02000R0847 — LV — 19.06.2018 — 001.001

Šis dokuments ir tikai informatīvs, un tam nav juridiska spēka. Eiropas Savienības iestādes neatbild par tā saturu. Attiecīgo tiesību aktu un to preambulu autentiskās versijas ir publicētas Eiropas Savienības “Oficiālajā Vēstnesī” un ir pieejamas datubāzē “Eur-Lex”. Šie oficiāli spēkā esošie dokumenti ir tieši pieejami, noklikšķinot uz šajā dokumentā iegultajām saitēm

Grozīta ar:









▼B

KOMISIJAS REGULA (EK) Nr. 847/2000

(2000. gada 27. aprīlis),

ar ko izklāsta noteikumus kritēriju īstenošanai, lai zālēm piešķirtu zāļu reti sastopamu slimību ārstēšanai statusu, un jēdzienu “līdzīgas zāles” un “klīniskais pārākums” definīcijas







1. pants

Mērķis

Šī regula nosaka faktorus, kas jāņem vērā, īstenojot Regulas (EK) Nr. 141/2000 par zālēm reti sastopamu slimību ārstēšanai 3. pantu, un ievieš “līdzīgu zāļu” un “klīniskā pārākuma” definīcijas iepriekšminētās regulas 8. panta īstenošanai. Tā paredzēta, lai palīdzētu potenciālajiem iniciatoriem, Komitejai zālēm reti sastopamu slimību ārstēšanai un kompetentajām iestādēm interpretēt Regulu (EK) Nr. 141/2000.

2. pants

Statusa piešķiršanas kritēriji

1.

Saslimšanas izplatība Kopienā

Lai, ievērojot Regulas (EK) Nr. 141/2000 3. panta 1. punkta a) apakšpunkta pirmo daļu, noteiktu, ka zāles paredzētas dzīvību apdraudošas vai hroniski novājinošas tādas saslimšanas diagnozei, profilaksei un ārstēšanai, kas skar ne vairāk kā piecas no 10 000 personām Kopienā, piemēro īpašus noteikumus un sniedz turpmāk tekstā uzskaitīto dokumentāciju saskaņā ar pamatnostādnēm, kas sastādītas, ievērojot Regulas (EK) Nr. 141/2000 5. panta 3. punktu:

a) dokumentācija ietver pievienotas autoritatīvas atsauksmes, ja tādas pieejamas, kas parāda, ka slimība vai saslimšana, kam zāles būtu paredzētas, skar ne vairāk kā piecas no 10 000 personām Kopienā laikā, kad iesniegts pieteikums statusa piešķiršanai;

b) informācija ietver attiecīgas sīkas ziņas par ārstējamo saslimšanu un pamatojumu par saslimšanas dzīvību apdraudošo vai hroniski novājinošo raksturu, ko apstiprina zinātniskas vai medicīniskas atsauksmes;

c) iniciatora iesniegtā dokumentācija ietver atbilstošas zinātniskas literatūras pārskatu vai atsaucas uz to un sniedz informāciju no attiecīgām Kopienas datu bāzēm, ja tādas pieejamas. Ja Kopienā nav pieejama datu bāze, var atsaukties uz trešās valstīs pieejamām datu bāzēm, ar nosacījumu, ka veiktas atbilstīgas ekstrapolācijas;

d) ja slimība vai saslimšana aplūkota citu Kopienas pasākumu ietvaros, kas skar retas slimības, sniedz šādu informāciju. Ja slimības vai saslimšanas ietvertas projektos, ko finansiāli atbalsta Kopiena, lai pilnveidotu informāciju par retām slimībām, sniedz atbilstošus izvilkumus no šīs informācijas, tai skaitā sīkas ziņas par attiecīgās slimības vai saslimšanas izplatību.

2.

