02014XC0701(01) — LV — 09.11.2018 — 002.001

Šis dokuments ir tikai informatīvs, un tam nav juridiska spēka. Eiropas Savienības iestādes neatbild par tā saturu. Attiecīgo tiesību aktu un to preambulu autentiskās versijas ir publicētas Eiropas Savienības “Oficiālajā Vēstnesī” un ir pieejamas datubāzē “Eur-Lex”. Šie oficiāli spēkā esošie dokumenti ir tieši pieejami, noklikšķinot uz šajā dokumentā iegultajām saitēm

Grozīta ar:









▼B

Eiropas Savienības Pamatnostādnes par valsts atbalstu lauksaimniecības un mežsaimniecības nozarē un lauku apvidos 2014.–2020.gadam

2014/C 204/01

SATURS I DAĻA. KOPĪGI NOTEIKUMI 1. nodaļa. Ievads 2. nodaļa. Darbības joma un definīcijas 2.1. KLP un lauku attīstības politikas ietekme uz piemērošanas jomu 2.2. Piemērošanas joma 2.3. Horizontālie noteikumi un atbalsta instrumenti, kas piemērojami lauksaimniecības un mežsaimniecības nozarei un lauku apvidiem 2.4. Definīcijas 2.5. Paziņojamais atbalsts 3. nodaļa. Kopīgie novērtējuma principi 3.1. Devums kopīga mērķa sasniegšanā 3.2. Valsts iejaukšanās nepieciešamība 3.3. Atbalsta piemērotība 3.4. Stimulējoša ietekme un atbalsta nepieciešamība 3.5. Atbalsta samērīgums 3.6. Izvairīšanās no nepamatotas negatīvas ietekmes uz konkurenci un tirdzniecību 3.7. Pārredzamība II DAĻA. ATBALSTA KATEGORIJAS 1. nodaļa. Atbalsts uzņēmumiem, kas nodarbojas ar lauksaimniecības produktu primāro ražošanu, pārstrādi un tirdzniecību 1.1. Lauku attīstības pasākumi 1.1.1. Ieguldījumu atbalsts 1.1.1.1. Atbalsts ieguldījumiem materiālajos vai nemateriālajos lauku saimniecību aktīvos, kas ir saistīti ar primāro lauksaimniecisko ražošanu 1.1.1.2. Atbalsts ieguldījumiem tāda kultūras un dabas mantojuma saglabāšanai, kas atrodas lauku saimniecībā 1.1.1.3. Atbalsts ieguldījumiem, kas saistīti ar lauku saimniecības ēku pārvietošanu 1.1.1.4. Atbalsts ieguldījumiem, kas saistīti ar lauksaimniecības produktu pārstrādi un lauksaimniecības produktu tirdzniecību 1.1.2. Darbības sākšanas atbalsts gados jauniem lauksaimniekiem un mazo lauku saimniecību attīstībai 1.1.3. Atbalsts lauku saimniecību nodošanai 1.1.4. Darbības sākšanas atbalsts ražotāju grupām un organizācijām lauksaimniecības nozarē 1.1.5. Atbalsts saistībām agrovides un klimata un dzīvnieku labturības jomā 1.1.5.1. Atbalsts agrovides un klimata saistībām 1.1.5.2. Atbalsts dzīvnieku labturības saistībām 1.1.6. Atbalsts par ierobežojošiem apstākļiem saistībā ar Natura 2000 teritorijām un Ūdens pamatdirektīvu 1.1.7. Atbalsts apgabaliem, kuros ir dabas radīti vai citi specifiski ierobežojumi 1.1.8. Atbalsts bioloģiskajai lauksaimniecībai 1.1.9. Atbalsts lauksaimniecības produktu ražotāju dalībai kvalitātes shēmās 1.1.10. Atbalsts tehniskā atbalsta sniegšanai lauksaimniecības nozarē 1.1.10.1. Atbalsts zināšanu pārneses un informācijas pasākumiem 1.1.10.2. Atbalsts konsultāciju pakalpojumiem 1.1.10.3. Atbalsts aizvietošanas pakalpojumiem lauku saimniecībā 1.1.11. Atbalsts sadarbībai lauksaimniecības nozarē 1.2. Riska un krīzes pārvaldība 1.2.1. Atbalsts lauksaimnieciskajai ražošanai vai lauksaimnieciskās ražošanas līdzekļiem nodarītā kaitējuma kompensēšanai un kaitējuma profilaksei 1.2.1.1. Atbalsts dabas katastrofu vai ārkārtēju notikumu nodarītā kaitējuma atlīdzināšanai 1.2.1.2. Atbalsts tāda kaitējuma kompensēšanai, ko radījuši dabas katastrofai pielīdzināmi nelabvēlīgi klimatiskie apstākļi 1.2.1.3. Atbalsts dzīvnieku slimību un augiem kaitīgo organismu profilakses, kontroles un izskaušanas izmaksu atlīdzināšanai un atbalsts dzīvnieku slimību un augiem kaitīgo organismu nodarītā kaitējuma atlīdzināšanai 1.2.1.4. Atbalsts par kritušajiem dzīvniekiem 1.2.1.5. Atbalsts aizsargājamo dzīvnieku nodarītā kaitējuma kompensēšanai 1.2.1.6. Atbalsts apdrošināšanas prēmiju maksāšanai 1.2.1.7. Atbalsts finansiāliem ieguldījumiem kopfondos 1.2.2. Atbalsts ražošanas jaudas slēgšanai 1.2.2.1. Jaudas slēgšana dzīvnieku, augu vai cilvēku veselības, sanitāru, ētisku vai vides apsvērumu dēļ 1.2.2.2. Jaudas slēgšana citu iemeslu dēļ 1.3. Citi atbalsta veidi lauksaimniecības nozarē 1.3.1. Atbalsts lopkopības nozarei 1.3.2. Atbalsts lauksaimniecības produktu noieta veicināšanas pasākumiem 1.3.3. Atbalsts tālākajiem reģioniem un Egejas jūras nelielajām salām 1.3.4. Atbalsts lauksaimniecības zemes konsolidācijai 1.3.5. Atbalsts grūtībās nonākušu uzņēmumu glābšanai un pārstrukturēšanai 1.3.6. Atbalsts pētniecībai un izstrādei lauksaimniecības nozarē 2. nodaļa. Mežsaimniecības nozarei paredzēts atbalsts, ko līdzfinansē ELFLA, piešķir kā valsts papildu finansējumu šādiem līdzfinansētiem pasākumiem vai piešķir tikai kā valsts atbalstu 2.1. Ieguldījumi meža platības paplašināšanā un mežu dzīvotspējas uzlabošanā 2.1.1. Atbalsts apmežošanai un kokaugiem klātas zemes izveidei 2.1.2. Atbalsts agromežsaimniecības sistēmu ierīkošanai, reģenerācijai vai renovācijai 2.1.3. Atbalsts profilaksei un atjaunošanai pēc postījumiem, ko mežam nodarījuši meža ugunsgrēki, dabas katastrofas, dabas katastrofai pielīdzināmi nelabvēlīgi klimatiskie apstākļi, citi nelabvēlīgi klimatiskie apstākļi, augiem kaitīgie organismi un katastrofāli notikumi 2.1.4. Atbalsts ieguldījumiem meža ekosistēmu izturētspējas un ekoloģiskās vērtības uzlabošanai 2.1.5. Atbalsts ieguldījumiem mežsaimniecības tehnoloģijās un meža produktu pārstrādē, mobilizēšanā un tirdzniecībā 2.1.6. Atbalsts ieguldījumiem infrastruktūrā, kas saistīti ar mežsaimniecības attīstību, modernizāciju vai pielāgošanos 2.2. Atbalsts par ierobežojošiem apstākļiem saistībā ar Natura 2000 meža teritorijām 2.3. Atbalsts meža vides un klimata pakalpojumiem un meža saglabāšanai 2.4. Atbalsts zināšanu pārneses un informācijas pasākumiem mežsaimniecības nozarē 2.5. Atbalsts konsultāciju pakalpojumiem mežsaimniecības nozarē 2.6. Atbalsts sadarbībai mežsaimniecības nozarē 2.7. Darbības sākšanas atbalsts ražotāju grupām un organizācijām mežsaimniecības nozarē 2.8. Cits mežsaimniecības nozarei paredzēts atbalsts ar ekoloģiskiem, aizsardzības un rekreatīviem mērķiem 2.8.1. Atbalsts īpašām mežsaimniecības darbībām un pasākumiem, kuru galvenais mērķis ir sekmēt meža ekosistēmu un bioloģiskās daudzveidības vai tradicionālo ainavu saglabāšanu vai atjaunošanu 2.8.2. Atbalsts augsnes kvalitātes uzturēšanai un uzlabošanai un līdzsvarotas un veselīgas koku augšanas nodrošināšanai mežsaimniecības nozarē 2.8.3. Dabas taku, ainavas elementu un iezīmju un dzīvnieku dabiskās vides atjaunošana un uzturēšana mežsaimniecības nozarē 2.8.4. Atbalsts ceļu uzturēšanai ar mērķi nepieļaut mežu ugunsgrēkus 2.8.5. Atbalsts tāda kaitējuma atlīdzināšanai, ko mežā radījuši likumā reglamentētie dzīvnieki 2.8.6. Atbalsts meža apsaimniekošanas plānu sagatavošanai 2.9. Atbalsts mežsaimniecības nozarē, kas salāgots ar lauksaimniecības atbalsta pasākumiem 2.9.1. Atbalsts pētniecībai un izstrādei mežsaimniecības nozarē 2.9.2. Atbalsts mežsaimniecības zemes konsolidācijai 3. nodaļa. Atbalsts lauku apvidos, kuru līdzfinansē ELFLA vai piešķir kā valsts papildu finansējumu šādiem līdzfinansētiem pasākumiem 3.1. Atbalsts ieguldījumiem, kas attiecas uz lauksaimniecības produktu pārstrādi nelauksaimniecības produktos un uz kokvilnas ražošanu, vai ieguldījumiem nelauksaimniecisku darbību izveidošanā un attīstīšanā 3.2. Atbalsts pamatpakalpojumiem un ciematu atjaunošanai lauku apvidos 3.3. Atbalsts ar lauksaimniecību nesaistītas darījumdarbības sākšanai lauku apvidos 3.4. Atbalsts agrovides un klimata saistībām citiem zemes apsaimniekotājiem un tādiem uzņēmumiem lauku apvidos, kuri nedarbojas lauksaimniecības nozarē 3.5. Atbalsts citiem zemes apsaimniekotājiem par ierobežojošiem apstākļiem saistībā ar Natura 2000 teritorijām 3.6. Atbalsts zināšanu pārneses un informācijas pasākumiem lauku apvidos 3.7. Atbalsts konsultāciju pakalpojumiem lauku apvidos 3.8. Atbalsts aktīvo lauksaimnieku dalībai kokvilnas vai pārtikas produktu kvalitātes shēmās 3.9. Atbalsts informācijas un noieta veicināšanas pasākumiem saistībā ar kokvilnu un pārtikas produktiem, uz kuriem attiecas kvalitātes shēma 3.10. Atbalsts sadarbībai lauku apvidos 3.11. Atbalsts kopfondu izveidošanai III DAĻA. PROCEDŪRAS JAUTĀJUMI 1. Shēmu darbības ilgums un novērtējums 2. Pārskatīšanas klauzula 3. Ziņošana un uzraudzība 4. Šo pamatnostādņu piemērošana 5. Priekšlikums veikt atbilstīgus pasākumus 6. Termiņa beigas

I DAĻA. KOPĪGI NOTEIKUMI

1. nodaļa. Ievads

(1) Līguma par Eiropas Savienības darbību (turpmāk “Līgums”) 107. panta 1. punktā noteikts: “Ja vien Līgumi neparedz ko citu, ar iekšējo tirgu nav saderīgs nekāds atbalsts, ko piešķir dalībvalstis vai ko jebkādā citā veidā piešķir no valsts līdzekļiem un kas rada vai draud radīt konkurences izkropļojumus, dodot priekšroku konkrētiem uzņēmumiem vai konkrētu preču ražošanai, ciktāl tāds atbalsts iespaido tirdzniecību starp dalībvalstīm.”

(2) Tomēr, neraugoties uz minēto vispārīgo aizliegumu, valsts atbalsts var būt nepieciešams, lai novērstu tirgus nepilnības un tādējādi nodrošinātu labi funkcionējošu un taisnīgu ekonomiku. Tāpēc Līgumā ir paredzēta iespēja piešķirt valsts atbalstu attiecībā uz vairākiem politikas mērķiem. Jo īpaši attiecībā uz lauksaimniecības un mežsaimniecības nozari jānorāda, ka, pirmkārt, saskaņā ar Līguma 107. panta 2. punkta b) apakšpunktu ar iekšējo tirgu ir saderīgs atbalsts dabas katastrofu vai ārkārtēju notikumu nodarītā kaitējuma novēršanai. Otrkārt, pamatojoties uz Līguma 107. panta 3. punkta c) apakšpunktu, Komisija par saderīgu ar iekšējo tirgu var uzskatīt valsts atbalstu lauksaimniecības un mežsaimniecības nozares un lauku apvidu ekonomiskās attīstības veicināšanai, ja šāds atbalsts nerada nelabvēlīgu iespaidu uz tirdzniecības apstākļiem.

(3) Turklāt lauksaimniecības nozares specifikas dēļ Līguma 42. pantā paredzēts, ka lauksaimniecības produktu ražošanai un tirdzniecībai konkurences noteikumus piemēro tikai tiktāl, ciktāl to noteicis Eiropas Parlaments un Padome.

(4) Šajās pamatnostādnēs Komisija ir paredzējusi nosacījumus un kritērijus, saskaņā ar kuriem atbalsts lauksaimniecības un mežsaimniecības nozarei un lauku apvidiem tiks uzskatīts par saderīgu ar iekšējo tirgu, un definējusi kritērijus to apgabalu noteikšanai, kas atbilst Līguma 107. panta 3. punkta nosacījumiem. Attiecībā uz atbalstu, ko piešķir saskaņā ar 107. panta 2. punkta b) apakšpunktu, Komisija ir paredzējusi nosacījumus, kurus pārbaudīs, lai noteiktu, vai uz atbalsta pasākumu dabas katastrofu vai ārkārtēju notikumu nodarītā kaitējuma novēršanai patiešām attiecas minētais pants.

(5) Valsts atbalsts lauksaimniecības un mežsaimniecības nozares un lauku apvidu ekonomiskās attīstības veicināšanai ir iestrādāts visā kopējā lauksaimniecības politikā (turpmāk “KLP”). Saskaņā ar KLP Savienība nodrošina finansiālu atbalstu lauksaimniecības un mežsaimniecības nozarei un lauku apvidiem. Tā kā valsts atbalsta ekonomiskā ietekme nemainās atkarībā no tā, vai to (kaut vai daļēji) finansē Savienība, vai arī tikai dalībvalsts, Komisija uzskata, ka principā būtu nepieciešama konsekventa un saskaņota politika attiecībā uz valsts atbalsta kontroli un tāda atbalsta kontroli, kas ir piešķirts saskaņā ar pašas Savienības kopējo lauksaimniecības politiku. Tādējādi valsts atbalsta izmantošana var būt pamatota tikai tad, ja tas atbilst šīs politikas mērķiem un jo īpaši attiecīgajiem KLP reformas mērķiem, kas jāsasniedz līdz 2020. gadam ( 1 ). Tāpēc, piemērojot un interpretējot šo pamatnostādņu noteikumus konkrētu atbalsta shēmu vajadzībām, Komisija ņem vērā KLP noteikumus un rīcībpolitikas.

