2014R0908 — LV — 26.05.2015 — 002.001

Šis dokuments ir izveidots vienīgi dokumentācijas nolūkos, un iestādes neuzņemas nekādu atbildību par tā saturu

Grozīta ar:





Labota ar:









▼B

KOMISIJAS ĪSTENOŠANAS REGULA (ES) Nr. 908/2014

(2014. gada 6. augusts),

ar ko paredz noteikumus par to, kā Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 1306/2013 piemēro attiecībā uz maksājumu aģentūrām un citām struktūrām, finanšu pārvaldību, grāmatojumu noskaidrošanu, noteikumiem par pārbaudēm, nodrošinājumu un pārredzamību







EIROPAS KOMISIJA, ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību, ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes 2013. gada 17. decembra Regulu (ES) Nr. 1306/2013 par kopējās lauksaimniecības politikas finansēšanu, pārvaldību un uzraudzību un Padomes Regulu (EEK) Nr. 352/78, (EK) Nr. 165/94, (EK) Nr. 2799/98, (EK) Nr. 814/2000, (EK) Nr. 1290/2005 un (EK) Nr. 485/2008 atcelšanu ( 1 ) un jo īpaši tās 8. panta 2. punktu, 9. panta 2. punktu, 23. pantu, 36. panta 6. punktu, 46. panta 5. un 6. punktu, 50. panta 2. punktu, 53. panta 1. punktu, 57. panta 2. punktu, 62. panta 2. punktu, 66. panta 4. punktu, 88. pantu, 104. pantu un 114. pantu, tā kā: (1) Regulā (ES) Nr. 1306/2013 ir paredzēti pamatnoteikumi par kopējās lauksaimniecības politikas finansēšanu, pārvaldību un uzraudzību, tostarp par maksājumu aģentūru un koordinējošo struktūru akreditāciju, finanšu pārvaldību un noskaidrošanas procedūrām, kontroles sistēmām un sodiem, arī par darījumu rūpīgajām pārbaudēm, nodrošinājumu un pārredzamību. Lai nodrošinātu to, ka jaunais ar minēto regulu iedibinātais tiesiskais regulējums darbojas netraucēti un tiek piemērots vienādi, Komisija ir pilnvarota pieņemt konkrētus noteikumus minētajās jomās. Ar jaunajiem noteikumiem būtu jāaizstāj attiecīgie noteikumi Komisijas Regulās (EK) Nr. 601/94 ( 2 ), (EK) Nr. 4/2004 ( 3 ), (EK) Nr. 883/2006 ( 4 ), (EK) Nr. 884/2006 ( 5 ), (EK) Nr. 885/2006 ( 6 ), (EK) Nr. 259/2008 ( 7 ) un (ES) Nr. 282/2012 ( 8 ). Regulas (EK) Nr. 883/2006, (EK) Nr. 884/2006, (EK) Nr. 885/2006 un (ES) Nr. 282/2012 tika atceltas ar Komisijas Deleģēto regulu (ES) Nr. 907/2014 ( 9 ). Skaidrības un juridiskās noteiktības labad ar šo regulu būtu jāatceļ Regulas (EK) Nr. 601/94, (EK) Nr. 4/2004 un (EK) Nr. 259/2008. (2) Dalībvalstīm maksājumu aģentūras būtu jāakreditē tikai tad, ja tās atbilst konkrētam Savienības līmenī noteiktam kritēriju minimumam, uz ko norādīts Deleģētās regulas (ES) Nr. 907/2014 1. panta 2. punktā. Minētie akreditācijas kritēriji ir noteikti Deleģētās regulas (ES) Nr. 907/2014 I pielikumā. Būtu jāparedz noteikumi par maksājumu aģentūru un koordinējošo struktūru akreditācijas piešķiršanas, pārskatīšanas un atsaukšanas procedūrām. (3) Dalībvalstīm būtu pastāvīgi jāpārrauga savas maksājumu aģentūras. Tām būtu jāizveido informācijas apmaiņas sistēma, ar kuras palīdzību sniedz ziņojumus un informē kompetentās iestādes par gadījumiem, kad radušās aizdomas par neatbilstību noteikumiem. Būtu jāizveido procedūra, ar kuru saskaņā dalībvalstīm jārīkojas šādos gadījumos, un tajā būtu jāietver pienākums sagatavot plānu visu konstatēto trūkumu novēršanai noteiktā termiņā. Attiecībā uz izdevumiem, kas radušies maksājumu aģentūrām, kuru akreditāciju attiecīgā dalībvalsts saglabā pat tad, ja tās šādu plānu noteiktajā termiņā nav īstenojušas, Komisijai vajadzētu būt iespējai nolemt, ka trūkumu novēršanai izmanto atbilstīguma noskaidrošanas procedūru, kas paredzēta Regulas (ES) Nr. 1306/2013 52. pantā. (4) Regulas (ES) Nr. 1306/2013 7. panta 3. punkta pirmās daļas b) apakšpunktā ir noteikts, ka personām, kas ir atbildīgas par akreditētajām maksājumu aģentūrām, ir pienākums sagatavot pārvaldības ticamības deklarācijas par pārskatu pilnīgumu, pareizību un patiesumu un par iekšējās kontroles sistēmu pareizu darbību, kā arī par pamatā esošo darījumu likumību un pareizību. Būtu jāparedz noteikumi par šādu pārvaldības ticamības deklarāciju saturu un formātu. (5) Būtu jāparedz noteikumi par Regulas (ES) Nr. 1306/2013 7. panta 4. punktā minēto koordinējošo struktūru darbību, kā arī tās pašas regulas 9. pantā minēto sertifikācijas struktūru uzdevumi. Turklāt būtu jānosaka to sertifikātu un ziņojumu saturs, kas jāsagatavo sertifikācijas struktūrām, lai nodrošinātu, ka tie palīdz Komisijai īstenot grāmatojumu noskaidrošanas procedūru. (6) Lai nodrošinātu to apropriāciju pienācīgu pārvaldību, kas Savienības budžetā atvēlētas Eiropas Lauksaimniecības garantiju fondam (ELGF) un Eiropas Lauksaimniecības fondam lauku attīstībai (ELFLA) (turpmāk “fondi”), maksājumu aģentūrām būtu jākārto atsevišķa grāmatvedības uzskaite, kurā iegrāmato tikai no katra fonda veiktos maksājumus un katram fondam piešķirtos ieņēmumus. Šajā nolūkā maksājumu aģentūru grāmatvedības uzskaitē par katru fondu atsevišķi būtu skaidri jānorāda saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1306/2013 4. panta 1. punktu, 5. pantu un 43. pantu radušies izdevumi un piešķirtie ieņēmumi, un tas jādara tā, lai šos izdevumus un ieņēmumus varētu sasaistīt ar līdzekļiem, kuri nodoti minēto aģentūru rīcībā no Savienības budžeta. (7) Kopējā lauksaimniecības politika tiek finansēta euro, tomēr dalībvalstīm, kas nav ieviesušas euro, ir atļauts veikt maksājumus saņēmējiem savas valsts valūtā. Lai varētu konsolidēt visus izdevumus un ieņēmumus, jānosaka, ka attiecīgajām maksājumu aģentūrām ir jāspēj sniegt datus par izdevumiem un ieņēmumiem gan euro, gan valūtā, kādā radušies izdevumi un saņemti ieņēmumi. (8) Izdevumi, kurus līdzfinansē no Savienības budžeta un valstu budžetiem kā atbalstu lauku attīstībai saskaņā ar ELFLA, pamatojas uz programmām sadalījumā pa pasākumiem, konkrētām ieguldījuma likmēm un prioritāšu jomām. Saskaņā ar pareizas finanšu pārvaldības principu minētie izdevumi būtu jāuzrauga un jāiegrāmato tā, lai visas darbības varētu identificēt pēc programmas, pasākuma, konkrētām ieguldījuma likmēm un prioritāšu jomām. Tādējādi tiks nodrošināts, ka var pārbaudīt atbilstību starp veiktajiem izdevumiem un piešķirtajiem finanšu līdzekļiem. Šajā sakarībā būtu jānosaka elementi, kas jāņem vērā maksājumu aģentūrām. Jo īpaši saistībā ar izmaksāto finansējumu maksājumu aģentūrām grāmatvedības uzskaitē būtu skaidri jāparāda publisko un Savienības līdzekļu izcelsme. Turklāt būtu jāidentificē no saņēmējiem atgūstamās summas un jau atgūtās summas un jāparāda to saistība ar sākotnējām darbībām. (9) Dalībvalstis mobilizē līdzekļus, kas vajadzīgi, lai Regulas (ES) Nr. 1306/2013 4. panta 1. punktā minētos ELGF izdevumus finansētu, pirms Komisija minētos izdevumus finansē mēneša atmaksājumu veidā. Ir iespējams, ka dalībvalstis saņem avansa maksājumu par ELFLA izdevumiem, uz kuru vēlāk ir jāattiecina ikgadējā finanšu grāmatojumu noskaidrošanas procedūra atbilstīgi Regulas (ES) Nr. 1306/2013 51. pantam. Lai nodrošinātu finanšu plūsmu pareizu pārvaldību, dalībvalstīm būtu jāapkopo informācija, kas vajadzīga, lai parādītu par šiem mēneša atmaksājumiem radušos izdevumu pilnīgumu, pareizību un patiesumu, un jānodod tā Komisijas rīcībā ikreiz, kad šādi izdevumi un ieņēmumi rodas, vai arī regulāri jānosūta Komisijai. Dalībvalstīm būtu jāsniedz Komisijai informācija ar tādu periodiskumu, kas pielāgots katra fonda pārvaldības metodei. Informācijas sniegšana ar šādu periodiskumu nedrīkstētu ietekmēt dalībvalstu pienākumu visu informāciju, kas apkopota izdevumu pienācīgas uzraudzības nolūkā, glabāt tā, lai tā būtu pieejama Komisijai verifikācijas vajadzībām. (10) Vispārīgie maksājumu aģentūru pienākumi attiecībā uz grāmatvedības uzskaites kārtošanu attiecas uz Savienības fondu pārvaldībai un kontrolei vajadzīgajiem datiem. Tomēr minētie pienākumi neietver prasības attiecībā uz izdevumu atmaksājumiem un ziņām, kas jāsniedz Komisijai, lai saņemtu šādus atmaksājumus. Tāpēc būtu jāprecizē, kāda informācija un ziņas par izdevumiem, kuri jāfinansē no fondiem, ir regulāri jānosūta Komisijai. Informācijas paziņojumiem, ko dalībvalstis nosūta Komisijai, ir jādod tai iespēja nosūtīto informāciju tieši un visefektīvākajā veidā izmantot fondu grāmatvedības kontu un attiecīgo maksājumu pārvaldībā. Lai sasniegtu šo mērķi, visa informācija, kura savstarpēji jādara pieejama vai jānosūta dalībvalstīm un Komisijai, būtu jāsūta elektroniski. (11) Regulas (ES) Nr. 1306/2013 102. panta 1. punkta pirmās daļas c) apakšpunktā noteikts, ka arī izdevumu deklarācijas, kuras attiecas uz pasākumiem, kas saistīti ar fondu finansētām darbībām, un kuras izmanto arī kā maksājuma pieprasījumus, ir jānosūta Komisijai kopā ar vajadzīgo informāciju. Lai dalībvalstis un maksājumu aģentūras varētu sagatavot minētās izdevumu deklarācijas atbilstīgi saskaņotiem noteikumiem un lai Komisija varētu ņemt vērā maksājuma pieprasījumus, būtu jāparedz nosacījumi, saskaņā ar kuriem šos izdevumus var ņemt vērā attiecīgajos ELGF un ELFLA budžetos. Šādos nosacījumos būtu jāiekļauj noteikumi, ko piemēro izdevumu un ieņēmumu, jo īpaši piešķirto ieņēmumu un visu veicamo korekciju, iegrāmatošanai un to faktiskajai deklarēšanai. (12) Ja, pamatojoties uz izdevumu deklarācijām, kas no dalībvalstīm saņemtas saistībā ar ELGF, to kopējās iepriekš uzņemtās saistības, kuras varēja atļaut saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES, Euratom) Nr. 966/2012 ( 10 ) 170. panta 3. punktu, pārsniedz 75 % no kārtējā finanšu gada apropriācijām, Komisijai minētās summas ir jāsamazina. Saskaņā ar pareizas finanšu pārvaldības principu minētais samazinājums proporcionāli jāsadala starp visām dalībvalstīm, pamatojoties uz to iesniegtajām izdevumu deklarācijām. Lai pieejamās apropriācijas dalībvalstīm sadalītu taisnīgi, būtu jāparedz, ka mēneša maksājumus no ELGF samazina par katrai nodaļai noteiktu procentuālo daļu no katras dalībvalsts iesniegtajām izdevumu deklarācijām un ka attiecīgajā mēnesī neizmantotais atlikums ar Komisijas lēmumiem tiek sadalīts pa nākamajiem mēneša maksājumiem. (13) Pēc tam, kad Komisija ir apstiprinājusi mēneša maksājumus, tai dalībvalstu rīcībā būtu jānodod līdzekļi, kas vajadzīgi no fondiem finansējamo izdevumu segšanai, un tas jādara saskaņā ar praktisku kārtību un nosacījumiem, kuri jānosaka, pamatojoties uz informāciju, kuru Komisijai iesūtījušas dalībvalstis, un uz Komisijas izveidotajām informācijas sistēmām. (14) Maksājumu aģentūrām radušos valsts intervences izdevumus atmaksā ar nosacījumu, ka to izdevumu deklarācijās ir iekļautas vērtības un summas, kuras iegrāmatotas mēnesī, kas seko mēnesim, uz kuru attiecas intervences krājumu glabāšanas darbības. Lai nodrošinātu, ka atmaksāšanas procedūra noris netraucēti, ir jānosaka, kā šāda informācija, kas vajadzīga izmaksu un izdevumu aprēķināšanai, ir jāpaziņo Komisijai. (15) Saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 907/2014 3. panta 3. punktu valsts intervences krājumu uzskaitei ir jānodrošina iespēja pārliecināties gan par izmaksāto Savienības finansējuma summu, gan par intervences krājumu stāvokli. Šajā nolūkā maksājumu aģentūrām būtu atsevišķi jākārto krājumu uzskaite un finanšu uzskaite, kurā ietverti elementi, kas vajadzīgi, lai uzraudzītu krājumus un nodrošinātu valsts intervences pasākumu radīto izdevumu un ieņēmumu finanšu pārvaldību. (16) Attiecībā uz valsts intervences krājumu glabāšanas pasākumiem maksājumu aģentūrām grāmatvedības uzskaitē ir jāreģistrē elementi, kas saistīti ar daudzumiem, vērtībām un dažiem vidējiem lielumiem. Tomēr ir apstākļi, kuros dažas darbības un izdevumi nebūtu jāreģistrē grāmatvedības uzskaitē vai arī būtu jāiegrāmato saskaņā ar īpašiem noteikumiem. Lai nodrošinātu vienlīdzīgu attieksmi un aizsargātu Savienības finansiālās intereses, būtu jānosaka šādi apstākļi un attiecīgā gadījumā arī darbību un izdevumu iegrāmatošanas kārtība. (17) Datums, kurā iegrāmato ar valsts intervences krājumu glabāšanas pasākumiem saistīto izdevumu un ieņēmumu dažādos elementus, ir atkarīgs no tās darbības veida, uz kuru tie attiecas, un to var noteikt saskaņā ar piemērojamajiem lauksaimniecības nozares tiesību aktiem. Šajā sakarībā ir jāpieņem vispārīgs noteikums, kurš paredz dažādos elementus, kas jāiegrāmato datumā, kurā tiek veikta ar intervences pasākumu saistītā fiziskā darbība, un jānosaka īpaši gadījumi, kas jāņem vērā. (18) Pareizas finanšu pārvaldības labad dalībvalstīm būtu jādara Komisijai zināmas prognozes