir atļauts ekspluatēt, un vismaz vienām no šādām durvīm ir jāatrodas transportlīdzekļa priekšējā pusē. Tas neizslēdz iespēju ratiņkrēslu lietotāju vajadzībām nodrošināt durvis transportlīdzekļa aizmugurē.

7.6.2.2. Divas no 7.6.1.1. punktā minētajām durvīm nošķir tā, lai atstatums starp to šķērseniskajām vertikālajām plaknēm caur to virsmas laukuma centru nebūtu mazāks par 40 procentiem no kopējā pasažieru nodalījuma garuma. Ja vienas no šīm durvīm ietilpst divviru durvīs, šo atstatumu mēra starp durvju daļām, kas atrodas vistālāk viena no otras.

7.6.2.3. Izejām jābūt izvietotām tā, lai to skaits abās transportlīdzekļa pusēs būtu faktiski vienāds.

7.6.2.4. Vismaz vienai avārijas izejai jābūt izvietotai transportlīdzekļa aizmugures daļā vai attiecīgi priekšdaļā. I klases transportlīdzekļiem un transportlīdzekļiem, kuru aizmugures daļa ir pastāvīgi nodalīta no pasažieru nodalījuma, šis noteikums ir izpildīts tad, ja ir ierīkota avārijas lūka.

7.6.2.5. Transportlīdzekļa izejas, kas atrodas vienā un tajā pašā transportlīdzekļa pusē, ir pienācīgi izvietojamas visā transportlīdzekļa garumā.

7.6.2.6. Transportlīdzekļa aizmugurē ir atļautas durvis, ja vien tās nav pasažieru durvis.

7.6.2.7. Ja ir avārijas lūkas, tās ir jānovieto šādi: ja ir tikai viena lūka, tai ir jābūt transportlīdzekļa vidusdaļas trešdaļā; ja ir divas lūkas, tām jābūt vismaz 2 metrus atstatus, šo attālumu mērot starp tuvākajiem atvēruma leņķiem taisnē, kas iet paralēli transportlīdzekļa gareniskajai asij.

7.6.3. Minimālie izeju izmēri

7.6.3.1. Šādus minimālos izeju izmērus nosaka vairāku veidu izejām:







I klase II un III klase Piezīmes Pasažieru durvis Durvju atvērums Augstums (mm) 1 800 1 650 — Platums (mm) Vienkāršās durvis: 650 Divviru durvis: 1 200 Šo izmēru var samazināt par 100 mm, ja mērījumus veic turekļu līmenī. Avārijas durvis Augstums (mm) 1 250 — Platums (mm) 550 Avārijas logs Laukums: (mm2) 400 000 Šajā laukumā ir jāspēj ievietot 500 mm × 700 mm lielu taisnstūri. Avārijas logs, kas izvietots transportlīdzekļa aizmugurē, ja izgatavotājs nenodrošina avārijas logu ar iepriekšminētajiem minimālajiem izmēriem Šajā avārijas loga atvērumā jāspēj ievietot 350 mm augstu × 1 550 mm platu taisnstūri. Taisnstūra leņķus var noapaļot ar izliekuma rādiusu, kas nepārsniedz 250 mm. Avārijas lūka Lūkas atvērums Laukums (mm2) 400 000 Šajā laukumā ir jāspēj ievietot 500 mm × 700 mm lielu taisnstūri.

7.6.3.2. Transportlīdzekļiem, kuru ietilpība nepārsniedz 22 pasažierus, jāatbilst 7.6.3.1. punktā vai 7. pielikuma 1.1. punktā norādītajām prasībām.

7.6.4. Tehniskās prasības visām pasažieru durvīm

7.6.4.1. Visām pasažieru durvīm viegli jāveras no iekšpuses un ārpuses, kad transportlīdzeklis stāv (tas nav obligāti attiecībā uz braucošu transportlīdzekli). Tomēr šo prasību neuzskata par tādu, kas aizliedz durvju slēgšanu no ārpuses, ja vien tās vienmēr iespējams atvērt no iekšpuses.

7.6.4.2. Jebkurš mehānisms vai ierīce durvju atvēršanai no ārpuses atrodas 1 000 mm līdz 1 500 mm attālumā no zemes un ne vairāk kā 500 mm attālumā no durvīm. I, II un III klases transportlīdzekļiem katrai vadības iekārtai vai ierīcei durvju atvēršanai no iekšpuses jāatrodas no 1 000 mm līdz 1 500 mm attālumā no grīdas virsmas vai vadības iekārtai tuvākā pakāpiena un ne vairāk kā 500 mm attālumā no durvīm. Tas neattiecas uz vadības iekārtām, kuras atrodas ārpus vadītāja zonas.

7.6.4.3. Visas vienlaidu ar rokām darbināmās pasažieru durvis, kuras ir nostiprinātas uz eņģēm vai uz ass, ir jānostiprina tā, lai gadījumā, ja, transportlīdzeklim kustoties uz priekšu, tas saskaras ar nekustīgu priekšmetu, šīs durvis vērtos ciet.

7.6.4.4. Ja ar rokām darbināmās pasažieru durvis ir aprīkotas ar aizkritņa slēdzeni, tai ir jāslēdzas divās pakāpēs.

7.6.4.5. Pasažieru durvju iekšpusē nedrīkst būt nekāda ierīce, kas ir paredzēta iekšējo pakāpienu aizsegšanai, kad durvis ir ciet. Tas neizslēdz iespēju, ka pakāpienu padziļinājumā, durvīm esot aizvērtām, atrodas durvju darbības mehānisms un cits aprīkojums, kas piestiprināts durvju iekšienē, ja tas neveido pacēlumu uz grīdas, uz kuras stāv pasažieri. Šis mehānisms un aprīkojums nedrīkst būt pasažieriem bīstams.

7.6.4.6. Ja tiešskate nav piemērota, ir jāierīko optiskas vai cita veida ierīces, lai vadītājs no savas vietas spētu saskatīt pasažieri, kas atrodas tiešā durvju tuvumā vai nu no iekšpuses, vai ārpuses, ja šādas durvis nav automātiskas pasažieru durvis.

Ja pasažieru durvis atrodas aizmugurē tādam transportlīdzeklim, kura ietilpība nepārsniedz 22 pasažierus, šī prasība ir izpildīta, ja vadītājs spēj pamanīt 1,3 m garu personu, kura stāv 1 m aiz transportlīdzekļa.

7.6.4.7. Visām durvīm, kas veras uz transportlīdzekļa iekšpusi, un to mehānismam ir jābūt veidotam tā, lai tas paredzētajos ekspluatācijas apstākļos nevarētu ievainot pasažierus. Vajadzības gadījumā pierīko pienācīgas aizsargierīces.

7.6.4.8. Ja pasažieru durvis atrodas līdzās kādām durvīm uz tualeti vai citu iekšējo nodalījumu, tās ir jānodrošina pret nejaušu atvēršanos. Šo prasību tomēr nepiemēro, ja durvis automātiski tiek aizvērtas, kad transportlīdzeklis pārvietojas ar ātrumu, kas pārsniedz 5 km/h.

