5.19. Finanšu darījumus klasificē kategorijās, ko sadala sīkāk apakškategorijās, no kurām dažas sadala vēl sīkāk apakšpozīcijās. Darījumu klasifikācija ar finanšu aktīviem un saistībām atbilst finanšu aktīvu un saistību klasifikācijai (skat. 5.06. līdz 5.08. punktu). Tāpēc kategoriju, apakškategoriju un apakšpozīciju definīcijas, kā arī papildu skaidrojumi ir sniegti tikai vienreiz EKS — šajā finanšu darījumu nodaļas punktā. Bilanču nodaļā nav atkārtotas definīcijas un to skaidrojumi, kas sniegti galvenajā tekstā, bet 7.1. pielikumā ir sniegts visu sistēmā definēto aktīvu un saistību kopsavilkums. 5.20. Finanšu darījumu un finanšu aktīvu un saistību klasifikācijas pamatā galvenokārt ir finanšu aktīvu likviditāte un juridiskās īpašības. Klasifikācija neietver funkcionālas kategorijas, izņemot ārpusbilances posteni, kas saistīts ar tiešiem ārvalstu ieguldījumiem. Kategoriju, apakškategoriju un apakšpozīciju definīcijas parasti ir neatkarīgas no institucionālo vienību klasifikācijas. Pēc vajadzības finanšu aktīvu un saistību klasifikāciju tomēr var detalizēt sīkāk, veicot saistklasifikāciju ar institucionālo vienību klasifikāciju. Piemērs būtu klases noguldījumi starp monetārām finanšu iestādēm. Sīkāka informācija, kādā var izmantot finanšu aktīvu un saistību klasifikāciju, ir atkarīga no analizējamā institucionālā sektora.



5.1. tabula. Finanšu darījumu klasifikācija Finanšu darījumu klasifikācija Kods Monetārais zelts un speciālas aizņēmumtiesības (SDR) F.1 Monetārais zelts F.11 Speciālas aizņēmumtiesības (SDR) F.12 Valūta un noguldījumi F.2 Valūta F.21 Pārvedami noguldījumi F.22 Citi noguldījumi F.29 Vērtspapīri, kas nav akcijas F.3 Vērtspapīri, kas nav akcijas, izņemot atvasinātos finanšu instrumentus F.33 Īstermiņa F.331 Ilgtermiņa F.332 Atvasinātie finanšu instrumenti F.34 Aizdevumi F.4 Īstermiņa F.41 Ilgtermiņa F.42 Akcijas un cits pašu kapitāls F.5 Akcijas un cits pašu kapitāls, izņemot kopfondu akcijas F.51 Kotētās akcijas F.511 Nekotētās akcijas F.512 Cits pašu kapitāls F.513 Kopfondu akcijas F.52 Apdrošināšanas tehniskās rezerves F.6 Mājsaimniecību tīrais pašu kapitāls dzīvības apdrošināšanas rezervēs un pensiju fondu rezervēs F.61 Mājsaimniecību tīrais pašu kapitāls dzīvības apdrošināšanas rezervēs F.611 Mājsaimniecību tīrais pašu kapitāls pensiju fondu rezervēs F.612 Apdrošināšanas prēmiju priekšsamaksa un atlikto apdrošināšanas atlīdzību prasību rezerves F.62 Citas debitoru un kreditoru saistības F.7 Tirdzniecības kredīti un avansi F.71 Citi F.79 Ārpusbilances postenis. Tiešie ieguldījumi F.m 5.21. Lai analizētu monetārās politikas kanālus, jāidentificē naudas rādītāji bilancēs, kā arī sektoru un pārējās pasaules finanšu kontos. Tomēr piemēroto naudas rādītāju definīcijas izšķiras dažādās valstīs un laikā. Turklāt vairākumā gadījumu to sastāvdaļas neatbilst finanšu aktīvu un saistību kategorijām, apakškategorijām vai apakšpozīcijām, kas definētas sistēmā. Turklāt naudas radītājsektori, naudas turētājsektori un naudas neitrālie sektori ir atkarīgi no apskatāmā naudas kopuma definīcijas. Tāpēc naudas rādītāji nav definēti sistēmā. Šīs nodaļas 5.1. pielikumā tomēr ir paredzēta metode, kas ļauj norādīt jebkuru naudas rādītāju bilancēs un finanšu kontos. 5.22. Jauninājumi finanšu tirgos ir samazinājuši īstermiņa/ilgtermiņa atšķirības lietderīgumu attiecībā uz finanšu aktīviem un saistībām. Tomēr, ja maksājuma termiņa analīze ir svarīga, piemēram, procentu likmju un aktīvu procentu analīzei, tad var pieprasīt maksājuma termiņu diapazona sadalījumu. Tāpēc maksājuma termiņu atšķirību atzīst kā klasifikācijas blakuskritēriju, ja tas ir būtisks. Definīcija. Īstermiņa finanšu aktīvi (saistības) un finanšu aktīvi (saistības), kuru sākotnējais maksājuma termiņš parasti ir gads vai mazāk, bet izņēmuma gadījumos − divi gadi, maksimāli ( 73 ). Ilgtermiņa finanšu aktīvi (saistības) un finanšu aktīvi (saistības), kuru sākotnējais maksājuma termiņš parasti ir vairāk nekā gads, bet izņēmuma gadījumos − vairāk nekā divi gadi, minimāli. 5.23. Daudzas finanšu aktīvu un saistību kategorijas, apakškategorijas un apakšpozīcijas var sadalīt pēc vienībām, kādās tās nosauktas.