par summām, kas vēl jāfinansē no ELFLA lauksaimniecības finanšu gadā, un finansējuma pieprasījumu aplēses par nākamo finanšu gadu. Lai Komisija varētu pildīt savus pienākumus, minētā informācija būtu tai jānosūta laikus, katrā ziņā divas reizes gadā un katru gadu ne vēlāk kā 31. janvārī un 31. augustā. (19) Saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1306/2013 36. panta 6. punktu ir jānosaka termiņi, kādos jāsagatavo izdevumu deklarācijas par darbībām, kas veiktas ELFLA kontekstā. Ņemot vērā ELFLA piemērojamo grāmatvedības noteikumu specifiku, iepriekšēja finansējuma izmantošanu un pasākumu finansēšanu pa kalendāra gadiem, būtu jāparedz, ka minētie izdevumi ir jādeklarē ar šiem īpašajiem nosacījumiem pielāgotu periodiskumu. (20) Dalībvalstis un Komisija ar informāciju un dokumentiem parasti apmainās elektroniski, un dalībvalstis informāciju Komisijai parasti sniedz un paziņo elektroniski. Lai uzlabotu veidu, kā notiek šāda apmaiņa ar informāciju, kas saistīta ar fondiem, un lai paplašinātu tās izmantošanu, saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 883/2006 tika izveidotas informācijas sistēmas. Šādas sistēmas būtu jāturpina izmantot un pilnveidot pēc dalībvalstu informēšanas ar Lauksaimniecības fondu komitejas starpniecību. (21) Nosacījumi, ar kuriem minētās informācijas sistēmas apstrādā informāciju, un to dokumentu forma un saturs, kuri jāiesniedz saskaņā ar Regulu (ES) Nr. 1306/2013, ir bieži jāpielāgo piemērojamo noteikumu vai pārvaldības prasību izmaiņām. Būtu jāizstrādā arī vienoti noteikumi par to, kā sagatavojami attiecīgie dokumenti, kas dalībvalstīm jānosūta. Lai sasniegtu minētos mērķus, vienkāršotu procedūras un nodrošinātu, ka attiecīgās informācijas sistēmas var ātri sākt darboties, dokumentu forma un saturs būtu jānosaka, pamatojoties uz standartizētiem paraugiem un protokoliem, kuri Komisijai būtu jāpieņem un jāatjaunina pēc Lauksaimniecības fondu komitejas informēšanas. (22) Saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1306/2013 58. pantu dalībvalstis ar savu maksājumu aģentūru starpniecību ir atbildīgas par fondu izdevumu pārvaldību un kontroli. Tāpēc maksājumu aģentūrām vajadzētu būt atbildīgām par to, ka dati par finanšu darbībām tiek paziņoti vai ievadīti informācijas sistēmās un atjaunināti, un tas jāveic maksājumu aģentūrām pašām vai struktūrām, kurām minētā funkcija deleģēta, attiecīgā gadījumā ar akreditētas koordinējošās struktūras starpniecību. (23) Attiecībā uz dažiem dokumentiem vai deklarācijām, kas paredzētas Regulas (ES) Nr. 1306/2013 102. panta 1. punkta pirmajā daļā vai Komisijas aktos, kas pieņemti minētā panta piemērošanas vajadzībām, ir vajadzīgs pilnvarotas personas paraksts vai kādas personas piekrišana vienā vai vairākos attiecīgās procedūras posmos. Šādos gadījumos informācijas sistēmām, kas izveidotas minēto dokumentu nosūtīšanai, būtu jādod iespēja nepārprotami identificēt katru personu un jānodrošina pietiekamas garantijas, ka dokumentu saturu nevar grozīt, arī attiecībā uz procedūras posmiem. Tam jo īpaši būtu jāattiecas uz izdevumu deklarācijām un pārvaldības ticamības deklarāciju, ko pievieno gada pārskatiem, kuri minēti Regulas (ES) Nr. 1306/2013 102. panta 1. punkta pirmās daļas c) apakšpunkta iii) punktā, un uz dokumentiem, kas elektroniski iesūtīti saskaņā ar šīm procedūrām. (24) Saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1306/2013 58. panta 1. punkta e) apakšpunktu dalībvalstis ar maksājumu aģentūru starpniecību ir atbildīgas par nepamatoti veikto maksājumu un par tiem aprēķināto procentu atgūšanu. Lai nodrošinātu minēto noteikumu lietderīgu un pienācīgu piemērošanu, ir lietderīgi paredzēt saskaņotus noteikumus par procentiem, kas piemērojami nepamatotu maksājumu atgūšanai. Neskarot Regulas (ES) Nr. 1306/2013 54. panta 3. punkta pirmās daļas a) un b) apakšpunktu, dalībvalstis pienākumu atgūt nepamatoti samaksātās summas var pildīt dažādos veidos. Neskarot citus izpildes pasākumus, kas noteikti valsts tiesību aktos, efektīvs un rentabls parādu atgūšanas līdzeklis ir piekritīgo summu atskaitīšana no debitoram paredzētajiem nākamajiem maksājumiem, tiklīdz parāds ir noteikts atbilstoši valsts tiesību aktiem. Tāpēc dalībvalstīm šī parādu atgūšanas metode būtu jāpiemēro obligāti, un būtu jāparedz kopīgi nosacījumi tās piemērošanai. (25) Būtu jāparedz sīki izstrādāti noteikumi gan par grāmatojumu noskaidrošanas procedūru, kas paredzēta Regulas (ES) Nr. 1306/2013 51. pantā, gan par atbilstīguma noskaidrošanas procedūru, kas paredzēta minētās regulas 52. pantā, arī par mehānismu, ar kura palīdzību Komisija konstatētās summas attiecīgi pieskaita kādam no nākamajiem dalībvalstīm paredzētajiem maksājumiem vai atskaita no tā. (26) Attiecībā uz grāmatojumu noskaidrošanas procedūru, kas paredzēta Regulas (ES) Nr. 1306/2013 51. pantā, ir jānosaka maksājumu aģentūru gada pārskatu saturs un jāparedz termiņš, kādā minētie pārskati un citi attiecīgie dokumenti jānosūta Komisijai. Būtu skaidri jānosaka arī laikposms, kurā maksājumu aģentūrām apliecinošie dokumenti par visiem izdevumiem un piešķirtajiem ieņēmumiem jāglabā tā, lai tie būtu pieejami Komisijai. Turklāt būtu jāparedz, ka Komisija nosaka maksājumu aģentūru nosūtāmās grāmatvedības informācijas saturu un formu. (27) Lai nodrošinātu, ka atbilstīguma noskaidrošanas procedūra parasti tiek pabeigta pieņemamā termiņā, ir lietderīgi noteikt konkrētus laikposmus, kuri Komisijai un dalībvalstīm jāievēro attiecībā uz dažādiem procedūras posmiem. Tomēr būtu jānodrošina arī iespēja, ka Komisija minētos laikposmus var pagarināt, ja tas ir vajadzīgs izmeklējamā gadījuma sarežģītības dēļ. Atbilstīguma noskaidrošanas procedūrai būtu jādod dalībvalstīm tiesības uz pretrunu procedūru un jānodrošina tās informācijas pienācīga novērtēšanai, kas vajadzīga fondu riska izvērtēšanai. (28) Saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1306/2013 59. panta 5. punktu dalībvalstīm jānodrošina uz vietas veicamo pārbaužu minimālais daudzums, kas nepieciešams efektīvai riska pārvaldībai. Tomēr dalībvalstīm ir atļauts, uzņemoties atbildību, samazināt uz vietas veicamo pārbaužu minimālo daudzumu, ja ir konstatēts, ka to vadības un kontroles sistēmas darbojas pienācīgi un kļūdu īpatsvars saglabājas pieņemamā līmenī. Lai gan nepieciešamais uz vietas veicamo pārbaužu minimālais daudzums ir jāparedz lauksaimniecības nozares tiesību aktos, būtu jāparedz horizontāli noteikumi attiecībā uz iespēju samazināt to uz vietas veicamo pārbaužu minimālo daudzumu, kuras piemēro visiem fondu finansētajiem pasākumiem, un piemērojamie nosacījumi. Līdztekus šiem horizontālajiem noteikumiem lauksaimniecības nozares tiesību aktos var paredzēt papildu noteikumus. (29) Turklāt ir lietderīgi paredzēt noteikumus par to, kā dalībvalstis veic darījumu rūpīgās pārbaudes, kas minētas Regulas (ES) Nr. 1306/2013 80. pantā, jo īpaši par uzņēmumu atlasi, pārbaužu intensitāti un laika plānojumu. (30) Saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1306/2013 V sadaļas III nodaļu par darījumu rūpīgo pārbaudi dalībvalstīm ir jānosūta Komisijai vairāki paziņojumi. Šādu paziņojumu formas un satura standartizācija veicina to izmantošanu un nodrošina vienādu pieeju, tāpēc ir lietderīgi pieņemt sīki izstrādātus noteikumus par to formu un saturu. Turklāt būtu jāparedz noteikumi par komercdokumentu saglabāšanu, par Regulas (ES) Nr. 1306/2013 83. pantā minētajiem kopīgajiem pasākumiem, kas ietver savstarpējo palīdzību, kā arī par tās pašas regulas 85. pantā minētajiem īpašajiem dienestiem. (31) Deleģētajā regulā (ES) Nr. 907/2014 ir paredzēti noteikumi, ar kuriem papildina tiesisko regulējumu par nodrošinājumu, jo īpaši prasību iesniegt nodrošinājumu, nosacījumus, kas piemērojami nodrošinājumam, kā arī noteikumus par nodrošinājuma iesniegšanu, atbrīvošanu un atsavināšanu. Lai nodrošinātu minēto noteikumu vienādu piemērošanu, būtu jāparedz noteikumi par nodrošinājuma iesniegšanas un atbrīvošanas veidu un procedūrām, kā arī par šim nolūkam nepieciešamās informācijas apmaiņu un paziņojumiem. (32) Saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1306/2013 VII sadaļas IV nodaļu par pārredzamību dalībvalstīm katru gadu jāpublisko fondu atbalsta saņēmēji un cita starpā summas, kuras katrs saņēmējs saņēmis no katra minētā fonda. Šajā nolūkā un saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1306/2013 111. pantu būtu jānosaka minētās publikācijas forma. Minētajai publikācijai būtu jāaprobežojas tikai ar to, kas vajadzīgs, lai sasniegtu izvirzītos pārredzamības mērķus. (33) Publikācijai būtu jāatbilst informācijai, kas ir maksājumu aģentūru grāmatvedības grāmatās un reģistros, un tai būtu jāattiecas uz maksājumiem, kas saņemti iepriekšējā finanšu gadā. Informācija būtu jādara pieejama sabiedrībai līdz 31. maijam skaidrā un saskaņotā veidā, kas nodrošina meklēšanas iespēju. (34) Saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1306/2013 111. panta 1. punkta pirmās daļas c) apakšpunktu ir jāpublicē maksājuma summas, kas atbilst katram fondu finansētajam pasākumam un ko ir saņēmis atbalsta saņēmējs. Tomēr, lai nodrošinātu minētās regulas 112. pantā paredzētā pienākuma ievērošanu, ir jānosaka arī robežvērtības, kuru nesasniegšanas gadījumā saņēmēju vārdus nepublicē. (35) Saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1306/2013 111. panta 1. punkta pirmās daļas b) apakšpunktu fondu atbalsta saņēmēju publikācijā ir jānorāda pašvaldība, kurā atbalsta saņēmējs dzīvo vai ir reģistrēts. Šī informācija būtu jādara pieejama arī attiecībā uz atbalsta saņēmējiem, kuri ir fiziskas personas un kuru vārdi saskaņā ar minētās regulas 112. pantu nav jāpublicē. Tomēr būtu jāparedz noteikumi, lai nepieļautu nesamērīgus un nevajadzīgus privātuma pārkāpumus gadījumos, kad attiecīgajā pašvaldībā dzīvo vai ir reģistrēti tikai daži atbalsta saņēmēji un pēc pašvaldības publicēšanas būtu iespējams identificēt saņēmēju, kas ir fiziska persona. (36) Informācija būtu jāpublicē internetā kā meklēšanas rīks, ar ko nodrošina, ka ar šo informāciju var iepazīties plaša sabiedrība. Ar meklēšanas rīku būtu jānodrošina iespēja veikt meklēšanu, pamatojoties uz konkrētiem kritērijiem, un meklēšanas rezultāti būtu jāattēlo viegli pieejamā veidā. (37) Lai izpildītu piemērojamās datu aizsardzības prasības, fondu atbalsta saņēmēji pirms viņu datu publicēšanas būtu par to jāinformē. Informācija saņēmējiem būtu jāsniedz atbalsta pieteikuma veidlapās vai datu vākšanas laikā. Attiecībā uz izdevumiem, kas radušies 2014. un 2015. finanšu gadā, – ja laikā, kad tiek vākti personas dati, ar saņēmējiem saistītā informācija vēl nav pieejama, saņēmēji tomēr būtu jāinformē pieņemamā termiņā pirms faktiskās publicēšanas. (38) Lai atvieglotu sabiedrības piekļuvi publicētajiem datiem, dalībvalstīm būtu jāizveido tīmekļa vietnes, kurās būtu norādīta informācija par fondu atbalsta saņēmējiem un robežvērtības, kas minētas Regulas (ES) Nr. 1306/2013 112. pantā. Ņemot vērā atšķirīgās organizatoriskās struktūras dalībvalstīs, tām būtu jānosaka, kura iestāde ir atbildīga par vienotās tīmekļa vietnes izveidošanu un uzturēšanu un par datu publicēšanu. Komisijai būtu jāizveido tīmekļa vietne, kurā ietvertas saites uz dalībvalstu tīmekļa vietnēm. (39) Lai nodrošinātu ziņošanas nepārtrauktību tajā pašā finanšu gadā, šīs regulas 10. pants izdevumiem, kas radušies dalībvalstīm, un piešķirtajiem ieņēmumiem, ko saņēmušas dalībvalstis, būtu jāpiemēro no 2014. gada 16. oktobra. (40) Lai uzsāktajās atbilstīguma noskaidrošanas procedūrās nodrošinātu konsekventu attieksmi, šīs regulas 34. panta 3. punktā un 34. panta 4. punktā paredzētie laikposmi nebūtu piemērojami tām procedūrām, par kurām paziņojums saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 885/2006 11. panta 1. punktu ir nosūtīts pirms 2015. gada 1. janvāra. (41) Tā kā Regulas (ES) Nr. 1306/2013 VII sadaļas IV nodaļu par pārredzamību piemēro maksājumiem, kas veikti, sākot no 2014. finanšu gada, minētajiem maksājumiem būtu jāpiemēro šīs regulas attiecīgie noteikumi. (42) Lai atvēlētu dalībvalstīm pietiekamu laiku ieviešanai, informācija, kas nosūtāma saskaņā ar II pielikuma V1 un V2 sleju, būtu jāsniedz, sākot ar 2016. finanšu gadu. (43) Šajā regulā paredzētie pasākumi ir saskaņā ar Lauksaimniecības fondu komitejas atzinumu, tā kā: IR PIEŅĒMUSI ŠO REGULU.