7.6.4.9. Transportlīdzekļiem, kuru ietilpība nepārsniedz 22 pasažierus, transportlīdzekļa aizmugurē esošo pasažieru durvju puses nedrīkst atvērties vairāk kā 115o un mazāk nekā 85o leņķī, un atvērtā stāvoklī tām ir automātiski jāsaglabā šāda pozīcija. Tas neizslēdz iespēju atvērt tās plašāk par minēto leņķi, kad tas ir droši; piemēram, atvērt tās otrādi tad, kad lieto augstu iekraušanas platformu, vai atvērt tās 270o leņķī, lai varētu atbrīvot iekraušanas zonu transportlīdzekļa aizmugurē.

7.6.5. Papildu tehniskās prasības mehāniskām pasažieru durvīm

7.6.5.1. Avārijas gadījumā visas automātiskās pasažieru durvis, transportlīdzeklim stāvot, ir jāspēj atvērt no iekšpuses (tas nav obligāti, transportlīdzeklim braucot) vai, ja tās nav aizslēgtas, no ārpuses, izmantojot no enerģijas avota darbības neatkarīgus līdzekļus, kuri:

7.6.5.1.1. neitralizē visas pārējās durvju kontrolierīces;

7.6.5.1.2. iekšējo durvju kontrolierīču gadījumā atrodas 300 mm attālumā no durvīm, turklāt augstumā, kas nav mazāks par 1 600 mm virs pirmā pakāpiena;

7.6.5.1.3. ir viegli saskatāmi un skaidri identificējami, personai tuvojoties durvīm un stāvot to priekšā, turklāt, ja tie papildina normālos durvju atvēršanas mehānismus, tie ir skaidri jāmarķē kā avārijas līdzekļi;

7.6.5.1.4. ir jādarbina vienai personai, kas stāv tieši durvju priekšā;

7.6.5.1.5. liek durvīm atvērties vai ļauj tās viegli atvērt ar rokām;

7.6.5.1.6. var būt aizsargāti ar ierīci, kuru var viegli noņemt vai salauzt, lai varētu piekļūt avārijas kontrolierīcei; avārijas kontrolierīču iedarbināšanu vai aizsargājošā aizsega noņemšanu vadītājs pamana gan ar skaņas, gan vizuāla signāla palīdzību; un

7.6.5.1.7. ja mehāniskās durvis, kas neatbilst 7.6.5.6.2. punkta prasībām, darbina vadītājs, tām jābūt tādām, lai pēc to darbināšanas, mehānismam ieņemot normālo stāvokli, durvis neaizvērtos tik ilgi, iekams vadītājs nav iedarbinājis durvju slēgšanas kontrolierīci.

7.6.5.2. Var nodrošināt ierīci, kuru darbina vadītājs no vadītāja sēdekļa, lai atslēgtu ārpusē esošās avārijas kontrolierīces un nobloķētu durvis no ārpuses. Šajā gadījumā avārijas mehānismi no ārpuses jāatbloķē automātiski, palaižot dzinēju, vai pirms brīža, kad transportlīdzeklis sasniedz ātrumu 20 km/h. Pēc tam ārpusē esošās avārijas kontrolierīces neatslēdzas automātiski, bet tikai pēc vadītāja iejaukšanās.

7.6.5.3. Vadītājam ir jāspēj darbināt visas vadītāja darbinātās pasažieru durvis, sēžot sēdeklī un lietojot kontrolierīces, kuras ir skaidri un nepārprotami marķētas, izņemot gadījumus, kad lieto ar kāju darbināmas ierīces.

7.6.5.4. Katrām mehāniskajām durvīm ir jāiedarbina vizuāls indikators, kas, vadītājam sēžot normālā stāvoklī, ir skaidri redzams jebkādos apkārtējā apgaismojuma apstākļos un brīdina viņu, ja durvis nav pilnībā aizvērušās. Šis indikators parāda, kad durvju nekustīgā struktūra atrodas starp pilnīgi atvērtu stāvokli un punktu, kas ir 30 mm attālumā no pilnīgi aizvērta stāvokļa. Viens indikators var kalpot vairāk nekā vienām durvīm. Šādu indikatoru tomēr nedrīkst pierīkot tādām priekšējām pasažieru durvīm, kuras neatbilst 7.6.5.6.1.1. un 7.6.5.6.1.2. punkta prasībām.

7.6.5.5. Ja ir kontrolierīces, ar kurām vadītājs var atvērt un aizvērt mehāniskas pasažieru durvis, tām ir jābūt tādām, lai vadītājs varētu apturēt durvju kustību jebkurā brīdī, tām atveroties vai aizveroties.

7.6.5.6. Visām mehāniskajām durvīm un to kontrolierīcēm ir jābūt ar tādu konstrukciju, lai pasažieri nevarētu ievainot vai iespiest durvīs, kad tās aizveras.

7.6.5.6.1. Šo prasību uzskata par izpildītu, ja ir izpildītas šādas divas turpmāk izklāstītās prasības:

7.6.5.6.1.1. Pirmā prasība ir: ja, aizverot durvis, 6. pielikumā aprakstītajā jebkurā mērījumu punktā darbojas pretestība ar spiedes spēku, kas nepārsniedz 150 N, durvīm automātiski pilnībā jāatveras un, izņemot automātiskas pasažieru durvis, jāpaliek pilnībā atvērtām līdz durvju aizvēršanas mehānisma iedarbināšanai. Spiedes spēku var izmērīt ar jebkuru metodi atbilstīgi kompetentās iestādes prasībām. Šo noteikumu 6. pielikumā ir izklāstītas attiecīgas vadlīnijas. Maksimālais spēks uz īsu brīdi var pārsniegt 150 N, tomēr nepārsniedzot 300 N. Atkārtotās atvēršanas sistēmu var pārbaudīt ar stieni, kura šķērsgriezums ir 60 mm augsts, 30 mm plats un kuram ir noapaļoti stūri 5 mm rādiusā.

7.6.5.6.1.2. Otrā prasība ir, lai gadījumos, kad durvīs iespiež pasažiera plaukstas locītavu vai pirkstus:

7.6.5.6.1.2.1. durvis automātiski pilnībā atvērtos un, izņemot automātiskas pasažieru durvis, paliktu pilnībā atvērtas līdz durvju aizvēršanas mehānisma iedarbināšanai vai

7.6.5.6.1.2.2. pasažiera plaukstas locītavu vai pirkstus bez grūtībām varētu izvilkt no durvīm, neriskējot pasažieri savainot. Šo prasību var pārbaudīt ar roku vai ar pārbaudes stieni, kas minēts 7.6.5.6.1.1. punktā, kas vienā galā nosmailināts 300 mm garumā, tā biezumam samazinoties no 30 mm līdz 5 mm. Tas nedrīkst būt nopulēts vai ieziests. Ja durvis iespiež stieni, to jāspēj viegli izvilkt, vai

7.6.5.6.1.2.3. durvis paliek stāvoklī, kas ļauj brīvi iziet cauri pārbaudes stienim, kura šķērsgriezums ir 60 mm augsts, 20 mm plats un kuram ir noapaļoti stūri 5 mm rādiusā. Šis stāvoklis nedrīkst pārsniegt pilnīgas aizvēršanās stāvokli par vairāk nekā 30 mm.

