1991L0477 — LV — 28.07.2008 — 001.001

Šis dokuments ir izveidots vienīgi dokumentācijas nolūkos, un iestādes neuzņemas nekādu atbildību par tā saturu

►B PADOMES DIREKTĪVA (1991. gada 18. jūnijs) par ieroču iegādes un glabāšanas kontroli (91/477/EEK) (OV L 256, 13.9.1991, p.51)

Grozīta ar:









▼B

PADOMES DIREKTĪVA

(1991. gada 18. jūnijs)

par ieroču iegādes un glabāšanas kontroli

(91/477/EEK)







EIROPAS KOPIENU PADOME, ņemot vērā Eiropas Ekonomikas kopienas dibināšanas līgumu un jo īpaši tā 100.a pantu, ņemot vērā Komisijas priekšlikumu ( 1 ), sadarbībā ar Eiropas Parlamentu ( 2 ), ņemot vērā Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu ( 3 ), tā kā Līguma 8.a pants nosaka, ka līdz 1992. gada 31. decembrim jāizveido iekšējais tirgus; tā kā iekšējais tirgus aptver telpu bez iekšējām robežām, kurā saskaņā ar Līgumu ir nodrošināta preču, personu, pakalpojumu un kapitāla brīva aprite; tā kā Eiropadome, tiekoties Fontenblo 1984. gada 25. un 26. jūnijā, skaidri noteica mērķi atcelt visas policijas un muitas formalitātes pie Kopienas iekšējām robežām; tā kā pilnīga kontroles un formalitāšu atcelšana pie Kopienas iekšējām robežām saistīta ar dažu būtisku nosacījumu izpildi; tā kā baltajā grāmatā “Par iekšējā tirgus pabeigšanu” Komisija ir norādījusi, ka pārvadājamo objektu un personu drošības kontroles atcelšana, cita starpā, ir saistīta ar tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz ieročiem; tā kā ieroču glabāšanas kontroles atcelšana pie Kopienas iekšējām robežām rada vajadzību pieņemt efektīvus noteikumus, kas ļautu dalībvalstīs veikt kontroli pār šaujamieroču iegādi un glabāšanu un to pārvietošanu uz citu dalībvalsti; tā kā tādēļ jāatceļ sistemātiskas kontroles pie Kopienas iekšējām robežām; tā kā savstarpēja uzticēšanās personu drošības aizsardzības jomā, ko starp dalībvalstīm radīs šie noteikumi, būs lielāka, ja tiem pamatā būs daļēji saskaņoti tiesību akti; tā kā tādēļ būtu derīgi noteikt to šaujamieroču kategoriju, kuru iegāde un glabāšana privātpersonām būtu jāaizliedz, jāpakļauj atļaujas saņemšanai, vai arī jāpakļauj deklarēšanai; tā kā pārvietošanās no vienas dalībvalsts uz otru ar ieroci būtu principā jāaizliedz; tā kā atkāpe no tā ir pieļaujama tikai tad, ja ir paredzēta kārtība, kas ļauj dalībvalstīm būt informētām par to, ka viņu teritorijā tiks ievests šaujamierocis; tā kā tomēr jāpieņem elastīgāki noteikumi attiecībā uz medībām un šaušanu mērķī, lai izvairītos no personu brīvas kustības ierobežošanas vairāk, nekā tas nepieciešams; tā kā šī direktīva neiespaido dalībvalstu tiesības veikt pasākumus nelegālas ieroču tirdzniecības novēršanai, IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU.







1. NODAĻA

Darbības joma

1. pants

▼M1

1. Šajā direktīvā “šaujamierocis” ir pārnēsājams ierocis ar stobru, kurš šaujampulvera iedarbības rezultātā raida, ir paredzēts vai var tikt pielāgots, lai raidītu šāviņu, lodi vai lādiņu, izņemot gadījumus, kad tas ir izslēgts kāda I pielikuma III daļā uzskaitītā iemesla dēļ. Šaujamieroči ir klasificēti I pielikuma II daļā.

Šajā direktīvā priekšmetu uzskata par tādu, ko iespējams pārveidot, lai tas šaujampulvera iedarbības rezultātā raidītu šāviņu, lodi vai lādiņu, ja:

— tam ir šaujamieroča izskats un

— sakarā ar tā konstrukciju vai materiālu, no kura tas izgatavots, to var šādi pārveidot.

▼M1

1.a Šajā direktīvā “detaļa” ir jebkurš elements vai tā aizstājējs, kas ir speciāli konstruēts kādam šaujamierocim un būtiski nepieciešams tā darbināšanai, tostarp stobrs, rāmis vai pastobrs, slīdnis vai cilindrs, sprūds vai aizslēgs, kā arī jebkura ierīce, kas konstruēta vai pielāgota šaujamieroča šāviena skaņas klusināšanai.

1.b Šajā direktīvā “būtiska daļa” ir aizslēga mehānisms, patronu nodalījums un šaujamieroča stobrs, kas, būdami atsevišķi objekti, ir ietverti šaujamieroču kategorijā, kurai tie ir uzliekami vai uzlikti.

1.c Šajā direktīvā “munīcija” ir visa patrona vai tās sastāvdaļas, tostarp patronu čaulas, kapsulas, šaujampulveris, lodes vai lādiņi, ko izmanto šaujamierocī, ar noteikumu, ka šīm daļām attiecīgajā dalībvalstī ir vajadzīga atļauja.