I

NODAĻA

MAKSĀJUMU AĢENTŪRAS UN CITAS STRUKTŪRAS

1. pants

Maksājumu aģentūru akreditācijas procedūra

1. Dalībvalstis ministrijas līmenī izraugās iestādi, kas ir atbildīga par:

a) maksājumu aģentūru akreditācijas piešķiršanu, pārskatīšanu un atsaukšanu;

b) to uzdevumu veikšanu, kas saskaņā ar šo nodaļu uzticēti kompetentajai iestādei.

2. Kompetentā iestāde ar oficiālu aktu lemj par maksājumu aģentūras akreditācijas piešķiršanu vai – pēc pārskatīšanas – par tās atsaukšanu, pamatojoties uz Deleģētās regulas (ES) Nr. 907/2014 1. panta 2. punktā minēto akreditācijas kritēriju (turpmāk “akreditācijas kritēriji”) pārbaudi. Kompetentā iestāde nekavējoties informē Komisiju par akreditāciju un akreditācijas atsaukšanu.

3. Kompetentā iestāde pirms ikvienas akreditācijas piešķiršanas norīko revīzijas struktūru veikt pārbaudi (pirmsakreditācijas pārskatīšana). Revīzijas struktūra ir revīzijas iestāde vai cita publiska vai privāta organizācija, vai kādas iestādes organizatoriskā struktūrvienība, kurai ir revīzijas veikšanai nepieciešamā profesionalitāte, prasmes un spējas. Revīzijas struktūra ir neatkarīga no akreditējamās maksājumu aģentūras.

Pārbaude (pirmsakreditācijas pārskatīšana), kas jāveic revīzijas struktūrai, konkrēti aptver:

a) maksājumu atļaušanai un izpildei izveidotās procedūras un sistēmas;

b) pienākumu sadali un iekšējās un ārējās kontroles piemērotību darījumiem, kas finansēti no Eiropas Lauksaimniecības garantiju fonda (ELGF) un Eiropas Lauksaimniecības fonda lauku attīstībai (ELFLA) (turpmāk kopā “fondi”);

c) pakāpi, kādā izveidotās procedūras un sistēmas spēj nodrošināt Savienības budžeta aizsardzību, arī uz riska faktoru balstītus krāpšanas apkarošanas pasākumus;

d) informācijas sistēmu drošību;

e) grāmatvedības uzskaites kārtošanu.

Revīzijas struktūra sagatavo ziņojumu, kurā sīki apraksta veikto revīzijas darbu, minētā darba rezultātus un tās novērtējumu par maksājumu aģentūras atbilstību akreditācijas kritērijiem. Ziņojumu iesniedz kompetentajai iestādei, kas pēc tam izdod akreditācijas aktu, ja ir pārliecināta, ka maksājumu aģentūra atbilst akreditācijas kritērijiem.

4. Ja kompetentā iestāde uzskata, ka maksājumu aģentūra akreditācijas kritērijiem neatbilst, tā informē maksājumu aģentūru par konkrētiem nosacījumiem, kas tai jāizpilda, pirms tai var piešķirt akreditāciju.

Kamēr tiek izdarītas visas izmaiņas, kas vajadzīgas, lai izpildītu šādus konkrētus nosacījumus, akreditāciju var piešķirt provizoriski uz laikposmu, kas jānosaka, ņemot vērā konstatēto problēmu smagumu, un kas nedrīkst pārsniegt 12 mēnešus. Pienācīgi pamatotos gadījumos Komisija pēc attiecīgās dalībvalsts lūguma minēto laikposmu var pagarināt.

5. Regulas (ES) Nr. 1306/2013 102. panta 1. punkta pirmās daļas a) apakšpunktā paredzēto informāciju nosūta tūlīt pēc tam, kad maksājumu aģentūra ir pirmo reizi akreditēta, un katrā ziņā pirms tiek pieprasīts tai radušos izdevumus segt no fondiem. Minētajai informācijai pievieno deklarācijas un dokumentus par:

a) maksājumu aģentūrai uzticētajiem pienākumiem;

b) pienākumu sadali starp maksājumu aģentūras struktūrvienībām;

c) maksājumu aģentūras saistību ar citām publiskām vai privātām struktūrām, kuras ir atbildīgas par to pasākumu īstenošanu, kuru izdevumus maksājumu aģentūra pieprasa segt no fondiem;

d) kārtību, kādā tiek pieņemti, pārbaudīti un apstiprināti saņēmēju pieprasījumi un tiek atļauti, samaksāti un iegrāmatoti izdevumi;

e) noteikumiem par informācijas sistēmu drošību;

f) ziņojumu par 3. punktā minēto pirmsakreditācijas pārskatīšanu, ko veikusi revīzijas struktūra.

6. Komisija informē Lauksaimniecības fondu komiteju par katrā dalībvalstī akreditētajām maksājumu aģentūrām.

2. pants

Akreditācijas pārskatīšana

1. Kompetentā iestāde, pamatojoties jo īpaši uz sertifikātiem un ziņojumiem, ko sagatavojusi Regulas (ES) Nr. 1306/2013 9. pantā minētā sertifikācijas struktūra, pastāvīgi pārrauga maksājumu aģentūras, par kurām tā ir atbildīga, un seko līdzi tam, kā tiek novērsti konstatētie trūkumi.

Reizi trijos gados kompetentā iestāde rakstiski ziņo Komisijai par maksājumu aģentūru pārraudzību un to darbību uzraudzību. Ziņojumā ietver pārskatu par maksājumu aģentūru nepārtrauktu atbilstību akreditācijas kritērijiem un kopsavilkumu par darbībām, kas veiktas trūkumu novēršanai. Kompetentā iestāde apstiprina to, vai maksājumu aģentūra, par kuru tā ir atbildīga, joprojām atbilst akreditācijas kritērijiem.

2. Dalībvalstis izveido sistēmu, kas nodrošina, ka jebkura informācija, kas liek domāt, ka maksājumu aģentūra neatbilst akreditācijas kritērijiem, nekavējoties tiek darīta zināma kompetentajai iestādei.

3. Ja kompetentā iestāde ir konstatējusi, ka akreditēta maksājumu aģentūra vairs neievēro vienu vai vairākus akreditācijas kritērijus tādā veidā, kas var kavēt Deleģētās regulas (ES) Nr. 907/2014 1. panta 1. punktā noteikto uzdevumu izpildi, kompetentā iestāde nekavējoties nosaka maksājumu aģentūras akreditācijas pārbaudes laiku. Tā izstrādā plānu, kurā norāda darbības un termiņus, lai novērstu konstatētos trūkumus laikposmā, kas noteikts atkarībā no problēmas smaguma un nepārsniedz 12 mēnešus no dienas, kurā noteikts akreditācijas pārbaudes laiks. Pienācīgi pamatotos gadījumos pēc attiecīgās dalībvalsts lūguma Komisija minēto laikposmu var pagarināt.

4. Kompetentā iestāde informē Komisiju par savu lēmumu noteikt maksājumu aģentūras akreditācijas pārbaudes laiku, par plānu, kas izstrādāts saskaņā ar 3. punktu, un pēc tam par šā plāna īstenošanas gaitu.

5. Ja akreditācija tiek atsaukta, kompetentā iestāde nekavējoties akreditē citu maksājumu aģentūru, kas atbilst Regulas (ES) Nr. 1306/2013 7. panta 2. punktā paredzētajiem nosacījumiem, lai nodrošinātu, ka maksājumi saņēmējiem netiek pārtraukti.

6. Ja Komisija konstatē, ka kompetentā iestāde nav izpildījusi 3. punktā paredzēto pienākumu izstrādāt trūkumu novēršanas plānu vai ka maksājumu aģentūra joprojām ir akreditēta, kaut arī noteiktajā termiņā šāds plāns nav pilnībā īstenots, tā pieprasa kompetentajai iestādei atsaukt maksājumu aģentūras akreditāciju, izņemot gadījumus, kad vajadzīgās izmaiņas tiek izdarītas laikposmā, kas Komisijai jānosaka atkarībā no problēmas smaguma. Šādā situācijā Komisija var nolemt novērst trūkumus, izmantojot atbilstīguma noskaidrošanas procedūru saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1306/2013 52. pantu.

3. pants

Pārvaldības ticamības deklarācija

1. Regulas (ES) Nr. 1306/2013 7. panta 3. punkta pirmās daļas b) apakšpunktā minēto pārvaldības ticamības deklarāciju sagatavo laikus, lai sertifikācijas struktūra varētu sniegt atzinumu, kas minēts tās pašas regulas 9. panta 1. punktā.

Pārvaldības ticamības deklarāciju sagatavo šīs regulas I pielikumā noteiktajā formā, un tajā var būt iekļautas atrunas, kurās kvantificēta iespējamā finansiālā ietekme. Gadījumā, kad ir izteiktas atrunas, deklarācijā iekļauj trūkumu novēršanas plānu un precīzu plāna īstenošanas grafiku.

2. Pārvaldības ticamības deklarāciju ir balstīta uz izveidotās vadības un kontroles sistēmas faktisku pārraudzību visa gada laikā.

4. pants

Koordinējošā struktūra

1. Regulas (ES) Nr. 1306/2013 7. panta 4. punktā minētā koordinējošā struktūra ir vienīgais Komisijas saziņas partneris attiecīgajā dalībvalstī visos jautājumos, kas saistīti ar fondiem šādos aspektos:

a) ar maksājumu aģentūru funkcijām un darbībām saistītās informācijas un pamatnostādņu izplatīšana minētajām maksājumu aģentūrām un struktūrām, kas ir atbildīgas par šādu pamatnostādņu īstenošanu, kā arī par to saskaņotas piemērošanas veicināšanu;

b) Regulas (ES) Nr. 1306/2013 7. un 102. pantā minētās informācijas nosūtīšana Komisijai;

c) visas tās grāmatvedības informācijas pieejamība Komisijai, kas nepieciešama statistikas un kontroles vajadzībām.

2. Maksājumu aģentūra var darboties kā koordinējošā struktūra ar nosacījumu, ka abas funkcijas ir nodalītas.

3. Pildot savus uzdevumus, koordinējošā struktūra var saskaņā ar valsts procedūrām izmantot citas administratīvas struktūras vai struktūrvienības, īpaši tās, kurām ir grāmatvedības vai tehniskās zināšanas.

4. Koordinējošās struktūras glabāto elektronisko datu konfidencialitāti, integritāti un pieejamību nodrošina ar pasākumiem, kas pielāgoti katras koordinējošās struktūras administratīvajai struktūrai, personālsastāvam un tehnoloģiskajai videi. Finansiālais un tehnoloģiskais ieguldījums ir samērīgs ar faktiskajiem riskiem.

5. Regulas (ES) Nr. 1306/2013 102. panta 1. punkta pirmās daļas a) apakšpunktā paredzēto informāciju nosūta tūlīt pēc tam, kad koordinējošā struktūra ir pirmo reizi akreditēta, un katrā ziņā pirms tiek pieprasīts no fondiem segt izdevumus, par kuriem tā ir atbildīga. Tai pievieno struktūras akreditācijas dokumentu, kā arī informāciju par administratīvajiem, grāmatvedības un iekšējās kontroles nosacījumiem, kas saistīti ar tās darbību.

5. pants

Sertifikācija

1. Kompetentā iestāde norīko Regulas (ES) Nr. 1306/2013 9. pantā paredzēto sertifikācijas struktūru.

2. Sertifikācijas struktūra efektīvi un lietderīgi organizē savu darbu un veic pārbaudes saskaņā ar atbilstošu grafiku, ņemot vērā attiecīgā finanšu gada darījumu raksturu un termiņus.

3. Atzinumu, kas sertifikācijas struktūrai jāsniedz saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1306/2013 9. panta 1. punktu, sagatavo katru gadu.

Minētā atzinuma pamatā ir revīzijas darbs, kas jāveic saskaņā ar šīs regulas 6. un 7. pantu.

4. Sertifikācijas struktūra sagatavo ziņojumu par saviem konstatējumiem. Ziņojums attiecas uz deleģētajām funkcijām. Ziņojumā norāda to, vai ziņojuma aptvertajā laikposmā:

a) maksājumu aģentūra ir atbildusi akreditācijas kritērijiem;

b) maksājumu aģentūras procedūras ir devušas pietiekamu pārliecību par to, ka izdevumi, kurus pieprasīts segt no fondiem, ir tikuši veikti atbilstīgi Savienības noteikumiem, un tādējādi ir nodrošināta pamatā esošo darījumu likumība un pareizība, un ka ir izpildīti ieteikumi par uzlabojumiem, ja tādi bijuši;

c) šīs regulas 29. pantā minētie gada pārskati ir saskaņā ar maksājumu aģentūras grāmatvedības grāmatām un reģistriem;

d) izdevumu deklarācijās un intervences darbību pārskatos ir patiesi, pilnīgi un pareizi atspoguļotas darbības, kuru izmaksas pieprasīts segt no fondiem;

e) Savienības finansiālās intereses ir pienācīgi aizsargātas attiecībā uz izmaksātajiem avansiem, saņemtajām garantijām, intervences krājumiem un iekasējamajām summām.

Ziņojumā ietver informāciju par to darbinieku skaitu un kvalifikāciju, kas veica revīziju, par veikto darbu, pārbaudīto darījumu skaitu, iegūto būtiskuma un pārliecības pakāpi, visiem konstatētajiem trūkumiem un ieteikumiem par uzlabojumiem, un par sertifikācijas struktūras un citu maksājumu aģentūras iekšējo un ārējo revīzijas struktūru darbībām, no kurām sertifikācijas struktūra pilnībā vai daļēji guvusi pārliecību par ziņojumā atspoguļotajiem jautājumiem.

6. pants

Revīzijas principi

1. Sertifikācijas revīziju veic saskaņā ar starptautiski pieņemtiem revīzijas standartiem.

2. Sertifikācijas struktūra sagatavo revīzijas stratēģiju, kurā nosaka sertifikācijas revīzijas tvērumu, termiņus un ievirzi, revīzijas metodes un atlases metodiku. Katram finanšu gadam, par kuru veic revīziju, izstrādā revīzijas plānu, pamatojoties uz aplēsto revīzijas risku. Sertifikācijas struktūra revīzijas stratēģiju un revīzijas plānu pēc pieprasījuma iesniedz Komisijai.

3. Pietiekamo pārliecības līmeni, kas jānodrošina revīzijas pārbaudē, panāk, novērtējot kontroles sistēmu, tostarp veicot atbilstības pārbaudi un izdevumu padziļinātu pārbaudi (datu pārbaudi un analītiskas procedūras).

4. Komisija izstrādā pamatnostādnes, kurās:

a) sniedz papildu skaidrojumus un norādījumus par veicamo sertifikācijas revīziju;

b) nosaka, kāds ir pietiekamais revīzijas pārliecības līmenis, kas jānodrošina revīzijas pārbaudē.

7. pants

Revīzijas metodes

1. Revīzijas metodes, kuras izmanto sertifikācijas revīzijā, nosaka revīzijas stratēģijā, kas paredzēta 6. panta 2. punktā.

2. Lai sasniegtu revīzijas mērķus un sniegtu atzinumu, kā noteikts Regulas (ES) Nr. 1306/2013 9. panta 1. punktā, revīzijas posmi ietver sistēmu revīziju, padziļinātu pārbaudi un finanšu deklarāciju un pārvaldības ticamības deklarāciju salīdzinājumu verifikāciju.

3. Izdevumu padziļināta pārbaude ietver pamatā esošo darījumu likumības un pareizības pārbaudi galīgo saņēmēju līmenī. Šajā nolūkā sertifikācijas struktūra var pavadīt maksājumu aģentūru, kad tā veic otrā līmeņa pārbaudes uz vietas. Sertifikācijas struktūra var nepavadīt maksājumu aģentūru, kad tā veic sākotnējās pārbaudes uz vietas, izņemot situācijas, kad būtu fiziski neiespējami atkārtoti pārbaudīt maksājumu aģentūras veikto sākotnējo pārbaudi. Attiecībā uz padziļinātu pārbaudi sertifikācijas struktūras var izmantot integrētu pieeju revīzijas atlasē.

4. Pamatnostādnēs, kas minētas 6. panta 4. punktā, Komisija paredz papildu nosacījumus un norādījumus par revīzijas procedūru izstrādi, atlases integrēšanu, darījumu atkārtotas pārbaudes uz vietas plānošanu un veikšanu.







II

NODAĻA

FONDU FINANŠU PĀRVALDĪBA







1.

IEDAĻA

Vispārīgi noteikumi

8. pants

Maksājumu aģentūru grāmatvedības uzskaite

1. Katra maksājumu aģentūra kārto grāmatvedības uzskaiti, kurā iegrāmato tikai tos izdevumus un ieņēmumus, kas minēti Regulas (ES) Nr. 1306/2013 4. panta 1. punktā, 5. pantā un 43. pantā, un to līdzekļu izmantojumu, kas nodoti tās rīcībā atbilstošo izdevumu segšanai. Minētā uzskaite dod iespēju nošķirt ELGF un ELFLA finanšu datus un iesniegt tos atsevišķi.