7.6.5.6.2. Priekšējām pasažieru durvīm 7.6.5.6. punkta prasību uzskata par izpildītu, ja durvis:

7.6.5.6.2.1. atbilst 7.6.5.6.1.1. un 7.6.5.6.1.2. punkta prasībām vai

7.6.5.6.2.2. ja tām ir mīkstas malas; šīs malas tomēr nedrīkst būt tik mīkstas, ka, durvīm iespiežot 7.6.5.6.1.1. punktā minēto pārbaudes stieni, durvju cietā struktūra sasniedz pilnīgas aizvēršanās stāvokli.

7.6.5.7. Ja mehāniskas pasažieru durvis aizvērtā stāvoklī notur vienīgi ar pastāvīgu enerģijas pievadi, ir jānodrošina vizuāla brīdināšanas ierīce, kas informē vadītāju, ja enerģijas pievadē durvīm radušās kādas kļūmes.

7.6.5.8. Kustības bloķētājam, ja tāds ir pierīkots, ir jādarbojas vienīgi tad, ja ātrums ir mazāks par 5 km/h, un tas nedrīkst darboties, ja ātrums ir lielāks.

7.6.5.9. Ja transportlīdzeklim nav pierīkots kustības bloķētājs, ir jāiedarbojas vadītāja skaņas signālam, ja transportlīdzeklis sakustas un kādas mehāniskās durvis nav pilnībā aizvērušās. Skaņas signālam attiecībā uz 7.6.5.6.1.2.3. punkta prasībām atbilstošām durvīm ir jāiedarbojas ātrumā, kas pārsniedz 5 km/h.

7.6.6. Papildu tehniskās prasības automātiskām pasažieru durvīm

7.6.6.1. Atvēršanas ierīču aktivēšana

7.6.6.1.1. Izņemot gadījumus, kas norādīti 7.6.5.1. punktā, visas automātisko pasažieru durvju atvēršanas ierīces ir jāspēj iedarbināt un atslēgt tikai vadītājam no sava sēdekļa.

7.6.6.1.2. Iedarbināšanu un atslēgšanu var veikt tieši, izmantojot slēdzi, vai netieši, piemēram, atverot un aizverot priekšējās pasažieru durvis.

7.6.6.1.3. Atvēršanas ierīču ieslēgšana tiek norādīta transportlīdzekļa iekšpusē un arī ārpusē, ja durvis ir atveramas no transportlīdzekļa ārpuses; indikatoram (piemēram, apgaismotai spiedpogai, apgaismotai zīmei) ir jābūt uz durvīm vai blakus durvīm, uz kurām tas attiecas.

7.6.6.1.4. Ja mehānismu iedarbina tieši, t. i., ar slēdzi, sistēmas funkcionālajam stāvoklim ir jābūt tādam, lai vadītājs skaidri to varētu saskatīt, piemēram, pēc slēdža stāvokļa, indikatora spuldzes vai apgaismota slēdža. Slēdzi īpaši marķē un ierīko tā, lai to nevarētu sajaukt ar citām kontrolierīcēm.

7.6.6.2. Automātisku pasažieru durvju atvēršana

7.6.6.2.1. Kad vadītājs ir iedarbinājis atvēršanas ierīces, pasažieriem jāspēj atvērt durvis šādā veidā:

7.6.6.2.1.1. no iekšpuses, piemēram, nospiežot spiedpogu vai pārejot pāri gaismas barjerai, un

7.6.6.2.1.2. no ārpuses, izņemot gadījumus, kad durvis ir paredzētas tikai izejai un attiecīgi marķētas, nospiežot apgaismotu spiedpogu, spiedpogu zem apgaismotas zīmes vai līdzīgu ierīci, kas marķēta ar attiecīgām norādēm.

7.6.6.2.2. Spiedpogu, kuras minētas 7.6.6.2.1.1. punktā, nospiešana, kā arī sakaru līdzekļu, kuri minēti 7.7.9.1. punktā, lietošana var raidīt signālu, kas tiek saglabāts un, kad vadītājs ir iedarbinājis durvju atvēršanas kontrolierīces, veic durvju atvēršanu.

7.6.6.3. Automātisku pasažieru durvju aizvēršana

7.6.6.3.1. Kad durvis ir atvērtas ar automātisku ierīci, tās aizveras tad, kad ir pagājis noteikts laika intervāls. Ja šā intervāla laikā transportlīdzeklī iekāpj vai no tā izkāpj pasažieris (piemēram, uzkāpjot uz jutīga paneļa, šķērsojot gaismas barjeru, ieejot vienvirziena ejā), drošības ierīcei ir jānodrošina pietiekams šā durvju aizvēršanās perioda pagarinājums.

7.6.6.3.2. Ja, durvīm aizveroties, pasažieris iekāpj transportlīdzeklī vai izkāpj no tā, aizvēršanās procesam ir automātiski jāapstājas un durvīm ir jāsaglabā atvērts stāvoklis. Aizvēršanās procesu var apturēt, iedarbinot vienu no drošības ierīcēm, kas minētas 7.6.6.3.1. punktā, vai jebkuru citu ierīci.

7.6.6.3.3. Durvis, kas aizvērušās automātiski saskaņā ar 7.6.6.3.1. punktu, pasažierim ir jāspēj atkārtoti atvērt saskaņā ar 7.6.6.2. punktu; šo prasību nepiemēro, ja vadītājs ir izslēdzis atvēršanas kontrolierīces.

7.6.6.3.4. Pēc tam, kad vadītājs ir izslēdzis automātisko pasažieru durvju atvēršanas kontrolierīces, atvērtās durvis aizveras saskaņā ar 7.6.6.3.1. un 7.6.6.3.2. punktu.

7.6.6.4. Automātiskā aizvēršanas procesa aizkavēšana, ja durvis marķētas īpašām vajadzībām, piemēram, pasažieriem ar bērnu ratiņiem, pasažieriem ar pārvietošanās grūtībām utt.

7.6.6.4.1. Vadītājam jāspēj aizkavēt automātisko aizvēršanās procesu, iedarbinot īpašu kontrolierīci. Arī pasažierim jāspēj aizkavēt automātisko aizvēršanās procesu, nospiežot speciālu spiedpogu.

7.6.6.4.2. Automātiskā aizvēršanās procesa aizkavēšanās vadītājam ir jāpamana, piemēram, ar vizuāla indikatora palīdzību.

7.6.6.4.3. Jebkurā gadījumā automātiskās aizvēršanas procesam ir jābūt tādam, lai to varētu paveikt vadītājs.

7.6.6.4.4. Uz šādu durvju aizvēršanos attiecas 7.6.6.3. punkts.

7.6.7. Tehniskās prasības avārijas durvīm

7.6.7.1. Avārijas durvīm ir viegli jāatveras no iekšpuses un ārpuses, kad transportlīdzeklis stāv. Tomēr šo prasību neuzskata par tādu, kas aizliedz durvju slēgšanu no ārpuses, ja vien tās vienmēr iespējams atvērt no iekšpuses, lietojot parasto atvēršanas mehānismu.