Iespējamā peļņa no kapitālieguldījuma

Lai, ievērojot Regulas (EK) Nr. 141/2000 3. panta 1. punkta a) apakšpunkta otro daļu, noteiktu, ka zāles paredzētas dzīvību apdraudošas, būtiski novājinošas vai smagas un hroniskas saslimšanas diagnozei, profilaksei un ārstēšanai Kopienā un ka maz ticams, ka bez stimulēšanas zāļu tirdzniecība Kopienā dotu pietiekamu peļņu, lai attaisnotu nepieciešamo ieguldījumu, piemēro īpašus noteikumus un sniedz atbilstīgu dokumentāciju saskaņā ar pamatnostādnēm, kas sastādītas, ievērojot Regulas (EK) Nr. 141/2000 5. panta 3. punktu:

a) informācija ietver attiecīgas sīkas ziņas par ārstējamo saslimšanu un pamatojumu par saslimšanas dzīvību apdraudošo vai būtiski novājinošo, vai smago un hronisko raksturu, ko apstiprina zinātniskas vai medicīniskas atsauksmes;

b) iniciatora iesniegtā dokumentācija ietver ziņas par visām izmaksām, ko iniciators sedzis zāļu izstrādāšanas gaitā;

c) sniegtā dokumentācija ietver sīkas ziņas par jebkādām subsīdijām, nodokļu atvieglojumiem vai citiem izdevumu atlīdzināšanas pasākumiem, kas saņemti Kopienā vai trešās valstīs;

d) ja zāles jau apstiprinātas jebkurām indikācijām vai ja zāles tiek pārbaudītas vienai vai vairākām citām indikācijām, sniedz skaidru izskaidrojumu un pamatojumu metodei, kas tiek lietota, lai sadalītu izstrādes izmaksas starp atšķirīgajām indikācijām;

e) sniedz pārskatu un pamatojumu par visām izstrādes izmaksām, kuras iniciators gatavojas segt pēc pieteikuma par statusa piešķiršanu iesniegšanas;

f) sniedz pārskatu un pamatojumu par visām ražošanas un tirdzniecības izmaksām, kuras iniciators sedzis iepriekš un gatavojas segt pirmo 10 gadu laikā pēc zāļu apstiprināšanas;

g) sniedz novērtējumu un pamatojumu paredzamajiem ienākumiem no zāļu pārdošanas Kopienā 10 gadu laikā pēc apstiprināšanas;

h) visus izdevumu un ienākumu datus nosaka saskaņā ar vispārpieņemto grāmatvedības praksi un tos apstiprina Kopienā reģistrēts grāmatvedis;

i) sniegtā dokumentācija ietver informāciju par tās saslimšanas izplatību un biežumu Kopienā, kurai paredzētas zāles, laikā, kad iesniegts pieteikums par statusa piešķiršanu.

3.

Citu diagnozes, profilakses un ārstniecības metožu pastāvēšana

Pieteikumu par zāļu reti sastopamu slimību ārstēšanai statusa piešķiršanu zālēm var iesniegt saskaņā ar šā panta 1. vai 2. punktu. Neatkarīgi no tā, vai pieteikums statusa piešķiršanai iesniegts saskaņā ar 1. vai 2. punktu, iniciatoram papildus jānorāda, ka nepastāv apmierinoša attiecīgās saslimšanas diagnozes, profilakses vai ārstniecības metode, vai, ja šāda metode pastāv, ka zāles dos ievērojamu labumu tiem, ko skārusi šī saslimšana.

Lai, ievērojot Regulas (EK) Nr. 141/2000 3. panta 1. punkta b) apakšpunktu, noteiktu, ka nepastāv apmierinoša attiecīgās saslimšanas diagnozes, profilakses vai ārstniecības metode vai, ja tāda metode pastāv, ka zāles dos ievērojamu labumu tiem, ko skārusi šī saslimšana, piemēro šādus noteikumus:

a) sniedz sīkas ziņas par jebkuru pastāvošu attiecīgās saslimšanas diagnozes, profilakses vai ārstniecības metodi, kas apstiprināta Kopienā, atsaucoties uz zinātnisku un medicīnisku literatūru vai citu būtisku informāciju. Šī informācija var ietvert apstiprinātas zāles, ārstniecības līdzekļus vai citas diagnozes, profilakses vai ārstniecības metodes, ko izmanto Kopienā;

b) sniedz pamatojumu tam, kāpēc a) apakšpunktā minētās metodes nav uzskatāmas par apmierinošām,

vai

c) sniedz pamatojumu pieņēmumam, ka zāles, kurām lūdz statusa piešķiršanu, dos ievērojamu labumu tiem, ko skārusi šī saslimšana.