1.d Šajā direktīvā “izsekošana” ir šaujamieroču un, ja iespējams, to detaļu un munīcijas sistemātiska izsekošana no ražotāja līdz pircējam, lai palīdzētu dalībvalstu kompetentajām iestādēm atklāt, izmeklēt un analizēt nelikumīgu izgatavošanu un apriti.

1.e Šajā direktīvā “tirdzniecības starpnieks” ir jebkura fiziska vai juridiska persona, kura nav tirgotājs un kuras arods vai nodarbošanās pilnīgi vai daļēji ir ieroču pirkšana, pārdošana vai ar ieroču pārvietošanu saistītu formalitāšu kārtošana.

▼M1

2. Šajā direktīvā “tirgotājs” ir jebkura fiziska vai juridiska persona, kuras arods vai nodarbošanās pilnīgi vai daļēji ir šaujamieroču, detaļu un munīcijas ražošana, tirdzniecība, maiņa, izīrēšana, labošana vai pārveidošana.

▼M1

2.a Šajā direktīvā “nelikumīga izgatavošana” ir šaujamieroču, to detaļu un munīcijas izgatavošana vai montāža:

i) no nelikumīgā apritē iegūtām būtiskām daļām;

ii) bez atļaujas, ko saskaņā ar 4. pantu izsniedz tās dalībvalsts kompetentā iestāde, kurā notiek izgatavošana vai montāža; vai

iii) izgatavošanas laikā neveicot saliktu šaujamieroču marķēšanu saskaņā ar 4. panta 1. punktu.

2.b Šajā direktīvā “nelikumīga aprite” ir šaujamieroču, to detaļu vai munīcijas iegāde, pārdošana, piegāde, pārvietošana vai pārsūtīšana no vienas dalībvalsts teritorijas vai cauri tās teritorijai uz citas dalībvalsts teritoriju, ja viena no iesaistītajām dalībvalstīm to nav atļāvusi saskaņā ar šo direktīvu vai ja salikti šaujamieroči nav marķēti saskaņā ar 4. panta 1. punktu.

▼B

3. Šajā direktīvā persona tiek uzskatīta par tās valsts iedzīvotāju, kura minēta adresē, kas norādīta tās dzīvesvietu noteicošā dokumentā, piemēram, pasē vai personas apliecībā, ko iesniedz dalībvalsts iestādēm vai tirgotājam, kad notiek pārbaude, glabājot vai iegādājoties ieroci.

▼M1

4. “Eiropas šaujamieroču apliecību” dalībvalsts iestādes pēc pieprasījuma izsniedz personai, kura likumīgi kļūst par šaujamieroča glabātāju un lietotāju. Tās maksimālais derīguma termiņš ir pieci gadi, kuru var pagarināt, un tajā ir II pielikumā izklāstītā informācija. To nevar nodot citai personai, un tajā ieraksta apliecības īpašnieka īpašumā vai lietojumā esošo šaujamieroci vai šaujamieročus. Tai vienmēr jāglabājas pie personas, kura šaujamieroci lieto, un apliecībā norāda izmaiņas šaujamieroču glabāšanā vai īpašībās, kā arī šaujamieroča nozaudēšanu vai zādzību.

▼B

2. pants

1. Šī direktīva neierobežo valstu noteikumu piemērošanu attiecībā uz ieroču nēsāšanu, medībām vai šaušanu mērķī.

2. Šo direktīvu nepiemēro, kad saskaņā ar valstu tiesību aktiem ieročus un munīciju iegādājas un glabā bruņotie spēki, policija, valsts iestādes vai kolekcionāri un organizācijas, kuras saistītas ar ieroču kultūras un vēstures aspektiem un kuras par tādām atzinušas dalībvalstis, kuru teritorijā tās reģistrētas. Šo direktīvu nepiemēro arī kara ieroču un munīcijas tirdznieciskajai apritei.

3. pants

Dalībvalstis savos tiesību aktos var pieņemt noteikumus, kas ir stingrāki nekā šajā direktīvā noteiktie, ievērojot tiesības, ko iedzīvotājiem piešķir 12. panta 2. punkts.







2. NODAĻA

Tiesību aktu saskaņošana attiecībā uz šaujamieročiem

▼M1

4. pants

1. Dalībvalstis nodrošina, vai nu ka jebkurš šaujamierocis vai detaļa, ko laiž tirgū, ir marķēta un reģistrēta saskaņā ar šo direktīvu, vai arī ka tā ir dezaktivēta.

2. Lai identificētu un izsekotu katru saliktu šaujamieroci, dalībvalstis katra šaujamieroča izgatavošanas laikā:

a) vai nu prasa, lai tiktu lietots īpašs marķējums, kas ietver izgatavotāja nosaukumu, izgatavošanas valsti vai vietu, sērijas numuru un izgatavošanas gadu (ja tas nav sērijas numura daļa). Šī prasība neskar izgatavotāja preču zīmes norādīšanu. Šajā nolūkā dalībvalstis var izvēlēties piemērot 1969. gada 1. jūlija Konvenciju par vieglo ieroču marķējuma savstarpēju atzīšanu; vai arī

b) saglabā jebkādu citu īpašu un viegli lietojamu marķējumu, ko veido burtciparu kods un kas visām valstīm ļauj viegli identificēt izgatavošanas valsti.