(6) Attiecībā uz valsts atbalsta piešķiršanas apsvērumiem saistībā ar KLP īpaši nozīmīgi ir šādi Eiropas tiesību akti:

▼M1

(a) Eiropas Parlamenta un Padomes 2014. gada 22. oktobra Regula (ES) Nr. 1144/2014 par tādiem informācijas un veicināšanas pasākumiem attiecībā uz lauksaimniecības produktiem, ko īsteno iekšējā tirgū un trešās valstīs, un ar kuru atceļ Padomes Regulu (EK) Nr. 3/2008 ( 2 );

▼B

(b) Eiropas Parlamenta un Padomes 2013. gada 13. marta Regula (ES) Nr. 228/2013, ar ko ievieš īpašus pasākumus lauksaimniecības jomā attālākajiem Eiropas Savienības reģioniem un atceļ Padomes Regulu (EK) Nr. 247/2006 ( 3 ), un Eiropas Parlamenta un Padomes 2013. gada 13. marta Regula (ES) Nr. 229/2013, ar ko nosaka īpašus pasākumus lauksaimniecībā par labu Egejas jūras nelielajām salām un atceļ Padomes Regulu (EK) Nr. 1405/2006 ( 4 ). Saskaņā ar minētajām regulām atbalsta programmas var izstrādāt tā, lai ņemtu vērā minēto reģionu nelabvēlīgos ģeogrāfiskos un ekonomiskos apstākļus;

(c) Eiropas Parlamenta un Padomes 2013. gada 17. decembra Regula (ES) Nr. 1303/2013, ar ko paredz kopīgus noteikumus par Eiropas Reģionālās attīstības fondu, Eiropas Sociālo fondu, Kohēzijas fondu, Eiropas Lauksaimniecības fondu lauku attīstībai un Eiropas Jūrlietu un zivsaimniecības fondu un vispārīgus noteikumus par Eiropas Reģionālās attīstības fondu, Eiropas Sociālo fondu, Kohēzijas fondu un Eiropas Jūrlietu un zivsaimniecības fondu un atceļ Padomes Regulu (EK) Nr. 1083/2006 ( 5 );

(d) Eiropas Parlamenta un Padomes 2013. gada 17. decembra Regula (ES) Nr. 1305/2013 par atbalstu lauku attīstībai no Eiropas Lauksaimniecības fonda lauku attīstībai (ELFLA) un ar ko atceļ Padomes Regulu (EK) Nr. 1698/2005 ( 6 ), kuras mērķis ir veicināt ilgtspējīgu lauku attīstību visā Savienībā, papildinot pārējos KLP instrumentus, tādus kā tiešie maksājumi un tirgus pasākumi. Tā veicina teritorijas un vides ziņā līdzsvarotākas, klimatam labvēlīgākas un tā pārmaiņas izturētspējīgākas, konkurētspējīgākas un novatoriskākas lauksaimniecības nozares izveidi un lauku teritoriju attīstību Savienībā;

(e) Eiropas Parlamenta un Padomes 2013. gada 17. decembra Regula (ES) Nr. 1306/2013 par kopējās lauksaimniecības politikas finansēšanu, pārvaldību un uzraudzību un Padomes Regulu (EEK) Nr. 352/78, (EK) Nr. 165/94, (EK) Nr. 2799/98, (EK) Nr. 814/2000, (EK) Nr. 1290/2005 un (EK) Nr. 485/2008 atcelšanu ( 7 );

(f) Eiropas Parlamenta un Padomes 2013. gada 17. decembra Regula (ES) Nr. 1307/2013, ar ko izveido noteikumus par lauksaimniekiem paredzētiem tiešajiem maksājumiem, kurus veic saskaņā ar kopējās lauksaimniecības politikas atbalsta shēmām, un ar ko atceļ Padomes Regulu (EK) Nr. 637/2008 un Padomes Regulu (EK) Nr. 73/2009 ( 8 ), kura reglamentē tiešos maksājumus, ko piešķir tieši lauksaimniekiem pamata ieņēmumu atbalsta veidā saskaņā ar konkrētām atbalsta shēmām;

(g) Eiropas Parlamenta un Padomes 2013. gada 17. decembra Regula (ES) Nr. 1308/2013, ar ko izveido lauksaimniecības produktu tirgu kopīgu organizāciju un atceļ Padomes Regulas (EEK) Nr. 922/72, (EEK) Nr. 234/79, (EK) Nr. 1037/2001 un (EK) Nr. 1234/2007 ( 9 ), ar kuru izveido kopīgus noteikumus lauksaimniecības produktu tirgiem. Šie noteikumi jo īpaši attiecas uz valsts intervenci tirgos, kvotām un atbalsta shēmām, tirdzniecības un ražošanas standartiem un tirdzniecību ar trešām valstīm.

(7) ►M1 KLP pamatā ir divi pīlāri: pirmo pīlāru veido instrumenti, kas saistīti ar lauksaimniecības tirgu darbību un pārtikas piegādes ķēdi (Regula (ES) Nr. 228/2013, Regula (ES) Nr. 229/2013, Regula (ES) Nr. 1308/2013 un Regula (ES) Nr. 1144/2014) un ar tiešajiem maksājumiem (Regula (ES) Nr. 1307/2013), kuri ir atkarīgi no tiesību aktos paredzēto pārvaldības prasību un labu lauksaimniecības un vides apstākļu ievērošanas. ◄ Kopā minētie pasākumi nodrošina lauksaimnieku atbalsta pamatlīmeni Savienībā, veidojot bāzi ilgtspējīgas lauksaimniecības uzturēšanai visā Savienībā. Pirmā pīlāra pasākumi dalībvalstīm ir obligāti, un, ar dažiem izņēmumiem, tie netiek līdzfinansēti. Tādējādi tiek nodrošināta kopējas politikas piemērošana iekšējā tirgū. KLP otrais pīlārs ir lauku attīstības politika, ko reglamentē Regula (ES) Nr. 1305/2013, kuras mērķis ir uzlabot lauksaimniecības konkurētspēju, nodrošināt ilgtspējīgu dabas resursu apsaimniekošanu un klimata politiku un līdzsvarot teritoriālo attīstību lauku apvidos. Lauku attīstības pasākumi lielākoties ir brīvprātīgi, līgumiski, tiek līdzfinansēti un nodrošināti saskaņā ar stratēģisku pamatsistēmu un īstenoti ar lauku attīstības programmu starpniecību, ievērojot Savienības lauku attīstības prioritātes valsts, reģionālā un vietējā līmenī.

(8) Saskaņā ar Līguma 39. panta 1. punktu KLP mērķi ir celt lauksaimniecības ražīgumu, panākt pietiekami augstu dzīves līmeni lauku iedzīvotājiem, stabilizēt tirgus un panākt, ka patērētāji piedāvātos produktus saņem par samērīgām cenām. Saskaņā ar Līguma 39. panta 2. punktu, veidojot KLP un īpašas metodes tās piemērošanai, jāņem vērā lauksaimniecības īpatnības, ko nosaka lauksaimniecības sociālā struktūra un dažādu lauksaimniecības reģionu struktūras un dabas apstākļu atšķirības, vajadzība attiecīgos pielāgojumus īstenot pakāpeniski un tas, ka lauksaimniecības nozare ir cieši saistīta ar visu tautsaimniecību.

(9) Lauksaimniecībai ir jāpielāgojas jauniem apstākļiem un jāpievēršas problēmjautājumiem, kas saistīti ar pārtikas nodrošinājumu, vidi, klimata pārmaiņām un lauku ekonomikas dzīvotspējas saglabāšanu. Lai risinātu minētās būtiskās problēmas, Komisija paziņojumā “KLP 2020. gada perspektīvā” ( 10 ) ir izvirzījusi šādus mērķus KLP 2014.–2020. gadam: 1) ekonomiski dzīvotspējīga pārtikas ražošana, 2) ilgtspējīga dabas resursu apsaimniekošana un klimata politika un 3) līdzsvarota teritoriālā attīstība.

(10) Lauku attīstības politika 2014.–2020. gadam, būdama neatņemama KLP daļa, veicina šādu mērķu sasniegšanu: 1) veicināt lauksaimniecības konkurētspēju, 2) nodrošināt ilgtspējīgu dabas resursu apsaimniekošanu un klimata politiku un 3) panākt lauku ekonomikas un kopienu līdzsvarotu teritoriālo attīstību, tostarp radot un saglabājot nodarbinātību. Šos lauku attīstības mērķus īsteno saskaņā ar šādām Savienības lauku attīstības prioritātēm: 1) veicināt zināšanu pārnesi un inovāciju lauksaimniecībā, mežsaimniecībā un lauku apvidos, 2) uzlabot lauku saimniecību dzīvotspēju un visu lauksaimniecības veidu konkurētspēju visos reģionos un veicināt inovatīvas saimniecību tehnoloģijas un ilgtspējīgu meža apsaimniekošanu, 3) veicināt pārtikas ķēdes organizāciju, kas ietver lauksaimniecības produktu pārstrādi un laišanu tirgū, dzīvnieku labturību un riska pārvaldību lauksaimniecībā, 4) atjaunot, saglabāt un uzlabot ar lauksaimniecību un mežsaimniecību saistītas ekosistēmas, 5) lauksaimniecības, pārtikas un mežsaimniecības nozarē veicināt resursu efektīvu izmantošanu un sekmēt virzību uz mazoglekļa ekonomiku, kas ir noturīga pret klimata pārmaiņām, un 6) veicināt sociālo iekļautību, nabadzības samazināšanu un ekonomisko attīstību lauku apvidos ( 11 ).

(11) KLP mērķi sasaucas arī ar mērķiem, kas izklāstīti Komisijas 2010. gada 3. marta paziņojumā “Eiropa 2020: Stratēģija gudrai, ilgtspējīgai un integrējošai izaugsmei” ( 12 ) un tās pamatiniciatīvā “Resursu ziņā efektīva Eiropa” ( 13 ), kurā izvirzīti uzdevumi tādās jomās kā konkurētspēja, klimats, enerģētika un bioloģiskā daudzveidība.

(12) Valsts atbalsta politika lauksaimniecības un mežsaimniecības nozarē un lauku apvidos ir jāiestrādā arī Komisijas visaptverošajā valsts atbalsta modernizācijas iniciatīvā. Paziņojumā par valsts atbalsta modernizāciju ( 14 ) Komisija ir izvirzījusi trīs mērķus, kas jāīsteno, modernizējot valsts atbalsta kontroli: 1) veicināt ilgtspējīgu, viedu un iekļaujošu izaugsmi iekšējā tirgū, kas ir atvērts konkurencei, 2) Komisijas ex ante pārbaudes mērķtiecīgi vērst uz lietām, kurām ir vislielākā ietekme uz iekšējo tirgu, vienlaikus stiprinot dalībvalstu sadarbību valsts atbalsta noteikumu izpildē, 3) racionalizēt noteikumus un paātrināt lēmumu pieņemšanu. Jo īpaši paziņojumā pausts aicinājums, pārskatot dažādas pamatnostādnes un regulējumus, izmantot kopīgu pieeju, kuras mērķis ir iekšējā tirgus stiprināšana, publisko izdevumu efektivitātes kāpināšana, valsts atbalstu labāk izmantojot kopīgu interešu mērķu sasniegšanai, stimulējošās ietekmes rūpīgāka pārbaude, atbalsta ierobežošana līdz minimumam un izvairīšanās no atbalsta iespējamās negatīvās ietekmes uz konkurenci un tirdzniecību. Šajās pamatnostādnēs noteiktie atbilstības nosacījumi pamatojas uz minētajiem kopīgajiem novērtējuma principiem un ir piemērojami paziņojamām atbalsta shēmām un paziņojamam individuālam atbalstam.

2. nodaļa. Darbības joma un definīcijas

2.1. KLP un lauku attīstības politikas ietekme uz piemērošanas jomu

(13) Saskaņā ar Līguma 42. pantu Līguma 107.–109. pantā paredzētie noteikumi par valsts atbalstu Līguma I pielikumā uzskaitītajiem lauksaimniecības produktiem ir piemērojami tikai tiktāl, cik to noteicis Eiropas Parlaments un Padome.

(14) Saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1308/2013 211. panta 1. punktu noteikumi par valsts atbalstu parasti ir piemērojami lauksaimniecības produktu ražošanai un tirdzniecībai. ►M1 Tomēr pastāv dažādas atkāpes no šā vispārīgā principa, kuras cita starpā ir noteiktas Regulas (ES) Nr. 228/2013 23. pantā, Regulas (ES) Nr. 229/2013 17. pantā, Regulas (ES) Nr. 1307/2013 13. pantā, Regulas (ES) Nr. 1308/2013 211. panta 2. punktā un Regulas (ES) Nr. 1144/2014 27. pantā. ◄

(15) Attiecībā uz atbalstu lauku attīstībai vispārīgais princips par valsts atbalsta noteikumu piemērošanu šajā saistībā ir noteikts Regulas (ES) Nr. 1305/2013 81. panta 1. punktā. Minētās regulas 81. panta 2. punktā un 82. pantā paredzēts, ka valsts atbalsta noteikumus nepiemēro ne maksājumiem, ko dalībvalstis veic saskaņā ar Regulu (ES) Nr. 1305/2013 un atbilstīgi tai, ne valsts papildu finansējumam, kas ietilpst Līguma 42. panta darbības jomā.

(16) Tāpēc valsts atbalsta noteikumus nepiemēro lauku attīstības atbalsta līdzfinansējumam (ne ELFLA daļai, ne valsts daļai) vai šādam atbalstam piešķirtam valsts papildu finansējumam, ja attiecīgais pasākums ir saistīts ar lauksaimniecisku darbību, kas ietilpst Līguma 42. panta darbības jomā, un ir daļa no lauku attīstības programmas.

(17) Tomēr valsts atbalsta noteikumus pilnībā piemēro visiem līdzfinansētiem atbalsta pasākumiem (gan ELFLA daļai, gan valsts daļai) un valsts papildu finansējumam šādiem pasākumiem, kas neietilpst Līguma 42. panta darbības jomā un paredzēti Regulā (ES) Nr. 1305/2013, proti: a) pasākumiem, ar kuriem atbalsta darbības lauku apvidos, un b) pasākumiem mežsaimniecības nozarē.

(18) Ja pasākumu, kas lielā mērā ir izstrādāts saskaņā ar konkrēta lauku attīstības pasākuma nosacījumiem (“lauku attīstības pasākumam līdzīgs pasākums”), dalībvalsts paredz finansēt tikai no valsts līdzekļiem (tas ir, bez ELFLA līdzfinansējuma), tam pilnībā piemēro valsts atbalsta noteikumus neatkarīgi no tā, vai pasākums ietilpst Līguma 42. panta darbības jomā.

2.2. Piemērošanas joma

(19) Komisija šīs pamatnostādnes piemēros atbalsta shēmām un individuālam atbalstam.

(20) Šīs pamatnostādnes piemēro valsts atbalstam primārajai lauksaimnieciskajai ražošanai, lauksaimniecības produktu pārstrādei, kuras rezultātā iegūst citu lauksaimniecības produktu, un lauksaimniecības produktu tirdzniecībai.

(21) Pamatojoties uz vispārīgajiem apsvērumiem, kas izklāstīti šo pamatnostādņu I daļas 2.1. iedaļā, un tiecoties nodrošināt saskanību ar lauku attīstības politiku un padarīt valsts atbalsta noteikumu ievērošanu vienkāršāku, ir lietderīgi šajās pamatnostādnēs iekļaut arī dažus lauku attīstības pasākumus, kas neietilpst Līguma 42. panta darbības jomā un ko līdzfinansē no ELFLA vai valsts papildu finansējuma, kā arī lauku attīstības pasākumiem līdzīgus pasākumus, ko finansē tikai no valsts līdzekļiem. Tāpēc papildus lauksaimniecības nozarei šajās pamatnostādnēs tiek noteikti saderīguma kritēriji attiecībā uz valsts atbalstu, kurš paredzēts mežsaimniecības nozarei, un atbalstu, kurš paredzēts uzņēmumiem, kas darbojas lauku apvidos, un kurš citādi neietilpst Līguma 42. panta darbības jomā.

(22) Analizējot valsts atbalstu un tā saderīgumu ar valsts atbalsta vispārīgajiem principiem, Komisija, ciktāl iespējams, ņems vērā nosacījumus, kas izklāstīti Regulā (ES) Nr. 1305/2013 un tās īstenošanas noteikumos un deleģētajā aktā.