2. Maksājumu aģentūras dalībvalstīs, kuras vēl nav ieviesušas euro, kārto grāmatvedības uzskaiti, norādot summas valūtā, kurā radušies izdevumi un saņemti ieņēmumi. Tomēr, lai visus to izdevumus un ieņēmumus varētu konsolidēt, tām attiecīgie dati jāsniedz valsts valūtā un euro.

3. Attiecībā uz ELFLA katra maksājumu aģentūra, kas izraudzīta darbam ar lauku attīstības programmu, kārto grāmatvedības uzskaiti, kura dod iespēju identificēt katras programmas un katra pasākuma darbības. Šajā uzskaitē jo īpaši iekļauj:

a) publisko izdevumu summu un Savienības ieguldījuma summu, kas samaksāta par katru darbību;

b) summas, kas no saņēmējiem jāatgūst par konstatētajiem pārkāpumiem vai nolaidību;

c) atgūtās summas, norādot sākotnējo darbību.







2.

IEDAĻA

ELGF uzskaite

9. pants

Informācijas sniegšana, ko veic dalībvalstis

Dalībvalstis vāc informāciju par kopējiem katru nedēļu veiktajiem izdevumiem un saņemtajiem piešķirtajiem ieņēmumiem un dara to pieejamu Komisijai:

a) ne vēlāk kā katras nedēļas trešajā darbdienā – informāciju par kopējiem no mēneša sākuma līdz iepriekšējās nedēļas beigām veiktajiem izdevumiem un saņemtajiem piešķirtajiem ieņēmumiem;

b) ne vēlāk kā katra mēneša trešajā darbdienā, ja nedēļa iesniedzas nākamajā mēnesī, – informāciju par kopējiem iepriekšējā mēnesī veiktajiem izdevumiem un saņemtajiem piešķirtajiem ieņēmumiem.

10. pants

Informācijas nosūtīšana, ko veic dalībvalstis

1. Saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1306/2013 102. panta 1. punkta pirmās daļas c) apakšpunkta i) un ii) punktu dalībvalstis, ievērojot šīs regulas 11. un 12. pantu, elektroniski nosūta Komisijai šādu informāciju un dokumentus:

a) ne vēlāk kā katra mēneša trešajā darbdienā – informāciju par kopējiem iepriekšējā mēnesī veiktajiem izdevumiem un saņemtajiem piešķirtajiem ieņēmumiem, izmantojot paraugu, kuru Komisija darījusi pieejamu dalībvalstīm ar informācijas sistēmu starpniecību, un visu informāciju, kas izskaidro būtiskas atšķirības starp aplēsēm, kuras sagatavotas saskaņā ar šā panta 2. punkta a) apakšpunkta iii) punktu, un veiktajiem izdevumiem un saņemtajiem piešķirtajiem ieņēmumiem;

b) ne vēlāk kā katra mēneša divpadsmitajā dienā – izdevumu deklarāciju, kas minēta Regulas (ES) Nr. 1306/2013 18. panta 3. punktā. Tomēr informāciju par laikposmā no 1. līdz 15. oktobrim veiktajiem izdevumiem un saņemtajiem piešķirtajiem ieņēmumiem nosūta līdz 27. oktobrim.

2. Izdevumu deklarācija, kas minēta 1. punkta b) apakšpunktā, aptver:

a) pārskatu, kuru katra maksājumu aģentūra sagatavojusi, izmantojot paraugu, ko Komisija ir darījusi pieejamu dalībvalstīm ar informācijas sistēmu starpniecību, un kurā ievērots Savienības budžeta nomenklatūrai atbilstošs sadalījums un sadalījums pa izdevumu un ieņēmumu veidiem, kas balstās uz detalizētu nomenklatūru, kura darīta pieejama dalībvalstīm, un kurš aptver: i) iepriekšējā mēnesī veiktos izdevumus un saņemtos piešķirtos ieņēmumus; ii) no finanšu gada sākuma līdz iepriekšējā mēneša beigām veiktos kopējos izdevumus un saņemtos piešķirtos ieņēmumus; iii) izdevumu un piešķirto ieņēmumu aplēses, kas attiecīgā gadījumā var aptvert: — tikai kārtējo mēnesi un divus nākamos mēnešus, — kārtējo mēnesi, divus nākamos mēnešus un laiku līdz finanšu gada beigām, iv) papildu datus, ja nepieciešams;

b) šā punkta a) apakšpunktā minēto datu kopsavilkumu, kuru attiecīgā dalībvalsts sagatavojusi, izmantojot paraugu, kuru Komisija ir darījusi pieejamu dalībvalstīm ar informācijas sistēmu starpniecību, par visām minētās dalībvalsts maksājumu aģentūrām;

c) uzskaites dokumentus, kas apliecina ar valsts intervenci saistītos izdevumus un ieņēmumus, kā minēts 19. panta 2. punktā.

3. Visu šajā pantā prasīto finanšu informāciju sniedz euro.

11. pants

Vispārīgi noteikumi par izdevumu deklarāciju un par piešķirtajiem ieņēmumiem

1. Neskarot 12. pantā minētos īpašos noteikumus par tādu izdevumu un ieņēmumu deklarācijām, kas saistīti ar intervences krājumu glabāšanu, maksājumu aģentūru deklarētie izdevumi un piešķirtie ieņēmumi par attiecīgo mēnesi atbilst šajā mēnesī faktiski veiktajiem maksājumiem un saņemtajiem ieņēmumiem.

Minētie izdevumi un ieņēmumi ELGF budžetā tiek iegrāmatoti attiecībā uz N finanšu gadu.

Tomēr:

a) izdevumus, kurus var samaksāt pirms tāda noteikuma izpildes, kas ļauj tos pilnīgi vai daļēji segt no ELGF, var deklarēt tikai: — attiecībā uz mēnesi, kurā minētais noteikums tika ieviests, — vai — attiecībā uz nākamo mēnesi pēc minētā noteikuma ieviešanas;

b) piešķirtos ieņēmumus, kuri dalībvalstij jāatmaksā Komisijai, deklarē attiecībā uz mēnesi, kurā beidzas Savienības tiesību aktos paredzētais attiecīgo summu maksājuma termiņš;

c) korekcijas, par kurām Komisija pieņēmusi lēmumu grāmatojumu noskaidrošanas un atbilstīguma noskaidrošanas satvarā, Komisija tieši atskaita no mēneša maksājumiem vai pieskaita mēneša maksājumiem, kā minēts attiecīgi 33. panta 2. punktā vai 34. panta 8. punktā. Tomēr minētajām korekcijām atbilstošās summas dalībvalstis iekļauj deklarācijā, kas sagatavota par mēnesi, attiecībā uz kuru korekcijas veiktas.

2. Izdevumus un piešķirtos ieņēmumus ņem vērā no dienas, kurā tie debetēti vai kreditēti maksājumu aģentūras kontā. Tomēr attiecībā uz maksājumiem datums, kas jāņem vērā, var būt datums, kurā attiecīgā aģentūra ir izdevusi maksājuma dokumentu un nosūtījusi to finanšu iestādei vai atbalsta saņēmējam. Katra maksājumu aģentūra visu finanšu gadu izmanto vienu un to pašu metodi.

3. Atbilstoši 1. punktam deklarētie izdevumi un piešķirtie ieņēmumi var ietvert par tā paša finanšu gada iepriekšējiem mēnešiem deklarēto summu korekcijas.

Ja maksājumu aģentūras līmenī veiktu piešķirto ieņēmumu korekciju rezultātā par kādu budžeta pozīciju ir jādeklarē piešķirtie ieņēmumi ar negatīvu vērtību, pārpalikuma korekcijas pārnes uz nākamo mēnesi. Vajadzības gadījumā tās tiek kompensētas attiecīgā gada grāmatojumu noskaidrošanas laikā.

4. Neizpildītos maksājuma rīkojumus un kontā debetētos un pēc tam atkal kreditētos maksājumus kontos parāda kā atskaitījumus no izdevumiem mēnesī, kurā maksājumu aģentūrai ir paziņots par neizpildīšanu vai atcelšanu.

5. Ja no ELGF piekritīgie maksājumi ir apgrūtināti ar prasījumiem, 1. punkta piemērošanas vajadzībām tos uzskata par pilnībā veiktiem:

a) dienā, kurā samaksāta saņēmējam piekritīgā summa, ja prasījums ir mazāks par samaksātajiem izdevumiem;

b) savstarpēja ieskaita dienā, ja izdevumi ir mazāki vai vienādi ar prasījuma summu.

6. Kumulatīvos datus, kas saistīti ar izdevumiem un piešķirtajiem ieņēmumiem, kurus var attiecināt uz konkrētu finanšu gadu, un kas jāiesniedz Komisijai ne vēlāk kā 27. oktobrī, var koriģēt tikai gada pārskatos, kuri jānosūta Komisijai saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1306/2013 102. panta 1. punkta pirmās daļas c) apakšpunkta iii) punktu.

12. pants

Īpaši noteikumi par to izdevumu deklarācijām, kas saistīti ar intervences krājumu glabāšanu

1. Sagatavojot to izdevumu deklarācijas, kas saistīti ar intervences krājumu glabāšanu, ņem vērā darbības, kuras attiecīgā mēneša beigās ir iegrāmatotas maksājumu aģentūras uzskaitē un ir notikušas no grāmatvedības gada sākuma Deleģētās regulas (ES) Nr. 907/2014 3. panta 3. punkta pirmās daļas a) apakšpunkta nozīmē līdz minētā mēneša beigām.

2. Šajās izdevumu deklarācijās iekļauj vērtības un summas, kas noteiktas saskaņā ar šīs regulas 17. un 18. pantu un Komisijas Deleģētās regulas (ES) Nr. 906/2014 ( 11 ) 4. pantu un ko maksājumu aģentūras iegrāmatojušas tā mēneša laikā, kas seko mēnesim, ar kuru saistītas minētās darbības.

Tomēr:

a) vērtības un summas, kas attiecas uz septembrī veiktajām darbībām, maksājumu aģentūras iegrāmato ne vēlāk kā 15. oktobrī;

b) kopējās summas, par kādām samazinājusies produktu vērtība, kā minēts Deleģētās regulas (ES) Nr. 906/2014 3. panta 1. punkta e) apakšpunktā, iegrāmato datumā, kas norādīts lēmumā, kurā tās noteiktas.

13. pants

Komisijas lēmums par maksājumu

1. Pamatojoties uz datiem, kas nosūtīti saskaņā ar šīs regulas 10. panta 1. punkta b) apakšpunktu, Komisija nolemj veikt mēneša maksājumus saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1306/2013 18. panta 3. punktu, neskarot korekcijas, kuras var izdarīt ar turpmākiem lēmumiem saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1306/2013 51. un 52. pantu, un ņemot vērā samazinājumus un apturēšanu, par kuru pieņemts lēmums saskaņā ar minētās regulas 41. pantu.

2. Ja dalībvalstu kopējie deklarētie izdevumi nākamajam finanšu gadam pārsniedz trīs ceturtdaļas no kopējām kārtējā finanšu gada apropriācijām, Regulas (ES, Euratom) Nr. 966/2012 170. panta 3. punktā minētās iepriekš uzņemtās saistības un atbilstošos mēneša maksājumus piešķir proporcionāli izdevumu deklarācijām, nepārsniedzot 75 % no kārtējā finanšu gada apropriācijām. Pieņemot lēmumus par nākamajiem atmaksājumiem, Komisija ņem vērā dalībvalstīm neatmaksāto summu atlikumu.

14. pants

Līdzekļu nodošana dalībvalstu rīcībā

1. Pieņemot lēmumu veikt mēneša maksājumus, Komisija, nepārsniedzot budžeta apropriācijas, nodod dalībvalstu rīcībā ELGF finansēto izdevumu segšanai vajadzīgos līdzekļus, no kuriem atņemta piešķirtajiem ieņēmumiem atbilstošā summa, ieskaitot šos līdzekļus katras dalībvalsts atvērtajā kontā.

Ja pēc tam, kad no Komisijas veicamajiem maksājumiem ir atņemti piešķirtie ieņēmumi, iegūtais rezultāts dalībvalstij ir negatīva summa, pārpalikuma atskaitījumus pārnes uz nākamajiem mēnešiem.

2. Katra dalībvalsts paziņo Komisijai 1. punktā minētā konta nosaukumu un numuru tādā formā, kādu darījusi zināmu Komisija.

15. pants

Ar valsts intervenci saistīta saziņa

1. Maksājumu aģentūras nosūta Komisijai:

a) pēc Komisijas pieprasījuma – dokumentus un informāciju, kas minēta Deleģētās regulas (ES) Nr. 907/2014 3. panta 7. punktā, un valsts papildu administratīvos noteikumus, kas pieņemti intervences pasākumu piemērošanai un pārvaldībai;

b) līdz šīs regulas 10. panta 1. punkta b) apakšpunktā noteiktajai dienai – informāciju par intervences krājumu glabāšanu, izmantojot paraugus, kurus Komisija darījusi pieejamus dalībvalstīm ar informācijas sistēmu starpniecību.

2. Attiecīgās informācijas sistēmas, kas minētas 24. pantā, izmanto, lai sniegtu paziņojumus un apmainītos ar informāciju, un sagatavotu dokumentus, kas saistīti ar valsts intervences izdevumiem.

16. pants

Informācija, ko iekļauj valsts intervencei paredzētajā uzskaitē, kura jākārto maksājumu aģentūrām

1. Krājumu uzskaitē, kas paredzēta Deleģētās regulas (ES) Nr. 907/2014 3. panta 3. punkta pirmās daļas a) apakšpunktā, atsevišķi uzrāda šādas elementu kategorijas:

a) produktu daudzumus, kas reģistrēti laikā, kad tos ievieto noliktavā un izved no tās (neatkarīgi no tā, vai ir veikta fiziska pārvietošana);

b) daudzumus, kuri ir nodoti bezmaksas izplatīšanai vistrūcīgākajām personām ar Eiropas Vistrūcīgāko personu atbalstīšanas fonda starpniecību un kuri ir iegrāmatoti saskaņā ar Deleģētās regulas (ES) Nr. 906/2014 4. panta 3. punktu; daudzumus, kas pārvietoti uz citu dalībvalsti, norāda atsevišķi;

c) daudzumus, kuri paņemti kā paraugi; pircēju paņemtos paraugus norāda atsevišķi;

d) daudzumus, kurus pēc vizuālas pārbaudes, kas veikta ikgadējās inventarizācijas laikā vai pēc intervences pārņemšanas veiktas inspicēšanas laikā, vairs nav iespējams atkārtoti iepakot un kuri nonāk tiešajā pārdošanā;

e) iztrūkstošos daudzumus (neatkarīgi no tā, vai to iztrūkuma iemesls ir nosakāms), tostarp daudzumus, kas atbilst likumīgajiem pielaides ierobežojumiem;

f) bojātos daudzumus;

g) pārpalikuma daudzumus;

h) iztrūkstošos daudzumus, kas pārsniedz pielaides ierobežojumus;

i) noliktavā ievietotos daudzumus, kuri atzīti par prasībām neatbilstošiem un kuru pārņemšana tāpēc ir atteikta;

j) neto daudzumus, kuri atrodas noliktavā katra mēneša vai grāmatvedības gada beigās un kurus pārnes uz nākamo mēnesi vai grāmatvedības gadu.