Definīcija. Finanšu aktīvi (saistības) valsts valūtā ir finanšu aktīvi (saistības), kas nosaukti valsts likumīgā maksāšanas līdzekļa valūtas vienībā(-ās). Finanšu aktīvi (saistības) ārvalstu valūtā ir finanšu aktīvi (saistības), kas nav nosaukti valsts likumīgā maksāšanas līdzekļa valūtas vienībā(-ās). Finanšu aktīvi ārvalstu valūtā ietver finanšu aktīvus, kas nosaukti valūtas grozā, piemēram, ECU vai SDR, un finanšu aktīvus, kas nosaukti zeltā. Atšķirība starp valsts un ārvalstu valūtu ir īpaši noderīga kategorijā “valūta un noguldījumi” (AF.2). 5.24. Kategorija F.1 sastāv no divām finanšu darījumu apakškategorijām: a) monetārais zelts (F.11); b) speciālas aizņēmumtiesības (SDR) (F.12). 5.25. Finanšu aktīvi, kas klasificēti kategorijā “monetārais zelts un SDR” (AF.1), ir vienīgie finanšu aktīvi, kam sistēmā nav ekvivalentu saistību. Tāpēc darījumi ar monetāro zeltu un SDR (F.1) vienmēr ietver izmaiņas finanšu aktīvu īpašumtiesībās (skat. 5.02. punktu). 5.26.