7.6.7.2. Avārijas durvis, kad tās lieto paredzētajiem mērķiem, nav mehāniskas durvis, izņemot gadījumus, kad ir iedarbinātas 7.6.5.1. punktā paredzētās ierīces, kuras ir atgriezušās normālajā stāvoklī, un šīs durvis neaizveras, iekams vadītājs nav iedarbinājis aizvēršanās kontrolierīces. Tās nedrīkst būt bīdāma tipa durvis, izņemot gadījumus, kad transportlīdzekļa ietilpība nepārsniedz 22 pasažierus. Transportlīdzekļiem, kuriem ir bīdāmas durvis, attiecībā uz kurām ir pierādīts, ka tās var atvērt, nelietojot instrumentus, kad saskaņā ar Noteikumiem Nr. 33 ir veikts frontālās barjeras trieciena tests, šīs durvis uzskata par avārijas durvīm.

7.6.7.3. Katrai vadības iekārtai vai ierīcei, ar kuru atver avārijas durvis no ārpuses, jāatrodas 1 000 mm līdz 1 500 mm attālumā no zemes un ne vairāk kā 500 mm attālumā no durvīm. I, II un III klases transportlīdzekļos katrai vadības iekārtai vai ierīcei avārijas durvju atvēršanai no iekšpuses jāatrodas 1 000 mm līdz 1 500 mm attālumā no grīdas virsmas vai vadības iekārtai tuvākā pakāpiena un ne vairāk kā 500 mm attālumā no durvīm. Tas neattiecas uz vadības iekārtām, kas atrodas vadītāja zonā.

7.6.7.4. Transportlīdzekļa sānos ierīkotām avārijas durvīm ar eņģēm jāatrodas transportlīdzekļa priekšgalā un jāveras uz āru. Ir atļautas siksnas, ķēdes vai citas drošības ierīces, ja vien tās netraucē durvīm atvērties un palikt atvērtā stāvoklī vismaz 100 grādu leņķī. Prasību par vismaz 100 grādu leņķi nepiemēro, ja ir nodrošināti līdzekļi, kas ļauj brīvi piekļūt avārijas durvju izejai.

7.6.7.5. Avārijas durvis jānodrošina pret nejaušu iedarbošanos. Šo prasību tomēr nepiemēro, ja avārijas durvis automātiski aizslēdzas, transportlīdzeklim pārsniedzot ātrumu 5 km/h.

7.6.7.6. Visām avārijas durvīm jābūt aprīkotām ar skaņas signālu, kas brīdina vadītāju par nepilnīgu šo durvju aizvēršanos. Skaņas signāls iedarbojas, pavelkot durvju rokturi, nevis sakustoties pašām durvīm.

7.6.8. Tehniskās prasības avārijas logiem

7.6.8.1. Katram izgrūžamam vai atveramam avārijas logam jāveras uz ārpusi. Izgrūžamā tipa logi nedrīkst pilnībā atdalīties no transportlīdzekļa, kad tos lieto. Izgrūžamajiem logiem ir jādarbojas tā, lai efektīvi novērstu iespēju tos izgrūst nejauši.

7.6.8.2. Katram avārijas logam:

7.6.8.2.1. ir jābūt tādam, lai to viegli un uzreiz varētu atvērt no transportlīdzekļa iekšpuses un ārpuses, izmantojot attiecīgi paredzētu ierīci, vai

7.6.8.2.2. jābūt ar viegli izsitamu drošības stiklu. Šis iepriekš minētais noteikums neļauj izmantot laminēta stikla plāksnes vai plastmasas materiālu. Blakus katram avārijas logam nodrošina ierīci, ko var viegli sasniegt transportlīdzeklī esošās personas, lai dotu iespēju izsist katru šādu logu.

7.6.8.3. Katram avārijas logam, ko var aizslēgt no ārpuses, ir jābūt konstruētam tā, lai to jebkurā laikā varētu atvērt no transportlīdzekļa iekšpuses.

7.6.8.4. Ja avārijas logs ir tāds logs, kura eņģes atrodas horizontālā augšējā malā, ir jānodrošina piemērota ierīce, kas noturētu to pilnībā atvērtā stāvoklī. Katram veramam avārijas logam ir jādarbojas tā, lai tas neradītu šķēršļus brīvai kustībai no transportlīdzekļa iekšpuses vai ārpuses.

7.6.8.5. Transportlīdzekļa sānos ierīkotā avārijas loga apakšējās malas augstums no grīdas vidējā līmeņa, kad šī grīda atrodas tieši zem minētā loga (neņemot vērā dažādus vietēja rakstura variantus, piemēram, riteni vai transmisijas kārbu), nedrīkst pārsniegt 1 200 mm, bet nedrīkst būt arī mazāks par 650 mm avārijas logam, ko var atvērt, vai par 500 mm, ja avārijas logam ir izsitams stikls.

Tomēr verama avārijas loga apakšējās malas augstumu var samazināt līdz 500 mm, ja vien loga atvērumam ir pierīkots aizsargs, kas atrodas līdz 650 mm augstumā, lai novērstu iespēju, ka pasažieri var izkrist no transportlīdzekļa. Ja loga atvērumam ir pierīkots aizsargs, iepriekš minētā loga atvēruma izmēri nedrīkst būt mazāki par minimālajiem izmēriem, kādi ir noteikti avārijas logam.

7.6.8.6. Katram veramam avārijas logam, ko nevar skaidri saskatīt no vadītāja sēdekļa, ir jābūt aprīkotam ar brīdinājuma skaņas signālu, kas brīdina vadītāju par nepilnīgu loga aizvēršanos. Šo ierīci iedarbina loga slēdzis, nevis paša loga sakustēšanās.

7.6.9. Avārijas lūku tehniskās prasības

7.6.9.1. Katrai avārijas lūkai ir jādarbojas tā, lai tā neradītu šķēršļus brīvai kustībai no transportlīdzekļa iekšpuses vai ārpuses.

7.6.9.2. Avārijas lūkām ir jābūt vai nu izgrūžamām, veramām, vai izgatavotām no viegli izsitama drošības stikla. Grīdas lūkām ir jābūt vai nu veramām, vai izgrūžamām, un tām jābūt aprīkotām ar brīdinājuma skaņas signālu, kas brīdina vadītāju par nepilnīgu lūkas aizvēršanos. Šo ierīci iedarbina grīdas lūkas slēdzis, nevis pašas lūkas sakustēšanās. Grīdas lūkas ir jānodrošina pret nejaušu atvēršanos. Šo prasību tomēr nepiemēro, ja grīdas lūka automātiski aizslēdzas, transportlīdzeklim pārsniedzot ātrumu 5 km/h.

7.6.9.3. Ja atver izgrūžama tipa lūkas, tās nedrīkst pilnībā atdalīties no transportlīdzekļa, lai neradītu draudus citiem satiksmes dalībniekiem. Izgrūžamajām avārijas lūkām ir jādarbojas tā, lai efektīvi novērstu iespēju tās izgrūst nejauši. Izgrūžamās grīdas lūkas var izgrūst vienīgi pasažieru nodalījumā.

7.6.9.4. Veramas avārijas lūkas ir jāierīko transportlīdzekļa malā uz tā priekšpusi vai aizmuguri, un tām jāatveras vismaz 100o leņķī. Veramās avārijas grīdas lūkas var atvērt vienīgi pasažieru nodalījumā.