2. Finanšu uzskaitē, kas paredzēta Deleģētās regulas (ES) Nr. 907/2014 3. panta 3. punkta pirmās daļas a) apakšpunktā, iekļauj:

a) šā panta 1. punkta a) apakšpunktā minēto daudzumu vērtību, atsevišķi norādot iepirkto un pārdoto daudzumu vērtību;

b) to daudzumu uzskaites vērtību, kuri izmantoti vai ņemti vērā saskaņā ar bezmaksas izplatīšanas shēmu, kas minēta šā panta 1. punkta b) apakšpunktā;

c) finansiālās izmaksas, kas minētas Deleģētās regulas (ES) Nr. 906/2014 3. panta 1. punkta a) apakšpunktā;

d) izdevumus par fiziskajām darbībām, kas minēti Deleģētās regulas (ES) Nr. 906/2014 3. panta 1. punkta b) un c) apakšpunktā;

e) summas, kas izriet no produktu vērtības samazināšanās, kā minēts Deleģētās regulas (ES) Nr. 906/2014 3. panta 1. punkta e) apakšpunktā;

f) no pārdevējiem, pircējiem vai glabātājiem iekasētās vai atgūtās summas, kas nav minētas šīs regulas 20. panta 2. punktā;

g) summu, kas iegūta no tiešās pārdošanas, kura veikta pēc ikgadējās inventarizācijas vai pārbaudēm pēc produktu pārņemšanas intervences krājumu glabāšanā;

h) zaudējumus un ieguvumus no produktu izvešanas, ņemot vērā šā punkta e) apakšpunktā minēto vērtības samazināšanos;

i) citus debetus un kredītus, jo īpaši tos, kas atbilst šā panta 1. punkta c)–g) apakšpunktā minētajiem daudzumiem;

j) vidējo uzskaites vērtību, kas atkarībā no gadījuma izteikta par tonnu vai hektolitru.

17. pants

Ar valsts intervenci saistītā uzskaite

1. Elementus, kas minēti 16. pantā, iegrāmato saskaņā ar daudzumiem, vērtībām, summām un vidējiem lielumiem, kurus faktiski reģistrējušas maksājumu aģentūras, vai saskaņā ar vērtībām un summām, kas aprēķinātas, pamatojoties uz Komisijas noteiktajām standarta summām.

2. Grāmatojumiem un aprēķiniem, kas minēti 1. punktā, piemēro šādus noteikumus:

a) attiecībā uz daudzumiem, kuriem saskaņā ar Deleģētās regulas (ES) Nr. 906/2014 VI un VII pielikumā minētajiem noteikumiem reģistrēti kvantitatīvi zudumi vai bojājumi, izvešanas izmaksas iegrāmato tikai par tiem daudzumiem, kas ir faktiski pārdoti un izvesti no noliktavas;

b) daudzumus, kas reģistrēti kā pārvietošanā no vienas dalībvalsts uz citu iztrūkstoši daudzumi, neuzskata par daudzumiem, kas ievesti noliktavā galamērķa dalībvalstī, un tāpēc standarta ievešanas izmaksas uz tiem neattiecas;

c) standarta ievešanas un izvešanas izmaksas, kas noteiktas par transportēšanu un pārvietošanu, iegrāmato tad, ja minētās izmaksas saskaņā ar Savienības noteikumiem netiek uzskatītas par transporta izmaksu neatņemamu daļu;

d) ja vien īpašos Savienības noteikumos nav paredzēts citādi, summas, kas saņemtas no bojātu produktu pārdošanas, un visas citas šajā saistībā saņemtās summas ELGF uzskaitē neiegrāmato;

e) visus reģistrētos pārpalikuma daudzumus iegrāmato kā negatīvu summu pie iztrūkstošajiem daudzumiem krājumu stāvokļa un pārvietošanas uzskaitē. Minētos daudzumus ņem vērā, nosakot daudzumus, kas pārsniedz pielaides ierobežojumu;

f) paraugus, kas nav pircēju paņemtie paraugi, iegrāmato saskaņā ar Deleģētās regulas (ES) Nr. 906/2014 VII pielikuma 2. punkta a) apakšpunktu.

3. Komisijas veiktās korekcijas attiecībā uz 16. pantā minētajiem elementiem par kārtējo grāmatvedības gadu tiek paziņotas Lauksaimniecības fondu komitejai. Dalībvalstīm tās var paziņot ar lēmumu par mēneša maksājumu vai, ja tāda nav, ar lēmumu par grāmatojumu noskaidrošanu. Maksājumu aģentūras tās iegrāmato saskaņā ar minētā lēmuma nosacījumiem.

18. pants

Datumi, kuros izdevumus, ieņēmumus un produktu pārvietošanu iegrāmato valsts intervencei paredzētajā uzskaitē

1. Dažādas izdevumu un ieņēmumu pozīcijas iegrāmato tajā datumā, kurā tiek veikta ar valsts intervences pasākumu saistītā fiziskā darbība, un šajā nolūkā izmanto Deleģētās regulas (ES) Nr. 906/2014 3. panta 2. punktā minēto maiņas kursu.

Tomēr turpmāk minētajos gadījumos piemēro šādus datumus:

a) saņemšanas datumu attiecībā uz saņemtajām vai atgūtajām summām, kas minētas šīs regulas 16. panta 2. punkta f) un g) apakšpunktā;

b) ar fiziskajām darbībām saistīto izmaksu faktiskās samaksas datumu, ja uz šīm izmaksām neattiecas standarta summas.

2. Ar produktu fizisko pārvietošanu un krājumu pārvaldību saistītos dažādos elementus iegrāmato tajā datumā, kurā tiek veikta ar intervences pasākumu saistītā fiziskā darbība.

Tomēr turpmāk minētajos gadījumos piemēro šādus datumus:

a) attiecībā uz daudzumiem, kurus nodod intervences krājumu glabāšanā, nemainot glabāšanas vietu, piemēro datumu, kurā maksājumu aģentūra ir pārņēmusi produktus saskaņā ar Komisijas Regulas (ES) Nr. 1272/2009 ( 12 ) 31. panta 2. punktu un 33. pantu;

b) attiecībā uz iztrūkstošiem vai bojātiem daudzumiem un pārpalikuma daudzumiem piemēro iztrūkstošu vai bojātu daudzumu un pārpalikuma fakta konstatācijas datumu;

c) attiecībā uz to produktu tiešo pārdošanu, kuri paliek noliktavā un kurus vairs nav iespējams atkārtoti iepakot pēc vizuālas pārbaudes, kas veikta ikgadējās inventarizācijas laikā vai tādas pārbaudes laikā, kuru veic pēc pārņemšanas intervences krājumu glabāšanā, piemēro datumu, kurā produkti ir faktiski izvesti no noliktavas;

d) attiecībā uz visiem zudumiem, kas pārsniedz Deleģētās regulas (ES) Nr. 907/2014 4. panta 2. punktā minēto pielaides ierobežojumu, piemēro grāmatvedības gada pēdējo dienu.

19. pants

Summa, ko finansē saskaņā ar valsts intervenci

1. Summu, kas finansējama saskaņā ar Deleģētās regulas (ES) Nr. 906/2014 2. pantā minētajiem intervences pasākumiem, nosaka, pamatojoties uz uzskaiti, kuru izveido un kārto maksājumu aģentūras saskaņā ar Deleģētās regulas (ES) Nr. 907/2014 3. panta 3. punkta pirmās daļas a) apakšpunktu un kurā tiek attiecīgi debetēti un kreditēti dažādie izdevumu un ieņēmumu posteņi, kas minēti šīs regulas 16. pantā, vajadzības gadījumā ņemot vērā to izdevumu summas, kas noteikti lauksaimniecības nozares tiesību aktos.

2. Maksājumu aģentūras vai attiecīgā gadījumā koordinējošās struktūras, izmantojot paraugus, kurus Komisija ir darījusi pieejamus dalībvalstīm ar informācijas sistēmu starpniecību, katru mēnesi un katru gadu elektroniski nosūta Komisijai informāciju, kas vajadzīga intervences krājumu glabāšanas izdevumu finansēšanai, un uzskaites dokumentus, kas apliecina ar intervences krājumu glabāšanu saistītos izdevumus un ieņēmumus; šo informāciju iesniedz tabulu veidā (P-STO tabulas) līdz dienai, kas noteikta 10. panta 1. punkta b) apakšpunktā, un līdz datumam, kas noteikts 30. panta 2. punktā.

20. pants

Valsts intervences izdevumu un ieņēmumu deklarācijas

1. ELGF finansējums Deleģētās regulas (ES) Nr. 906/2014 2. pantā minētajiem intervences pasākumiem ir vienāds ar izdevumiem, kas aprēķināti, pamatojoties uz maksājumu aģentūras paziņoto informāciju un atskaitot visus intervences pasākumos gūtos ieņēmumus, un kas validēti Komisijas izveidotajā informācijas sistēmā, un ko maksājumu aģentūra ir iekļāvusi izdevumu deklarācijā, kura sagatavota saskaņā ar šīs regulas 12. pantu.

2. Saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1306/2013 54. pantu atgūtās summas un no pārdevējiem, pircējiem un uzglabātājiem saņemtās vai atgūtās summas, kas atbilst minētās regulas 43. pantā noteiktajiem kritērijiem, deklarē attiecībā uz ELGF budžetu saskaņā ar šīs regulas 10. panta 2. punkta a) apakšpunktā paredzētajiem nosacījumiem.







3.

IEDAĻA

ELFLA uzskaite

21. pants

Finansējuma vajadzību prognoze

Par katru lauku attīstības programmu, kas minēta Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 1305/2013 ( 13 ) 6. pantā, saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1306/2013 102. panta 1. punkta pirmās daļas c) apakšpunkta ii) punktu dalībvalstis divas reizes gadā, ne vēlāk kā 31. janvārī un 31. augustā, nosūta Komisijai savas prognozes par summām, kas attiecīgajā finanšu gadā jāfinansē no ELFLA. Turklāt dalībvalstis nosūta atjauninātas aplēses par finansējuma pieprasījumiem nākamajam finanšu gadam.

Minētās prognozes un minētās atjauninātas aplēses nosūta strukturētu datu formā, izmantojot informācijas sistēmu SFC2014, kas paredzēta Komisijas Īstenošanas regulas (ES) Nr. 184/2014 ( 14 ) I nodaļā.

22. pants

Izdevumu deklarācijas

1. Maksājumu aģentūras deklarē izdevumus par katru lauku attīstības programmu, kā minēts Regulas (ES) Nr. 1305/2013 6. pantā.

Par katru lauku attīstības pasākumu maksājumu aģentūras izdevumu deklarācijā norāda:

a) attiecināmo publisko izdevumu summu, par kuru maksājumu aģentūra katrā no šā panta 2. punktā noteiktajiem atsauces laikposmiem ir faktiski izmaksājusi atbilstošu ELFLA ieguldījumu;

b) papildu informāciju par finanšu instrumentiem, kas minēti Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 1303/2013 ( 15 ) otrās daļas IV sadaļā;

c) papildu informāciju par saņēmējiem izmaksāto avansu, kas minēts Regulas (ES) Nr. 1306/2013 75. panta 1. punktā;

d) summu, kura atgūta kārtējā laikposmā, kas minēts šā panta 2. punktā.

2. Kad Komisija ir apstiprinājusi lauku attīstības programmu, dalībvalstis saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1306/2013 102. panta 1. punkta pirmās daļas c) apakšpunkta i) punktu nosūta Komisijai savas izdevumu deklarācijas, ievērojot šādus termiņus:

a) ne vēlāk kā 30. aprīlī par izdevumiem, kas radušies laikposmā no 1. janvāra līdz 31. martam;

b) ne vēlāk kā 31. jūlijā par izdevumiem, kas radušies laikposmā no 1. aprīļa līdz 30. jūnijam;

c) ne vēlāk kā 10. novembrī par izdevumiem, kas radušies laikposmā no 1. jūlija līdz 15. oktobrim;

d) ne vēlāk kā 31. janvārī par izdevumiem, kas radušies laikposmā no 16. oktobra līdz 31. decembrim.

▼M1

Tomēr visus izdevumus, ko pirms Regulas (ES) Nr. 1305/2013 6. pantā minētās lauku attīstības programmas apstiprināšanas maksājumu aģentūras saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1303/2013 65. panta 2. punktu maksājušas saņēmējiem līdz tā pēdējā laikposma beigām, kas noteikts šā punkta pirmajā daļā, dalībvalstis veic, pašas uzņemoties atbildību, un pirmajā izdevumu deklarācijā pēc lauku attīstības programmas apstiprināšanas tos paziņo Komisijai. To pašu noteikumu mutatis mutandis piemēro, ja lauku attīstības programmu groza, kā minēts Regulas (ES) Nr. 1305/2013 11. pantā, izņemot finanšu plānu koriģēšanu, kas minēta šīs regulas 23. panta 2. punktā.

▼B

3. Attiecībā uz lauku attīstības programmām maksājumu aģentūras izdevumu deklarācijas strukturētu datu formā ievada informācijas sistēmā SFC2014, kas paredzēta Īstenošanas regulas (ES) Nr. 184/2014 I nodaļā.

4. Ja Komisija pieprasa papildu verifikācijas tāpēc, ka ir iesniegta nepilnīga vai neskaidra informācija vai pastāv nesaskaņas, interpretācijas atšķirības vai kādas citas neatbilstības, kas saistītas ar atsauces laikposma izdevumu deklarāciju un radušās jo īpaši tāpēc, ka nav iesūtīta informācija, kas prasīta Regulā (ES) Nr. 1305/2013 un Komisijas aktos, kuri pieņemti saskaņā ar minēto regulu, vai tāpēc, ka ir būtiskas norādes, ka izdevumu deklarācijā iekļautos izdevumos var ietekmēt pārkāpums vai ka varētu pastāvēt nepilnības lauku attīstības vadības un kontroles sistēmas darbībā, attiecīgā dalībvalsts pēc Komisijas pieprasījuma sniedz papildu informāciju laikposmā, kas norādīts minētajā pieprasījumā un ir atkarīgs no problēmas smaguma.

Regulas (ES) Nr. 1306/2013 36. panta 5. punktā paredzēto starpmaksājuma termiņu attiecībā uz visu summu vai summas daļu, par ko pieprasīts maksājums, var apturēt no informācijas pieprasījuma nosūtīšanas datuma līdz prasītās informācijas saņemšanai, bet ne ilgāk kā uz maksimālo laikposmu, kas noteikts Regulas (ES) Nr. 1303/2013 83. panta 1. punktā.

Ja attiecīgā dalībvalsts papildu informācijas pieprasījumā noteiktajā termiņā nesniedz atbildi uz minēto pieprasījumu vai ja atbildi uzskata par neapmierinošu vai tādu, kas liecina, ka piemērojamie noteikumi nav ievēroti vai Savienības līdzekļi ir izmantoti nepareizi, Komisija var uz laiku apturēt vai samazināt maksājumus saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1306/2013 41. pantu.

5. Izdevumi, kas deklarēti attiecībā uz kādu laikposmu, var ietvert to datu korekcijas, kas deklarēti attiecībā uz tā paša finanšu gada iepriekšējiem deklarēšanas laikposmiem.

To izdevumu un piešķirto ieņēmumu labojumus, kas attiecināmi uz finanšu gadu un nav iekļauti 2. punkta a), b) un c) apakšpunktā minētajās deklarācijās, var izdarīt tikai gada pārskatos, kuri jānosūta Komisijai saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1306/2013 102. panta 1. punkta pirmās daļas c) apakšpunkta iii) punktu.

23. pants

Maksājamās summas aprēķināšana

1. Savienības ieguldījumu, kas jāmaksā attiecībā uz attiecināmajiem publiskajiem izdevumiem, aprēķina katram pasākumam un katram atsauces laikposmam, pamatojoties uz minētā laikposma pirmajā dienā spēkā esošo finansēšanas plānu, kas minēts Regulas (ES) Nr. 1305/2013 8. panta 1. punkta h) apakšpunktā. Minētajā aprēķinā ņem vērā Savienības ieguldījuma korekcijas, kā norādīts izdevumu deklarācijā par minēto laikposmu.

2. Neskarot Regulas (ES) Nr. 1306/2013 34. panta 2. punktā noteikto maksimālo apjomu, ja lauku attīstības programmai samaksātais kopējais Savienības ieguldījums pārsniedz lauku attīstības pasākumam paredzēto kopsummu, maksājamo summu samazina līdz šim pasākumam paredzētajam apjomam. Ikvienu tādējādi izslēgto Savienības ieguldījumu var samaksāt vēlāk ar nosacījumu, ka dalībvalsts ir iesniegusi koriģētu finanšu plānu un Komisija to ir akceptējusi.

3. Atkarībā no pieejamajiem līdzekļiem Komisija pārskaita Savienības ieguldījuma maksājumu katras dalībvalsts atvērtajā kontā vai kontos.