4.

Vispārīgie noteikumi

a) Iniciators, kas zālēm prasa piešķirt zāļu reti sastopamu slimību ārstēšanai statusu, pieprasa statusa piešķiršanu jebkurā zāļu izstrādes posmā, pirms tirdzniecības atļaujas pieteikuma iesniegšanas. Tomēr pieteikumu statusa piešķiršanai var iesniegt par jau apstiprinātu zāļu jaunu terapeitisku indikāciju. Šajā gadījumā tirdzniecības atļaujas īpašnieks pieprasa atsevišķu tirdzniecības atļauju, kas attiecas tikai uz indikāciju (indikācijām) reti sastopamu slimību ārstēšanai.

b) Vairāk kā viens iniciators var vienām un tām pašām zālēm, kas paredzētas vienas un tās pašas slimības vai saslimšanas profilaksei, ārstēšanai vai diagnozei, iegūt zāļu reti sastopamu slimību ārstēšanai statusu, ar nosacījumu, ka katrā gadījumā tiek iesniegts pilnīgs pieteikums statusa piešķiršanai, kā noteikts 5. panta 3. punktā konkretizētajās pamatnostādnes.

c) Ja zālēm statusu piešķir Komiteja zālēm reti sastopamu slimību ārstēšanai, atsauci uz statusa piešķiršanas kritērijiem izdara ar šīs regulas 2. panta 1. punktu vai 2. panta 2. punktu.

3. pants

Definīcijas

1. Regulas (EK) Nr. 141/2000 2. panta definīcijas piemēro šīs regulas noteikumiem:

— “viela” nozīmē vielu, kas izmantota cilvēkiem paredzēto zāļu ražošanai, kā noteikts Direktīvas 65/65/EEK 1. pantā.

2. Regulas (EK) Nr. 141/2000 par zālēm reti sastopamu slimību ārstēšanai 3. panta īstenošanai lieto šādu definīciju:

— “ievērojams labums” nozīmē klīniski nozīmīgas priekšrocības vai būtisku ieguldījumu pacienta aprūpē.

3. ►M1 Lai piemērotu 8. pantu Regulā (EK) Nr. 141/2000 par zālēm reti sastopamu slimību ārstēšanai, piemēro šādas definīcijas:

a) svītrots;

b) “līdzīgas zāles” ir zāles, kas satur aktīvo vielu vai vielas, kas līdzīgas tām, kuras satur pašlaik apstiprinātas zāles reti sastopamu slimību ārstēšanai, un kas paredzētas tām pašām terapeitiskajām indikācijām;

c) “līdzīga aktīvā viela” ir identiska aktīvā viela vai aktīvā viela ar tādām pašām molekulārās struktūras pamatiezīmēm (bet ne obligāti ar visām vienādām molekulārās struktūras iezīmēm), kas iedarbojas tādā pašā veidā. Tomēr attiecībā uz uzlabotas terapijas zālēm, kurām molekulārās struktūras pamatiezīmes nevar pilnībā noteikt, līdzību starp divām aktīvajām vielām novērtē, pamatojoties uz bioloģiskajām un funkcionālajām īpašībām.

Iepriekš minētā c) apakšpunkta piemērošanas nolūkā, piemēro šādus noteikumus:

1) Ķīmiskie preparāti

Molekulārās struktūras pamatiezīmes ir aktīvās vielas nozīmīgie struktūrālie komponenti. Tie var būt visa molekula vai daļa no tās. To, vai divu vai vairāku molekulu molekulārās struktūras pamatiezīmes ir vienādas, noteiks, salīdzinot to struktūras.

1.1) Par līdzīgiem uzskata izomērus, izomēru maisījumus, salikumus, esterus, ēterus, sāļus un sākotnējās aktīvās vielas atvasinājumus vai aktīvo vielu, kas atšķiras no sākotnējās aktīvās vielas tikai ar nelielām izmaiņām molekulārajā struktūrā, piemēram, strukturālu analogu.