7.6.9.5. Avārijas lūkām jābūt viegli atveramām vai noņemamām gan no iekšpuses, gan ārpuses. Šo prasību tomēr neuzskata par tādu, kas izslēgtu iespēju aizslēgt avārijas lūku transportlīdzekļa drošības apsvērumu dēļ, kad tas ir neuzraudzīts, ja vien avārijas lūku vienmēr var atvērt vai noņemt no transportlīdzekļa iekšienes, izmantojot parastu atvēršanas vai noņemšanas mehānismu. Viegli izsitamas lūkas gadījumā lūkas tuvumā novieto ierīci, ko var viegli sasniegt transportlīdzeklī esošās personas, lai nodrošinātu iespēju izsist šādu lūku.

7.6.10. Ievelkamo pakāpienu tehniskās prasības

Ja ir pierīkoti ievelkamie pakāpieni, tie atbilst šādām prasībām:

7.6.10.1. Ievelkamo pakāpienu darbību var sinhronizēt ar attiecīgo pasažieru vai avārijas durvju darbību.

7.6.10.2. Kad durvis ir aizvērtas, neviena ievelkamā pakāpienā daļa nedrīkst būt izvirzīta pāri virsbūves līnijai par vairāk kā 10 mm.

7.6.10.3. Kad durvis ir atvērtas un ievelkamais pakāpiens ir izvirzītā stāvoklī, tā virsmai ir jāatbilst šā pielikuma 7.7.7. punkta prasībām.

7.6.10.4. Ja pakāpiens ir mehāniski darbināms, tam jābūt tādam, ka transportlīdzeklis pats no sevis nevar izkustēties, ja pakāpiens ir izvirzītā stāvoklī. Ja pakāpienu darbina manuāli, jābūt skaņas signālam, kas brīdinātu vadītāju, ja pakāpiens nav pilnībā ievilkts.

7.6.10.5. Mehāniski darbināms pakāpiens nedrīkst izvirzīties tad, kad transportlīdzeklis ir kustībā. Ja pakāpiena darbību nodrošinošā ierīce ir bojāta, pakāpiens ievelkas un paliek ievilktā stāvoklī. Tomēr attiecīgo durvju darbībā nedrīkst rasties traucējumi, ja rodas šāds bojājums vai ja pakāpiens ir sabojāts vai bloķēts.

7.6.10.6. Kad uz mehāniski darbināma ievelkamā pakāpiena stāv pasažieris, attiecīgās durvis nedrīkst aizvērties. Šīs prasības ievērošanu var pārbaudīt, pakāpiena vidū novietojot 15 kg smagu masu, kas atbilst maza bērna svaram. Šo prasību nepiemēro durvīm, kas atrodas tiešā vadītāja redzes laukā.

7.6.10.7. Ievelkamā pakāpiena kustība nedrīkst radīt miesas bojājumus nedz pasažieriem, nedz personām, kas gaida autobusa pieturvietā.

7.6.10.8. Ievelkamo pakāpienu stūrus, kas ir vērsti uz priekšu vai aizmuguri, noapaļo ne mazāk kā 5 mm rādiusā; malas noapaļo vismaz 2,5 mm rādiusā.

7.6.10.9. Kad pasažieru durvis ir atvērtas, ievelkamam pakāpienam ir droši jāsaglabā izvirzīts stāvoklis. Ja vienlaidu pakāpiena vidū novieto 136 kg smagu masu, bet dubulta pakāpiena vidū novieto 272 kg smagu masu, tas nevienā punktā nedrīkst ieliekties vairāk par 10 mm.

7.6.11. Marķējumi

7.6.11.1. Katru avārijas izeju marķē gan transportlīdzekļa iekšpusē, gan ārpusē ar uzrakstu “Avārijas izeja”, attiecīgā gadījumā papildinot ar starptautiski raksturīgu simbolu.

7.6.11.2. Pasažieru durvju un visu avārijas izeju kontrolierīces attiecīgi marķē gan transportlīdzekļa iekšienē, gan ārpus tā, lietojot raksturīgu simbolu vai skaidri formulētu uzrakstu.

7.6.11.3. Uz visām šādām avārijas izeju kontrolierīcēm vai to tuvumā novieto skaidri formulētas norādes par to darbības principiem.

7.6.11.4. Valodu, kurā jāraksta jebkādi teksta veida marķējumi, lai ievērotu 7.6.11.1. līdz 7.6.11.3. punkta prasības, nosaka apstiprinātāja iestāde, ņemot vērā valsti/valstis, kurās pieteikuma iesniedzējs ir paredzējis tirgot transportlīdzekli, vajadzības gadījumā sazinoties ar attiecīgās valsts/valstu kompetentajām iestādēm. Ja transportlīdzekļa reģistrācijas valsts/valstu iestāde ir nomainījusi valodu, šī pārmaiņa neliek atkārtot tipa apstiprināšanas procesu.

7.7. Iekšējais aprīkojums

7.7.1. Piekļūšana pasažieru durvīm (sk. 4. pielikuma 1. attēlu)

7.7.1.1. Brīvā telpa, kas iestiepjas transportlīdzeklī no sānu sienas, kurā ir ierīkotas durvis, ir tāda, ka pa to grīdas augstumā var brīvi pārvietot vertikālu četrstūra paneli, kura biezums ir 20 mm, platums 400 mm un garums 700 mm, kuram pāri simetriski ir pārlikts vēl viens 550 mm plats panelis; otrā paneļa augstums ir tāds, kāds ir paredzēts attiecīgajai transportlīdzekļa klasei. Šo dubultpaneli notur paralēli durvju atvērumam, kad to pārvieto no sākuma pozīcijas, kur tā virspuses plakne atrodas vistuvāk transportlīdzekļa iekšienei un ir tangenciāla attiecībā pret ārējo atvēruma malu uz pozīciju, kur tā pieskaras pirmajam pakāpienam, aiz kura paneli notur taisnā leņķī attiecībā uz durvju lietotāja iespējamo kustības virzienu.

7.7.1.2. Virsējā četrstūra paneļa augstums atbilst attiecīgajai transportlīdzekļa klasei un kategorijai, kas ir norādīta tabulā pēc šā punkta. Kā alternatīvu var lietot trapecveida profilu 500 mm augstumā, kas veido pāreju starp augšējā un apakšējā paneļa platumu. Šajā gadījumā augšējā paneļa četrstūra profila un trapecveida profila kopējais augstums ir 1 100 mm visās to transportlīdzekļu klasēs, kuru ietilpība pārsniedz 22 pasažierus, un 950 mm – to transportlīdzekļu klasēs, kuru ietilpība nepārsniedz 22 pasažierus.







Transportlīdzekļa klase Augšējā paneļa augstums (mm) (“A” izmērs, 1. attēls) Kopējais augstums Platums Alternatīvs trapecveida profils A klase (*1) 950 950 1 650 550 (*2) B klase (*1) 700 950 1 400 I klase 1 100 1 100 1 800 II klase 950 1 100 1 650 III klase 850 1 100 1 550 ( *1 ) Transportlīdzekļiem, kuru ietilpība nepārsniedz 22 pasažierus, apakšējais panelis var pārvietoties attiecībā pret augšējo paneli, ja vien šī pārvietošanās notiek vienā virzienā. ( *2 ) Augšējā paneļa platumu augšpusē var samazināt līdz 400 mm, ierēķinot nobīdi pret horizontāli, kas nepārsniedz 30o.