Marķējumu piestiprina šaujamieroča būtiskai daļai, kuras iznīcināšana šaujamieroci padarītu nelietojamu.

Dalībvalstis nodrošina, ka katrs pilnas munīcijas komplekts tiek marķēts, norādot izgatavotāja nosaukumu, partijas (sērijas) identifikācijas numuru, kalibru un munīcijas veidu. Šajā nolūkā dalībvalstis var izvēlēties piemērot 1969. gada 1. jūlija Konvenciju par vieglo ieroču marķējuma savstarpēju atzīšanu.

Turklāt dalībvalstis nodrošina, lai brīdī, kad notiek šaujamieroča nodošana no valsts krājumiem pastāvīgā civilā lietošanā, šis šaujamierocis būtu marķēts ar atbilstošu, īpašu marķējumu, kas atļauj visām dalībvalstīm ātri identificēt nodošanas valsti.

3. Dalībvalstis var noteikt, ka priekšnosacījums tirgotāja darbībai tās teritorijā ir atļaujas saņemšana, pamatojoties vismaz uz vienu tirgotāja privātās un profesionālās godprātības un tirgotāja profesionālās kompetences pārbaudi. Juridiskas personas gadījumā pārbauda personu, kas vada uzņēmumu.

4. Dalībvalstis līdz 2014. gada 31. decembrim nodrošina, ka tiek izveidots un uzturēts datorizēts datu reģistrs, kurš ir vai nu centralizēta sistēma, vai arī decentralizēta sistēma, kas pilnvarotām iestādēm nodrošina piekļuvi datu reģistriem, kuros reģistrē katru šaujamieroci, uz kuru attiecas šī direktīva. Šajā reģistrā reģistrē un vismaz 20 gadus glabā informāciju par katra šaujamieroča tipu, ražotāju, modeli, kalibru un sērijas numuru, kā arī šaujamieroča piegādāja un pircēja vai glabātāja vārdu un adresi.

Visā savas darbības laikā tirgotājiem ir jābūt reģistram, kurā reģistrē informāciju par visiem šaujamieročiem, uz kuriem attiecas šī direktīva un kurus tie saņēmuši vai pārdevuši, iekļaujot ziņas, kas ļauj identificēt šaujamieroci un izsekot tam, jo īpaši tipu, ražotāju, modeli, kalibru, sērijas numuru un piegādātāju un pircēju vārdus un adreses. Izbeidzot savu darbību, tirgotājs nodod savu reģistru attiecīgās valsts iestādei, kas ir atbildīga par šā punkta pirmajā daļā paredzēto reģistru.

5. Dalībvalstis nodrošina, ka visus šaujamieročus ir iespējams jebkurā brīdī saistīt ar to īpašniekiem. Taču attiecībā uz D kategorijas šaujamieročiem dalībvalstīs no 2010. gada 28. jūlija pastāv piemēroti izsekošanas pasākumi, tostarp no 2014. gada 31. decembra pasākumi, kas ļauj jebkurā brīdī izsekot tādu šaujamieroču īpašniekiem, kuri laisti tirgū pēc 2010. gada 28. jūlija.

▼M1

4.a pants

Neskarot 3. pantu, dalībvalstis atļauj iegādāties un glabāt šaujamieročus vienīgi tām personām, kurām ir izsniegta atļauja vai – attiecībā uz C un D kategorijas šaujamieročiem – kurām šādu šaujamieroču iegāde un glabāšana ir īpaši atļauta saskaņā ar attiecīgās valsts tiesību aktiem.

4.b pants

Dalībvalstis apsver iespēju izveidot sistēmu tirdzniecības starpnieku darbības reglamentēšanai. Šāda sistēma varētu ietvert vienu vai vairākus pasākumus, piemēram:

a) prasību, ka visiem tirdzniecības starpniekiem, kas darbojas attiecīgās dalībvalsts teritorijā, ir jābūt reģistrētiem;

b) prasību, ka tirdzniecības starpniecības veikšanai ir nepieciešama licence vai atļauja.

▼M1

5. pants

Neskarot 3. pantu, dalībvalstis ļauj šaujamieročus iegādāties un glabāt vienīgi personām, kurām ir pamatots iemesls un:

a) kurām ir 18 vai vairāk gadu, izņemot attiecībā uz medībām vai šaušanai mērķī paredzētu šaujamieroču iegādi, kas nav pirkšana, un glabāšanu ar noteikumu, ka šādā gadījumā personām, kas jaunākas par 18 gadiem, ir vecāku atļauja vai arī tās darbojas vecāku uzraudzībā vai tāda pieaugušā uzraudzībā, kuram ir derīga šaujamieroča vai medību atļauja, vai arī tās atrodas licencētā vai kā citādi apstiprinātā mācību centrā;

b) kuras nevarētu apdraudēt sevi, sabiedrisko kārtību vai sabiedrisko drošību. Personas, kas notiesātas par tīšu vardarbīgu noziegumu, uzskata par tādām, kas rada minētos draudus.

Dalībvalstis var anulēt šaujamieroča glabāšanas atļauju, ja vairs netiek izpildīts kāds no nosacījumiem, uz kuru pamata atļauja piešķirta.

Dalībvalstis nevar aizliegt to teritorijā dzīvojošām personām glabāt citā dalībvalstī iegādātu ieroci, ja vien tās neaizliedz tāda paša ieroča iegādi savā teritorijā.