1.2) Sintētiskas polinukleotīda vielas (vienķēdes vai dubultspirāliskas), kas sastāv no diviem vai vairākiem atsevišķiem nukleotīdiem, ja — atšķirības purīna un pirimidīna bāzes vai to atvasinājumu nukleotīdu sekvencē nav būtiskas, uzskata par līdzīgām. Tādēļ antisensa vai traucējošas nukleotīdu vielas, kam nukleotīda pievienošana, aizstāšana vai atņemšana būtiski neskar hibridizācijas kinētiku, parasti uzskata par līdzīgām, — ir atšķirības struktūrā, kas saistītas ar izmaiņām ribozes vai dezoksiribozes skeleta cukuros vai ar skeleta cukuru aizstāšanu ar sintētiskiem analogiem, parasti uzskata par līdzīgām. Antisensa vai traucējošas nukleotīdu vielas, kam izmaiņas (dezoksi)ribozē būtiski neskar hibridizācijas kinētiku, parasti uzskata par līdzīgām.

2) Bioloģiskas zāles (izņemot uzlabotas terapijas zāles)

Molekulārās struktūras pamatiezīmes ir aktīvās vielas strukturālie komponenti, kas ir nozīmīgi šīs vielas funkcionālajām īpašībām. Molekulārās struktūras pamatiezīmes var veidot terapeitiska sastāvdaļa vai terapeitiska sastāvdaļa kopā ar papildu struktūrelementu(-iem), kas būtiski ietekmē aktīvās vielas funkcionālās īpašības.

Šāds(-i) papildu struktūrelements(-i) var būt konjugēts(-i), sapludināts(-i) vai citādi saistīts(-i) ar terapeitisko sastāvdaļu vai tas var būt terapeitiskās sastāvdaļas olbaltumvielas skeleta pagarinājums ar papildu aminoskābēm. Vielas ar struktūrelementiem, kam izmanto līdzīgas modifikācijas vai konjugācijas tehnoloģiju metodes, parasti uzskata par līdzīgām vielām.

Bioloģiski aktīvās vielas, kas atšķiras no sākotnējās bioloģiskās vielas tikai ar nelielām izmaiņām molekulārajā struktūrā, uzskata par līdzīgām.

2.1) Olbaltumvielām līdzīgas vielas Ja atšķirība vielu struktūrā radusies pēctranslācijas notikumu rezultātā (piemēram, dažādas glikozilācijas modeļi), vielas parasti uzskata par līdzīgām. Tomēr izņēmuma kārtā dažu pēctranslācijas izmaiņu rezultātā var rasties nelīdzīga viela, ja šīs izmaiņas būtiski ietekmē vielas funkcionālās īpašības. Ja atšķirība aminoskābju sekvencē nav būtiska, vielas parasti uzskata par līdzīgām. Tādēļ divas farmakoloģiski radniecīgas vienas grupas olbaltumvielas (piemēram, tām ir atšķirības, kas saistītas, piem., ar N-termināla metionīnu, dabiski iegūtām vai no rDNS iegūtām olbaltumvielām, vai citas nelielas izmaiņas) parasti uzskata par līdzīgām. Tomēr, pievienojot papildu struktūrelementu, var rasties vielas, kas uzskatāmas par nelīdzīgām, ja šāda pievienošana būtiski ietekmē šīs vielas funkcionālās īpašības. Monoklonālās antivielas, kas saistījušās pie viena un tā paša mērķa epitopa, parasti uzskata par līdzīgām. Tomēr divus monoklonālo antivielu konjugātus vai sapludinātas olbaltumvielas varētu uzskatīt par nelīdzīgām, ja atšķiras antivielas CDR (komplementaritāti noteicošie reģioni) sekvences vai konjugētās monoklonālās antivielas papildu struktūrelements.

2.2) Polisaharīda vielas Ja vielām atkārtojas identiskas saharīda vienības (pat ja vienību skaits atšķiras), tās parasti uzskata par līdzīgām. Konjugēta polisaharīdu vakcīna salīdzinājumā ar nekonjugētu polisaharīdu vakcīnu, kas satur to pašu antigēnu, tiek uzskatīta par nelīdzīgu vielu.