7.7.1.3. Ja dubultpaneļa viduslīnija stiepjas 300 mm attālumā no sākuma pozīcijas un dubultpanelis pieskaras pakāpiena virsmai, tas ir jānotur šajā pozīcijā.

7.7.1.4. Cilindrisko figūru (skatīt 4. pielikuma 6. attēlu), kuru lieto, lai pārbaudītu galvenās ejas telpiskumu, pārvieto no galvenās ejas tādā virzienā, kādā persona, kas izkāpj no transportlīdzekļa, varētu pārvietoties, līdz tās viduslīnija ir sasniegusi vertikālo plakni, kurā ir augšējā pakāpiena augšējā mala, vai arī līdz plakne, kas ir tangenciāla attiecībā pret augšējo cilindru, pieskaras dubultpanelim, atkarībā no tā, kas notiek vispirms, un tad šo figūru fiksē šajā pozīcijā (skatīt 4. pielikuma 2. attēlu).

7.7.1.5. Starp cilindrisko figūru, kas atrodas 7.7.1.4. punktā noteiktajā pozīcijā, un dubultpaneli, kas novietots 7.7.1.3. punktā izklāstītajā pozīcijā, ir jābūt brīvai vietai, kuras augšējās un apakšējās robežas ir parādītas 4. pielikuma 2. attēlā. Caur šo brīvo vietu var brīvi pārvietot vertikālu paneli, kura forma un izmēri ir tādi paši, kādi ir cilindriskajai formai (7.7.5.1. punkts), ja tā centra šķērsgriezums un biezums nepārsniedz 20 mm. Šo paneli pārvieto no cilindriskās formas tangenciālās pozīcijas, līdz tā ārējā puse saskaras ar dubultpaneļa iekšpusi un plakni vai plaknēm, ko veido pakāpiena augšējās malas, virzot paneli uz to pusi, uz kuru varētu pārvietoties persona, kas izmanto ieeju (skatīt 4. pielikuma 2. attēlu).

7.7.1.6. Brīvās vietas telpiskums neietver telpu, kas stiepjas 300 mm uz priekšu no katra nesaspiesta sēdekļa spilvena, ja sēdeklis ir novietots braukšanas virzienā vai pretēji tam, vai 225 mm – sēdekļiem, kas novietoti uz riteņu arkām, un augstumu līdz sēdekļa spilvena augšai.

7.7.1.7. Ja sēdeklis ir nolaižams, šo vietu nosaka tādam sēdeklim, kas ir lietošanas stāvoklī.

7.7.1.8. Nolaižams sēdeklis, ko lieto apkalpe, tomēr var aizšķērsot piekļuves eju pasažieru durvīm, kad tas ir lietošanas stāvoklī, ja:

7.7.1.8.1. gan pašā transportlīdzeklī, gan paziņojuma veidlapā (skatīt 1. pielikumu) ir skaidri norādīts, ka šis sēdeklis ir paredzēts vienīgi apkalpei;

7.7.1.8.2. tas salokās automātiski, kad to nelieto, tādējādi ļaujot izpildīt 7.7.1.1. vai 7.7.1.2. un 7.7.1.3., 7.7.1.4. un 7.7.1.5. punkta prasības;

7.7.1.8.3. durvis neuzskata par obligāto izeju saistībā ar 7.6.1.4. punkta prasībām, un

7.7.1.8.4. neviena daļa šim sēdeklim, kurš ir lietošanas stāvoklī, kā arī salocītā stāvoklī, neizvirzās uz priekšu vertikālajā plaknē, kas iet caur vadītāja sēdekļa sēdvirsmas centru, ja šis sēdeklis ir maksimāli atbīdīts atpakaļ, un transportlīdzekļa pretējā pusē pierīkotā ārējā atpakaļskata spoguļa centru.

7.7.1.9. Transportlīdzekļiem, kuru ietilpība nepārsniedz 22 pasažierus, ieeju un gaiteni, pa kuru pasažieri iekļūst transportlīdzeklī, uzskata par brīvu, ja:

7.7.1.9.1. mērot to paralēli transportlīdzekļa garenasij, ir attālums, kas nevienā punktā nav mazāks par 220 mm, un 550 mm jebkurā punktā, kas atrodas vairāk nekā 500 mm virs grīdas vai pakāpieniem (skatīt 4. pielikuma 3. attēlu);

7.7.1.9.2. mērot to perpendikulāri transportlīdzekļa garenasij, ir attālums, kas nevienā punktā nav mazāks par 300 mm, un 550 mm jebkurā punktā, kas atrodas vairāk nekā 1 200 mm virs grīdas vai pakāpieniem vai mazāk nekā 300 mm zem griestiem (skatīt 4. pielikuma 4. attēlu).

7.7.1.10. Pasažieru durvju un avārijas durvju izmēri, kas norādīti 7.6.3.1. punktā, un prasības, kas izklāstītas 7.7.1.1. līdz 7.7.1.7., 7.7.2.1. līdz 7.7.2.3., 7.7.5.1. un 7.7.8.5. punktā, nepiemēro B klases transportlīdzeklim ar tehniski pieļaujamo maksimālo masu, kas nepārsniedz 3,5 tonnas, un ar maksimums 12 pasažieru sēdvietām, kurā no katras sēdvietas var brīvi piekļūt vismaz divām durvīm.

7.7.1.11. Maksimālais grīdas slīpums piekļuves ejā nedrīkst pārsniegt 5 %, kad to mēra pilnas masas transportlīdzeklim darba kārtībā, tam atrodoties uz horizontālas virsmas. Nolaišanas ierīces tai laikā neizmanto.

7.7.2. Piekļuve avārijas durvīm (skatīt 4. pielikuma 5. attēlu)

Turpmāk uzskaitītās prasības neattiecina uz vadītāja durvīm, kuras lieto kā avārijas izeju transportlīdzeklim, kura ietilpība nepārsniedz 22 pasažierus.

7.7.2.1. Pa brīvo vietu, kas ir starp galvenās ejas un avārijas izejas atveri, var brīvi pārvietot vertikālu cilindru 300 mm diametrā un 700 mm augstumā no grīdas, kas balstās uz vēl viena vertikāla cilindra 550 mm diametrā, šā veidojuma kopējam augstumam sasniedzot 1 400 mm.

Augšējā cilindra diametru augšpusē var samazināt līdz 400 mm, ierēķinot nobīdi pret horizontāli, kas nepārsniedz 30o.

7.7.2.2. Pirmā cilindra pamats atrodas otrā cilindra projekcijas robežās.

7.7.2.3. Ja gar šo eju ierīko nolaižamus sēdekļus, brīvā vieta cilindra pārvietošanai jānosaka tad, kad šie sēdekļi ir izmantošanas stāvoklī.

7.7.2.4. Dubultcilindra vietā var lietot saliktu mērierīci, kas aprakstīta 7.7.5.1. punktā (skatīt 4. pielikuma 6. attēlu).