▼B

6. pants

Dalībvalstis veic visus nepieciešamos pasākumus, lai aizliegtu A kategorijas šaujamieroču un munīcijas iegādi un glabāšanu. Īpašos gadījumos kompetentās iestādes var piešķirt atļaujas šādiem šaujamieročiem un munīcijai, ja tas nav pretrunā ar sabiedrisko kārtību vai drošību.

▼M1

Dalībvalstis nodrošina, ka, izņemot attiecībā uz tirgotājiem, stingri kontrolē šaujamieroču, to detaļu un munīcijas iegādi, izmantojot distanciālās saziņas līdzekļus, kā tie definēti Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 97/7/EK (1997. gada 20. maijs) par patērētāju aizsardzību saistībā ar distances līgumiem ( 4 ) 2. pantā, ja šāda iegāde ir atļauta.

▼B

7. pants

1. Dalībvalsts teritorijā neviens nedrīkst iegādāties B kategorijas šaujamieroci bez šīs dalībvalsts atļaujas.

Šādu atļauju nevar izsniegt citas dalībvalsts iedzīvotājam bez šīs citas dalībvalsts iepriekšējas piekrišanas.

2. Dalībvalsts teritorijā neviens nevar glabāt B kategorijas šaujamieroci bez šīs dalībvalsts atļaujas. Ja persona ir citas dalībvalsts iedzīvotājs, šo dalībvalsti attiecīgi informē.

3. Atļauja B kategorijas šaujamieroča iegādei un atļauja tā glabāšanai var būt vienkārša administratīva lēmuma formā.

▼M1

4. Dalībvalstis var apsvērt iespēju personām, kas atbilst šaujamieroču atļaujas piešķiršanas nosacījumiem, piešķirt daudzgadu licenci visu to šaujamieroču iegādei un glabāšanai, kuriem nepieciešama atļauja, neskarot:

a) pienākumu paziņot kompetentajām iestādēm par ieroča tālāknodošanu;

b) periodiskas pārbaudes, lai pārliecinātos, ka attiecīgās personas joprojām atbilst nosacījumiem; un

c) maksimālo ieroču skaitu, ko saskaņā ar attiecīgās valsts tiesību aktiem drīkst glabāt.

5. Dalībvalstis pieņem noteikumus, lai nodrošinātu, ka personām, kurām 2008. gada 28. jūlijs ir saskaņā ar attiecīgās valsts tiesību aktiem spēkā esošas B kategorijas šaujamieroču atļaujas, sakarā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2008/51/EK (2008. gada 21. maijs) ( 5 ) stāšanos spēkā nav atkārtoti jāpieprasa licence vai atļauja attiecībā uz viņu glabāšanā esošiem C vai D kategorijas šaujamieročiem. Tomēr jebkādas turpmākas C vai D kategorijas šaujamieroču tālāknodošanas gadījumā šaujamieroča saņēmējam ir jābūt licencei vai īpašai attiecīgās valsts tiesību aktos paredzētai atļaujai glabāt attiecīgos šaujamieročus.

▼B

8. pants

1. Neviens nevar glabāt C kategorijas šaujamieroci, ja tas nav deklarēts tās dalībvalsts iestādēm, kurā šo ieroci glabā.

Dalībvalstis nodrošina visu to C kategorijas šaujamieroču obligātu deklarēšanu, kuri šobrīd atrodas to teritorijā, bet kuri nav iepriekš deklarēti viena gada laikā, kopš stājušies spēkā attiecīgās valsts noteikumi, kas transponē šo direktīvu.

2. Katrs pārdevējs, tirgotājs vai privātpersona par katra C kategorijas šaujamieroča apriti vai tālāku nodošanu informē tās dalībvalsts iestādes, kurā tā notiek, sniedzot sīkas ziņas, pēc kurām var identificēt šaujamieroci un personu, kura to iegādājusies. Ja persona, kura iegādājusies šādu šaujamieroci, ir citas dalībvalsts iedzīvotājs, šo citu dalībvalsti par iegādi informē tā dalībvalsts, kurā iegāde notikusi, un persona, kura šaujamieroci iegādājusies.

3. Ja dalībvalsts aizliedz vai pakļauj atļaujas saņemšanai B, C vai D kategorijas šaujamieroča iegādi vai glabāšanu tās teritorijā, tā par to informē citas dalībvalstis, kuras šajā sakarā iekļauj īpašu paziņojumu jebkurā Eiropas šaujamieroču apliecībā, ko tās šādam šaujamierocim izdod saskaņā ar 12. panta 2. punktu.

9. pants

1. A, B vai C kategorijas šaujamieroča tālāka nodošana personai, kas nav attiecīgās dalībvalsts iedzīvotājs, ievērojot atbilstību 6., 7. un 8. panta noteikumiem, ir atļauta:

— ja personai, kas to iegādājas, saskaņā ar 11. pantu ir atļauja pašai to pārvest uz valsti, kurā tā pastāvīgi dzīvo,

— ja persona, kas to iegādājas, iesniedz rakstisku deklarāciju, kas apliecina un pamato tās nodomu glabāt šaujamieroci tajā dalībvalstī, kur tā to iegādājusies, ar nosacījumu, ka tā šajā dalībvalstī atbilst juridiskajiem kritērijiem šaujamieroča glabāšanai.