Katra dalībvalsts paziņo Komisijai konta nosaukumu vai numuru tādā formā, kādu darījusi zināmu Komisija.







4.

IEDAĻA

Kopīgi noteikumi par ELGF un ELFLA

24. pants

Elektroniska informācijas un dokumentu apmaiņa

1. Komisija nosaka informācijas sistēmas, kas tai un dalībvalstīm dod iespēju elektroniski apmainīties ar informāciju un dokumentiem Regulas (ES) Nr. 1306/2013 102. pantā paredzētās informācijas sniegšanas un aplūkošanas vajadzībām, un sistēmu piemērošanai vajadzīgo kārtību. Ar Lauksaimniecības fondu komitejas starpniecību tā informē dalībvalstis par minēto sistēmu ieviešanas vispārīgajiem nosacījumiem.

2. Informācijas sistēmas, kas minētas 1. punktā, var apstrādāt:

a) finanšu darījumiem vajadzīgos datus, jo īpaši tos, kas saistīti ar maksājumu aģentūru mēneša un gada pārskatiem, izdevumu un ieņēmumu deklarācijām un informācijas un dokumentu nosūtīšanu, kā minēts Deleģētās regulas (ES) Nr. 907/2014 3. pantā un šīs regulas 10., 11., 14., 15., 19., 20., 23. un 29. pantā;

b) kopīgu interešu dokumentus, kas ļauj uzraudzīt mēneša un gada pārskatus un iepazīties ar informāciju un dokumentiem, kuri maksājumu aģentūrām jādara pieejami Komisijai;

c) Savienības dokumentus un Komisijas pamatnostādnes par kopējās lauksaimniecības politikas finansēšanu, ko veic saskaņā ar Regulu (ES) Nr. 1306/2013 akreditētas un norīkotas iestādes, un pamatnostādnes par attiecīgo tiesību aktu saskaņotu piemērošanu.

3. Šīs regulas 10., 19., 20. un 23. pantā un 30. panta 1. punkta a), b) un d) apakšpunktā minēto dokumentu formu un saturu Komisija dara zināmu dalībvalstīm, ievietojot paraugus informācijas sistēmās.

Komisija pēc Lauksaimniecības fondu komitejas informēšanas pielāgo un atjaunina minētos paraugus.

4. Informācijas sistēmas, kas minētas 1. punktā, var ietvert rīkus, kurus Komisija izmanto datu glabāšanai un fondu kontu pārvaldībai, un rīkus, kas vajadzīgi, lai aprēķinātu vienotas likmes izdevumus vai izdevumus, kuru aprēķināšanai jāizmanto vienādas metodes, jo īpaši attiecībā uz finansiālajām izmaksām un amortizāciju.

5. Par finanšu darījumu datu paziņošanu, ievadīšanu un atjaunināšanu 1. punktā minētajās informācijas sistēmās atbild maksājumu aģentūras, kuras to veic pašas vai deleģē šo funkciju struktūrām, attiecīgā gadījumā ar tādu koordinējošo struktūru starpniecību, kas akreditētas saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1306/2013 7. panta 4. punktu.

6. Ja dokumentam vai procedūrai, kas paredzēta Regulā (ES) Nr. 1306/2013 vai saskaņā ar minēto regulu pieņemtos Komisijas aktos, ir vajadzīgs pilnvarotas personas paraksts vai kādas personas piekrišana vienā vai vairākos šīs procedūras posmos, informācijas sistēmām, kas izveidotas šādu dokumentu nosūtīšanai, ir jādod iespēja saskaņā ar Savienības tiesību aktiem nepārprotami identificēt katru personu un jānodrošina pietiekamas garantijas, ka dokumentu saturu nevar grozīt, arī attiecībā uz procedūras posmiem. Attiecībā uz izdevumu deklarācijām un pārvaldības ticamības deklarāciju, kas pievienotas Regulas (ES) Nr. 1306/2013 102. panta 1. punkta pirmās daļas c) apakšpunkta i) un iii) punktā minētajiem gada pārskatiem, maksājumu aģentūras vai attiecīgā gadījumā saskaņā ar minētās regulas 7. panta 2. un 4. punktu akreditētās koordinējošās struktūras elektroniski iesniegtos dokumentus saglabā arī to oriģinālajā formā.

7. Elektroniskos un digitālos dokumentus glabā visu 32. pantā paredzēto laikposmu.

8. Ja informācijas sistēmas darbība ir traucēta vai nav stabila savienojuma, dalībvalsts ar Komisijas iepriekšēju atļauju drīkst iesūtīt dokumentus citā formā saskaņā ar Komisijas noteiktajiem nosacījumiem.

25. pants

Maksājuma apturēšana uz laiku novēlotas iesniegšanas gadījumā

Īstenošanas aktos, ar ko nosaka Regulas (ES) Nr. 1306/2013 18. panta 3. punktā minētos mēneša maksājumus vai tās pašas regulas 36. pantā minētos starpmaksājumus, ņem vērā maksājumu apturēšanu, par ko nolemts saskaņā ar minētās regulas 42. pantu.

26. pants

Satelītattēlu ieguve

1. Regulas (ES) Nr. 1306/2013 21. panta piemērošanas vajadzībām katru gadu ne vēlāk kā 1. novembrī katra dalībvalsts informē Komisiju:

a) par to, vai tā vēlas, lai Komisija iegūst tās pārbaužu programmai un/vai zemes gabalu identificēšanas sistēmas kvalitātes novērtējumam nepieciešamos satelītattēlus;

b) par pārbaudāmo platību un plānoto kontroles zonu skaitu.

2. Dalībvalstis, kas lūdz Komisijai iegūt satelītattēlus, sadarbībā ar Komisiju un pirms 15. janvāra pēc 1. punktā minētās informācijas nosūtīšanas galīgi nosaka zonas, kas attēliem jāaptver, un minēto attēlu iegūšanas grafiku.

3. Komisija iegūtos satelītattēlus dalībvalstu pilnvarotajiem pārstāvjiem nodod bez maksas. Minētajiem pārstāvjiem jāievēro noteikumi par autortiesībām, kas noteikti līgumos ar piegādātājiem, un pēc darba pabeigšanas attēli jāatdod atpakaļ.

4. Ja kopējais no dalībvalstīm saņemto pieprasījumu skaits pārsniedz budžetu, kas pieejams Regulas (ES) Nr. 1306/2013 21. panta piemērošanas vajadzībām, Komisija lemj par nodrošināmo satelītattēlu skaita ierobežošanu, lai pieejamos līdzekļus izmantotu pēc iespējas efektīvāk.







III

NODAĻA

GRĀMATOJUMU NOSKAIDROŠANA







1.

IEDAĻA

Parādu atgūšana

27. pants

Procenti, kas piemērojami nepamatotu maksājumu atgūšanai

1. Ja vien lauksaimniecības nozares tiesību aktos nav paredzēts citādi, par nepamatotiem maksājumiem, kas jāatgūst tāpēc, ka ir pieļauts pārkāpums vai nolaidība, aprēķina procentus par laikposmu no atgūšanas rīkojumā norādītā saņēmējam noteiktā maksājuma termiņa beigām līdz atmaksāšanas vai atskaitījuma datumam. Maksājuma termiņš nedrīkst būt ilgāks par 60 dienām pēc atgūšanas rīkojuma datuma.

2. Piemērojamā procentu likme nekādā ziņā nedrīkst būt zemāka par procentu likmi, kas valsts tiesību aktos paredzēta salīdzināmu nepamatotu izdevumu atgūšanai vai piekritīgo summu iekasēšanai.

28. pants

Atgūšana ar ieskaitu

Neskarot citus noteikumu izpildes pasākumus, kas paredzēti valsts tiesību aktos, dalībvalstis saņēmēja nenokārtoto parādu, kas noteikts saskaņā ar valsts tiesību aktiem, atgūst ar ieskaitu no nākamajiem maksājumiem, kuri jāveic maksājumu aģentūrai, kas ir atbildīga par parāda atgūšanu no minētā saņēmēja.







2.

IEDAĻA

Noskaidrošana

29. pants

Gada pārskatu saturs

Regulas (ES) Nr. 1306/2013 102. panta 1. punkta pirmās daļas c) apakšpunkta iii) punktā minētajos gada pārskatos ietver:

a) piešķirtos ieņēmumus, uz kuriem norādīts minētās regulas 43. pantā;

b) ELGF izdevumus, kuri apkopoti pa Savienības budžeta pozīcijām un apakšpozīcijām un no kuriem pirms tam ir atskaitīti visi nepamatotie maksājumi, kas finanšu gada beigās nav atgūti un kas nav šā panta f) punktā minētie maksājumi, un arī visi procenti;

c) ELFLA izdevumus, kas sadalīti pa programmām, pasākumiem un konkrētām ieguldījuma likmēm. Gada izdevumu pārskatā ietver arī informāciju par atgūtajām summām. Kad programma tiek slēgta, no attiecīgā finanšu gada izdevumiem atskaita visus nepamatotos maksājumus, kas nav atgūti un kas nav šā panta f) punktā minētie maksājumi, un arī visus procentus;

d) tabulu, kurā attēlotas atšķirības sadalījumā pa pozīcijām un apakšpozīcijām vai – ELFLA gadījumā – sadalījumā pa programmām, pasākumiem, konkrētām ieguldījuma likmēm un prioritāšu jomām, t. i., atšķirības starp izdevumiem un piešķirtajiem ieņēmumiem, kuri deklarēti gada pārskatos, un izdevumiem un piešķirtajiem ieņēmumiem, kuri par to pašu laikposmu deklarēti šīs regulas 10. panta 1. punkta b) apakšpunktā minētajos dokumentos, ciktāl tas attiecas uz ELGF, un šīs regulas 22. panta 2. punktā minētajos dokumentos, ciktāl tas attiecas uz ELFLA, kopā ar skaidrojumiem par katru atšķirību;

e) atsevišķi norāda summas, kas jāsedz attiecīgajai dalībvalstij un Savienībai saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1306/2013 54. panta 2. punkta pirmo daļu un 54. panta 3. punktu;

f) tabulu, kurā, izmantojot šīs regulas II pielikumā iekļauto paraugu, ir norādīti nepamatotie maksājumi, kuri līdz finanšu gada beigām vēl jāatgūst tāpēc, ka ir pieļauti pārkāpumi Padomes Regulas (EK, Euratom) Nr. 2988/95 ( 16 ) 1. panta 2. punkta nozīmē, un visi sodi, kas paredzēti piemērojamajos lauksaimniecības nozares tiesību aktos, un aprēķinātie procenti;

g) saskaņā ar šīs regulas III pielikumā noteikto paraugu sagatavotu izrakstu no debitoru virsgrāmatas, kurā uzskaitītas summas, kas jāatgūst un jākreditē ELGF vai ELFLA kontos un kas nav šā panta b), c) un f) punktā minētās summas, un visi sodi un procenti par tām;

h) kopsavilkumu par intervences darbībām un pārskatu par krājumu apjomu un atrašanās vietu finanšu gada beigās;

i) apliecinājumu, ka maksājumu aģentūras dokumentos un grāmatvedības uzskaitē tiek glabāta informācija par izdevumiem, piešķirtajiem ieņēmumiem un par katru intervences krājumu pārvietošanas gadījumu;

j) to neizmantoto/nenoskaidroto kumulēto avansa maksājumu beigu bilanci finanšu gada beigās, kuras dalībvalstis samaksājušas saņēmējiem, ELGF gadījumā – sadalījumā pa pasākumiem un ELFLA gadījumā – sadalījumā pa programmām, pēdējā gadījumā norāda arī finanšu instrumentus. Attiecībā uz finanšu instrumentiem beigu bilance ietver Komisijas samaksātās summas, kuras dalībvalstis nav nedz izmantojušas maksājumiem galīgajiem saņēmējiem, nedz piesaistījušas garantijas līgumiem saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1303/2013 42. panta 1. punktu.

30. pants

Informācijas nosūtīšana

1. Lai varētu veikt grāmatojumu noskaidrošanu saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1306/2013 51. pantu, katra dalībvalsts nosūta Komisijai:

a) gada pārskatos iekļautās ziņas, kas minētas šīs regulas 29. pantā;

b) atzinumu un ziņojumus, kurus sagatavojusi sertifikācijas struktūra vai struktūras, kā minēts šīs regulas 5. panta 3. un 4. punktā;

c) visu grāmatvedības uzskaites informāciju, kas nepieciešama statistikas un kontroles vajadzībām;

d) pārvaldības ticamības deklarāciju, kas minēta šīs regulas 3. pantā.

2. Dokumentus un grāmatvedības informāciju, kas minēta 1. punktā, nosūta Komisijai ne vēlāk kā 15. februārī nākamajā gadā pēc tā finanšu gada beigām, uz kuru tie attiecas. Minētā punkta a), b) un d) apakšpunktā nosauktos dokumentus nosūta vienā eksemplārā kopā ar dokumentu elektronisko versiju, ievērojot formātu un nosacījumus, kurus Komisija noteikusi saskaņā ar 24. pantu.

3. Pēc Komisijas lūguma vai pēc dalībvalsts iniciatīvas papildu informāciju attiecībā uz grāmatojumu noskaidrošanu var iesūtīt Komisijai laikposmā, ko noteikusi Komisija, ņemot vērā šādas informācijas iegūšanai nepieciešamā darba apjomu. Šādu informāciju nesaņēmusi, Komisija var veikt grāmatojumu noskaidrošanu, pamatojoties uz tās rīcībā esošo informāciju.

4. Pienācīgi pamatotos gadījumos Komisija var akceptēt lūgumu par novēlotu informācijas iesniegšanu, ja šis lūgums tai ir iesūtīts pirms iesniegšanas termiņa beigām.

31. pants

Grāmatvedības informācijas forma un saturs

1. Šīs regulas 30. panta 1. punkta c) apakšpunktā minētās grāmatvedības informācijas formu un saturu, un veidu, kādā tā nosūtāma Komisijai, nosaka saskaņā ar Komisijas Īstenošanas regulu (ES) Nr. 991/2013 ( 17 ).

2. Komisija grāmatvedības informāciju izmanto tikai šādiem mērķiem:

a) lai izpildītu savas funkcijas saistībā ar grāmatojumu noskaidrošanu saskaņā ar Regulu (ES) Nr. 1306/2013;

b) lai uzraudzītu attīstību un sagatavotu prognozes lauksaimniecības nozarē.

Eiropas Revīzijas palātai un Eiropas Birojam krāpšanas apkarošanai (OLAF) ir pieeja minētajai informācijai pienākumu pildīšanas nolūkā.

3. Visi personas dati, kas iekļauti savāktajā grāmatvedības informācijā, tiek apstrādāti tikai 2. punktā norādītajiem mērķiem. Konkrēti, ja Komisija grāmatvedības informāciju izmanto 2. punkta pirmās daļas b) apakšpunktā minētajiem mērķiem, Komisija padara šādus datus anonīmus un apstrādā tos tikai agregētā formā.

4. Attiecīgās personas visus jautājumus par savu personas datu apstrādi adresē Komisijai, kā noteikts IV pielikumā.

5. Komisija nodrošina grāmatvedības informācijas konfidencialitāti un drošību.

32. pants

Grāmatvedības informācijas saglabāšana

1. Apliecinošos dokumentus par finansētajiem izdevumiem un piešķirtajiem ieņēmumiem, kas jāiekasē ELGF, glabā Komisijai pieejamus vismaz trīs gadus pēc tā gada, kurā Komisija veic attiecīgā finanšu gada grāmatojumu noskaidrošanu saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1306/2013 51. pantu.

2. Apliecinošos dokumentus par finansētajiem izdevumiem un piešķirtajiem ieņēmumiem, kas jāiekasē ELFLA, glabā Komisijai pieejamus vismaz trīs gadus pēc tā gada, kurā maksājumu aģentūra ir veikusi pēdējo maksājumu.

3. Pārkāpumu vai nolaidības gadījumā 1. un 2. punktā minētos apliecinošos dokumentus glabā Komisijai pieejamus vismaz trīs gadus pēc tā gada, kurā summas ir pilnībā atgūtas no saņēmēja un kreditētas fondu kontos vai kurā ir noteiktas neatgūšanas finansiālās sekas saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1306/2013 54. panta 2. punktu.