(23) Ņemot vērā iepriekš minētos apsvērumus, šo pamatnostādņu piemērošanas jomā ietilpst šādas atbalsta kategorijas:

(a) lauksaimniecības nozarē paredzēti pasākumi, kurus finansē tikai no valsts līdzekļiem un kuri ir:

i) lauku attīstības pasākumiem līdzīgi pasākumi, kas nav ietverti lauku attīstības programmā (šo pamatnostādņu II daļas 1.1. iedaļa),

ii) citi pasākumi, kas nav minēti i) punktā un neietilpst Regulas (ES) Nr. 1305/2013 darbības jomā, tādi kā daži riska un krīzes pārvaldības pasākumi, atbalsts lopkopības nozarei un daži noieta veicināšanas pasākumi (šo pamatnostādņu II daļas 1.2. un 1.3. iedaļa);

(b) mežsaimniecības nozarei paredzēts atbalsts, ko var piešķirt kā:

i) daļu no lauku attīstības programmas vai kā valsts papildu finansējumu šādam lauku attīstības pasākumam (šo pamatnostādņu II daļas 2.1.–2.7. iedaļa),

ii) ko finansē tikai no valsts līdzekļiem un kas var būt:

— lauku attīstības pasākumam līdzīgs mežsaimniecības pasākums, kurš paredzēts Regulā (ES) Nr. 1305/2013 un kuru piešķir saskaņā ar šo pamatnostādņu nosacījumiem (šo pamatnostādņu II daļas 2.1.–2.7. iedaļa),

— cits mežsaimniecības nozarei paredzēts atbalsts ar ekoloģiskiem, aizsardzības vai rekreatīviem mērķiem (šo pamatnostādņu II daļas 2.8. iedaļa),

— atbalsts mežsaimniecības nozarē, kas salāgots ar lauksaimniecības atbalsta pasākumiem (šo pamatnostādņu II daļas 2.9. iedaļa);

(c) atbalsts, kurš paredzēts uzņēmumiem, kas darbojas lauku apvidos, un kuru var piešķirt kā:

i) atbalsta pasākumu, kas iekļauts lauku attīstības programmā un ko līdzfinansē no ELFLA saskaņā ar Regulu (ES) Nr. 1305/2013 un atbilstīgi tai, ja paziņojamais valsts atbalsta pasākums ir identisks ar lauku attīstības programmā iekļautu pasākumu (šo pamatnostādņu II daļas 3. nodaļa), vai

ii) valsts papildu finansējumu, kas saistīts ar pasākumu lauku attīstības programmā (šo pamatnostādņu II daļas 3. nodaļa).

(24) Šīs pamatnostādnes var attiecināt uz atbalstu Regulas (ES) Nr. 1303/2013 35. pantā un Regulas (ES) Nr. 1305/2013 42.–45. pantā minētajai LEADER vietējai attīstībai, kas ietver individuālus projektus, ko konkrētu vietējo problēmu risināšanai izstrādājušas un izpildījušas vietējās partnerības, ciktāl tas atbilst saistīto lauku attīstības pasākumu nosacījumiem, kas izklāstīti šajās pamatnostādnēs.

(25) Šīs pamatnostādnes ir principā piemērojamas atbalstam MVU un lieliem uzņēmumiem. Lielus uzņēmumus tirgus nepilnības parasti ietekmē mazākā mērā nekā MVU. Turklāt lieli uzņēmumi lauksaimniecības un mežsaimniecības nozarē un lauku apvidos drīzāk būs nozīmīgi tirgus dalībnieki, un tāpēc atsevišķos gadījumos lieliem uzņēmumiem piešķirtais atbalsts var īpaši kropļot konkurenci un tirdzniecību iekšējā tirgū. Tā kā atbalsts lieliem uzņēmumiem lauksaimniecības un mežsaimniecības nozarē un lauku apvidos un citiem lieliem uzņēmumiem var potenciāli izraisīt līdzīgus konkurences izkropļojumus, šajās pamatnostādnēs iekļautie lieliem uzņēmumiem piemērojamie valsts atbalsta noteikumi būtu jāsaskaņo ar vispārīgajiem valsts atbalsta noteikumiem un uz tiem būtu jāattiecina šo pamatnostādņu I daļas 3. nodaļā izklāstītie kopīgie novērtējuma principi. Neskarot minētos kopīgos novērtējuma principus, lai attiecībā uz lauku attīstības pasākumiem nodrošinātu konsekvenci un saskaņotību ar lauku attīstības politiku, lieliem uzņēmumiem piemērojamie valsts atbalsta noteikumi būtu jāsalāgo ar attiecīgajiem Regulas (ES) Nr. 1305/2013 noteikumiem. Attiecībā uz atbalsta pasākumiem lopkopības nozarē, kas neietilpst Regulas (ES) Nr. 1305/2013 darbības jomā, Komisija saglabā savu līdzšinējo politiku, kas paredz, ka lieliem uzņēmumiem pašiem vajadzētu būt spējīgiem finansēt šādu pasākumu izmaksas. Tāpēc atbalsts lopkopības nozarē būtu jāpiešķir tikai MVU.

(26) Grūtībās nonākuši uzņēmumi ( 15 ) principā ir izslēgti no šo pamatnostādņu darbības jomas. Komisija uzskata, ka tad, ja uzņēmums ir nonācis finansiālās grūtībās un tā pastāvēšana ir apdraudēta, to nevar uzskatīt par piemērotu instrumentu citu sabiedriskās politikas mērķu veicināšanai, kamēr netiek nodrošināta tā dzīvotspēja. Tāpēc gadījumos, kad atbalsta saņēmējs ir nonācis finansiālās grūtībās šo pamatnostādņu (35) punkta 15. apakšpunkta nozīmē, atbalstu novērtēs saskaņā ar Kopienas pamatnostādnēm par valsts atbalstu grūtībās nonākušu uzņēmumu glābšanai un pārstrukturēšanai ( 16 ) vai saskaņā ar tās grozošo vai aizstājošo aktu. Šo principu nepiemēro šo pamatnostādņu II daļas 1.2.1.1. un 2.1.3. iedaļā minētajam atbalstam dabas katastrofu un ārkārtēju notikumu nodarītā kaitējuma kompensēšanai, jo šāds atbalsts ir saderīgs ar iekšējo tirgu saskaņā ar Līguma 107. panta 2. punkta b) apakšpunktu. ►M1 Ja uzņēmumam, kas darbojas lauksaimniecības un mežsaimniecības nozarē, finansiālās grūtības ir izraisījis riska gadījums, kas minēts šo pamatnostādņu II daļas 1.2.1.2., 1.2.1.3., 1.2.1.5., 2.1.3., 2.8.1. vai 2.8.5. iedaļā, saskaņā ar šīm pamatnostādnēm var tikt piešķirts atbalsts, kas kompensē vai atlīdzina šādu riska gadījumu radītos zaudējumus vai kaitējumu un sedz izmaksas par augiem kaitīgo organismu iznīcināšanu, un tas joprojām var tikt atzīts par saderīgu ar iekšējo tirgu saskaņā ar Līguma 107. panta 3. punkta c) apakšpunktu. Turklāt ārkārtas situācijās sabiedrības veselības aizsardzības labad attiecībā uz atbalstu kritušo dzīvnieku iznīcināšanai un aizvākšanai, kas paredzēts šo pamatnostādņu II daļas 1.2.1.4. iedaļā, un attiecībā uz atbalstu par iznīcināšanas pasākumiem dzīvnieku slimību gadījumā, kas paredzēts 1.2.1.3. iedaļas (375) punktā, uzņēmuma ekonomiskajam stāvoklim – ar dažiem nosacījumiem – nav nozīmes. ◄

(27) Novērtējot atbalstu, kas piešķirts uzņēmumam, uz kuru attiecas neizpildīts iekasēšanas rīkojums, kas izdots pēc Komisijas iepriekš pieņemta lēmuma, ar kuru atbalsts ir atzīts par nelikumīgu un nesaderīgu ar iekšējo tirgu, Komisija ņems vērā vēl atgūstamā atbalsta summu ( 17 ). ►M1 Tas neattiecas uz atbalstu dabas katastrofu un ārkārtas apstākļu nodarītā kaitējuma atlīdzināšanai saskaņā ar Līguma 107. panta 2. punkta b) apakšpunktu. ◄

(28) Komisija neatļaus piešķirt atbalstu, kas paredzēts ar eksportu uz trešām valstīm vai dalībvalstīm saistītām darbībām un kas būtu tieši saistīts ar eksportētajiem daudzumiem, atbalstu, kuru piešķir ar nosacījumu, ka importa preču vietā tiek izmantotas vietējās preces, vai atbalstu, kas paredzēts izplatīšanas tīkla izveidei un darbībai vai jebkādu citu ar eksportu saistītu izdevumu segšanai. Atbalsts, kuru piešķir, lai segtu izmaksas saistībā ar dalību tirdzniecības izstādēs vai saistībā ar pētījumiem vai konsultāciju pakalpojumiem, kas vajadzīgi jauna vai jau esoša produkta laišanai jaunā tirgū, parasti nav uzskatāms par eksporta atbalstu.

(29) Dalībvalstīm tiek atgādināts, ka ir jāpaziņo par finansēšanas sistēmu, piemēram, finansēšanu ar parafiskāliem nodokļiem, ja šī sistēma veido atbalsta pasākuma neatņemamu daļu (skatīt lietas T-275/11 41. līdz 44. punktu) ( 18 ).

(30) Visus atbalsta pasākumus, uz kuriem šīs pamatnostādnes vai jebkādi citi saistīti valsts atbalsta noteikumi neattiecas, Komisija izvērtēs, katru gadījumu izskatot atsevišķi, tieši pamatojoties uz Līguma 107. panta 3. punktu un ņemot vērā Līguma 107., 108. un 109. pantā izklāstītos noteikumus, KLP un pēc analoģijas šīs pamatnostādnes, kur tas iespējams. Dalībvalstīm, kas paziņo valsts atbalstu, kurš neietilpst šo pamatnostādņu darbības jomā, būs jāpierāda, ka attiecīgais valsts atbalsts atbilst kopīgiem novērtējuma principiem, kas izklāstīti šo pamatnostādņu I daļas 3. nodaļā. Komisija šādus pasākumus apstiprinās tikai tad, ja pozitīvais devums nozares attīstībā acīm redzami atsvērs risku, ka tiks kropļota konkurence iekšējā tirgū un traucēta tirdzniecība starp dalībvalstīm.

2.3. Horizontālie noteikumi un atbalsta instrumenti, kas piemērojami lauksaimniecības un mežsaimniecības nozarei un lauku apvidiem

(31) Principā, lai racionalizētu valsts atbalsta noteikumus un tāpēc, ka pastāv līdzība starp uzņēmumiem, kas darbojas lauksaimniecības un mežsaimniecības nozarē un lauku apvidos, un citiem uzņēmumiem, ar šīm pamatnostādnēm aptvertām nozarēm ir piemērojami vispārīgie valsts atbalsta dokumenti, kas nosaka atbalsta saderīguma kritērijus. Pie tādiem jo īpaši pieskaitāmas Kopienas pamatnostādnes par valsts atbalstu grūtībās nonākušu uzņēmumu glābšanai un pārstrukturēšanai, Kopienas nostādnes par valsts atbalstu pētniecībai, attīstībai un inovācijai ( 19 ) un tās grozošie vai aizstājošie akti, Kopienas pamatnostādnes par valsts atbalstu vides aizsardzībai un enerģētikai 2014.–2020. gadam ( 20 ) un tās grozošie vai aizstājošie akti, ES pamatnostādnes valsts atbalsta noteikumu piemērošanai attiecībā uz platjoslas tīklu ātru izvēršanu ( 21 ) un tās grozošie vai aizstājošie akti, Pamatnostādnes par valsts atbalstu, lai veicinātu riska finansējuma ieguldījumus ( 22 ), un tās grozošie vai aizstājošie akti, Komisijas paziņojums “Kritēriji saderīguma analīzei attiecībā uz valsts atbalstu mācībām gadījumos, uz kuriem attiecas prasība par paziņošanu” ( 23 ), un tos grozošie vai aizstājošie akti, Komisijas paziņojums “Saderīguma novērtējuma kritēriji valsts atbalstam, ko piešķir nelabvēlīgākā situācijā esošiem darba ņēmējiem un strādājošām personām ar invaliditāti un par ko atsevišķi jāpaziņo” ( 24 ), un tos grozošie vai aizstājošie akti, kā arī tiesību akti, kas saistīti ar vispārējas tautsaimnieciskas nozīmes pakalpojumiem ( 25 ).

(32) Iepriekš minētie horizontālie tiesību akti ir piemērojami lauksaimniecības produktu ražošanai, pārstrādei un tirdzniecībai, ja vien šajās pamatnostādnēs nav paredzēti īpaši noteikumi. Šajās pamatnostādnēs ir paredzēti īpaši atbalsta pasākumi vides jomā, tādi kā atbalsts saistībām agrovides un klimata un dzīvnieku labturības jomā (II daļas 1.1.5. iedaļa), atbalsts par ierobežojošiem apstākļiem saistībā ar Natura 2000 teritorijām un Ūdens pamatdirektīvu ( 26 ) (II daļas 1.1.6. iedaļa) un atbalsts bioloģiskajai lauksaimniecībai (II daļas 1.1.8. iedaļa). Atbalsts ieguldījumiem vides mērķu īstenošanai primārās lauksaimnieciskās ražošanas jomā tiks izvērtēts saskaņā ar noteikumiem, kas izklāstīti šo pamatnostādņu II daļas 1.1.1.1. iedaļā. Atbalstu vides aizsardzībai uzņēmumiem, kas nodarbojas ar lauksaimniecības produktu pārstrādi un lauksaimniecības produktu tirdzniecību, atzīs par saderīgu ar iekšējo tirgu saskaņā ar Līguma 107. panta 3. punkta c) apakšpunktu, ja tas atbildīs visiem nosacījumiem, kuri paredzēti Pamatnostādnēs par valsts atbalstu vides aizsardzībai un enerģētikai 2014.–2020. gadam. Atbalsts ieguldījumiem enerģijas taupīšanā, biodegvielā un enerģijai no atjaunojamiem energoresursiem ir izslēgts no šo pamatnostādņu II daļas 2. un 3. nodaļas darbības jomas, jo šādam atbalstam ir jāatbilst Pamatnostādnēm par valsts atbalstu vides aizsardzībai un enerģētikai 2014.–2020. gadam, ja vien tas nav atbrīvots no paziņošanas pienākuma. Tomēr atbalsts ieguldījumiem, kas saistīti ar primāro lauksaimniecisko ražošanu, kura saistīta ar enerģijas ražošanu no atjaunojamiem energoresursiem vai biodegvielu ražošanu lauku saimniecībās, var ietilpt šo pamatnostādņu darbības jomā, ja ražošanas apjoms nepārsniedz attiecīgās lauku saimniecības gada vidējo degvielas vai enerģijas patēriņu (1.1.1.1. iedaļa).

(33) Reģionālā atbalsta pamatnostādnes 2014.–2020. gadam ( 27 ) neattiecas uz atbalstu primāro lauksaimniecības produktu ražošanai nozares specifikas dēļ. Tomēr tās piemēro lauksaimniecības produktu pārstrādei un lauksaimniecības produktu tirdzniecībai tādā mērā, kā noteikts šajās pamatnostādnēs.

(34) Uzņēmumiem, kas darbojas mežsaimniecības nozarē vai lauku apvidos, var tikt piemēroti gan vispārīgie valsts atbalsta noteikumi, gan specifiskāki noteikumi, kas paredzēti šajās pamatnostādnēs. Attiecīgos gadījumos atbalsts uzņēmumiem, kas darbojas mežsaimniecības nozarē vai lauku apvidos, var tikt atzīts par saderīgu un atbilstīgu Savienības vispārīgiem noteikumiem par valsts atbalstu (proti, Reģionālā atbalsta pamatnostādnēm 2014.–2020. gadam, Nostādnēm par valstu atbalstu pētniecībai, attīstībai un inovācijai un Pamatnostādnēm par valsts atbalstu vides aizsardzībai un enerģētikai 2014.–2020. gadam).