2. Dalībvalstis var atļaut šaujamieroča pagaidu tālāku nodošanu saskaņā ar to noteikto kārtību.

10. pants

Noteikumi munīcijas iegādei un glabāšanai ir tādi paši kā to šaujamieroču glabāšanai, kuriem munīcija domāta.







3. NODAĻA

Formalitātes ieroču pārvietošanai Kopienā

11. pants

1. Neskarot 12. pantu, šaujamieročus var pārvest no vienas dalībvalsts uz otru tikai saskaņā ar turpmākajos punktos noteikto kārtību. Šie noteikumi attiecas arī uz šaujamieroču nosūtīšanu, pārdodot tos pēc pasūtījuma pa pastu.

2. Ja šaujamieroci jāpārved uz citu dalībvalsti, attiecīgā persona pirms tam iesniedz tai dalībvalstij, kurā šaujamierocis atrodas, šādas ziņas:

— tās personas vārdu un adresi, kura pārdod vai atbrīvojas no šaujamieroča, kā arī personas, kura to iegādājas vai iegūst, vai, ja vajadzīgs, īpašnieka vārdu un adresi,

— adresi, uz kuru šaujamierocis jānosūta vai jānogādā,

— nosūtāmo vai nogādājamo šaujamieroču skaitu,

— sīkas ziņas, kas ļauj šaujamieroci identificēt, kā arī norādi, ka šaujamierocis izgājis pārbaudi saskaņā ar 1969. gada 1. jūlija Konvenciju par vieglo ieroču marķējuma savstarpēju atzīšanu,

— pārvešanas veidu,

— izvešanas datumu un paredzamo ievešanas datumu.

Pēdējos divos ievilkumos minētā informācija nav jāsniedz, ja pārvešana notiek tirgotāju starpā.

Dalībvalsts pārbauda apstākļus, kādos pārvešanai jānotiek, jo īpaši attiecībā uz drošību.

Ja dalībvalsts atļauj šādu pārvešanu, tā izsniedz licenci, kas ietver visas pirmajā apakšpunktā minētās ziņas. Šāda licence pavada šaujamieroci, kamēr tas sasniedz galamērķi; to uzrāda vienmēr, kad to pieprasa dalībvalstu iestādes.

3. Tādu šaujamieroču pārvešanas gadījumā, kas nav kara ieroči, kuri saskaņā ar šīs direktīvas 2. panta 2. punktu neiekļaujas tās darbības jomā, katra dalībvalsts piešķir tirgotājiem tiesības veikt šaujamieroču pārvešanu no tās teritorijas tirgotājam, kurš reģistrēts citā dalībvalstī bez 2. punktā minētās iepriekšējās atļaujas. Šim mērķim tā izsniedz atļauju, kas derīga ne vairāk kā trīs gadus un ko jebkurā brīdī ar pamatotu lēmumu var pātraukt vai anulēt. Šaujamieroci līdz tā galamērķim jāpavada dokumentam, kurā ir atsauce uz minēto atļauju; tas jāuzrāda vienmēr, kad to pieprasa dalībvalstu iestādes.

▼M1

Pirms paredzētās tālāknodošanas dienas tirgotājs tās dalībvalsts iestādēm, no kuras notiek tālāknodošana, sniedz visu informāciju, kas minēta 2. punkta pirmajā daļā. Minētās iestādes veic pārbaudes, vajadzības gadījumā pārbaudes uz vietas, lai pārliecinātos par atbilstību starp tirgotāja sniegto informāciju un tālāknodošanas faktiskajām iezīmēm. Tirgotājs sniedz informāciju termiņā, kas dod pietiekamu laiku.

▼B

4. Katra dalībvalsts apgādā pārējās dalībvalstis ar to šaujamieroču sarakstu, kuru ievešana tās teritorijā nav atļauta bez tās iepriekšējas piekrišanas.

Šādus šaujamieroču sarakstus dara zināmus tirgotājiem, kuri saņēmuši apstiprinājumu šaujamieroču pārvešanai bez iepriekšējas atļaujas saskaņā ar 3. punktā noteikto kārtību.

12. pants

1. Ja neizmanto 11. pantā noteikto kārtību, nav atļauta šaujamieroča glabāšana ceļojuma laikā caur divām vai vairākām dalībvalstīm, ja vien attiecīgā persona nav ieguvusi katras šīs dalībvalsts atļauju.

Dalībvalstis var piešķirt šādu atļauju vienam vai vairākiem ceļojumiem uz ne vairāk kā vienu gadu ilgu laiku, un šo atļauju var pagarināt. Atļaujas ieraksta Eiropas šaujamieroču apliecībā, kas ceļotājam jāuzrāda vienmēr, kad to pieprasa dalībvalstu iestādes.

2. ►M1 Neskarot 1. punktu, mednieki attiecībā uz C un D kategoriju un sporta šāvēji attiecībā uz B, C un D kategoriju var bez iepriekšējas atļaujas glabāt vienu vai vairākus šaujamieročus ceļojuma laikā caur divām vai vairāk dalībvalstīm, lai veiktu minētās darbības, ar nosacījumu, ka viņiem ir Eiropas šaujamieroču apliecība, kurā norādīts šis šaujamierocis vai šie šaujamieroči, un ka viņi spēj pamatot sava ceļojuma iemeslus, jo īpaši uzrādot uzaicinājumu vai citus pierādījumus paredzētajām medību vai mērķī šaušanas darbībām galamērķa dalībvalstī.