4. Regulas (ES) Nr. 1306/2013 52. pantā paredzētās atbilstīguma noskaidrošanas procedūras gadījumā šā panta 1. un 2. punktā minētos apliecinošos dokumentus glabā Komisijai pieejamus vismaz vienu gadu pēc tā gada, kurā šī procedūra tika pabeigta, vai – ja lēmums par atbilstīgumu tiek izskatīts Eiropas Savienības Tiesā – vismaz vienu gadu pēc tā gada, kurā attiecīgā tiesvedība pabeigta.

5. Apliecinošos dokumentus, kas minēti 1.–4. punktā, glabā Komisijai pieejamus papīra formā, elektroniskā formā un/vai abās formās.

Dokumentus drīkst glabāt tikai elektroniskā formā, ja attiecīgās dalībvalsts tiesību aktos ir atļauts valsts tiesvedībā izmantot elektroniskus dokumentus kā pierādījumu par pamatā esošajiem darījumiem.

Ja dokumentus glabā tikai elektroniskā formā, sistēma, ko lieto šim nolūkam, atbilst Deleģētās regulas (ES) Nr. 907/2014 I pielikuma 3. iedaļas B punktam.

33. pants

Finanšu grāmatojumu noskaidrošana

1. Regulas (ES) Nr. 1306/2013 51. pantā minētajā Komisijas lēmumā par grāmatojumu noskaidrošanu nosaka katrā dalībvalstī attiecīgajā finanšu gadā radušos izdevumu summas, kuras atzīst par summām, ko pieprasa segt no fondiem, pamatojoties uz šīs regulas 29. pantā minētajiem pārskatiem, un maksājumu samazinājumus un apturēšanu uz laiku saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1306/2013 41. pantu.

Lēmumā nosaka arī summas, kas jāsedz Savienībai un attiecīgajai dalībvalstij saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1306/2013 54. panta 2. punktu.

Attiecībā uz ELFLA summā, kas noteikta lēmumā par grāmatojumu noskaidrošanu, ietilpst līdzekļi, ko attiecīgā dalībvalsts saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1306/2013 56. panta otro daļu pēc pārdalīšanas var izmantot atkārtoti.

2. Attiecībā uz ELGF summu, kas saskaņā ar lēmumu par grāmatojumu noskaidrošanu ir atgūstama no katras dalībvalsts vai izmaksājama tai, nosaka, attiecīgā finanšu gada mēneša maksājumus atskaitot no izdevumiem, kas saskaņā ar 1. punktu atzīti attiecībā uz to pašu gadu. Komisija minēto summu atskaita no mēneša maksājuma, kas attiecas uz izdevumiem, kuri veikti otrajā mēnesī pēc lēmuma par grāmatojumu noskaidrošanu, vai pieskaita minētajam maksājumam.

Attiecībā uz ELFLA summu, kas saskaņā ar lēmumu par grāmatojumu noskaidrošanu ir atgūstama no katras dalībvalsts vai izmaksājama tai, nosaka, attiecīgajā finanšu gadā veiktos starpposma maksājumus atskaitot no izdevumiem, kas saskaņā ar 1. punktu atzīti attiecībā uz to pašu gadu.

Komisija minēto summu atskaita no pirmā maksājuma vai arī pieskaita pirmajam maksājumam, par kuru dalībvalsts ir iesniegusi izdevumu deklarāciju pēc tam, kad ir pieņemts lēmums atbilstīgi Regulas (ES) Nr. 1306/2013 51. pantam.

3. Komisija ne vēlāk kā 30. aprīlī pēc finanšu gada beigām nosūta attiecīgajai dalībvalstij tās veikto iesniegtās informācijas pārbaužu rezultātus, kā arī tās ierosinātos grozījumus.

4. Ja uz attiecīgo dalībvalsti attiecināmu iemeslu dēļ Komisija nespēj veikt dalībvalsts grāmatojumu noskaidrošanu līdz nākamā gada 31. maijam, Komisija paziņo dalībvalstij par papildu izmeklēšanu, ko tā ierosina veikt saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1306/2013 47. pantu.

5. Šā panta 1.–4. punktu mutatis mutandis piemēro piešķirtajiem ieņēmumiem Regulas (ES) Nr. 1306/2013 43. panta nozīmē.

34. pants

Atbilstīguma noskaidrošana

1. Lai noteiktu, kādas summas ir jāizslēdz no Savienības finansējuma, ja tiek konstatēts, ka izdevumi nav radušies saskaņā ar Savienības noteikumiem, Komisija izmanto savus konstatējumus un ņem vērā dalībvalstu sniegto informāciju ar nosacījumu, ka tās informāciju ir sniegušas termiņos, kurus Komisija noteikusi saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1306/2013 52. pantu veiktās atbilstīguma noskaidrošanas procedūras satvarā, un atbilstīgi šim pantam.

2. Ja izmeklēšanas rezultātā Komisija uzskata, ka izdevumi nav veikti saskaņā ar Savienības noteikumiem, tā paziņo attiecīgajai dalībvalstij savus konstatējumus, norāda korektīvos pasākumus, kas vajadzīgi, lai turpmāk nodrošinātu atbilstību minētajiem noteikumiem, un nosaka finanšu korekcijas provizorisko apjomu, kuru tā šajā procedūras posmā uzskata par saviem konstatējumiem atbilstošu. Minētajā paziņojumā paredz arī divpusēju sanāksmi četros mēnešos pēc dalībvalstij noteiktā atbildes sniegšanas termiņa beigām. Paziņojumā iekļauj atsauci uz šo pantu.

Dalībvalstis sniedz atbildi divos mēnešos pēc paziņojuma saņemšanas. Atbildē dalībvalstij jo īpaši ir iespēja:

a) parādīt Komisijai, ka faktiskais neatbilstības vai fondiem radītā riska apmērs ir mazāks, nekā to norādījusi Komisija;

b) informēt Komisiju par korektīvajiem pasākumiem, ko dalībvalsts veikusi, lai nodrošinātu atbilstību Savienības noteikumiem, un par to faktisko īstenošanas datumu.

Pamatotos gadījumos Komisija pēc pamatota dalībvalsts lūguma var atļaut pagarināt divu mēnešu laikposmu ne vairāk kā par diviem mēnešiem. Lūgumu adresē Komisijai pirms minētā laikposma beigām.

Ja dalībvalsts uzskata, ka divpusēja sanāksme nav vajadzīga, tā savā atbildē uz iepriekš minēto paziņojumu attiecīgi informē Komisiju.

3. Divpusējā sanāksmē abas puses cenšas vienoties par veicamajiem pasākumiem, kā arī par pārkāpuma smaguma un Savienības budžetam radītā finansiālā zaudējuma novērtējumu.

Komisija 30 darbdienās pēc divpusējās sanāksmes sagatavo protokolu un nosūta to dalībvalstij. Dalībvalsts 15 darbdienu laikā pēc protokola saņemšanas var nosūtīt Komisijai savas piezīmes.

Komisija sešu mēnešu laikā pēc divpusējās sanāksmes protokola nosūtīšanas oficiāli paziņo savus secinājumus dalībvalstij, pamatojoties uz informāciju, kas saņemta atbilstīguma noskaidrošanas procedūras satvarā. Minētajā paziņojumā novērtē izdevumus, kuri jāizslēdz no Savienības finansējuma saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1306/2013 52. pantu un Deleģētās regulas (ES) Nr. 907/2014 12. pantu. Paziņojumā ietver atsauci uz šīs regulas 40. panta 1. punktu.

4. Ja dalībvalsts ir izmantojusi 40. pantā minēto samierināšanas procedūru, Komisija paziņo dalībvalstij savus secinājumus ne vēlāk kā sešus mēnešus pēc:

a) samierināšanas struktūras ziņojuma saņemšanas; vai

b) papildu informācijas saņemšanas no dalībvalsts 40. panta 3. punkta otrajā daļā minētajā termiņā ar nosacījumu, ka ir ievēroti šā panta 6. punktā minētie nosacījumi.

5. Lai piemērotu 3. un 4. punktu attiecīgajos laikposmos, Komisijai ir pieejama visa informācija, kas attiecas uz konkrēto procedūras posmu. Ja Komisija uzskata, ka tai trūkst informācijas, tā jebkurā laikā 3. un 4. punktā noteiktajos laikposmos var:

a) pieprasīt dalībvalstij papildu informāciju, dalībvalsts uz pieprasījumu atbild divos mēnešos pēc šāda paziņojuma saņemšanas; un/vai

b) informēt dalībvalsti par savu nodomu veikt papildu revīzijas apmeklējumu, lai veiktu nepieciešamās pārbaudes.

Tādā gadījumā 3. un 4. punktā minētie laikposmi atkal sākas tad, kad Komisija saņem pieprasīto papildu informāciju, vai no papildu revīzijas apmeklējuma pēdējās dienas.

6. Novērtējot izdevumus, kas jāizslēdz no Savienības finansējuma, informāciju, kuru dalībvalsts nosūtījusi pēc ►C1 3. punkta trešajā daļā ◄ minētā Komisijas oficiālā paziņojuma, var ņemt vērā tikai tad:

a) ja tas ir vajadzīgs, lai Savienības budžetam radītais finansiālais kaitējums netiktu novērtēts daudz par augstu; un

b) ja novēlotu informācijas iesniegšanu pienācīgi pamato ārēji faktori un tā nekavē Komisiju laikus pieņemt lēmumu atbilstīgi Regulas (ES) Nr. 1306/2013 52. pantam.

7. Komisija pēc savu secinājumu nosūtīšanas dalībvalstīm saskaņā ar šīs regulas 34. panta 3. vai 4. punktu vajadzības gadījumā pieņem vienu vai vairākus lēmumus saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1306/2013 52. pantu, lai izslēgtu no Savienības finansējuma izdevumus, kas veikti, neievērojot Savienības noteikumus. Komisija var veikt secīgas atbilstīguma noskaidrošanas procedūras līdz brīdim, kad dalībvalsts ir faktiski īstenojusi korektīvos pasākumus.

8. Attiecībā uz ELGF atskaitījumus no Savienības finansējuma Komisija veic no mēneša maksājumiem, kas saistīti ar izdevumiem, kuri veikti otrajā mēnesī pēc Regulas (ES) Nr. 1306/2013 52. pantā minētā lēmuma pieņemšanas.

Attiecībā uz ELFLA atskaitījumus no Savienības finansējuma Komisija veic no maksājuma, par kuru dalībvalsts ir iesniegusi izdevumu deklarāciju pēc tam, kad ir pieņemts lēmums atbilstoši Regulas (ES) Nr. 1306/2013 52. pantam.

Tomēr pēc dalībvalsts lūguma un pēc apspriešanās ar Lauksaimniecības fondu komiteju Komisija var pieņemt lēmumu, ar ko nosaka citu datumu atskaitījumiem vai atļauj veikt atmaksājumu pa daļām, ja to pamato to atskaitījumu būtiskums, kuri iekļauti īstenošanas aktā, kas pieņemts uz Regulas (ES) Nr. 1306/2013 52. panta pamata.

▼M2

8.a Attiecībā uz dalībvalstīm, kas saņem finansiālo palīdzību saskaņā ar Padomes Regulu (EK) Nr. 332/2002 ( 18 ), Padomes Regulu (ES) Nr. 407/2010 ( 19 ) un Līgumu par Eiropas Stabilizācijas mehānisma izveidi, Komisija pēc dalībvalsts lūguma un pēc apspriešanās ar Lauksaimniecības fondu komiteju var pieņemt īstenošanas lēmumu, ar kuru to lēmumu izpildi, kas pieņemti pēc 2015. gada 1. maija atbilstīgi Regulas (ES) Nr. 1306/2013 52. pantam, atliek uz laiku, kas nepārsniedz 24 mēnešus no lēmuma pieņemšanas dienas (“atlikšanas lēmums”).

Ar atlikšanas lēmumu atskaitījumus atļauj veikt trīs gada maksājumos pēc atlikšanas termiņa beigām. Ja kopējā summa, uz kuru attiecas atlikšanas lēmums, veido vairāk nekā 0,02 % no dalībvalsts iekšzemes kopprodukta, Komisija var atļaut veikt atmaksājumu ne vairāk kā piecos gada maksājumos.

Pēc dalībvalsts lūguma un pēc apspriešanās ar Lauksaimniecības fondu komiteju Komisija var nolemt pirmajā daļā minēto atlikšanas termiņu vienu reizi pagarināt uz laiku, kas nepārsniedz 12 mēnešus.

Dalībvalsts, uz kuru attiecas atlikšanas lēmums, nodrošina to, ka trūkumi, kas bijuši šo atskaitījumu pamatā un kas pastāv atlikšanas lēmuma pieņemšanas laikā, tiek novērsti, pamatojoties uz rīcības plānu, kurš izveidots, apspriežoties ar Komisiju, un kurā noteikti termiņi un skaidri progresa rādītāji. Komisija, ņemot vērā proporcionalitātes principu, groza vai atceļ atlikšanas lēmumu vienā no šādiem gadījumiem:

a) dalībvalsts neveic darbības, kas vajadzīgas, lai novērstu trūkumus, kā paredzēts rīcības plānā;

b) progresa rādītāji liecina, ka trūkumu novēršanas darbību progress nav pietiekams; vai

c) darbību rezultāts nav apmierinošs.

8.b Īstenošanas lēmumus, kas minēti 8. un 8.a punktā, pieņem saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1306/2013 116. panta 2. punktā minēto konsultēšanās procedūru.

▼B

9. Pienācīgi pamatotos gadījumos, kas jāpaziņo attiecīgajai dalībvalstij, Komisija 3. un 4. punktā noteiktos laikposmus var pagarināt.

10. Šā panta 1.–9. punktu mutatis mutandis piemēro piešķirtajiem ieņēmumiem Regulas (ES) Nr. 1306/2013 43. panta nozīmē.

35. pants

Lēmums neuzsākt vai neveikt atbilstīguma noskaidrošanas izmeklēšanu

1. Komisija var nolemt neuzsākt vai neveikt atbilstīguma noskaidrošanas izmeklēšanu saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1306/2013 52. pantu, ja tā uzskata, ka 34. panta 2. punktā minētajā izmeklēšanā konstatētās neatbilstības iespējamā finanšu korekcija nepārsniegs EUR 50 000 un 2 % no attiecīgajiem izdevumiem vai atgūstamajām summām.

2. Ja Komisija samazina mēneša maksājumus saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1306/2013 41. panta 1. punktu, tā var nolemt neuzsākt vai neveikt atbilstīguma noskaidrošanas izmeklēšanu saskaņā ar minētās regulas 52. pantu, ja attiecīgā dalībvalsts nav izteikusi iebildumu pret šā punkta piemērošanu minētās regulas 41. panta 1. punktā paredzētās procedūras satvarā.

36. pants

Samierināšanas struktūra

Regulas (ES) Nr. 1306/2013 52. pantā paredzētās atbilstīguma noskaidrošanas procedūras nolūkā izveido samierināšanas struktūru. Tās uzdevumi ir šādi:

a) izskatīt visas lietas, ko tai nodevusi dalībvalsts, kura saņēmusi oficiālu paziņojumu no Komisijas saskaņā ar šīs regulas 34. panta 3. punkta otro daļu, tostarp to izdevumu novērtējumu, kurus Komisija ir paredzējusi izslēgt no Savienības finansējuma;

b) censties samierināt Komisijas un attiecīgās dalībvalsts atšķirīgās nostājas;

c) izskatīšanas beigās sagatavot ziņojumu par samierināšanas centienu rezultātiem, izdarot piezīmes, kuras tā uzskata par noderīgām, ja visi vai daži strīdīgie punkti paliek neatrisināti.

37. pants

Samierināšanas struktūras sastāvs

1. Samierināšanas struktūras sastāvā ir vismaz pieci locekļi, kurus izraugās no to personu vidus, kas ir autoritātes un garantē pilnīgu neatkarību un augstu kvalifikāciju kopējās lauksaimniecības politikas, tostarp lauku attīstības, finansēšanas vai finanšu revīzijas prakses jautājumos.