2.4. Definīcijas

(35) Šajās pamatnostādnēs:

1. “atbalsts” ir ikviens pasākums, kas atbilst kritērijiem, kuri noteikti Līguma 107. panta 1. punktā;

2. “lauksaimniecības nozare” ir visi uzņēmumi, kas nodarbojas ar lauksaimniecības produktu primāro ražošanu, pārstrādi un tirdzniecību;

3. “lauksaimniecības produkts” ir Līguma I pielikumā minēts produkts, izņemot zvejas un akvakultūras produktus, kas minēti Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 1379/2013 ( 28 ) I pielikumā;

4. “atbalsta shēma” ir ikviens dokuments, uz kura pamata bez turpmākiem īstenošanas pasākumiem var piešķirt individuālu atbalstu uzņēmumiem, kas ir vispārīgi un teorētiski definēti attiecīgajā dokumentā, un ikviens dokuments, uz kura pamata vienam vai vairākiem uzņēmumiem uz nenoteiktu laiku un/vai nenoteiktā apjomā var piešķirt atbalstu, kas nav saistīts ar kādu konkrētu projektu;

5. “tālākie reģioni” ir reģioni, kas norādīti Līguma 349. panta pirmajā daļā;

6. “Egejas jūras nelielās salas” ir nelielās salas, kas minētas Regulas (ES) Nr. 229/2013 ( 29 ) 1. panta 2. punktā;

7. “lauku attīstības programma” ir lauku attīstības programma, kā paredzēts Regulas (ES) Nr. 1305/2013 6. panta 1. punktā;

8. “lauksaimnieciska darbība” ir lauksaimniecības produktu ražošana, pārstrāde un tirdzniecība;

9. “mežs” ir zemes platība, kura aizņem vairāk nekā 0,5 hektārus un kurā koku augstums pārsniedz 5 metrus un vainagu projekcija – 10 % vai kurā augošie koki var sasniegt šos rādītājus in situ un kura neietver zemi, ko galvenokārt izmanto lauksaimnieciskām vai pilsētbūves vajadzībām. Dalībvalsts vai reģions var izvēlēties piemērot citu termina “mežs” definīciju, pamatojoties uz spēkā esošiem valsts tiesību aktiem vai inventarizācijas sistēmu. Dalībvalstīm vai reģioniem minētā definīcija ir jāiekļauj paziņojumā, un – ja tā ir saistīta ar lauku attīstības pasākumu – tai jābūt iekļautai lauku attīstības programmā;

10. “primārā lauksaimnieciskā ražošana” ir Līguma I pielikumā minēto zemkopības un lopkopības produktu ražošana, neveicot nekādas papildu darbības, kas izmainītu šādu produktu iedabu;

11. “lauksaimniecības produktu pārstrāde” ir jebkura darbība ar lauksaimniecības produktu, kuras rezultātā tiek iegūts produkts, kurš arī ir lauksaimniecības produkts, izņemot saimniecībā veiktas darbības, kas vajadzīgas, lai dzīvnieku vai augu produktu sagatavotu pirmajai pārdošanai;

12. “lauksaimniecības produktu tirdzniecība” ir turēšana vai izlikšana pārdošanai, piedāvāšana pārdošanai, piegāde vai jebkāda cita veida laišana tirgū, izņemot primārā ražotāja veiktu pirmo pārdošanu tālākpārdevējiem vai pārstrādātājiem un visas darbības, kurās produktu sagatavo šādai pirmajai pārdošanai; primārā ražotāja veiktu pārdošanu galapatērētājiem uzskata par lauksaimniecības produktu tirdzniecību, ja tā notiek šim nolūkam paredzētās atsevišķās telpās;

13. “MVU” jeb “mikrouzņēmumi, mazie un vidējie uzņēmumi” ir uzņēmumi, kas atbilst Komisijas Regulas (ES) Nr. 702/2014 ( 30 ) I pielikumā noteiktajiem kritērijiem;

14. “lieli uzņēmumi” ir uzņēmumi, kas neatbilst Regulas (ES) Nr. 702/2014 I pielikumā noteiktajiem kritērijiem;

15. “grūtībās nonācis uzņēmums” ir uzņēmums, attiecībā uz kuru pastāv vismaz viena no šādām situācijām:

(a) attiecībā uz kapitālsabiedrību (izņemot MVU, kas ir pastāvējuši mazāk nekā trīs gadus) – uzkrāto zaudējumu dēļ ir zudusi vairāk nekā puse no tās parakstītā kapitāla. Tā tas ir gadījumā, ja, uzkrātos zaudējumus atskaitot no rezervēm (un visām pārējām pozīcijām, kuras vispārpieņemts uzskatīt par daļu no sabiedrības pašu kapitāla), rodas negatīvs rezultāts, kas pārsniedz pusi no parakstītā kapitāla. Šā noteikuma vajadzībām “kapitālsabiedrība” nozīmē tādus sabiedrības veidus, kas minēti Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2013/34/ES ( 31 ) I pielikumā, un “kapitāls” attiecīgā gadījumā ietver kapitāldaļu uzcenojumu;

(b) attiecībā uz sabiedrību, kurā vismaz dažiem dalībniekiem ir neierobežota atbildība par sabiedrības parādsaistībām (izņemot MVU, kas ir pastāvējuši mazāk nekā trīs gadus), – uzkrāto zaudējumu dēļ ir zudusi vairāk nekā puse no kapitāla, kas uzrādīts sabiedrības grāmatvedības pārskatos. Šā noteikuma vajadzībām ar “sabiedrību, kurā vismaz dažiem dalībniekiem ir neierobežota atbildība par sabiedrības parādsaistībām” saprot jo īpaši tos sabiedrību veidus, kas minēti Direktīvas 2013/34/ES II pielikumā;

(c) uzņēmumam tiek piemērota kolektīva maksātnespējas procedūra vai tas atbilst savas valsts tiesību aktos noteiktiem kritērijiem, lai tam pēc kreditoru pieprasījuma piemērotu kolektīvu maksātnespējas procedūru;

(d) uzņēmums ir saņēmis glābšanas atbalstu un vēl nav atmaksājis aizdevumu vai atsaucis garantiju vai ir saņēmis pārstrukturēšanas atbalstu, un uz to joprojām attiecas pārstrukturēšanas plāns;

(e) attiecībā uz uzņēmumu, kas nav MVU, pēdējos divus gadus:

(i) uzņēmuma parādsaistību un pašu kapitāla bilances vērtību attiecība ir pārsniegusi 7,5 un

(ii) uzņēmuma procentu seguma attiecība, kas rēķināta pēc EBITDA, ir bijusi mazāka par 1,0 ;

16. “lauku saimniecība” ir saimnieciska vienība, kas sastāv no zemes, ēkām un iekārtām, kuras izmanto primārajai lauksaimnieciskajai ražošanai;

17. “atbalsta intensitāte” ir atbalsta bruto apjoms, kas izteikts kā procentuālā daļa no attiecināmajām izmaksām pirms nodokļu vai citu maksu atskaitīšanas;

18. “individuāls atbalsts” ir ad hoc atbalsts un atbalsts, ko individuāliem saņēmējiem piešķir saskaņā ar atbalsta shēmu;

19. “ad hoc atbalsts” ir atbalsts, ko piešķir, neizmantojot atbalsta shēmu;

20. “bruto dotācijas ekvivalents” ir atbalsta summa, kāda tā būtu, ja atbalsts saņēmējam būtu piešķirts dotācijas veidā, pirms nodokļu vai citu maksu atskaitīšanas;

21. “atbalsta piešķiršanas diena” ir diena, kad saņēmējam saskaņā ar piemērojamo valsts tiesisko regulējumu ir nodotas likumīgās tiesības saņemt atbalstu;

22. “ražotāju grupa un organizācija” ir grupa vai organizācija, kas izveidota ar mērķi:

(a) pielāgot šādas ražotāju grupas vai organizācijas locekļu ražošanu un produkciju tirgus prasībām vai

(b) kopīgi laist preces tirgū, ietverot to sagatavošanu pārdošanai, pārdošanas centralizēšanu un piegādi vairumpircējiem, vai

(c) izveidot kopīgus noteikumus par informāciju, kas sniedzama par produkciju, jo īpaši attiecībā uz ražas novākšanu un pieejamību, vai

(d) veikt citus pasākumus, kurus var veikt ražotāju grupa vai organizācija, piemēram, darījumdarbības un tirgvedības prasmju attīstīšana un inovācijas procesu organizēšana un veicināšana;

23. “atmaksājams avanss” ir tāds aizdevums projektam, kuru izmaksā vienā vai vairākos maksājumos un kura atlīdzināšanas nosacījumi ir atkarīgi no projekta iznākuma;

24. “augiem kaitīgais organisms” ir kaitīgs organisms, kā definēts Padomes Direktīvas 2000/29/EK ( 32 ) 2. panta 1. punkta e) apakšpunktā;

25. “projekta darbu vai darbības sākums” ir ar ieguldījumu saistītu darbību vai būvdarbu faktiskais sākums vai pirmā juridiski saistošā apņemšanās pasūtīt aprīkojumu vai izmantot pakalpojumus, vai citas saistības, kas projektu vai darbību padara neatgriezenisku, – atkarībā no tā, kas sākas pirmais; zemes pirkšana un sagatavošanas darbi, tādi kā atļauju iegūšana un priekšizpētes veikšana, nav uzskatāma par darbu vai darbības sākumu. Ja zemes iegādes attiecināmās izmaksas ir vienādas ar 100 % no ieguldījuma attiecināmajām izmaksām, zemes iegādi, kas minēta (144) punkta a) apakšpunkta otrajā teikumā, (503) punkta a) apakšpunkta otrajā teikumā un (636) punkta a) apakšpunktā, uzskata par projekta vai darbības sākumu;

26. “pēctecīga fiskālā shēma” ir nodokļu atvieglojumu shēma, kas ir iepriekš pastāvējušas nodokļu atvieglojumu shēmas grozīta redakcija un aizstāj iepriekšējo shēmu;

27. “kritušie dzīvnieki” ir dzīvnieki, kas ir eitanazēti ar noteiktu diagnozi vai bez tās vai ir miruši (ieskaitot nedzīvi dzimušus un nedzimušus dzīvniekus) lauku saimniecībā, jebkurās telpās vai transportēšanas laikā, bet nav nokauti lietošanai cilvēku uzturā;

28. “aizsargājamais dzīvnieks” ir jebkurš dzīvnieks, kas ir aizsargājams saskaņā ar Savienības vai valsts tiesību aktiem;

29. “gados jauns lauksaimnieks” ir persona, kas atbalsta pieteikuma iesniegšanas dienā ir ne vairāk kā 40 gadus veca, kam ir atbilstīgas profesionālās prasmes un kompetences un kas pirmo reizi dibina lauku saimniecību kā minētās saimniecības vadītājs;

30. “liels ieguldījumu projekts” ir ieguldījums lauku apvidos, kurš minēts šo pamatnostādņu II daļas 3. nodaļā un kura attiecināmās izmaksas, kas aprēķinātas pēc cenām un maiņas kursa atbalsta piešķiršanas dienā, pārsniedz EUR 50 miljonus;

31. “koriģētā atbalsta summa” ir lielam ieguldījumu projektam paredzēta atbalsta maksimālā pieļaujamā summa, kas aprēķināta saskaņā ar šādu formulu: atbalsta maksimālā summa = R × (50 + 0,50 × B + 0,34 × C), kur: “R” ir atbalsta maksimālā intensitāte, kāda piemērojama attiecīgajā apgabalā, izņemot palielinātu atbalsta intensitāti MVU, “B” ir attiecināmo izmaksu daļa, kas ir no EUR 50 miljoniem līdz EUR 100 miljoniem, “C” ir attiecināmo izmaksu daļa, kas pārsniedz EUR 100 miljonus;

32. “materiālie aktīvi” ir aktīvi, kas ietver zemi, ēkas un ražotni, tehniku un aprīkojumu;

33. “nemateriālie aktīvi” ir aktīvi, kas nav konkretizēti fiziskā vai finanšu formā, piemēram, patentu tiesības, licences, zinātība vai cits intelektuālais īpašums;

34. “dabas katastrofai pielīdzināmi nelabvēlīgi klimatiskie apstākļi” ir tādi laikapstākļi kā sals, vētras un krusa, ledus, spēcīgs vai ilgstošs lietus vai spēcīgs sausums, kas iznīcinājis vairāk nekā 30 % no produkcijas vidējā apjoma, par pamatu ņemot iepriekšējo trīs gadu periodu, vai no trīs gadu vidējā produkcijas apjoma, kas aprēķināts, pamatojoties uz iepriekšējo piecu gadu periodu un izslēdzot augstāko un zemāko rādītāju;

35. “citi nelabvēlīgi klimatiskie apstākļi” ir nelabvēlīgi laikapstākļi, kas neatbilst šo pamatnostādņu (35) punkta 34. apakšpunkta nosacījumiem;

36. “vides incidents” ir īpašs piesārņojuma, kontaminācijas vai vides kvalitātes pasliktināšanās gadījums, kurš ir saistīts ar konkrētu notikumu, kuram ir ierobežota ģeogrāfiskā izplatība un kurš iznīcina vairāk nekā 30 % no uzņēmuma, kas darbojas lauksaimniecības nozarē, gada vidējās produkcijas iepriekšējo trīs gadu periodā vai no trīs gadu vidējās produkcijas, kas aprēķināta, pamatojoties uz iepriekšējo piecu gadu periodu un izslēdzot augstāko un zemāko rādītāju. Tas neietver parastus vides riskus, kas nav saistīti ar konkrētu notikumu, piemēram, klimata pārmaiņas vai atmosfēras piesārņojumu;

37. “katastrofāls notikums” ir neparedzēts biotisks vai abiotisks notikums, kuru izraisījusi cilvēka darbība un kura rezultātā tiek ievērojami traucētas meža struktūras, un kurš varētu nodarīt būtisku ekonomisku kaitējumu mežsaimniecības nozarei;

38. “Savienības standarts” ir obligāts standarts, kas noteikts Savienības tiesību aktos un nosaka līmeni, kurš jāsasniedz uzņēmumiem individuāli, jo īpaši attiecībā uz vidi, higiēnu un dzīvnieku labturību; attiecīgi standartus vai mērķus, kas noteikti Savienības līmenī un ir saistoši dalībvalstīm, bet ne uzņēmumiem individuāli, neuzskata par Savienības standartiem;

39. “neienesīgs ieguldījums” ir ieguldījums, kas nerada būtisku lauku saimniecības vērtības vai ienesīguma pieaugumu;

40. “ieguldījumi ar mērķi panākt atbilstību Savienības standartiem” ir ieguldījumi, kas veikti, lai panāktu atbilstību Savienības standartam pēc pārejas perioda, kas paredzēts Savienības tiesību aktos;

41. “konsultācijas” ir visas konsultācijas, kas sniegtas saskaņā ar vienu un to pašu līgumu;

42. “ciltsgrāmata” ir jebkurš žurnāls, reģistrs, datne vai datu nesējs:

(a) kuru uztur audzētāju organizācija vai apvienība, ko oficiāli atzinusi dalībvalsts, kurā šī audzētāju organizācija vai apvienība izveidota, un

(b) kurā ierakstīti vai reģistrēti attiecīgie tīršķirnes vaislinieki, norādot to priekštečus;

43. “aktīvs lauksaimnieks” ir aktīvs lauksaimnieks Regulas (ES) Nr. 1307/2013 9. panta nozīmē;

44. “mazāk attīstītie reģioni” ir reģioni, kuros iekšzemes kopprodukts (IKP) uz vienu iedzīvotāju ir mazāks par 75 % no ES-27 vidējā IKP;

45. “ES-25” ir 25 Savienības dalībvalstis, kas Savienības sastāvā bija 2005. gada maijā;

46. “ES-27” ir 27 Savienības dalībvalstis, kas Savienības sastāvā bija 2007. gada janvārī;

47. “kapitālie darbi” ir darbi, kurus veic pats lauksaimnieks vai viņa strādnieki un kuru rezultātā tiek radīts aktīvs;

48. “maza mēroga infrastruktūra” ir infrastruktūra, kuras attiecināmās izmaksas nepārsniedz EUR 2 miljonus;

49. “no pārtikas kultūraugiem ražota biodegviela” ir biodegviela, kas ražota no labības un citiem cieti saturošiem augiem, cukuru saturošiem augiem un eļļas augiem, kā definēts Komisijas priekšlikumā Eiropas Parlamenta un Padomes direktīvai, ar kuru groza Direktīvu 98/70/EK, kas attiecas uz benzīna un dīzeļdegvielu kvalitāti, un Direktīvu 2009/28/EK par atjaunojamo energoresursu izmantošanas veicināšanu ( 33 );

50. “lauksaimniecības platība” ir jebkura platība, ko aizņem aramzeme, ilggadīgie zālāji un pastāvīgas ganības vai ilggadīgie stādījumi, kā definēts Regulas (ES) Nr. 1307/2013 4. pantā;

51. “cits zemes apsaimniekotājs” ir uzņēmums, kas apsaimnieko zemi un nav uzņēmums, kurš darbojas lauksaimniecības nozarē;

52. “darījuma izmaksas” ir papildu izmaksas, kuras saistītas ar saistību izpildi, bet nav tieši attiecināmas uz to īstenošanu vai nav iekļautas tieši kompensējamās izmaksās vai negūtajos ienākumos, un kuras var aprēķināt, par pamatu ņemot standarta izmaksas;

53. ģenētisko resursu saglabāšana lauksaimniecībā un mežsaimniecībā ir:

(a) “saglabāšana in situ” lauksaimniecībā ir ģenētiskā materiāla saglabāšana ekosistēmās un dabiskajos biotopos un sugu vai savvaļas šķirņu dzīvotspējīgu populāciju uzturēšana un atjaunošana to dabiskajā vidē un – attiecībā uz domesticētu dzīvnieku šķirnēm vai kultivētām augu sugām – lauksaimniecības vidē, kurā ir veidojušās to atšķirīgās īpašības;

(b) “saglabāšana in situ” mežsaimniecībā ir ģenētiskā materiāla saglabāšana ekosistēmās un dabiskajos biotopos un dzīvotspējīgu sugu populāciju uzturēšana un atjaunošana to dabiskajā vidē;

(c) “saglabāšana lauku saimniecībā vai meža tiesiskajā valdījumā” ir in situ saglabāšana un attīstīšana lauku saimniecības vai meža tiesiskā valdījuma mērogā;

(d) “saglabāšana ex situ” ir lauksaimniecības vai mežsaimniecības ģenētiskā materiāla saglabāšana ārpus tā dabiskā biotopa;

(e) “ex situ kolekcija” ir lauksaimniecības vai mežsaimniecības ģenētiskā materiāla kolekcija, kuru uztur ārpus tā dabiskā biotopa;

54. “pārtikas produkti” ir pārtikas produkti, kas nav lauksaimniecības produkti un kas ir minēti Eiropas Parlamenta un Padomes 2012. gada 21. novembra Regulas (ES) Nr. 1151/2012 ( 34 ) I pielikumā;

55. “pastāvīgās izmaksas, kas izriet no dalības kvalitātes shēmā” ir izmaksas, kas radušās, iesaistoties atbalstītajā kvalitātes shēmā, un gada iemaksa par dalību minētajā kvalitātes shēmā, vajadzības gadījumā arī izdevumi par pārbaudēm, kas nepieciešamas, lai pārliecinātos par atbilstību kvalitātes shēmas specifikācijām;

56. “īsa piegādes ķēde” ir piegādes ķēde, kurā iesaistīts neliels skaits ekonomikas dalībnieku, kas apņēmušies sadarboties, attīstīt vietējo ekonomiku un uzturēt ciešas ģeogrāfiskās un sociālās attiecības starp ražotājiem, pārstrādātājiem un patērētājiem;

57. “lauku mājsaimniecības loceklis” ir fiziska vai juridiska persona vai fizisku vai juridisku personu grupa neatkarīgi no tā, kāds juridiskais statuss saskaņā ar valsts tiesību aktiem piešķirts grupai un tās locekļiem, izņemot laukstrādniekus. Ja par lauku mājsaimniecības locekli uzskata juridisku personu vai juridisku personu grupu, minētajam loceklim atbalsta pieteikuma iesniegšanas laikā jāveic lauksaimnieciska darbība lauku saimniecībā;

58. “kopa” ir neatkarīgu uzņēmumu – tostarp jaunizveidotu uzņēmumu, mazo, vidējo un lielo uzņēmumu, kā arī konsultāciju sniegšanas struktūru un/vai pētniecības organizāciju – grupējums, kas ir izveidots, lai veicinātu saimniecisko/inovatīvo darbību, stimulējot intensīvu mijiedarbību, veicot aprīkojuma, zināšanu un pieredzes apmaiņu, kā arī sniedzot efektīvu ieguldījumu zināšanu pārnesē, kontaktu veidošanā un informācijas izplatīšanā starp kopas uzņēmumiem;

59. “mazais ekonomikas dalībnieks” ir mikrouzņēmums, kā definēts Komisijas Ieteikumā 2003/361/EK ( 35 ), vai fiziska persona, kas atbalsta pieteikuma iesniegšanas brīdī neveic saimniecisko darbību;

60. “vietējie tirgi” ir:

(a) tirgi, kas ap produkta izcelsmes lauku saimniecību atrodas 75 km rādiusā, kurā veicama pārstrāde un pārdošana galapatērētājam, vai

(b) tirgi, kuriem attiecīgajā lauku attīstības programmā ir noteikts rādiuss kilometros ap produkta izcelsmes lauku saimniecību, kādā veicama pārstrāde un pārdošana galapatērētājam, vai

(c) tirgi, kuriem attiecīgajā lauku attīstības programmā ir noteikta pārliecinoša alternatīva definīcija;

61. “transmisīvās sūkļveida encefalopātijas (TSE) un govju sūkļveida encefalopātijas (GSE) testu izmaksas” ir visas izmaksas, ieskaitot izmaksas par testu komplektiem un par paraugu ņemšanai un laboratoriskai testēšanai vajadzīgo paraugu ņemšanas, transportēšanas, testēšanas, uzglabāšanas un iznīcināšanas izmaksas saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 999/2001 ( 36 ) X pielikuma C nodaļu;

62. “pētniecības un zināšanu izplatīšanas organizācija” ir subjekts (tāds kā universitātes vai pētniecības institūti, tehnoloģiju pārneses aģentūras, inovācijas starpnieki, uz pētniecību orientēti fiziskas un/vai virtuālas sadarbības subjekti) neatkarīgi no tā juridiskā statusa (publisko vai privāto tiesību subjekts) vai finansējuma veida, un tā galvenais mērķis ir neatkarīgi veikt fundamentālus pētījumus, rūpnieciskus pētījumus vai eksperimentālo izstrādi, kā noteikts Nostādnēs par valsts atbalstu pētniecībai, attīstībai un inovācijai, vai plaši izplatīt šādu darbību rezultātus mācīšanas, publikāciju vai zināšanu pārneses veidā. Ja šāds subjekts veic arī saimniecisko darbību, saimnieciskās darbības finansējums, izmaksas un ieņēmumi ir jāuzskaita atsevišķi. Uzņēmumiem, kas var ietekmēt šādu subjektu, piemēram, būdami tā kapitāldaļu turētāji vai dalībnieki, var nebūt piekļuves priekšrocību attiecībā uz šāda subjekta pētniecisko kapacitāti vai tā radītajiem rezultātiem;

63. “godīga konkurence” ir apstākļi, kuros līgumslēdzēju pušu darījuma nosacījumi neatšķiras no tiem, kādi būtu paredzēti, slēdzot darījumu starp neatkarīgiem uzņēmumiem, un nesatur slepenas vienošanās elementus. Ja darījums ir tapis atklātā, pārredzamā un beznosacījumu procedūrā, to uzskata par godīgas konkurences principam atbilstošu;

64. “meža ilgtspējīga apsaimniekošana” ir mežu un meža zemes izmantošana tādā veidā un intensitātē, kas saglabā to bioloģisko daudzveidību, produktivitāti, atjaunošanās spēju, dzīvotspēju un potenciālu gan tagadnē, gan nākotnē pildīt attiecīgas ekoloģiskas, ekonomiskas un sociālas funkcijas vietējā, valsts un pasaules mērogā, un kas nenodara kaitējumu citām ekosistēmām;

65. “agromežsaimniecības sistēmas” ir zemes izmantojuma sistēmas, kurās koki tiek audzēti lauksaimniecības platībās;

66. “ātraudzīgi koki” ir īscirtmeta mežs, kurā minimālais laiks līdz koku gāšanai nav mazāks par 8 gadiem un maksimālais laiks līdz koku gāšanai nepārsniedz 20 gadus;

67. “koki audzēšanai īscirtmeta atvasājos” ir tādu sugu koki, kas atbilst KN kodam 0602 90 41 un jānosaka dalībvalstīm; tie ir ilggadīgi kokaugi, kuru saknes vai celmi pēc ražas novākšanas paliek zemē un nākamajā sezonā dzen jaunas atvases un kuru maksimālais cirtes aprites laiks ir jānosaka dalībvalstīm, kā paredzēts Regulas (ES) Nr. 1307/2013 4. panta 1. punkta k) apakšpunktā;

68. “mazapdzīvoti apgabali” ir apgabali, kurus Komisija par tādiem atzinusi individuālajos lēmumos par reģionālā atbalsta kartēm laikposmam no 2014. gada 1. jūlija līdz 2020. gada 31. decembrim;

69. “a apgabali” ir apgabali, kas norādīti apstiprinātā reģionālā atbalsta kartē laikposmam no 2014. gada 1. jūlija līdz 2020. gada 31. decembrim, piemērojot Līguma 107. panta 3. punkta a) apakšpunkta noteikumus;

70. “c apgabali” ir apgabali, kas norādīti apstiprinātā reģionālā atbalsta kartē laikposmam no 2014. gada 1. jūlija līdz 2020. gada 31. decembrim, piemērojot Līguma 107. panta 3. punkta c) apakšpunkta noteikumus;

71. “NUTS 3 apgabali” ir apgabali, kas kopējā statistiski teritoriālo vienību klasifikācijā saskaņa ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 1059/2003 ( 37 ) klasificēti 3. līmenī;

72. “iepriekš nenorādīti c apgabali” ir apgabali, ko dalībvalsts pēc saviem ieskatiem norāda kā c apgabalus, ar noteikumu, ka dalībvalsts pierāda, ka šādi apgabali atbilst konkrētiem sociālekonomiskajiem kritērijiem, un ka tie ir norādīti apstiprinātā reģionālā atbalsta kartē laikposmam no 2014. gada 1. jūlija līdz 2020. gada 31. decembrim, piemērojot Līguma 107. panta 3. punkta c) apakšpunkta noteikumus;

73. “bijušie a apgabali” ir apgabali, kas norādīti kā “a apgabali” apstiprinātā reģionālā kartē laikposmam no 2011. gada 1. janvāra līdz 2014. gada 30. jūnijam;

74. “reģionālā atbalsta karte” ir Komisijas apstiprināts to apgabalu saraksts, kurus dalībvalsts norādījusi saskaņā ar nosacījumiem, kas izklāstīti Reģionālā atbalsta pamatnostādnēs 2014.–2020. gadam;

75. “lauksaimniecības produktu pārstrāde nelauksaimniecības produktos” ir jebkura darbība, kuru veic ar lauksaimniecības produktu un kuras rezultātā tiek iegūts produkts, kas nav lauksaimniecības produkts;

76. “novērtējuma plāns” ir dokuments, kas ietver vismaz šādus obligātos elementus: novērtējamās atbalsta shēmas mērķi, novērtējuma jautājumi, rezultātu rādītāji, metode, ko paredzēts izmantot novērtējuma veikšanai, datu vākšanas prasības, ierosinātais novērtējuma īstenošanas laikposms, arī galīgā novērtējuma ziņojuma iesniegšanas datums, novērtējumu veicošās neatkarīgās struktūras apraksts vai tās atlasei izmantojamo kritēriju izklāsts un kārtība, kādā novērtējumam tiks nodrošināta publicitāte.

2.5. Paziņojamais atbalsts

(36) Ja ir izpildīti Līguma 107. panta 1. punkta nosacījumi, dalībvalstīm saskaņā ar Līguma 108. panta 3. punktu ir jāpaziņo Komisijai atbalsts lauksaimniecības un mežsaimniecības nozarē un lauku apvidos, un ierosinātais pasākums nestājas spēkā, kamēr šajā procedūrā nav pieņemts galīgais lēmums, izņemot pasākumus, kas atbilst nosacījumiem, kuri izklāstīti grupu atbrīvojuma regulā.

(37) Līguma 108. panta 3. punktā noteiktais paziņošanas pienākums attiecas uz individuālu atbalstu, kas piešķirts saskaņā ar atbalsta shēmu, ja atbalsts pārsniedz šādu paziņošanas robežvērtību:

(a) individuālam atbalstam ieguldījumiem lauksaimniecības produktu pārstrādē un lauksaimniecības produktu tirdzniecībā, kas paredzēts šo pamatnostādņu II daļas 1.1.1.4. iedaļā: attiecināmās izmaksas, kas pārsniedz EUR 25 miljonus, vai bruto dotācijas ekvivalents, kas pārsniedz EUR 12 miljonus;

(b) atbalstam noieta veicināšanas kampaņām, kas paredzēts šo pamatnostādņu II daļas 1.3.2. iedaļā: noieta veicināšanas kampaņas, kuru gada budžets pārsniedz EUR 5 miljonus;

(c) individuālam ieguldījumu atbalstam, kas piešķirts saskaņā ar šo pamatnostādņu II daļas 3. nodaļas 3.1., 3.2., 3.6. un 3.10. iedaļu:







Atbalsta intensitāte Paziņošanas robežvērtība 10 % EUR 7,5 miljoni 15 % EUR 11,25 miljoni 25 % EUR 18,75 miljoni 35 % EUR 26,25 miljoni 50 % un vairāk EUR 37,5 miljoni

3. nodaļa. Kopīgie novērtējuma principi

(38) Lai novērtētu, vai paziņoto atbalsta pasākumu var uzskatīt par saderīgu ar iekšējo tirgu saskaņā ar Līguma 107. panta 3. punktu, Komisija parasti analizē, vai atbalsta pasākuma koncepcija nodrošina to, ka atbalsta pozitīvā ietekme kopīgu interešu mērķu sasniegšanā pārsniedz tā potenciāli negatīvo ietekmi uz tirdzniecību un konkurenci.

(39) Komisijas paziņojumā par valsts atbalsta modernizāciju aicināts apzināt un definēt kopīgus principus, kas piemērojami visu atbalsta pasākumu saderīguma novērtēšanai, ko veic Komisija. Šajā nolūkā Komisija atbalsta pasākumu uzskatīs par saderīgu ar Līgumu tikai tad, ja tas atbildīs ikvienam no šādiem kritērijiem:

(a) ieguldījums precīzi noteikta kopīgu interešu mērķa sasniegšanā – valsts atbalsta pasākuma mērķim ir jābūt kopīgu interešu mērķim saskaņā ar Līguma 107. panta 3. punktu;

(b) vajadzība pēc valsts iejaukšanās – valsts atbalsta pasākumam jābūt vērstam uz tādas situācijas risināšanu, kurā, novēršot precīzi definētu tirgus nepilnību, ar atbalstu var panākt būtisku uzlabojumu, ko tirgus pats nespētu nodrošināt;

(c) atbalsta pasākuma piemērotība – ierosinātajam atbalsta pasākumam jābūt tādam, lai to varētu izmantot kā politikas instrumentu kopīgu interešu mērķa sasniegšanai;

(d) stimulējoša ietekme – atbalstam ir jāmaina attiecīgā uzņēmuma vai uzņēmumu rīcība tā, lai tas (tie) iesaistītos papildu darbībās, ko tas (tie) neveiktu bez šāda atbalsta vai veiktu ierobežotā vai atšķirīgā veidā;

(e) atbalsta samērīgums (līdz nepieciešamajam minimumam ierobežots atbalsts) – atbalsta summa jāierobežo līdz minimumam, kas nepieciešams, lai stimulētu darbību attiecīgajā nozarē;

(f) izvairīšanās no būtiskas nevajadzīgas negatīvās ietekmes uz konkurenci un tirdzniecību starp dalībvalstīm – atbalsta negatīvajai ietekmei ir jābūt pietiekami nelielai, lai pasākuma kopējā bilance būtu pozitīva;

(g) atbalsta pārredzamība – visiem attiecīgajiem tiesību aktiem un saistītajai informācijai par atbalstu, kas piešķirts atbilstīgi tiem, jābūt viegli pieejamiem dalībvalstīm, Komisijai, ekonomikas dalībniekiem un sabiedrībai.

(40) Turklāt attiecībā uz konkrēto shēmu kategoriju kopējo bilanci var noteikt prasību veikt ex post novērtējumu, kā aprakstīts (720) līdz (723) punktā. Tādos gadījumos Komisija var ierobežot minēto shēmu ilgumu (parasti līdz četriem gadiem vai mazāk) ar iespēju pēc tam atkal paziņot par to pagarinājumu.

(41) Turklāt, ja valsts atbalsta pasākums vai ar to saistīti nosacījumi (tostarp pasākuma finansēšanas metode, ja tā ir pasākuma neatņemama sastāvdaļa) veido Savienības tiesību nedalāmu pārkāpumu, atbalstu nevar atzīt par saderīgu ar iekšējo tirgu ( 38 ). Konkrēti, par atbalstu, kas nozīmē ES tiesību nedalāmu pārkāpumu, uzskata šādu atbalstu:

(a) atbalstu, kuru piešķir ar nosacījumu, ka saņēmēja galvenajai mītnei ir jāatrodas attiecīgajā dalībvalstī vai ka tam jāveic uzņēmējdarbība galvenokārt attiecīgajā dalībvalstī;

(b) atbalstu, kuru piešķir ar nosacījumu, ka saņēmējam jāizmanto valstī ražotās preces vai valsts pakalpojumi;

(c) atbalstu, kas ierobežo saņēmēju iespēju pētniecības, izstrādes un inovācijas rezultātus izmantot citās dalībvalstīs.