7.7.3. Piekļuve avārijas logiem

7.7.3.1. No galvenās ejas uz transportlīdzekļa ārpusi pa katru avārijas logu var pārvietot pārbaudes mērierīci.

7.7.3.2. Mērierīces kustības virzienam ir jābūt tādam pašam, kādā ir paredzēta pasažiera pārvietošanās, viņam evakuējoties no transportlīdzekļa. Pārbaudes mērierīci tur perpendikulāri šim pārvietošanās virzienam.

7.7.3.3. Pārbaudes mērierīce ir no plānas plāksnes, kuras izmēri ir 600 × 400 mm, bet stūru rādiuss ir noapaļots un atbilst 200 mm. Ja transportlīdzeklim tomēr ir avārijas logs aizmugures pusē, pārbaudes mērierīces izmēri var būt arī 1 400 × 350 mm, bet stūru rādiuss var būt noapaļots un atbilst 175 mm.

7.7.4. Piekļuve avārijas lūkām

7.7.4.1. Avārijas lūkas jumtā

7.7.4.1.1. Izņemot I klases transportlīdzekļus, vismaz vienai avārijas lūkai jābūt novietotai tā, lai četrās pusēs nošķelta 1 600 mm augsta piramīda ar sānu leņķi 20o pieskartos sēdekļa daļai vai līdzvērtīgam atbalstam. Piramīdai ir vertikāla ass, un tās mazākā daļa saskaras ar avārijas lūkas atveres zonu. Atbalsti var būt salokāmi vai pārvietojami, ja vien tos var nobloķēt to lietošanas stāvoklī. Šo stāvokli ņem par pārbaudes stāvokli.

7.7.4.1.2. Ja jumta struktūras biezums ir lielāks par 150 mm, mazākā piramīdas daļa saskaras ar avārijas lūkas atveres zonu jumta ārējās virsmas līmenī.

7.7.4.2. Avārijas lūkas grīdā

Ja avārijas lūka ir ierīkota grīdā, pa to ir jānodrošina tieša un brīva piekļuve transportlīdzekļa ārpusei, un tā ir jāierīko tur, kur virs lūkas ir brīva vieta, kas atbilst galvenās ejas augstumam. Jebkuram karstuma avotam vai kustīgajām daļām ir jāatrodas vismaz 500 mm no lūkas atveres jebkuras daļas.

Ir jāspēj pārvietot pārbaudes mērierīci, kas izgatavota no plānas plāksnes, kuras izmēri ir 600 × 400 mm, bet stūru rādiuss ir noapaļots un atbilst 200 mm, virzot to horizontālā stāvoklī no vietas, kas atrodas 1 m virs transportlīdzekļa grīdas, līdz pat zemei.

7.7.5. Galvenās ejas (skatīt 4. pielikuma 6. attēlu)

7.7.5.1. Transportlīdzekļa galvenajai ejai ir jābūt plānotai un konstruētai tā, lai pa to varētu brīvi pārvietot mērierīci, kas sastāv no diviem vienas ass cilindriem, starp kuriem novietots apgriezts šķelts konuss, ja mērierīcei ir šādi izmēri (mm):







I klase II klase III klase A klase B klase Apakšējā cilindra “A” diametrs 450 350 300 350 300 Apakšējā cilindra augstums 900 900 900 900 900 Augšējā cilindra “B” diametrs 550 550 450 550 450 Augšējā cilindra “B” augstums 500 (*1) 500 (*1) 500 (*1) 500 (*1) 300 Kopējais augstums “H” 1 900 (*1) 1 900 (*1) 1 900 (*1) 1 900 (*1) 1 500 ( *1 ) Augšējā cilindra augstumu, un līdz ar to arī kopējo augstumu var samazināt par 100 mm attiecībā uz jebkuru galvenās ejas daļu, kas atrodas aiz: a) šķērseniskas plaknes, kas izvirzīta 1,5 m uz priekšu no aizmugurējās ass viduslīnijas (vistālāk uz priekšu novietotā aizmugurējā ass transportlīdzekļiem ar vairāk nekā vienu aizmugurējo asi), un b) šķērseniskas vertikālas plaknes, kas atrodas aiz pasažieru durvju aizmugurējās malas vai vistālāk uz aizmuguri novietotām pasažieru durvīm, ja ir vairāk nekā vienas pasažieru durvis.

Augšējā cilindra diametru augšpusē var samazināt līdz 300 mm, ierēķinot nobīdi pret horizontāli, kas nepārsniedz 30o.

Mērierīce var saskarties ar turekļiem, ja tādi ir pierīkoti, vai citiem elastīgiem objektiem, piemēram, sēdekļu drošības jostu sastāvdaļām, un pabīdīt tās prom.

7.7.5.1.1. Ja sēdekļa vai sēdekļu rindas priekšā nav izejas

7.7.5.1.1.1. Ja ir sēdekļi, kas novietoti braukšanas virzienā, 7.7.5.1. punktā definētās cilindriskās mērierīces priekšējai malai jāaizsniedzas vismaz līdz šķērseniskajai vertikālajai plaknei, kas ir tangenciāla priekšējās rindas sēdekļa atzveltnes priekšējam punktam, un jāpaliek šādā stāvoklī. No šīs plaknes ir iespējams pārvietot paneli, kas parādīts 4. pielikuma 7. attēlā, virzot to no vietas, kur tas saskaras ar cilindrisko mērierīci, lai paneļa puse, kas pavērsta pret transportlīdzekļa ārpusi, pārvietotos uz priekšu, veicot 660 mm lielu attālumu.

7.7.5.1.1.2. Ja ir sānis novietotas sēdvietas, cilindriskās mērierīces priekšējai daļai jāaizsniedzas vismaz līdz šķērseniskajai plaknei, kura sakrīt ar vertikālo plakni, kas iziet cauri priekšējā sēdekļa centram (skatīt 4. pielikuma 7. attēlu).

7.7.5.1.1.3. Ja ir sēdekļi, kas novietoti pretēji braukšanas virzienam, cilindriskās mērierīces priekšējai daļai jāaizsniedzas vismaz līdz šķērseniskajai vertikālajai plaknei, kura ir tangenciāla priekšējā sēdekļa vai rindas sēdekļa spilvenu virsmai (skatīt 4. pielikuma 7. attēlu).

7.7.5.2. I klases transportlīdzekļiem apakšējā cilindra diametru no 450 mm var samazināt līdz 400 mm attiecībā uz jebkuru galvenās ejas daļu, kas atrodas aiz:

7.7.5.2.1. šķērseniskas vertikālas plaknes, kas izvirzīta 1,5 m uz priekšu no aizmugurējās ass viduslīnijas (vistālāk uz priekšu novietotā aizmugurējās ass transportlīdzekļiem ar vairāk nekā vienu aizmugurējo asi), un

7.7.5.2.2. šķērseniskās vertikālās plaknes, kas atrodas aizmugurējo pasažieru durvju aizmugurējā malā.

7.7.5.3. III klases transportlīdzekļiem sēdekļus vienā vai abās galvenās ejas pusēs var pārvietot sānis, tādējādi radot iespēju samazināt galvenās ejas platumu līdz tādam lielumam, kas atbilst apakšējā cilindra diametram 220 mm, ar nosacījumu, ka ar šāda sēdekļa darbināšanas mehānismiem, kuri ir viegli pieejami personai, kas stāv galvenajā ejā, pietiek, lai viegli un, ja iespējams, automātiski vēlreiz novietotu sēdekli, pat sēdekli ar svaru, tādā stāvoklī, kas atbilst minimālajam platumam 300 mm.