Definīcija. Apakškategorija “monetārais zelts” (F.11) sastāv no visiem darījumiem ar monetāro zeltu (AF.11), kas ir zelts, ko ārvalstu valūtas rezervju sastāvdaļas statusā tur monetārās iestādes vai citi, kas pakļauti minēto iestāžu efektīvai kontrolei. 5.27. Monetāro iestāžu sektors, kura pamatā ir funkcionāls koncepts, sastāv no apakšsektora “centrālā banka” (S.121) un centrālās valdības iestādēm, kuras veic darbības, ko parasti attiecina uz centrālo banku. Tādas darbības ietver valūtas emisiju, starptautisko rezervju uzturēšanu un pārvaldību, kā arī valūtas maiņas stabilizācijas fondu darbību. Tāpēc zelts parasti var būt tikai centrālās bankas vai centrālās valdības finanšu aktīvs. Tomēr dažos apstākļos citas finanšu sabiedrības var turēt īpašumtiesības uz zeltu, ko var pārdot tikai ar monetāro iestāžu īpašu atļauju. Tādos ierobežotos apstākļos efektīvas kontroles jēdzienu var piemērot finanšu sabiedrību zelta turējumiem, kas nav centrālā banka. 5.28. Monetārais zelts parasti ir stieņu veidā ar tīrības pakāpi vismaz 995/1000. 5.29. Darījumi ar monetāro zeltu sastāv galvenokārt no monetārā zelta pirkumiem un pārdevumiem starp monetārajām iestādēm. Monetārā zelta pirkumus ieraksta iekšzemes monetāro iestāžu finanšu kontos kā finanšu aktīvu palielinājumus. Ekvivalentie ieraksti ir samazinājumi pārējās pasaules finanšu aktīvos. 5.30. Darījumus ar nemonetāro zeltu, tas ir, zeltu, kas nav monetārais zelts, uzskata par vērtslietu iegādēm, no kurām atskaitītas vērtslietu realizācijas (ja vienīgais mērķis ir nodrošināt bagātības krātuvi), un citādi kā galīgais vai starpproduktu patēriņš un/vai izmaiņas krājumā. Darījumi ar nemonetāro zeltu ietver monetāro iestāžu darījumus ar zeltu, kas nav to ārvalstu valūtas rezervju sastāvdaļa. 5.31. Ja monetārās iestādes pievieno nemonetāro zeltu saviem monetārā zelta turējumiem vai atbrīvo monetāro zeltu no saviem turējumiem nemonetāriem mērķiem, tad uzskata, ka tās ir attiecīgi monetizējušas vai demonetizējušas zeltu. Pēc zelta monetizācijas vai demonetizācijas ierakstus finanšu kontos neizdara; tā vietā, izmaiņas bilances posteņos atspoguļo ar ierakstiem kontā “citas izmaiņas aktīvu apjomos” kā reklasifikāciju, tas ir, zelta kā vērtslietu (AN.13) reklasifikāciju par monetāro zeltu (AF.11) (skat. 6.32. punktu). Zelta demonetizāciju ieraksta analogi. 5.32. Noguldījumus, vērtspapīrus un aizdevumus, kas nosaukti zeltā, uzskata par finanšu aktīviem, kas nav monetārais zelts, un klasificē kopā ar tamlīdzīgiem finanšu aktīviem ārvalstu valūtā atbilstošajā kategorijā. Nemonetārā zelta mijmaiņas darījumus, tas ir, pasākumus, kas ietver nemonetārā zelta pagaidu apmaiņu pret noguldījumiem, uzskata par kolateralizētiem aizdevumiem (skat. 5.81. punkta e) apakšpunktu). 5.33.



Definīcija. Apakškategorija “speciālas aizņēmumtiesības” (SDR) (F.12) sastāv no visiem darījumiem ar SDR (AF.12), kas ir starptautiskie rezerves aktīvi, kurus izveidojis Starptautiskais valūtas fonds (SVF) un kas atvēlēti tā biedriem esošo rezerves aktīvu papildināšanai. 5.34. SDR neuzskata par SVF saistībām, un SVF biedriem, kam atvēlētas SDR, nav faktisku (beznosacījuma) saistību atmaksāt savus SDR piešķīrumus. SDR tur tikai oficiāli turētāji, kas parasti ir centrālās bankas, un tie ir pārvedami starp dalībniekiem SVF Speciālo aizņēmumtiesību departamentā un citiem turētājiem, ko izraudzījies SVF (citas centrālās bankas un dažas starptautiskas aģentūras). SDR pārstāv katra turētāja garantētās un beznosacījuma tiesības iegūt citus rezerves aktīvus, īpaši ārvalstu valūtā. 5.35. Izmaiņas SDR, ko tur kāda monetāra iestāde, var rasties darījumu dēļ ar SDR, kas ietver SDR maksājumus SVF, citiem dalībniekiem SVF Īpašo aizņēmumtiesību departamentā vai citiem turētājiem, vai SDR saņemšanu no minētajiem subjektiem. Tās ieraksta attiecīgi monetāro iestāžu un pārējās pasaules finanšu kontos. Izmaiņas SDR var rasties arī SDR vērtības izmaiņu dēļ, kas jāieraksta pārvērtēšanas kontā, vai SDR piešķīrumu vai dzēsumu dēļ, kas jāieraksta kontā “citas izmaiņas aktīvu apjomā” (skat. 6.27. punkta a) apakšpunktā). 5.36.