(42) Kopīgie novērtējuma principi jāaplūko tiešā saistībā ar KLP. Tāpēc šos vispārīgos konkurences politikas apsvērumus piemēro visam atbalstam, kas aplūkots šajās pamatnostādnēs, ja vien šo pamatnostādņu I daļas 3.1.–3.7. iedaļā nav paredzētas atkāpes īpašu lauksaimniecības nozarē piemērojamu apsvērumu dēļ.

3.1. Devums kopīga mērķa sasniegšanā

(43) Atbalsts lauksaimniecības un mežsaimniecības nozarē un lauku apvidos ir paredzēts, lai nodrošinātu dzīvotspējīgu pārtikas ražošanu un sekmētu resursu efektīvu un ilgtspējīgu izmantošanu ar mērķi panākt viedu un ilgtspējīgu izaugsmi.

(44) Atbalstam lauksaimniecības un mežsaimniecības nozarē un lauku apvidos vajadzētu būt cieši saistītam ar KLP, tam vajadzētu būt saskaņā ar lauku attīstības mērķiem, kas minēti šo pamatnostādņu (10) punktā, un vajadzētu būt saderīgam ar lauksaimniecības produktu tirgu kopīgās organizācijas mērķiem.

Lauku attīstības mērķi

(45) Novērtējot atbalsta saderīgumu, ņems vērā lauku attīstības mērķus kopā ar valsts atbalsta vispārīgajiem principiem.

(46) Komisija uzskata, ka pasākumi, kurus īsteno saskaņā ar Regulu (ES) Nr. 1305/2013 un tās īstenošanas un deleģētajiem aktiem un atbilstīgi minētajiem aktiem vai kā valsts papildu finansējumu lauku attīstības programmas satvarā, per se ir saderīgi ar lauku attīstības mērķiem un palīdz tos sasniegt.

(47) Lai nodrošinātu saskaņotību ar lauku attīstības pasākumiem, kurus atbilstoši lauku attīstības programmām līdzfinansē no ELFLA, dalībvalstīm attiecībā uz lauku attīstības atbalsta pasākumiem, kurus finansē tikai no valsts līdzekļiem, būtu jāpierāda, kā attiecīgais valsts atbalsts iederas attiecīgajās lauku attīstības programmās un ir saderīgs ar tām. Attiecīga dokumentācija jāpievieno katram paziņojumam.

▼M1

(48) Komisija uzskata, ka attiecībā uz atbalsta pasākumiem, kas minēti šo pamatnostādņu II daļas 1.1.10.3., 1.2., 1.3., 2.8. un 2.9. iedaļā un neietilpst lauku attīstības jomā, princips par devumu lauku attīstības mērķu sasniegšanā ir ievērots, jo Komisija ir guvusi pietiekamu pieredzi saistībā ar minēto pasākumu devumu lauku attīstības mērķu sasniegšanā.

▼B

Papildu nosacījumi attiecībā uz individuāli paziņotu atbalstu, kas pamatojas uz shēmu

(49) Piešķirot atbalstu individuāli paziņojamiem ieguldījumu projektiem, kas pamatojas uz shēmu, piešķīrējai iestādei ir jāpierāda, ka atlasītais projekts palīdzēs sasniegt shēmas mērķi un tātad arī lauksaimniecības un mežsaimniecības nozarei un lauku apvidiem paredzēta atbalsta mērķus. Šajā nolūkā dalībvalstis tad, kad jāraksturo ieguldījuma pozitīvā ietekme, var atsaukties uz atbalsta pieteikuma iesniedzēja sniegto informāciju.

Lauksaimniecības produktu tirgu kopīgās organizācijas noteikumi

(50) Lai gan valsts atbalsta noteikumi kopumā ir piemērojami lauksaimniecības nozarei ( 39 ), šīs nozares specifikas dēļ to piemērošana tomēr ir pakārtota KLP pirmā pīlāra regulās izklāstītajiem noteikumiem. Citiem vārdiem sakot, īstenojot valsts atbalsta pasākumus, dalībvalstīm ir saistoši arī Regulā (ES) Nr. 1308/2013 izklāstītie noteikumi ( 40 ). Tāpēc Komisija neatļaus valsts atbalsta pasākumus, kas nav saderīgi ar noteikumiem, kuri reglamentē tirgu kopīgo organizāciju, vai kas traucētu kopīgās organizācijas pareizu darbību.

(51) Turklāt konkrēti nosacījumi par lauksaimniecības produktu tirgu kopīgās organizācijas principu ievērošanu ir izklāstīti šo pamatnostādņu II daļas 1.1.1.1. iedaļā par atbalstu tādiem ieguldījumiem lauku saimniecībās, kas saistīti ar primāro lauksaimniecisko ražošanu, 1.1.4. iedaļā par darbības sākšanas atbalstu ražotāju grupām un organizācijām un 1.2.2. iedaļā par atbalstu ražošanas jaudas slēgšanai.

Vides mērķi

(52) Līguma 11. pantā noteikts, ka “nosakot un īstenojot Savienības politiku un darbības, tajās jāparedz vides aizsardzības prasības, lai veicinātu noturīgu attīstību”. KLP pirmajā un otrajā pīlārā ietvertu nozīmīgu vides pasākumu juridiskais pamats ir Līguma 11. pants. Saskaņā ar šo prasību Savienības lauku attīstības prioritātes būtu jāīsteno, ievērojot ilgtspējīgas attīstības principus. Savienības centienos sasniegt mērķi aizsargāt un uzlabot vidi, kas izklāstīts Līguma 11. pantā, ir ņemts vērā arī princips “maksā piesārņotājs” ( 41 ). Tāpēc nākamajos valsts atbalsta paziņojumos īpaša uzmanība jāpievērš vides jautājumiem. Turpmāk visos valsts atbalsta paziņojumos jāietver novērtējums par to, vai ir paredzams, ka atbalstītā darbība ietekmēs vidi. Gadījumos, kad vide tiek ietekmēta, valsts atbalsta paziņojumos būtu jāietver informācija, kas pierāda, ka atbalsta pasākuma rezultātā netiks pārkāpti piemērojamie Savienības tiesību akti vides aizsardzības jomā. ►M1 Piemēram, attiecībā uz atbalsta shēmu tādiem ieguldījumiem, kas paredzēti ražošanas apjoma palielināšanai un ir saistīti ar ierobežotu resursu intensīvāku izmantošanu vai piesārņojuma palielināšanos, būs jāpierāda, ka shēmas īstenošanas rezultātā netiks pārkāpti piemērojamie Savienības tiesību akti, tostarp tiesību akti vides aizsardzības jomā ( 42 ), un labi lauksaimniecības un vides apstākļi (LLVA) saskaņā ar Regulā (ES) Nr. 1306/2013 paredzētajām savstarpējās atbilstības prasībām. ◄ Ja tiek paziņots valsts atbalsts, kas veido daļu no lauku attīstības programmas, vides aizsardzības prasībai, kas iekļauta šādā valsts atbalsta pasākumā, vajadzētu būt identiskai vides aizsardzības prasībai, kas iekļauta lauku attīstības pasākumā.

3.2. Valsts iejaukšanās nepieciešamība

(53) Lai novērtētu, vai valsts atbalsts ir nepieciešams kopīgu interešu mērķa sasniegšanai, vispirms ir jāidentificē risināmā problēma. Valsts atbalstam būtu jābūt vērstam uz situācijām, kurās ar atbalstu var panākt būtisku uzlabojumu, ko tirgus pats nespētu nodrošināt.

(54) Konkrētos apstākļos valsts atbalsta pasākumi var novērst tirgus nepilnības un tādējādi palīdzēt veicināt tirgu efektīvu darbību un uzlabot konkurētspēju. Turklāt, ja tirgi nodrošina efektīvus rezultātus, bet, no taisnīguma vai kohēzijas aspekta raugoties, tie ir uzskatāmi par nepietiekamiem, valsts atbalstu var izmantot, lai iegūtu vēlamāku un taisnīgāku rezultātu tirgū.

(55) Šo pamatnostādņu piemērošanas nolūkā Komisija uzskata, ka bez valsts iejaukšanās tirgus nenodrošina vēlamo mērķu sasniegšanu, attiecībā uz atbalsta pasākumiem, kas atbilst šo pamatnostādņu II daļā paredzētajiem konkrētajiem nosacījumiem. Tāpēc šāds atbalsts būtu jāuzskata par vajadzīgu, lai sasniegtu kopīgu interešu mērķus, kā norādīts šo pamatnostādņu I daļas 3.1. iedaļā.

3.3. Atbalsta piemērotība

(56) Ierosinātajam atbalsta pasākumam jābūt tādam, lai to varētu izmantot kā politikas instrumentu attiecīgā politikas mērķa sasniegšanai. Atbalsta pasākumu neuzskatīs par saderīgu, ja tādu pašu pozitīvu devumu KLP un jo īpaši lauku attīstības mērķu sasniegšanā varētu panākt ar citiem mazāk izkropļojošiem politikas instrumentiem vai citiem mazāk izkropļojošiem atbalsta veidiem. Ir svarīgi paturēt prātā, ka darījumdarbības vidē ir iespējami citi minēto mērķu sasniegšanai piemērotāki instrumenti, piemēram, regula, tirgus instrumenti, infrastruktūras attīstīšana un uzlabošana.

Alternatīvu politikas instrumentu piemērotība

(57) Komisija uzskata, ka atbalsts, kas piešķirts lauksaimniecības un mežsaimniecības nozarē un lauku apvidos un atbilst šo pamatnostādņu II daļas attiecīgajās iedaļās paredzētajiem konkrētajiem nosacījumiem, ir piemērots politikas instruments.

(58) Ja dalībvalsts nolemj īstenot lauku attīstības pasākumam līdzīgu atbalsta pasākumu, ko finansē tikai no valsts līdzekļiem, un ja tajā pašā laikā tas pats pasākums ir paredzēts attiecīgajā lauku attīstības programmā, dalībvalstij būtu jāpierāda šāda valsts atbalsta instrumenta priekšrocības salīdzinājumā ar attiecīgo lauku attīstības programmas pasākumu.

Dažādu atbalsta instrumentu piemērotība

(59) Atbalstu var piešķirt dažādos veidos. Tomēr dalībvalstij būtu jānodrošina atbalsta piešķiršana tādā veidā, kas radītu vismazākos tirdzniecības un konkurences izkropļojumus.

(60) Ja atbalsta pasākumu ir paredzēts piešķirt kādā no īpašiem veidiem, kas aprakstīti šo pamatnostādņu II daļā, šo pamatnostādņu vajadzībām šādu veidu uzskata par piemērotu atbalsta instrumentu.

(61) Turklāt attiecībā uz lauku attīstības pasākumiem, kas līdzfinansēti no ELFLA vai piešķirti kā papildu finansējums šādiem līdzfinansētiem lauku attīstības pasākumiem, Komisija uzskata, ka atbalsts, kas piešķirts attiecīgajā lauku attīstības programmā paredzētajā veidā, ir piemērots atbalsta instruments.

(62) Attiecībā uz ieguldījumu atbalstu, kas neietilpst Regulas (ES) Nr. 1305/2013 darbības jomā un tiek piešķirts kā daļa no lauku attīstības programmas vai kā papildu finansējums šādam lauku attīstības pasākumam, – ja atbalsts ir piešķirts veidos, kas sniedz tiešas finansiālas priekšrocības (piemēram, tiešas dotācijas, atbrīvojums no nodokļiem vai to samazinājums, atbrīvojums no sociālās apdrošināšanas iemaksām vai citiem obligātiem maksājumiem u. c.), – dalībvalstij ir jāpierāda, kāpēc nav piemēroti citi, iespējami mazāk kropļojoši atbalsta veidi, piemēram, atmaksājams avanss vai atbalsta veidi, kuru pamatā ir parāda vai pašu kapitāla instrumenti (piemēram, aizdevumi ar zemām procentu likmēm vai procentu atlaides, valsts garantijas vai cita veida kapitāla nodrošinājums ar izdevīgiem nosacījumiem).

(63) Attiecībā uz mežsaimniecības pasākumiem šo pamatnostādņu II daļas 2.8. iedaļā dalībvalstīm ir jāpierāda, ka ekoloģiskie, aizsardzības un rekreatīvie mērķi, ko tās tiecas sasniegt, nav sasniedzami ar lauku attīstībai līdzīgiem mežsaimniecības pasākumiem, kas izklāstīti šo pamatnostādņu II daļas 2.1. līdz 2.7. nodaļā.

(64) Attiecībā uz vairākām atbalsta kategorijām, piemēram, atbalstu, kura mērķis ir segt izmaksas par tirgus izpēti, produktu koncepciju un izstrādi un pieteikumu sagatavošanu kvalitātes shēmu atzīšanai, atbalstu zināšanu pārneses un informācijas pasākumiem, atbalstu konsultāciju pakalpojumiem, atbalstu lauksaimnieku aizvietošanas pakalpojumiem, atbalstu noieta veicināšanas pasākumiem, atbalstu, kura mērķis ir kompensēt dzīvnieku slimību un augiem kaitīgo organismu profilakses un izskaušanas izmaksas, un atbalstu lopkopības nozarei, atbalsts galīgajiem atbalsta saņēmējiem ir jāpiešķir netieši, natūrā, izmantojot subsidētus pakalpojumus. Šādos gadījumos atbalstu izmaksā attiecīgā pakalpojuma sniedzējam vai pasākuma nodrošinātājam.

(65) Novērtējot atbalsta pasākuma saderīgumu ar iekšējo tirgu, netiek skarti piemērojamie publiskā iepirkuma noteikumi, pārredzamības un atvērtības principi un nediskriminējoša attieksme pakalpojuma sniedzēja atlases procesā.

3.4. Stimulējoša ietekme un atbalsta nepieciešamība

(66) Atbalstu lauksaimniecības un mežsaimniecības nozarē un lauku apvidos var uzskatīt par saderīgu ar iekšējo tirgu tikai tad, ja tam ir stimulējoša ietekme. Stimulējoša ietekme rodas, ja atbalsts maina uzņēmuma rīcību tā, lai tas iesaistītos nozares attīstību veicinošās papildu darbībās, kuras tas bez šāda atbalsta neveiktu vai veiktu ierobežotā vai atšķirīgā veidā. Tomēr atbalsts nedrīkst subsidēt darbības izmaksas, kas uzņēmumam rastos jebkurā gadījumā, un tas nedrīkst kompensēt saimnieciskās darbības parastu darījumdarbības risku.

(67) Ja vien Savienības tiesību aktos vai šajās pamatnostādnēs nav skaidri paredzēti izņēmumi, vienpusēji valsts atbalsta pasākumi, kuru mērķis ir tikai uzlabot uzņēmumu finansiālo stāvokli, nevis veicināt nozares attīstību, un jo īpaši atbalsts, ko piešķir, pamatojoties tikai uz cenu, daudzumu, produkcijas vienībām vai ražošanas līdzekļu vienībām, ir uzskatāms par darbības atbalstu, kas nav saderīgs ar iekšējo tirgu. Turklāt šāds atbalsts pats par sevi var nelabvēlīgi ietekmēt mehānismus, kas regulē iekšējā tirgus organizāciju.

(68) Šo pašu iemeslu dēļ Komisija atbalstu, kas atvieglo obligāto standartu ievērošanu, atļaus tikai tad, ja tas atbilst lauku attīstības politikas mērķiem.

(69) Šo pašu iemeslu dēļ atbalstam, ko piešķir saskaņā ar šo pamatnostādņu II daļas 1.2. un 2.8.5. iedaļu, būtu jāaprobežojas ar palīdzību uzņēmumiem, kas darbojas lauksaimniecības un mežsaimniecības nozarē un saskaras ar dažādām grūtībām, neraugoties uz to, ka tie ir veikuši atbilstošus pasākumus šādu risku mazināšanai. Valsts atbalsts nedrīkstētu rosināt uzņēmumus uzņemties nevajadzīgu risku. Uzņēmumiem, kas darbojas lauksaimniecības un mežsaimniecības nozarē, pašiem būtu jānovērš sekas, kuras radījusi neapdomīga ražošanas metožu vai produktu izvēle.

(70) To pašu iemeslu dēļ Komisija uzskata, ka atbalstam nav stimulējošas ietekmes uz saņēmēju, ja darbs pie attiecīgā projekta vai darbības sācies, pirms saņēmējs iesniedzis valsts iestādēm pieteikumu atbalsta saņemšanai.