3) Uzlabotas terapijas zāles

3.1) Uz šūnām balstītas uzlabotas terapijas zāles. Divas radniecīgas uz šūnām balstītas zāles nav līdzīgas, ja: — zāļu izejmateriālos vai galīgajā sastāvā ir atšķirības, kas būtiski ietekmē bioloģiskās īpašības un/vai bioloģisko aktivitāti, kas ir nozīmīga zāļu paredzētajai terapeitiskajai iedarbībai un/vai drošuma īpašībām. Izejmateriālu dažādā izcelsme (piemēram, kā autologu uzlabotas terapijas zāļu gadījumā) nav pietiekams pamats apgalvojumam, ka divas zāles ir nelīdzīgas; vai — ražošanas tehnoloģijā ir atšķirības, kas būtiski ietekmē bioloģiskās īpašības un/vai bioloģisko aktivitāti, kas ir nozīmīga zāļu paredzētajai terapeitiskajai iedarbībai un/vai drošuma īpašībām.

3.2) Gēnu terapijas zāles. Divas gēnu terapijas zāles neuzskata par līdzīgām, ja pastāv atšķirības terapeitiskajā sekvencē, virālajos vektoros, pārneses sistēmā, regulētājsekvencēs vai ražošanas tehnoloģijā, kas būtiski ietekmē bioloģiskās īpašības un/vai bioloģisko aktivitāti, kas ir nozīmīga zāļu paredzētajai terapeitiskajai iedarbībai un/vai drošuma īpašībām. Atšķirības terapeitiskajā sekvencē, kas būtiski neietekmē paredzēto terapeitisko iedarbību, nav pietiekams pamats apgalvojumam, ka divas gēnu terapijas zāles ir nelīdzīgas.

3.3) Ģenētiski modificētas šūnas. Piemēro 3.1. un 3.2. punkta apsvērumus.

4) Radiofarmaceitiskas zāles

Tādu pašu radiofarmaceitisku aktīvo vielu vai tādu vielu, kas atšķiras no sākotnējās vielas ar radionuklīdu, ligandu, iezīmēšanas vietu vai molekulas-radionuklīda savienojumu mehānismā, kas saista molekulu un radionuklīdu, ar nosacījumu, ka tā iedarbojas tādā pašā veidā, uzskata par līdzīgām vielām; ◄

d) “klīniskais pārākums” nozīmē, ka zāles uzrāda nozīmīgu terapeitisku vai diagnostisku pārākumu pār apstiprinātu zāļu reti sastopamu slimību ārstēšanai uzrādīto kādā no šiem veidiem:

1) lielāka efektivitāte kā apstiprinātām zālēm reti sastopamu slimību ārstēšanai (kā novērtēts pēc iedarbības uz klīniski nozīmīgiem galamērķiem atbilstošos un labi kontrolētos klīniskos izmēģinājumos). Parasti tas sniegtu līdzīgus pierādījumus, kas nepieciešami, lai apstiprinātu salīdzinošās efektivitātes prasības divām atšķirīgām zālēm. Parasti nepieciešami tieši, salīdzinoši klīniski izmēģinājumi, tomēr var izmantot salīdzinājumus, kas balstās uz citiem galamērķiem, tai skaitā aizstājējiem galamērķiem. Jebkurā gadījumā jāpamato metodoloģiskā pieeja;

vai

2) lielāka drošība nozīmīgas mērķa sabiedrības (sabiedrību) daļā. Dažos gadījumos būs nepieciešami tieši, salīdzinoši klīniski izmēģinājumi;

vai

3) izņēmuma gadījumos, kad nav uzrādīta ne lielāka drošība, ne lielāka efektivitāte, pierādījums, ka zāles dod būtisku ieguldījumu diagnozē vai pacienta aprūpē.

4. pants

Stāšanās spēkā

Šī regula stājas spēkā nākošajā dienā pēc tās pieņemšanas Komisijā un to piemēro no šīs dienas.

Šī regula uzliek saistības kopumā un ir tieši piemērojama visās dalībvalstīs.