Definīcija. Kategorija “Valūta un noguldījumi” (F.2) sastāv no visiem darījumiem ar valūtu un noguldījumiem (AF.2), kas ir apgrozībā esošā valūta un visu veidu noguldījumi valsts un ārvalstu valūtā. 5.37. Kategorija F.2 ir sadalīta trijās finanšu darījumu apakškategorijās: a) valūta (F.21); b) pārvedami noguldījumi (F.22); c) citi noguldījumi (F.29). Dažās valstīs atšķirība starp pārvedamiem un nepārvedamiem noguldījumiem var būt grūta un analītiskā ziņā ne sevišķi noderīga (par atšķirību starp noguldījumiem un aizdevumiem skat. 5.74. līdz 5.76. punktu). 5.38.



Definīcija. Apakškategorija “valūta” (F.21) sastāv no visiem darījumiem ar valūtu (AF.21), kas ir apgrozībā esošās naudaszīmes un monētas, ko parasti izmanto maksājumu veikšanai. 5.39. Apakškategorija AF.21 ietver: a) apgrozībā esošās naudaszīmes un monētas, ko emitējušas monetārās rezidentiestādes; b) apgrozībā esošās naudaszīmes un monētas, ko emitējušas monetārās nerezidentiestādes un ko tur rezidenti. 5.40. Apakškategorija AF.21 neietver: a) apgrozībā neesošas naudaszīmes un monētas, piemēram, centrālās bankas pašas naudaszīmju krājumus vai naudaszīmju rezerves fondus; b) jubilejas monētas, ko parasti neizmanto maksājumu veikšanai. 5.41. Visi sektori un pārējā pasaule var turēt valūtu. To emitē centrālā banka, centrālā valdība, pārējā pasaule un, izņēmuma gadījumos, citas monetārās iestādes. Valūtu uzskata par institucionālās emitentvienības saistībām. 5.42.



Definīcija. Apakškategorija “pārvedami noguldījumi” (F.22) sastāv no visiem darījumiem ar pārvedamiem noguldījumiem (AF.22), kas ir noguldījumi (valsts vai ārvalstu valūtā), kas ir tūlīt konvertējami valūtā vai kas ir pārvedami ar čeku, bankas rīkojumu, debeta ierakstu vai tamlīdzīgi, abos gadījumos bez ievērojamiem ierobežojumiem vai soda naudas. 5.43. Apakškategorijā AF.22 ietilpst pārvedami noguldījumi ar monetārām finanšu rezidentvienībām un nerezidentvienībām. Tie attiecas uz pārvedamiem noguldījumiem starp monetārām finanšu iestādēm kā noguldījumi, ko citas monetārās finanšu iestādes tur centrālajā bankā, lai izpildītu obligāto rezervju prasības tiktāl, ciktāl tādi noguldījumi paliek pārvedami, vai uz aktīvajām bilancēm un ārvalstu valūtas noguldījumiem saskaņā ar mijmaiņas darījumu sistēmu vai starp citām monetārajām finanšu iestādēm. 5.44. Visas nozares un pārējā pasaule var turēt pārvedamus noguldījumus. Tās ir galvenokārt monetāro finanšu iestāžu un pārējās pasaules, un dažkārt arī valsts pārvaldes, saistības. 5.45.