7.7.5.4. Posmainiem transportlīdzekļiem 7.7.5.1. punktā definēto mērierīci ir iespējams netraucēti izbīdīt cauri posmainajai transportlīdzekļa daļai. Neviena šīs daļas mīkstā pārklājuma daļa, tostarp apakšējās daļas, nedrīkst iestiepties galvenajā ejā.

7.7.5.5. Galvenajās ejās var būt pierīkoti pakāpieni. Šādu pakāpienu platums nedrīkst būt mazāks par galvenās ejas platumu pakāpienu augšpusē.

7.7.5.6. Nolaižamie sēdekļi, kas ļautu pasažieriem sēdēt galvenajā ejā, nav atļauti.

7.7.5.7. Sānis bīdāmi sēdekļi, kuri kādā stāvoklī var iestiepties galvenajā ejā, nav atļauti, izņemot III klases transportlīdzekļos, ievērojot 7.7.5.3. punktā izklāstītos nosacījumus.

7.7.5.8. Transportlīdzekļiem, uz kuriem attiecas 7.7.1.9. punkts, galvenā eja nav nepieciešama, ja vien ir ievēroti piekļuves izmēri, kas noteikti minētajā punktā.

7.7.5.9. Galvenās ejas un piekļuves eju virsmai ir jābūt neslīdīgai.

7.7.6. Galvenās ejas slīpums

Galvenās ejas slīpums, ko mēra tukšam transportlīdzeklim, kurš stāv uz horizontālas virsmas, kad nav ieslēgta nolaišanas sistēma, nedrīkst pārsniegt:

7.7.6.1. 8 % I, II vai A klases transportlīdzeklim vai

7.7.6.2. (rezervēts)

7.7.6.3 12,5 % III un B klases transportlīdzeklim un

7.7.6.4. 5 % attiecībā uz plakni, kas ir perpendikulāra transportlīdzekļa simetrijas garenasij.

7.7.7. Pakāpieni (skatīt 4. pielikuma 8. attēlu)

7.7.7.1. Maksimālais un minimālais augstums, kad nolaišanas sistēma nav ieslēgta, un minimālais pasažieru vajadzībām paredzēto pakāpienu dziļums pie pasažieru un avārijas durvīm, kā arī transportlīdzekļa iekšienē, ir šāds:





Piezīme : 1. Divviru durvju ejā pakāpienus katrā piekļuves ejas daļā aplūko atsevišķi. 2. 4. pielikuma 8. zīmējuma E izmēram nav jābūt vienādam attiecībā uz katru pakāpienu.

7.7.7.1.1. Nevienu pāreju no pazeminātas galvenās ejas uz sēdekļu zonu neuzskata par pakāpienu. Vertikālais attālums starp galvenās ejas virsmu un sēdekļu zonas grīdu tomēr nedrīkst pārsniegt 350 mm.

7.7.7.2. Attiecībā uz 7.7.7. punktu pakāpiena augstumu mēra tā platuma centrā. Ražotājiem turklāt ir īpaši jāņem vērā piekļuves iespējas pasažieriem ar pārvietošanās grūtībām, it sevišķi saistībā ar pakāpiena augstumu, kam ir jābūt pēc iespējas mazākam.

7.7.7.3. Pirmā pakāpiena augstumu attiecībā pret zemi mēra, novietojot transportlīdzekli uz līdzenas zemes, pie pilnas masas darba kārtībā, kā noteikts šo noteikumu 2.18. punktā, kā arī ar tādām riepām un spiedienu tajās, kā noteicis ražotājs maksimāli tehniski pieļaujamai masai ar kravu (M), kura paziņota saskaņā ar šo noteikumu 2.19. punktu.

7.7.7.4. Ja ir vairāk nekā viens pakāpiens, katrs pakāpiens var ietiekties nākamā pakāpiena vertikālās pārvirzes zonā ne vairāk kā 100 mm, turklāt šādai pārvirzei pār apakšējo pakāpienu ir jāatstāj vismaz 200 mm brīva platība (skatīt 4. pielikuma 8. attēlu), turklāt pakāpienu galiem ir jābūt tādiem, lai pēc iespējas samazinātu paklupšanas risku, turklāt tiem ir jābūt kontrastējošā krāsā vai krāsās.

7.7.7.5. Katra pakāpiena platumam un formai ir jābūt tādai, lai varētu uz tā novietot tālāk sniegtajā tabulā norādīto taisnstūri, turklāt lai attiecīgā taisnstūra pārkares laukums pāri šim pakāpienam nepārsniegtu 5 % no tā laukuma. Divviru durvju ejā šī prasība ir jāizpilda katrai durvju ejas pusei.







Pasažieru skaits > 22 < 22 Zona Pirmais pakāpiens (mm) 400 × 300 400 × 200 Pārējie pakāpieni (mm) 400 × 200 400 × 200

7.7.7.6. Visiem pakāpieniem ir jābūt ar neslīdīgu virsmu.

7.7.7.7. Maksimālais pakāpiena slīpums jebkurā virzienā nedrīkst pārsniegt 5 %, kad transportlīdzeklis bez kravas stāv uz gludas un horizontālas virsmas normālā braukšanas stāvoklī (jo sevišķi nedrīkst būt ieslēgtas nekādas nolaišanas ierīces).

7.7.8. Pasažieru sēdekļi un vieta sēdošiem pasažieriem

7.7.8.1. Minimālais sēdekļu platums

7.7.8.1.1. Minimālajam sēdekļa spilvena platumam, F izmērs (4. pielikuma 9. attēls), ko mēra no vertikālās plaknes, kas iet cauri sēdvietas centram, ir jābūt šādam:







I, II, A, B klase 200 mm; III klase 225 mm.

7.7.8.1.2. Minimālajai vietai, kurai jābūt pieejamai katrā sēdvietā, G izmērs (skatīt 4. pielikuma 9. attēlu), ko mēra no vertikālās plaknes, kas iet cauri minētās sēdvietas centram augstumā starp 270 un 650 mm virs nesaspiesta sēdekļa spilvena, ir jābūt vismaz šādai:







atsevišķi sēdekļi 250 mm; nepārtrauktas sēdekļu rindas 2 vai vairāk pasažieriem 225 mm.

7.7.8.1.3. Transportlīdzekļiem, kuru platums ir 2,35 m vai mazāks, katrai sēdvietai pieejamās vietas platumam, ko mēra no vertikālās plaknes, kas iet cauri minētās sēdvietas centram augstumā starp 270 mm un 650 mm virs nesaspiesta sēdekļa spilvena, ir jābūt 200 mm (skatīt 4. pielikuma 9.A attēlu). Ja ir izpildītas šā punkta prasības, 7.7.8.1.2. punkta prasības nepiemēro.

7.7.8.1.4. Transportlīdzekļiem, kuru ietilpība nepārsniedz 22 pasažierus, attiecībā uz sēdekļiem, kas atrodas pie transportlīdzekļa sienas, pieejamā vieta augšdaļā neietver trijstūra formas laukumu, kas ir 20 mm plats un 100 mm augsts (skatīt 4. pielikuma 10. attēlu). T