Dalībvalstis nedrīkst noteikt, ka Eiropas šaujamieroču apliecību pieņem vienīgi tādā gadījumā, ja tiek samaksāta maksa vai nodeva. ◄

Tomēr šī atkāpe neattiecas uz ceļojumiem uz dalībvalsti, kura aizliedz attiecīgā šaujamieroča iegādi un glabāšanu vai kura saskaņā ar 8. panta 3. punktu pakļauj to atļaujas saņemšanai; šādā gadījumā Eiropas šaujamieroču apliecībā par to tiek izdarīts speciāls ieraksts.

Saistībā ar 17. pantā minēto ziņojumu Komisija, konsultējoties ar dalībvalstīm, arī apsvērs otrās daļas piemērošanas ietekmi, jo īpaši attiecībā uz tās ietekmi uz sabiedrisko drošību un kārtību.

3. Saskaņā ar līgumiem par valstu dokumentu savstarpēju atzīšanu, divas vai vairāk dalībvalstis var paredzēt elastīgākus noteikumus šaujamieroču apritei savās teritorijās nekā šajā pantā noteiktie.

13. pants

1. Katra dalībvalsts dara zināmu visu tās rīcībā esošo noderīgo informāciju par notikušu šaujamieroču pārvešanu tai dalībvalstij, uz kuru šī pārvešana notikusi.

2. Visu informāciju, ko dalībvalstis par šaujamieroču pārvešanu saņem saskaņā ar 11. pantā noteikto kārtību un par tādu personu, kas nav dalībvalsts iedzīvotāji, veiktu šaujamieroču iegādi un glabāšanu saskaņā ar 7. panta 2. punktu un 8. panta 2. punktu, tās paziņo galamērķa dalībvalstīm ne vēlāk kā attiecīgās pārvešanas brīdī, un, ja vajadzīgs, ne vēlāk kā to pārvešanas brīdī uz tranzīta dalībvalstīm.

▼M1

3. Šīs direktīvas efektīvas piemērošanas nolūkā dalībvalstis regulāri apmainās ar informāciju. Šajā nolūkā Komisija līdz 2009. gada 28. jūlijs izveido informācijas apmaiņas kontaktgrupu, lai piemērotu šo pantu. Dalībvalstis informē cita citu un Komisiju par attiecīgās valsts iestādēm, kuras ir atbildīgas par informācijas nodošanu un saņemšanu un 11. panta 4. punktā izklāstīto pienākumu izpildi.

▼M1

13.a pants

1. Komisijai palīdz komiteja.

2. Ja ir atsauce uz šo punktu, piemēro 5. un 7. pantu Padomes Lēmumā 1999/468/EK (1999. gada 28. jūnijs), ar ko nosaka Komisijai piešķirto ieviešanas pilnvaru īstenošanas kārtību ( 6 ), ņemot vērā tā 8. pantu.

Lēmuma 1999/468/EK 5. panta 6. punktā paredzētais termiņš ir trīs mēneši.

▼B

14. pants

Dalībvalstis pieņem visus attiecīgos noteikumus, kas aizliedz iekļūt to teritorijā:

— šaujamierocim, izņemot 11. un 12. pantā noteiktos gadījumus, ar nosacījumu, ka tajos noteiktie nosacījumi ir izpildīti,

— ierocim, kas nav šaujamierocis, ar nosacījumu, ka to atļauj attiecīgās dalībvalsts noteikumi.







4. NODAĻA

Nobeiguma noteikumi

15. pants

1. Dalībvalstis pastiprina kontroli par ieroču glabāšanu uz Kopienas ārējām robežām. Tās jo īpaši nodrošina, ka ceļotāji no trešajām valstīm, kas paredzējuši doties tālāk uz citu dalībvalsti, ievēro 12. pantu.

2. Šī direktīva nekavē dalībvalstis vai transportlīdzekļa personālu veikt pārbaudes brīdī, kad notiek iekāpšana transportlīdzeklī.

3. Dalībvalstis informē Komisiju par veidu, kādā tiek veikta 1. un 2. punktā minētā pārbaude. Komisija salīdzina šo informāciju un dara to pieejamu visām dalībvalstīm.

4. Dalībvalstis paziņo Komisijai par to noteikumiem, ietverot izmaiņas saistībā ar ieroču iegādi un glabāšanu, ja šo valstu tiesību akti ir stingrāki nekā minimālais standarts, kas tām jāpieņem. Komisija šādu informāciju nodod tālāk dalībvalstīm.

▼M1

16. pants

Dalībvalstis pieņem noteikumus par sankcijām, kas piemērojamas par atbilstīgi šai direktīvai pieņemto attiecīgās valsts noteikumu pārkāpumiem, un veic visus vajadzīgos pasākumus, lai nodrošinātu, ka minētās sankcijas tiek piemērotas. Paredzētajām sankcijām jābūt efektīvām, samērīgām un atturošām.

17. pants

Komisija līdz 2015. gada 28. jūlijs iesniedz Eiropas Parlamentam un Padomei ziņojumu par situāciju, kas izriet no šīs direktīvas piemērošanas, vajadzības gadījumā pievienojot priekšlikumus.