Šīs personas ir dažādu dalībvalstu valstspiederīgie.

2. Struktūras priekšsēdētāju, locekļus un locekļu aizstājējus pēc apspriešanās ar Lauksaimniecības fondu komiteju ieceļ Komisija uz sākotnējo pilnvaru termiņu, kas ir trīs gadi.

Pilnvaru termiņu katru reizi var pagarināt tikai par vienu gadu pēc Lauksaimniecības fondu komitejas informēšanas. Taču, ja ieceļamais priekšsēdētājs jau ir samierināšanas struktūras loceklis, viņa sākotnējais pilnvaru termiņš priekšsēdētāja amatā ir trīs gadi.

Struktūras priekšsēdētāja, locekļu un locekļu aizstājēju vārdus publicē Eiropas Savienības Oficiālā Vēstneša C sērijā.

3. Samierināšanas struktūras locekļi saņem atlīdzību atkarībā no laika, kas tiem bijis jāvelta attiecīgajam uzdevumam. Izmaksas kompensē saskaņā ar noteikumiem, kuri ir spēkā attiecībā uz Komisijas personālu.

4. Pēc pilnvaru termiņa beigām priekšsēdētājs un locekļi paliek amatā līdz viņu aizstāšanai vai atkārtotai iecelšanai amatā.

5. Pēc apspriešanās ar Lauksaimniecības fondu komiteju Komisija var pārtraukt pilnvaru termiņu struktūras locekļiem, kuri vairs neatbilst nosacījumiem savu uzdevumu veikšanai samierināšanas struktūrā vai jebkāda iemesla dēļ uz nenoteiktu laiku nav pieejami.

Tādā gadījumā attiecīgo locekli uz minētā locekļa atlikušo amata pilnvaru laiku aizstāj ar locekļa aizstājēju pēc Lauksaimniecības fondu komitejas informēšanas.

Ja priekšsēdētāja pilnvaru termiņš tiek izbeigts, Komisija pēc apspriešanās ar Lauksaimniecības fondu komiteju ieceļ struktūras locekli, kuram jāpilda priekšsēdētāja pienākumi atlikušajā pilnvaru laikā.

38. pants

Samierināšanas struktūras neatkarība

1. Samierināšanas struktūras locekļi veic pienākumus pilnīgi neatkarīgi, ne pieprasot, ne pieņemot Komisijas, kādas valdības vai struktūras norādījumus.

Ja locekļi iepriekšējā amatā ir bijuši personīgi iesaistīti izskatāmajā jautājumā, tie nepiedalās samierināšanas struktūras darbā un neparaksta ziņojumu.

2. Neskarot Līguma 287. pantu, locekļi neizpauž nekādu informāciju, ko tie ieguvuši, strādājot samierināšanas struktūrā. Šāda informācija ir konfidenciāla, un uz to attiecas dienesta noslēpuma ievērošanas pienākums.

39. pants

Darba organizācija

1. Samierināšanas struktūra tiekas Komisijas galvenajā mītnē. Priekšsēdētājs sagatavo un organizē darbu. Neskarot 37. panta 5. punkta pirmo daļu, priekšsēdētāja prombūtnē priekšsēdētāja funkcijas veic vecākais struktūras loceklis.

Samierināšanas struktūras sekretariāta funkcijas nodrošina Komisija.

2. Neskarot 38. panta 1. punkta otro daļu, ziņojumus pieņem ar klātesošo locekļu absolūtu balsu vairākumu, vajadzīgais apspriedes kvorums ir trīs locekļi.

Ziņojumus paraksta priekšsēdētājs un locekļi, kuri piedalījušies apspriedē. Tos līdzparaksta sekretariāts.

40. pants

Samierināšanas procedūra

1. Dalībvalsts 30 darbdienās no brīža, kad tā saņēmusi ►C1 34. panta 3. punkta trešajā daļā ◄ minēto Komisijas oficiālo paziņojumu, var nodot lietu izskatīšanai samierināšanas struktūrā, nosūtot samierināšanas struktūras sekretariātam pamatotu lūgumu par samierināšanu.

Procedūru, kas jāievēro, un sekretariāta adresi dalībvalstīm paziņo ar Lauksaimniecības fondu komitejas starpniecību.

2. Samierināšanas lūgums ir pieņemams tikai tad, ja summa, ko paredzēts izslēgt no Savienības finansējuma saskaņā ar Komisijas paziņojumu, vai nu:

a) pārsniedz 1 miljonu euro; vai

b) ir vismaz 25 % no dalībvalsts kopējiem gada izdevumiem attiecīgajās budžeta pozīcijās.

Turklāt, ja iepriekš notikušajās diskusijās dalībvalsts ir apgalvojusi un pierādījusi, ka tas ir jautājums, kas saistīts ar Savienības noteikumu piemērošanas principu, samierināšanas struktūras priekšsēdētājs var pasludināt, ka samierināšanas lūgums ir pieņemams. Taču šāds lūgums nav pieņemams, ja tas ir saistīts vienīgi ar juridisko interpretāciju.

3. Samierināšanas struktūra veic izmeklēšanu, cik neformāli un ātri vien tas ir iespējams, pamatojoties tikai uz pierādījumiem, kuri Komisijai ir pieejami laikā, kad tiek nosūtīti oficiālie secinājumi saskaņā ar 34. panta 3. punktu, un pienācīgi uzklausot Komisiju un attiecīgās valsts iestādes.

Tomēr, ja dalībvalsts uzskata, ka līdz ar samierināšanas lūgumu ir jāiesniedz informācija, kas vēl nav nosūtīta Komisijai, samierināšanas struktūra var aicināt Komisiju novērtēt minēto jauno informāciju, taču tikai tādā gadījumā, ja ir izpildīti 34. panta 6. punktā paredzētie nosacījumi. Informāciju nosūta Komisijai ne vēlāk kā divus mēnešus pēc 36. panta c) punktā minētā ziņojuma nosūtīšanas.

4. Ja samierināšanas struktūra četros mēnešos pēc lietas nodošanas tai nespēj saskaņot Komisijas un dalībvalsts atšķirīgās nostājas, samierināšanas procedūru uzskata par neveiksmīgu.

Ziņojumā, kas minēts 36. panta c) punktā, norāda iemeslus, kāpēc nostājas nevarēja saskaņot. Tajā norāda, vai izskatīšanas laikā tika panākta kāda daļēja vienošanās un vai samierināšanas struktūra aicina Komisiju novērtēt jaunu informāciju saskaņā ar 3. punkta otro daļu.

Ziņojumu nosūta:

a) attiecīgajai dalībvalstij;

b) Komisijai, lai tā pārbaudītu ziņojumu pirms secinājumu nosūtīšanas dalībvalstij;

c) citām dalībvalstīm Lauksaimniecības fondu komitejas satvarā.







IV

NODAĻA

NOTEIKUMI PAR PĀRBAUDĒM







1.

IEDAĻA

Vispārīgi noteikumi

41. pants

Uz vietas veicamo pārbaužu samazināšana

1. Dalībvalstis var nolemt samazināt uz vietas veicamo pārbaužu minimālo daudzumu saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1306/2013 59. panta 5. punktu, ja ir izpildīti visi turpmāk minētie nosacījumi:

a) saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1306/2013 9. pantu izveidotā sertifikācijas struktūra ir sniegusi atzinumu, ar ko apstiprina, ka iekšējās kontroles sistēma darbojas pareizi un ka ar attiecīgo datu kopu saistīto kļūdu īpatsvars vismaz divus secīgus finanšu gadus pirms gada, kurā plānots piemērot samazināto pārbaudes intensitāti, nav pārsniedzis būtiskuma slieksni 2,0 % apmērā;

b) Komisija nav informējusi attiecīgo dalībvalsti par to, ka tā nevar akceptēt šā punkta a) apakšpunktā minēto atzinumu, ko sertifikācijas struktūra sniegusi Regulas (ES) Nr. 1306/2013 9. panta kontekstā; un

c) Komisija: i) nav informējusi attiecīgo dalībvalsti saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1306/2013 52. pantu par attiecīgās individuālā atbalsta shēmas vai pasākuma kontroles sistēmas trūkumiem; vai ii) šīs regulas 34. panta piemērošanas satvarā ir apmierināta ar attiecīgās dalībvalsts veiktajiem korektīvajiem pasākumiem, ja minētā dalībvalsts saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1306/2013 52. pantu ir tikusi informēta par attiecīgās individuālā atbalsta shēmas vai pasākuma kontroles sistēmas trūkumiem, un par to ir attiecīgi informējusi dalībvalsti.

2. Dalībvalstis var nolemt samazināt uz vietas veicamo pārbaužu minimālo daudzumu, ievērojot daudzumus un attiecīgā gadījumā papildu nosacījumus, kas izklāstīti nozares tiesību aktos.

Dalībvalstis informē Komisiju par savu lēmumu samazināt uz vietas veicamo pārbaužu minimālo daudzumu tūlīt pēc tā pieņemšanas. Šajā informācijā norāda:

a) attiecīgo atbalsta shēmu vai pasākumu;

b) laikposmu, kurā piemēro uz vietas veicamo pārbaužu samazināto minimālo daudzumu;

c) uz vietas veicamo pārbaužu samazināto minimālo daudzumu, kas jāpiemēro.

3. Ja vairs nav izpildīts kāds no 1. punktā noteiktajiem kumulatīvajiem nosacījumiem vai kāds nozares tiesību aktos paredzēts papildu nosacījums, dalībvalsts tūlīt atsauc savu lēmumu samazināt uz vietas veicamo pārbaužu minimālo daudzumu un no nākamā pieprasījumu gada piemēro uz vietas veicamo pārbaužu minimālo daudzumu, kas noteikts lauksaimniecības nozares tiesību aktos.







2.

IEDAĻA

Darījumu rūpīgās pārbaudes

42. pants

Dalībvalstu veiktās rūpīgās pārbaudes

1. Komercdokumentu sistemātiskas rūpīgās pārbaudes, kas minētas Regulas (ES) Nr. 1306/2013 80. panta 1. punktā, katrā rūpīgo pārbaužu laikposmā, kurš minēts šā panta 4. punktā, aptver tādu uzņēmumu skaitu, kas atbilst ne mazāk kā pusei uzņēmumu, kuru ieņēmumi vai maksājumi, vai to summa ELGF finansēšanas sistēmā tajā ELGF finanšu gadā, kas ir pirms attiecīgā rūpīgo pārbaužu laikposma sākuma, ir pārsniegusi EUR 150 000 .

2. Attiecībā uz katru rūpīgo pārbaužu laikposmu dalībvalstis, neskarot Regulas (ES) Nr. 1306/2013 80. panta 1. punktā noteiktos pienākumus, atlasa rūpīgi pārbaudāmos uzņēmumus, pamatojoties uz visu to pasākumu riska analīzi, kuriem tā ir praktiski iespējama. Vismaz sešus mēnešus pirms rūpīgo pārbaužu laikposma sākuma dalībvalstis iesniedz Komisijai priekšlikumus par riska analīzes izmantošanu. Priekšlikumos ietver visu attiecīgo informāciju par pieeju, paņēmieniem un datiem, ko izmanto analīzei, un kritērijus un veicamo pārbaužu paredzamo īstenošanas metodi. Priekšlikumu sagatavo saskaņā ar šīs regulas V pielikumu. Katra dalībvalsts ņem vērā Komisijas piezīmes par riska analīzes priekšlikumu, kuras tiek sniegtas astoņu nedēļu laikā pēc tā saņemšanas.

3. Attiecībā uz pasākumiem, kuriem riska analīzes izmantošanu dalībvalsts uzskata par praktiski neiespējamu, ir obligāti jāveic rūpīgās pārbaudes uzņēmumos, kuru ieņēmumi vai maksājumi, vai to summa ELGF finansēšanas sistēmā ir pārsniegusi EUR 350 000 un kuri kādā no diviem iepriekšējiem rūpīgo pārbaužu laikposmiem nav pārbaudīti saskaņā ar šo regulu un Regulas (ES) Nr. 1306/2013 V sadaļas III nodaļu.

4. Rūpīgo pārbaužu laikposms ilgst no 1. jūlija līdz nākamā gada 30. jūnijam. Rūpīgās pārbaudes tiek veiktas par vismaz 12 mēnešu laikposmu, kas beidzas iepriekšējā rūpīgo pārbaužu laikposmā; to var pagarināt par laikposmiem, kas jānosaka dalībvalstij un var būt pirms vai pēc minētā 12 mēnešu laikposma.

43. pants

Piekļuve komercdokumentiem

Uzņēmumi glabā komercdokumentus vismaz trīs gadus, sākot no tā gada beigām, kurā tie sagatavoti. Dalībvalstis šo dokumentu glabāšanai var noteikt ilgāku laikposmu.

44. pants

Kopīgi pasākumi

Komisija, rīkojoties pēc savas iniciatīvas vai pamatojoties uz dalībvalsts priekšlikumu un vienojoties ar attiecīgajām dalībvalstīm, var nolemt koordinēt kopīgus pasākumus, kas ietver divu vai vairāku dalībvalstu savstarpēju palīdzību, kā paredzēts Regulas (ES) Nr. 1306/2013 83. panta 1. punktā.

45. pants

Savstarpēja palīdzība

1. Pirmajos trīs mēnešos pēc tā ELGF finanšu gada beigām, uz kuru attiecas maksājums, dalībvalstis nosūta Regulas (ES) Nr. 1306/2013 83. panta 1. punktā minēto uzņēmumu sarakstu katrai dalībvalstij, kurā attiecīgais uzņēmums veic uzņēmējdarbību. Sarakstā iekļauj visas ziņas, kas vajadzīgas, lai saņēmēja dalībvalsts varētu identificēt uzņēmumus un izpildīt savus rūpīgās pārbaudes pienākumus. Saņēmēja dalībvalsts ir atbildīga par šādu uzņēmumu rūpīgo pārbaudi saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1306/2013 80. pantu. Katra saraksta kopiju nosūta Komisijai.

Dalībvalsts, kas saņem vai veic maksājumu, var lūgt dalībvalstij, kurā uzņēmums veic uzņēmējdarbību, rūpīgi pārbaudīt dažus minētajā sarakstā iekļautos uzņēmumus saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1306/2013 80. pantu, norādot šāda pieprasījuma pamatojumu un jo īpaši ar to saistītos riskus.

Dalībvalsts, kas saņēmusi pieprasījumu, pienācīgi ņem vērā ar uzņēmumu saistītos riskus, kurus dara zināmus pieprasījuma iesniedzēja dalībvalsts.

Dalībvalsts, kas saņēmusi pieprasījumu, informē pieprasījuma iesniedzēju dalībvalsti par pieprasījuma izpildes virzību. Kad tiek veikta sarakstā iekļauta uzņēmuma rūpīgā pārbaude, pieprasījuma saņēmēja dalībvalsts, kas veikusi rūpīgo pārbaudi, informē pieprasījuma iesniedzēju dalībvalsti par attiecīgās rūpīgās pārbaudes rezultātiem vēlākais trīs mēnešos pēc rūpīgo pārbaužu laikposma beigām.

Pārskatu par šādiem pieprasījumiem nosūta Komisijai reizi ceturksnī viena mēneša laikā pēc katra ceturkšņa beigām. Komisija var prasīt, lai tiktu iesniegtas atsevišķu pieprasījumu kopijas.

Pirmajā daļā minēto uzņēmumu sarakstu sagatavo saskaņā ar VI pielikumā iekļauto veidlapas paraugu.

2. Regulas (ES) Nr. 1306/2013 83. panta 2. punktā minēto uzņēmumu sarakstu sagatavo saskaņā ar šīs regulas VII pielikumā iekļauto veidlapas paraugu.

3. Dalībvalsts pieprasījumu veikt citas dalībvalsts uzņēmuma rūpīgo pārbaudi, kā minēts 1. punkta otrajā daļā un Regulas (ES) Nr. 1306/2013 83. panta 3. punktā, sagatavo saskaņā ar šīs regula