(71) Atbalsta pieteikumā jānorāda vismaz pieteikuma iesniedzēja vārds vai nosaukums un uzņēmuma lielums, projekta apraksts, tostarp tā īstenošanas vieta, sākuma un beigu datumi, projekta īstenošanai nepieciešamā atbalsta summa un attiecināmās izmaksas.

(72) Turklāt lieliem uzņēmumiem pieteikumā jāapraksta situācija bez atbalsta piešķiršanas, ko sauc par hipotētisko scenāriju jeb alternatīvu projektu vai darbību, un jāiesniedz dokumentāri pierādījumi, kas apliecinātu pieteikumā aprakstīto hipotētisko scenāriju.

(73) Saņemot pieteikumu, piešķīrējai iestādei ir jāveic hipotētisko elementu ticamības pārbaude un jāapstiprina, ka atbalstam ir vajadzīgā stimulējošā ietekme. Hipotētisks scenārijs ir ticams tad, ja tas ir patiess un atspoguļo lēmuma pieņemšanas faktorus, kuri dominē laikā, kad saņēmējs pieņem lēmumu par attiecīgo projektu vai darbību.

(74) Atkāpjoties no (70)–(73) punkta, atbalstu nodokļu atvieglojumu veidā, ko piešķir MVU, uzskata par tādu, kam ir stimulējoša ietekme, ja atbalsta shēma paredz tiesības uz atbalstu saskaņā ar objektīviem kritērijiem un dalībvalstij šajā sakarībā papildu lēmumi nav jāpieņem, un ja atbalsta shēma ir pieņemta un ir spēkā pirms atbalstītā projekta vai darbības uzsākšanas. Pēdējā prasība nav piemērojama pēctecīgu fiskālo shēmu gadījumā, ja uz darbību jau attiecās iepriekšējas shēmas nodokļu atvieglojumu veidā.

(75) Atkāpjoties no (70)–(74) punkta, stimulējošu ietekmi neprasa vai uzskata, ka šāda ietekme piemīt, šādām šajās pamatnostādnēs aprakstītajām atbalsta kategorijām:

(a) atbalsta shēmas zemes konsolidācijai saskaņā ar II daļas 1.3.4. un 2.9.2. iedaļu un atbalsta shēmas ar mērķiem ekoloģisko, aizsargājošo un rekreatīvo funkciju jomā saskaņā ar 2.8. iedaļu, ja:

(i) atbalsta shēma nosaka tiesības uz atbalstu saskaņā ar objektīviem kritērijiem un dalībvalsts nepieņem atsevišķu lēmumu,

(ii) atbalsta shēma ir pieņemta un ir spēkā, pirms saņēmējam ir radušās attiecināmās izmaksas saskaņā ar 1.3.4., 2.9.2. un 2.8. iedaļu, un

(iii) atbalsta shēma attiecas tikai uz MVU;

(b) atbalsts MVU par ierobežojošiem apstākļiem saistībā ar Natura 2000 teritorijām un Ūdens pamatdirektīvu, ko piešķir saskaņā ar II daļas 1.1.6. iedaļu;

(c) atbalsts apgabaliem, kuros ir dabas radīti vai citi specifiski ierobežojumi, saskaņā ar II daļas 1.1.7. iedaļu;

(d) atbalsts, kura mērķis ir atlīdzināt dabas katastrofu vai ārkārtēju notikumu nodarīto kaitējumu, saskaņā ar II daļas 1.2.1.1. iedaļu;

(e) atbalsts, kura mērķis ir kompensēt tādu nelabvēlīgu klimatisko apstākļu radītos zaudējumus, kas ir pielīdzināmi dabas katastrofai, saskaņā ar II daļas 1.2.1.2. iedaļu;

▼M1

(f) atbalsts dzīvnieku slimību un augiem kaitīgo organismu profilakses, kontroles un izskaušanas izmaksu kompensēšanai un dzīvnieku slimību un augiem kaitīgo organismu nodarītā kaitējuma atlīdzināšanai saskaņā ar II daļas 1.2.1.3. iedaļu;

▼B

(g) atbalsts kritušo dzīvnieku aizvākšanas un iznīcināšanas izdevumu segšanai saskaņā ar II daļas 1.2.1.4. iedaļu;

(h) atbalsts aizsargājamo dzīvnieku nodarītā kaitējuma atlīdzināšanai saskaņā ar šo pamatnostādņu II daļas 1.2.1.5. iedaļu;

(i) atbalsts tāda kaitējuma atlīdzināšanai, ko mežā radījuši ar tiesību aktiem reglamentētie dzīvnieki, saskaņā ar II daļas 2.8.5. iedaļu;

(j) atbalsts standartu ievērošanai paredzētiem ieguldījumiem saskaņā ar (148). punkta a) un b) apakšpunktu;

(k) atbalsts standartu ievērošanai paredzētiem ieguldījumiem, ko piešķir MVU saskaņā ar (148) punkta c) apakšpunktu; atbalsts standartu ievērošanai paredzētiem ieguldījumiem lieliem uzņēmumiem saskaņā ar (148) punkta c) apakšpunktu var tikt uzskatīts par atbalstu ar stimulējošu ietekmi, ja attiecīgais uzņēmums var pierādīt, ka bez atbalsta tam draudētu darbības izbeigšana;

(l) atbalsts ieguldījumiem tāda kultūras un dabas mantojuma saglabāšanai, kas atrodas lauku saimniecībā, saskaņā ar II daļas 1.1.1.2. iedaļu, izņemot individuālo atbalstu, kas pārsniedz EUR 500 000 vienam uzņēmumam par vienu ieguldījumu projektu;

▼M1

(m) atbalsts noieta veicināšanas pasākumiem saskaņā ar (464) punkta b), c) un d) apakšpunktu;

▼B

(n) atbalsts pētniecībai un izstrādei lauksaimniecības un mežsaimniecības nozarē saskaņā ar II daļas 1.3.6. un 2.9.1. iedaļu;

(o) atbalsts ciematu, lauku ainavu un augstas dabas vērtības teritoriju kultūras un dabas mantojuma saglabāšanai, atjaunošanai un uzlabošanai saskaņā ar (644) punkta e) apakšpunktu; šī atkāpe neattiecas uz tādu ieguldījumu atbalstu, kas ir saistīts ar ciematu, lauku ainavu un augstas dabas vērtības teritoriju kultūras un dabas mantojumu un pārsniedz paziņošanas robežvērtības, kuras noteiktas (37) punkta c) apakšpunktā;

(p) atbalsts lauku apvidu pašvaldību un ciematu un to pamatpakalpojumu attīstības plānu un ar Natura 2000 teritorijām un citām augstas dabas vērtības teritorijām saistītu aizsardzības un apsaimniekošanas plānu izstrādei un atjaunināšanai saskaņā ar (644) punkta a) apakšpunktu;

(q) atbalsts atjaunošanai pēc postījumiem, ko mežiem nodarījuši ugunsgrēki, dabas katastrofas, nelabvēlīgi klimatiskie apstākļi, augiem kaitīgie organismi, dzīvnieku slimības, katastrofāli notikumi un ar klimata pārmaiņām saistīti noteikumi, saskaņā ar II daļas 2.1.3. iedaļu;

▼M1

(r) atbalsts par apstrādes izmaksām un kaitīgo organismu un koku slimību izplatības profilaksi un atbalsts, ko sniedz, lai atlīdzinātu kaitējumu, ko nodarījuši augiem kaitīgie organismi un koku slimības, – saskaņā ar II daļas 2.8.1. iedaļu;

▼M2

(s) atbalsts aktīvo lauksaimnieku dalībai kokvilnas un pārtikas produktu kvalitātes shēmās saskaņā ar II daļas 3.8. iedaļu.

▼B

Papildu nosacījumi attiecībā uz individuāli paziņojamu ieguldījumu atbalstu

(76) Papildus iepriekš noteiktajām prasībām attiecībā uz individuāli paziņojamu ieguldījumu atbalstu dalībvalstij ir jāsniedz skaidri pierādījumi, ka atbalstam patiešām ir ietekme uz ieguldījumu izvēli. Lai varētu sagatavot visaptverošu novērtējumu, dalībvalstij ir jāsniedz ne tikai informācija par atbalstīto projektu, bet arī plaši jāapraksta hipotētiskais scenārijs gadījumā, ja neviena publiskā iestāde saņēmējam nepiešķir atbalstu.

(77) Dalībvalstis tiek aicinātas pamatoties uz dokumentiem, piemēram, oficiāliem valdes dokumentiem, riska novērtējumiem, tostarp ar atrašanās vietu saistīto risku novērtējumiem, finanšu pārskatiem, iekšējiem darījumdarbības plāniem, ekspertu atzinumiem un citiem pētījumiem, kas attiecas uz novērtējamo ieguldījumu projektu. Dokumenti, kuros ir informācija par pieprasījuma prognozēm, izmaksu prognozēm, finanšu prognozēm, dokumenti, kuri ir iesniegti ieguldījumu komitejai un kuros ir iztirzāti dažādi ieguldījumu scenāriji, vai dokumenti, kuri ir sagatavoti finanšu iestādēm, varētu palīdzēt dalībvalstīm pierādīt stimulējošo ietekmi.

(78) Šajā sakarībā ienesīguma līmeni var novērtēt, izmantojot metodes, kas ir standarta prakse attiecīgajā nozarē un kas var ietvert metodes, ar kurām novērtē projekta neto pašreizējo vērtību (NPV) ( 43 ), iekšējo peļņas normu (IRR) ( 44 ) vai vidējo peļņu no ieguldītā kapitāla (ROCE). Projekta ienesīgums ir jāsalīdzina ar parastām peļņas normām, ko uzņēmums piemēro citos līdzīga veida ieguldījumu projektos. Ja šīs normas nav pieejamas, projekta ienesīgums jāsalīdzina ar uzņēmuma kapitāla izmaksām kopumā vai ar peļņas normām, ko parasti novēro attiecīgajā nozarē.

(79) Ja nav zināms konkrēts hipotētiskais scenārijs, stimulējošas iedarbības pastāvēšanu var pieņemt, ja pastāv finansējuma deficīts, tas ir, ja ieguldījumu izmaksas pārsniedz ieguldījuma pamatdarbības peļņas NPV, balstoties uz ex ante darījumdarbības plānu.

(80) Ja atbalsts nemaina saņēmēja rīcību, veicinot papildu ieguldījumus, tam nav pozitīvas iedarbības uz attiecīgo nozari. Tāpēc atbalstu neapstiprinās gadījumos, ja izrādīsies, ka tie paši ieguldījumi tiktu veikti arī bez atbalsta.

3.5. Atbalsta samērīgums

(81) Atbalstu lauksaimniecības un mežsaimniecības nozarē un laiku apvidos uzskata par samērīgu, ja atbalsta summa vienam saņēmējam ir ierobežota līdz minimumam, kas vajadzīgs plānotā kopīgā mērķa sasniegšanai.

Atbalsta maksimālā intensitāte un atbalsta maksimālās summas

(82) Lai atbalsts būtu samērīgs, Komisija principā uzskata, ka atbalsta summa nedrīkstētu pārsniegt attiecināmās izmaksas. Tas neskar noteikumus par vides vai citiem publiskiem stimuliem, kas ir skaidri paredzēti šo pamatnostādņu II daļas 1.1.3. un 1.2.2. iedaļā.

(83) Lai nodrošinātu paredzamību un vienlīdzīgus konkurences apstākļus, saskaņā ar šīm pamatnostādnēm Komisija atbalstam piemēro arī atbalsta maksimālo intensitāti. Ja atbalsta maksimālo intensitāti nevar noteikt, piemēram, gadījumā, kad piešķir darbības sākšanas atbalstu gados jauniem lauksaimniekiem un mazo lauku saimniecību attīstībai, atbalsta maksimālās summas tiek noteiktas nominālā izteiksmē, lai nodrošinātu atbalsta samērīgumu.

(84) Ja attiecināmās izmaksas ir pareizi aprēķinātas un ja ir ņemta vērā šo pamatnostādņu II daļā noteiktā atbalsta maksimālā intensitāte vai atbalsta maksimālās summas, samērīguma kritēriju uzskata par izpildītu.

(85) Atbalsta maksimālā intensitāte un atbalsta summa ir jāaprēķina piešķīrējai iestādei, piešķirot atbalstu. Attiecināmās izmaksas ir jāpamato ar dokumentāriem pierādījumiem, kam ir jābūt skaidriem, precīziem un aktuāliem. Lai aprēķinātu atbalsta intensitāti un attiecināmās izmaksas, ir jāizmanto lielumi, no kuriem nav atvilkti nodokļi vai citas maksas.

(86) Par pievienotās vērtības nodokli (PVN) nevar pretendēt uz atbalstu, izņemot, ja tas nav atgūstams saskaņā ar valsts tiesību aktiem PVN jomā.

(87) Ja atbalstu piešķir citā veidā, nevis kā dotāciju, atbalsta summa ir atbalsta dotācijas bruto ekvivalents.

(88) Atbalstu, ko maksā vairākos daļu maksājumos, diskontē atbilstīgi tā vērtībai atbalsta piešķiršanas brīdī. Attiecināmās izmaksas diskontē atbilstīgi to vērtībai atbalsta piešķiršanas brīdī. Procentu likme, kas izmantojama diskontēšanai, ir diskonta likme, kas piemērojama atbalsta piešķiršanas dienā.

(89) Ja atbalstu piešķir nodokļu atvieglojumu veidā, atbalsta daļu diskontēšanu veic, pamatojoties uz diskonta likmēm, kas piemērojamas dažādos datumos, kad nodokļu atvieglojums stājas spēkā.

(90) Attiecībā uz ieguldījumu atbalstu lauku apvidos atbalsta maksimālā intensitāte lieliem ieguldījumu projektiem ir proporcionāli jāsamazina līdz koriģētajai atbalsta summai, kā definēts (35) punkta 31. apakšpunktā. Turklāt lieli ieguldījumu projekti nedrīkst gūt labumu no palielinātas atbalsta intensitātes, kas noteikta MVU.

(91) Ja saistības saskaņā ar šo pamatnostādņu II daļas 1.1.5.1., 1.1.8. un 3.4. iedaļu ir izteiktas citās vienībās nekā Regulas (ES) Nr. 1305/2013 II pielikumā, dalībvalstis drīkst aprēķināt maksājumus, pamatojoties uz attiecīgajām citām vienībām. Šādos gadījumos dalībvalstīm jāpārliecinās par to, ka tiek ievērotas maksimālās gada summas.

(92) Atbalstu saskaņā ar šo pamatnostādņu II daļas 1.1.5.1., 1.1.8., 2.3. un 3.4. iedaļu nevar piešķirt par nosacīto liellopu vienību, izņemot atbalstu par saistībām audzēt vietējās šķirnes, kurām draud izzušana no izmantošanas lauksaimniecībā, kā minēts 1.1.5.1. iedaļā. Koeficienti dažādu dzīvnieku kategoriju pārrēķināšanai nosacītajās liellopu vienībās ir noteikti Regulas (ES) Nr. 1305/2013 īstenošanas akta II pielikumā.

(93) ►M2 Dalībvalstis atbalsta summu pasākumiem vai darbību veidiem, kas minēti šo pamatnostādņu II daļas 1.1.5., 1.1.6., 1.1.7., 1.1.8., 2.1.1., 2.1.2., 2.2., 2.3., 3.4. un 3.5. iedaļā, drīkst noteikt, pamatojoties uz standarta pieņēmumiem par papildu izmaksām un negūtajiem ienākumiem. ◄ Dalībvalstīm būtu jānodrošina, ka aprēķini un atbilstošais atbalsts: a) ietver tikai tādus elementus, kas ir verificējami, b) pamatojas uz lielumiem, ko noteikuši attiecīgi eksperti, c) skaidri norāda izmantoto lielumu avotus, d) ir diferencēti, lai attiecīgā gadījumā ņemtu vērā reģionālos vai vietējos apstākļus un faktisko zemes izmantojumu, un e) neietver elementus, kas saistīti ar ieguldījumu izmaksām.

(94) Novērtējot atbalsta saderīgumu, Komisija ņems vērā jebkādu apdrošināšanu, kuru atbalsta saņēmējs ir izmantojis vai būtu varējis izmantot. Lai novērstu konkurences izkropļojumu risku, attiecībā uz atbalstu, kura mērķis ir kompensēt zaudējumus, ko nodarījuši dabas katastrofai pielīdzināmi nelabvēlīgi klimatiskie apstākļi, atbalsts ar maksimālo atbalsta intensitāti būtu jāpiešķir tikai uzņēmumam, kas nevar noslēgt apdrošināšanas līgumu par šādu zaudējumu segšanu. Tas ir iemesls, kādēļ saņēmēji ir jāmudina noslēgt apdrošināšanas līgumus, kad vien tas iespējams, lai vēl vairāk uzlabotu riska pārvaldību.