Komisija līdz 2012. gada 28. jūlijs veic pētījumu un iesniedz Eiropas Parlamentam un Padomei ziņojumu par iespējamām priekšrocībām un trūkumiem šaujamieroču iedalīšanai tikai divās kategorijās (aizliegtajos un atļautajos), lai ar iespējamo vienkāršošanu nodrošinātu attiecīgo izstrādājumu iekšējā tirgus labāku darbību.

Komisija līdz 2010. gada 28. jūlijs iesniedz ziņojumu Eiropas Parlamentam un Padomei, kurā iekļauti secinājumi no pētījuma par šaujamieroču imitāciju laišanu tirgū, lai konstatētu, vai šādu izstrādājumu iekļaušana šīs direktīvas darbības jomā ir iespējama un vēlama.

▼B

18. pants

Dalībvalstīs stājas spēkā normatīvie un administratīvie akti, kas vajadzīgi, lai laikus izpildītu šīs direktīvas prasības un lai šīs direktīvas paredzētie pasākumi varētu stāties spēkā ne vēlāk kā 1993. gada 1. janvārī. Tās par veiktajiem pasākumiem tūlīt informē Komisiju un pārējās dalībvalstis.

Dalībvalstīm paredzot šos pasākumus, tajos ir atsauce uz šo direktīvu, vai arī šādu atsauci pievieno to oficiālajām publikācijām. Dalībvalstis nosaka metodes, kā izdarīt šādas atsauces.

19. pants

Šī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.









I PIELIKUMS

I. Šajā direktīvā “ierocis” ir: ▼M1 — jebkurš šaujamierocis, kā tas definēts šīs direktīvas 1. pantā, ▼B — ieroči, kas nav šaujamieroči, kā noteikts valsts tiesību aktos.

II. Šajā direktīvā “šaujamierocis” ir: A. Jebkurš priekšmets, kurš iekļaujas vienā no turpmāk minētām kategorijām, ja vien nav tā, ka tas atbilst definīcijai, bet ir izslēgts no tās kāda III nodaļā minēta iemesla dēļ. A kategorija – Aizliegtie šaujamieroči 1. Sprāgstošas militārās raķetes un granātmetēji. 2. Automātiskie šaujamieroči. 3. Šaujamieroči, kas nomaskēti par citiem priekšmetiem. 4. Munīcija ar bruņusitējām, sprāgstošām vai aizdedzinošām lodēm un lodes šādai munīcijai. 5. Pistoļu un revolveru munīcija ar lodēm, kuras pēc saskarsmes izplešas, un lodes šādai munīcijai, izņemot ieročus medībām vai šaušanai mērķī personām, kam ir tiesības tos lietot. B kategorija – Šaujamieroči, kuriem jāsaņem atļauja 1. Pusautomātiski vai pārlādējami īsstobra šaujamieroči. 2. Vienšāviena īsstobra šaujamieroči ar patronām, kurām uzsitiens notiek pa patronas centru. 3. Vienšāviena īsstobra šaujamieroči, kuru kopējais garums ir mazāks par 28 cm, ar patronām, kurām uzsitiens notiek pa patronas maliņu. 4. Pusautomātiski garstobra šaujamieroči, kuru aptverē un patronu nodalījumā kopā var būt vairāk nekā trīs patronas. 5. Pusautomātiski garstobra šaujamieroči, kuru aptverē un patronu nodalījumā kopā nevar būt vairāk nekā trīs patronas, ja lādējamā ierīce ir noņemama vai ja nav skaidrs, ka ieroci ar parastiem darbarīkiem nevar pārveidot par ieroci, kura aptvere un patronu nodalījums var kopā saturēt vairāk nekā trīs patronas. 6. Pārlādējami un pusautomātiskie garstobra šaujamieroči ar gludu stobru, kura garums nepārsniedz 60 cm. 7. Pusautomātiski šaujamieroči civilai lietošanai, kuri atgādina ieročus ar automātiskiem mehānismiem. C kategorija – Šaujamieroči, kas jādeklarē 1. Pārlādējami garstobra šaujamieroči, kas nav uzskaitīti B kategorijas 6. punktā. 2. Vienšāviena garstobra šaujamieroči ar vītņstobru. 3. Pusautomātiski garstobra šaujamieroči, kas nav uzskaitīti B kategorijas 4. – 7. punktā. 4. Vienšāviena īsstobra šaujamieroči, kuru kopējais garums nav mazāks par 28 cm, ar patronām, kurām uzsitiens notiek pa patronas maliņu. D kategorija – Citi šaujamieroči Vienšāviena garstobra šaujamieroči ar gludu stobru. B. Jebkura būtiska šādu šaujamieroču daļa: aizslēga mehānisms, patronu nodalījums un šaujamieroča stobrs, kas, atsevišķi ņemot, ir ietverti šaujamieroču kategorijā, kurai tie uzliekami vai ir uzlikti.