Papildu nosacījumi attiecībā uz individuāli paziņojamu ieguldījumu atbalstu un ieguldījumu atbalstu lieliem uzņēmumiem saskaņā ar paziņotām shēmām

(95) Visā visumā individuāli paziņojamu ieguldījumu atbalstu uzskatīs par ierobežotu līdz minimumam, ja atbalsta summa atbildīs ieguldījuma īstenošanas neto papildu izmaksām attiecīgajā apgabalā, salīdzinot ar hipotētisko scenāriju gadījumam, kad atbalsts netiek sniegts. Līdzīgi attiecībā uz ieguldījumu atbalstu, ko piešķir lieliem uzņēmumiem saskaņā ar paziņotām shēmām, dalībvalstīm, pamatojoties uz “neto papildu izmaksu pieeju”, ir jānodrošina, ka atbalsta summa nepārsniedz minimumu.

(96) Atbalsta summa nedrīkstētu pārsniegt minimumu, kas vajadzīgs, lai projekts būtu pietiekami ienesīgs, piemēram, tā nedrīkstētu palielināt projekta IRR virs parastajām peļņas normām, ko attiecīgais uzņēmums piemērojis citos līdzīgos ieguldījumu projektos, vai – ja šīs normas nav pieejamas – palielināt projekta IRR virs uzņēmuma kopējām kapitāla izmaksām vai peļņas normām, ko parasti novēro attiecīgajā nozarē.

(97) Attiecībā uz ieguldījumu atbalstu, ko sniedz lieliem uzņēmumiem saskaņā ar paziņotām shēmām, dalībvalstij jānodrošina, ka atbalsta summa atbilst ieguldījuma īstenošanas neto papildu izmaksām attiecīgajā apgabalā, salīdzinot ar hipotētisko scenāriju gadījumam, kad atbalsts netiek sniegts. Par maksimālo ierobežojumu jāizmanto (96) punktā izskaidrotā metode kopā ar atbalsta maksimālo intensitāti.

(98) Attiecībā uz individuāli paziņojamu ieguldījumu atbalstu Komisija, izmantojot (96) punktā izklāstīto metodi, pārbaudīs, vai atbalsta summa pārsniedz minimumu, kas nepieciešams, lai projekts būtu pietiekami ienesīgs. Aprēķinus, kurus izmanto stimulējošās ietekmes analīzē, var izmantot arī tam, lai novērtētu, vai atbalsts ir samērīgs. Dalībvalstij jāpierāda samērīgums, pamatojoties uz attiecīgu dokumentāciju, kas minēta (77) punktā. Šo prasību nepiemēro ieguldījumu atbalstam, kas saistīts ar primāro lauksaimniecisko ražošanu.

Atbalsta kumulēšana

(99) Atbalstu var piešķirt līdztekus no dažādām shēmām vai kumulēt ar ad hoc atbalstu, ja valsts atbalsta kopsumma darbībai vai projektam nepārsniedz šajās pamatnostādnēs noteikto atbalsta maksimālo apjomu.

(100) Atbalstu, kura attiecināmās izmaksas ir nosakāmas, var kumulēt ar jebkādu citu valsts atbalstu, ciktāl minētie atbalsta pasākumi attiecas uz dažādām nosakāmām attiecināmajām izmaksām. Atbalstu, kura attiecināmās izmaksas ir nosakāmas, var kumulēt ar jebkādu citu valsts atbalstu attiecībā uz tām pašām attiecināmajām izmaksām, kas daļēji vai pilnībā pārklājas, tikai tad, ja šādas kumulācijas rezultātā netiek pārsniegta lielākā atbalsta intensitāte vai atbalsta summa, kas piemērojama šāda veida atbalstam saskaņā ar šīm pamatnostādnēm.

(101) Šo pamatnostādņu II daļas 1.1.2. un 3.3. iedaļā paredzētu atbalstu, kura attiecināmās izmaksas nav nosakāmas, var kumulēt ar jebkādu citu valsts atbalsta pasākumu, kura attiecināmās izmaksas ir nosakāmas. Atbalstu, kura attiecināmās izmaksas nav nosakāmas, var kumulēt ar citu valsts atbalstu, kura attiecināmās izmaksas nav nosakāmas, ja netiek pārsniegta lielākā attiecīgā kopējā finansiālā robežvērtība, kas katram konkrētajam gadījumam noteikta šajās pamatnostādnēs vai citās valsts atbalsta pamatnostādnēs, vai Komisijas pieņemtā grupu atbrīvojuma regulā vai lēmumā.

(102) Valsts atbalstu lauksaimniecības nozarē nedrīkst kumulēt ar maksājumiem, kas minēti Regulas (ES) 1305/2013 81. panta 2. punktā un 82. pantā, attiecībā uz tām pašām attiecināmajām izmaksām, ja šādas kumulēšanas rezultātā atbalsta intensitāte vai atbalsta summa pārsniegtu šajās pamatnostādnēs noteikto.

(103) Ja Savienības finansējums, ko centralizēti pārvalda Savienības iestādes, aģentūras, kopuzņēmumi vai citas struktūras un kas nav dalībvalsts tiešā vai netiešā kontrolē, tiek kombinēts ar valsts atbalstu, tad, nosakot, vai ir ievērotas paziņošanas robežvērtības un atbalsta maksimālā intensitāte un maksimālie apjomi, ņems vērā tikai valsts atbalstu, ar nosacījumu, ka publiskā finansējuma kopsumma, kas piešķirta attiecībā uz tām pašām attiecināmajām izmaksām, nepārsniedz visizdevīgāko finansējuma likmi vai likmes, kas noteiktas piemērojamajos Savienības tiesību aktos.

(104) Saskaņā ar šīm pamatnostādnēm atļautu atbalstu nedrīkstētu kumulēt ar jebkādu de minimis atbalstu attiecībā uz tām pašām attiecināmajām izmaksām, ja šādas kumulēšanas rezultātā atbalsta intensitāte vai atbalsta summa pārsniegtu šajās pamatnostādnēs noteikto.

(105) Atbalstu ieguldījumiem, kuru mērķis ir atjaunot lauksaimnieciskās ražošanas potenciālu, kā minēts (143) punktā e) apakšpunktā, nedrīkstētu kumulēt ar atbalstu materiālo zaudējumu atlīdzināšanai, kas minēts šo pamatnostādņu 1.2.1.1., 1.2.1.2. un 1.2.1.3. iedaļā.

(106) Nedrīkstētu pieļaut divkāršu finansējumu attiecībā uz klimatam un videi labvēlīgu lauksaimniecības praksi saskaņā ar šo pamatnostādņu II daļas 1.1.5.1., 1.1.6., 1.1.8. un 3.5. iedaļu un līdzvērtīgu praksi, kas minēta Regulas (ES) Nr. 1307/2013 43. pantā. Arī ar (724) punktā paredzēto pārskatīšanas klauzulu būtu jānodrošina tas, ka divkāršs finansējums netiek pieļauts.

(107) Šo pamatnostādņu II daļas 1.1.4. iedaļā minēto darbības sākšanas atbalstu ražotāju grupām un organizācijām, kas darbojas lauksaimniecības nozarē, nedrīkstētu kumulēt ar Regulas (ES) Nr. 1305/2013 27. pantā paredzēto atbalstu ražotāju grupu un organizāciju izveidei lauksaimniecības nozarē. Šo pamatnostādņu 1.1.2. iedaļā minēto darbības sākšanas atbalstu gados jauniem lauksaimniekiem un darbības sākšanas atbalstu mazo lauku saimniecību attīstībai nedrīkstētu kumulēt ar Regulas (ES) Nr. 1305/2013 19. panta 1. punkta a) apakšpunkta i) un iii) punktā minēto atbalstu darījumdarbības uzsākšanai gados jauniem lauksaimniekiem vai mazo lauku saimniecību attīstībai, ja šādas kumulācijas rezultātā atbalsta summa pārsniegtu šajās pamatnostādnēs paredzētās summas.

3.6. Izvairīšanās no nepamatotas negatīvas ietekmes uz konkurenci un tirdzniecību

(108) Lai atbalsts būtu saderīgs, atbalsta pasākumu negatīvajai ietekmei, kas izpaužas kā konkurences izkropļojumi un ietekme uz tirdzniecību starp dalībvalstīm, jābūt ierobežotai, un tā jāatsver ar pozitīvu ietekmi, kas izpaužas kā devums kopīgu interešu mērķa sasniegšanā.

Vispārīgi apsvērumi

(109) Novērtējot atbalsta pasākuma negatīvo ietekmi, Komisija konkurences izkropļojumu analīzē galveno uzmanību pievērsīs paredzamajai ietekmei, kāda atbalstam lauksaimniecības un mežsaimniecības nozarē un lauku apvidos būs uz konkurenci starp uzņēmumiem ietekmētajos produktu tirgos ( 45 ).

(110) Pirmkārt, ja atbalsts ir pareizi orientēts, samērīgs un sedz tikai neto papildu izmaksas, atbalsta negatīvā ietekme ir mazināta un risks, ka atbalsts varētu pārmērīgi kropļot konkurenci, būs mazāks. Otrkārt, Komisija nosaka atbalsta maksimālo intensitāti. Tā ir saderīguma pamatprasība, kuras mērķis ir nepieļaut valsts atbalsta izmantošanu projektos, kuros attiecība starp atbalsta summu un attiecināmajām izmaksām tiek uzskatīta par ļoti augstu un tādu, kura varētu būt īpaši kropļojoša. Parasti, jo lielāka ir pozitīvā ietekme, ko atbalstītais projekts varētu radīt, un jo lielāka ir iespējamā vajadzība pēc atbalsta, jo lielāka ir arī atbalsta intensitātes maksimālā robežvērtība.

(111) Tomēr arī tad, ja atbalsts ir nepieciešams un samērīgs, saņēmēju rīcība atbalsta rezultātā var mainīties, kropļojot konkurenci. Tas vairāk attiecas uz lauksaimniecības nozari, kura no citiem tirgiem atšķiras ar primārās lauksaimnieciskās ražošanas īpašo struktūru, kam ir raksturīgs liels skaits iesaistītu mazo uzņēmumu. Šādos tirgos konkurences izkropļojumu risks ir liels pat tad, ja tiek piešķirtas tikai nelielas atbalsta summas.

(112) Atbalsts lauksaimniecības un mežsaimniecības nozarē un lauku apvidos var izraisīt pamatā divu veidu potenciālos konkurences un tirdzniecības izkropļojumus. Tie ir produktu tirgus izkropļojumi un atrašanās vietas ietekme. Abi veidi var izraisīt līdzekļu piešķiršanas neefektivitāti, mazinot iekšējā tirgus saimniecisko sniegumu, un sadales problēmas, jo atbalsts iespaido saimnieciskās darbības sadalījumu starp reģioniem.

(113) Principā, ņemot vērā atbalsta pozitīvo ietekmi uz nozares attīstību, Komisija uzskata, ka tādā gadījumā, ja atbalsts atbilst nosacījumiem un nepārsniedz attiecīgo atbalsta maksimālo intensitāti, kas noteikta šo pamatnostādņu II daļas piemērojamajās iedaļās, atbalsta negatīvā ietekme uz konkurenci un tirdzniecību ir samazināta līdz minimumam.

(114) Tomēr, tā kā ieguldījumu atbalstam uzņēmumiem, kas nodarbojas ar lauksaimniecības produktu pārstrādi un lauksaimniecības produktu tirdzniecību, un uzņēmumiem, kas darbojas citās nozarēs, piemēram, pārtikas pārstrādes nozarē ( 46 ), mēdz būt līdzīga kropļojoša ietekme uz konkurenci un tirdzniecību, vispārīgie konkurences politikas apsvērumi par ietekmi uz konkurenci un tirdzniecību būtu jāpiemēro vienādi visām minētajām nozarēm. Tāpēc attiecībā uz ieguldījumu atbalstu lauksaimniecības produktu pārstrādē un lauksaimniecības produktu tirdzniecībā, mežsaimniecības nozarē un lauku apvidos ir jāievēro (115)–(127) punktā aprakstītie nosacījumi.

Ieguldījumu atbalsta shēmas lauksaimniecības produktu pārstrādei un lauksaimniecības produktu tirdzniecībai, mežsaimniecības nozarē un lauku apvidos

(115) Atbalsta shēmas nedrīkst radīt būtiskus konkurences un tirdzniecības izkropļojumus. Proti, pat tajos gadījumos, kad atsevišķa atbalsta radītos izkropļojumus var uzskatīt par nelieliem (ja visi nosacījumi par ieguldījumu atbalstu ir ievēroti), kumulatīvi shēmas joprojām var radīt lielus izkropļojumus. Šādi izkropļojumi var skart produktu tirgus, radot vai palielinot pārprodukciju vai izveidojot, palielinot vai saglabājot dažu saņēmēju būtisku ietekmi tirgū tādā veidā, kas negatīvi ietekmēs dinamiskus stimulus. Atbalsts, kas pieejams saskaņā ar ieguldījumu atbalsta shēmām, var arī būtiski mazināt saimniecisko darbību citos Eiropas Ekonomikas zonas (EEZ) apgabalos. Ja ieguldījumu atbalsta shēma ir vērsta uz konkrētām nozarēm, šādu izkropļojumu risks ir vēl izteiktāks.

(116) Tāpēc attiecīgajai dalībvalstij ir jāpierāda, ka jebkāda negatīva ietekme tiks ierobežota līdz minimumam, ņemot vērā, piemēram, attiecīgo projektu lielumu, atbalsta atsevišķās un kumulatīvās summas, paredzamos saņēmējus, kā arī mērķnozaru specifiku. Lai Komisija varētu novērtēt iespējamo negatīvo ietekmi, dalībvalsts ir aicināta iesniegt jebkuru tās rīcībā esošu ietekmes novērtējumu, kā arī ex post novērtējumus, kas veikti līdzīgām iepriekšējām shēmām.

Individuāli paziņojamais ieguldījumu atbalsts lauksaimniecības produktu pārstrādei un lauksaimniecības produktu tirdzniecībai un lauku apvidos

(117) Izvērtējot individuāla ieguldījumu atbalsta negatīvo ietekmi, Komisija īpaši ņem vērā negatīvo ietekmi, kas saistīta ar pārprodukcijas radīšanu tirgos, kuros vērojama lejupslīde, aizkavēšanu iziet no tirgus un būtisku ietekmi tirgū. Šī negatīvā ietekme ir aprakstīta turpmāk (118)–(127) punktā, un tā jāatsver ar atbalsta pozitīvo ietekmi.

(118) Lai apzinātu un novērtētu iespējamos konkurences un tirdzniecības izkropļojumus, dalībvalstīm būtu jāsniedz pierādījumi, kas ļauj Komisijai noteikt attiecīgos produktu tirgus (tas ir, produktus, ko iespaido atbalsta saņēmēja rīcības maiņa) un apzināt skartos konkurentus un klientus/patērētājus.

(119) Lai novērtētu minētos iespējamos izkropļojumus, Komisija izmanto dažādus kritērijus, tādus kā attiecīgā produkta tirgus struktūra, tirgus attīstība (sarūkošs vai augošs tirgus), atbalsta saņēmēju atlases process, šķēršļi, ar kuriem jāsaskaras, ienākot tirgū un aizejot no tā, un produktu diferenciācija.

(120) Ja uzņēmums sistemātiski paļaujas uz valsts atbalstu, tā varētu būt norāde, ka uzņēmums nav spējīgs patstāvīgi izturēt konkurenci vai ka tas saņem pārmērīgas priekšrocības salīdzinājumā ar saviem konkurentiem.

(121) Komisija nošķir divus galvenos faktorus, kas varētu negatīvi ietekmēt produktu tirgus:

(a) gadījumi, kad atbalsts izraisa būtisku jaudas paplašināšanos, kas noved pie pārprodukcijas vai pasliktina jau pastāvošo pārprodukcijas situāciju, jo īpaši sarūkošā tirgū, un

(b) gadījumi, kad atbalsta saņēmējam ir būtiska ietekme tirgū.

(122) Lai novērtētu to, vai atbalsts var palīdzēt radīt vai saglabāt neefektīvas tirgus struktūras, Komi