III. Šajā pielikumā priekšmetus, kas atbilst “šaujamieroča” definīcijai, tajā neiekļauj, ja tie: ▼M1 a) ar dezaktivēšanas palīdzību ir padarīti pastāvīgi nelietojami, nodrošinot, ka visas šaujamieroča būtiskās daļas ir padarītas neatgriezeniski nelietojamas un ka tās nav noņemamas, aizvietojamas vai maināmas tā, ka tas ļautu šaujamieroci jebkādā veidā reaktivēt; ▼B b) ir paredzēti trauksmes, signalizēšanas, dzīvības glābšanas, dzīvnieku kaušanas, zvejas ar harpūnu vai arī rūpnieciskiem vai tehniskiem nolūkiem, ar nosacījumu, ka tos var izmantot tikai minētajiem nolūkiem; c) tiek uzskatīti par antīkiem ieročiem vai to reprodukcijām, ja tie nav iekļauti iepriekšējās kategorijās un ir pakļauti valstu tiesību aktiem. ▼M1 Dalībvalstis veic pasākumus, lai nodrošinātu, ka kompetentā iestāde pārbauda pirmās daļas a) punktā minētos dezaktivēšanas pasākumus, lai tādējādi pārliecinātos par to, ka šaujamierocim veiktās izmaiņas to padara neatgriezeniski neizmantojamu. Dalībvalstis paredz, ka saistībā ar šādu pārbaudi izsniedz izziņu vai apliecinājumu, kas apstiprina šaujamieroča dezaktivēšanu, vai arī piestiprina skaidri saredzamu attiecīgu marķējumu uz šaujamieroča. Komisija saskaņā ar 13.a. panta 2. punktā minēto procedūru izstrādā kopīgas pamatnostādnes par dezaktivācijas standartiem un tehniku, lai nodrošinātu, ka dezaktivētie šaujamieroči tiek padarīti neatgriezeniski neizmantojami. ▼B Līdz sadarbībai Kopienas līmenī dalībvalstis var piemērot šajā nodaļā uzskaitītajiem šaujamieročiem valstu tiesību aktus.

IV. Šajā pielikumā: a) “īsstobra šaujamierocis” ir šaujamierocis ar stobru, kurš nepārsniedz 30 centimentrus vai kura kopējais garums nepārsniedz 60 centimetrus; b) “garstobra šaujamierocis” ir jebkurš šaujamierocis, kurš nav īsstobra šaujamierocis; c) “automātiskais šaujamierocis” ir šaujamierocis, kas pārlādējas automātiski katru reizi, kad izšauta viena patrona un ar kuru var izšaut vairāk nekā vienu patronu ar vienu gaiļa piespiedienu; d) “pusautomātiskais šaujamierocis” ir šaujamierocis, kas pārlādējas automātiski katru reizi, kad izšauta viena patrona un ar kuru var izšaut tikai vienu patronu ar vienu gaiļa piespiedienu; e) “pārlādējams šaujamierocis” ir šaujamierocis, kuru pēc vienas patronas izšaušanas ir paredzēts pārlādēt no aptveres vai cilindra ar roku; f) “vienšāviena šaujamierocis” ir šaujamierocis bez aptveres, kuru pielādē pirms katra šāviena, ar roku ieliekot patronu patronu nodalījumā vai aizslēgā pie stobra resgaļa; g) “munīcija ar bruņusitējām lodēm” ir munīcija militārai lietošanai, kuras lode ir apvalkā un ar urbjošu cietu serdi; h) “munīcija ar sprāgstošām lodēm” ir munīcija militārai lietošanai, kuras lode satur maisījumu, kas pēc saskarsmes eksplodē; i) “munīcija ar uzliesmojošām lodēm” ir munīcija militārai lietošanai, kuras lode satur ķīmisku maisījumu, kas pārvēršas liesmā kontaktā ar gaisu vai pēc saskarsmes.









II PIELIKUMS

EIROPAS ŠAUJAMIEROČU APLIECĪBA

Apliecībā jābūt šādām nodaļām:

a) īpašnieka identitāte;

b) ieroča vai šaujamieroča identifikācija, iekļaujot norādi uz kategoriju direktīvas nozīmē;

c) apliecības derīguma termiņš;

d) nodaļa apliecību izdevušās dalībvalsts lietošanai (atļauju tips un norādes, utt.);

e) nodaļa citu dalībvalstu ierakstiem (atļaujas iekļūt to teritorijā, utt.);

f) paziņojumi: “Tiesības ceļot uz citu dalībvalsti ar vienu vai vairākiem šajā apliecībā norādītiem B, C vai D kategorijas šaujamieročiem ir atkarīgas no vienas vai vairākām attiecīgām iepriekšējām atļaujām no apmeklējamās dalībvalsts. Šo vai šīs atļaujas var ierakstīt apliecībā. Iepriekš minētā iepriekšējā atļauja principā nav vajadzīga, lai ceļotu ar C vai D kategorijas šaujamieroci ar mērķi medīt, vai arī ar B, C vai D kategorijas šaujamieročiem ar nolūku piedalīties šaušanā mērķī, ar nosacījumu, ka ceļotājam ir šaujamieroča apliecība un tas var minēt ceļojuma iemeslu.” Ja kāda dalībvalsts saskaņā ar 8. panta 3. punktu ir informējusi pārējās dalībvalstis, ka noteiktu B, C vai D kategorijas šaujamieroču glabāšana ir aizliegta vai par to jāsaņem atļauja, pievieno vienu no sekojošajiem paziņojumiem: “Ieceļot… (attiecīgā valsts/valstis) ar… (identifikācija) šaujamieroci ir aizliegts.” “Ieceļošana… (attiecīgā valsts/valstis) ar… (identifikācija) šaujamieroci ir pakļauta atļaujas saņemšanai.”