Definīcija. Apakškategorija “citi noguldījumi” sastāv no visiem darījumiem ar citiem noguldījumiem (AF.29), kas ir noguldījumi (valsts vai ārvalstu valūtā), kas nav pārvedami noguldījumi. Citus noguldījumus nevar izmantot maksājumu veikšanai jebkurā laikā, un tie nav konvertējami valūtā vai pārvedamos noguldījumos bez jebkāda veida ievērojamiem ierobežojumiem vai soda maksas. 5.46. Apakškategorijā AF.29 ietilpst: a) noguldījumi uz laiku. Tādi noguldījumi nav tūlīt realizējami, jo uz tiem attiecas noteikts termiņš vai iepriekšēja paziņojuma laika posms pirms izņemšanas. Tie ietver, piemēram, noguldījumus centrālajā bankā obligāto rezervju veidā tiktāl, ciktāl noguldītāji tos nevar realizēt bez paziņojuma vai ierobežojuma; b) krājnoguldījumi, krājgrāmatiņas, krājsertifikāti vai noguldījumu sertifikāti, no kuriem neviens nav apgrozāms vai kuru apgrozāmība, ja tā ir teorētiski iespējama, ir ļoti ierobežota; c) noguldījumi, kuri rodas no ietaupījumu shēmas vai līguma. Tādi noguldījumi bieži ietver pienākumu no noguldītāja puses noteiktu laiku veikt regulārus maksājumus, un iemaksātais kapitāls un uzkrātie procenti nav pieejami agrāk kā pēc termiņa beigām. Minētos noguldījumus dažreiz apvieno ar aizdevumu, kas proporcionāli uzkrātajiem ietaupījumiem, izsniegšanu ietaupījumu laika posma beigās, lai nopirktu vai uzceltu mājokli; d) pierādījums par noguldījumu, ko izsniedz krājaizdevu sabiedrības, būvsabiedrības, kredītapvienības un tamlīdzīgi un ko dažreiz sauc par akcijām un kas juridiski vai praksē ir atlīdzināmas pēc pieprasījuma vai relatīvi drīz pēc paziņojuma; e) atmaksājami peļņas maksājumi, kas saistīti ar atvasinātiem finanšu instrumentiem, kas ir monetāro finanšu iestāžu saistības (skat. 5.81. punkta c) apakšpunktu); f) īstermiņa atpirkšanas līgumi (repos), kas ir monetāro finanšu iestāžu saistības (skat. 5.81. punkta d) apakšpunktu) ( 74 ). 5.47. Apakškategorijā AF.29 neietilpst apgrozāmi noguldījumu sertifikāti un apgrozāmi krājsertifikāti. Tos klasificē kategorijā “vērtspapīri, kas nav akcijas, izņemot atvasinātos finanšu instrumentus” (AF.33). 5.48. Apakškategorijā AF.29 vēl ietilpst: a) oficiālās Eiropas valūtas vienības, ko tur centrālā banka. Tādi finanšu aktīvi sastāv no Eiropas valūtas vienībām, ko emitējis Eiropas Monetārais institūts pret dalībvalstu centrālo banku naudas rezervēm, lai īstenotu EMS nolīgumu. EMI un dalībvalstu centrālās bankas var izmantot Eiropas valūtas vienības kā norēķinu līdzekli, kā arī izmantot tās darījumos starp bankām un EMI. EMI var piešķirt trešo valstu monetārajām iestādēm un starptautiskajām monetārajām iestādēm statusu “citi Eiropas valūtas vienību turētāji” ( 75 ); b) centrālās bankas finanšu prasījumi vai saistības, kas rodas ļoti īsa termiņa finansēšanas mehānisma un īstermiņa monetārā atbalsta mehānisma dēļ. Tos pārvalda EMI ( 76 ); c) finanšu prasījumi pret SVF, kas ir starptautisko rezervju sastāvdaļas un ko nepierāda aizdevumi. Tie sastāv no SVF dalībvalstu rezerves kvotas pozīcijas, kas rodas no dalībvalsts parakstītās kvotas daļas iemaksas rezerves aktīvos un dalībvalsts valūtas tīrā izlietojuma, ko veic fonds; d) saistības pret SVF, ko nepierāda aizdevumi. Tās sastāv no fonda kredīta izlietojuma SVF Vispārējā resursu kontā; tajā mēra dalībvalsts valūtas daudzumu SVF, kas tai dalībvalstij jāatpērk. 5.49. Visi sektori un pārējā pasaule var turēt citus noguldījumus. Tās ir galvenokārt monetāro finanšu iestāžu un pārējās pasaules, kā arī citu sektoru, piemēram, valsts pārvaldes, saistības (skat. 5.74. līdz 5.76. punktu). 5.50.



Definīcija. Kategorija “vērtspapīri, kas nav akcijas” (F.3) sastāv no visiem darījumiem ar vērtspapīriem, kas nav akcijas (AF.3), kas ir finanšu aktīvi, kuri ir uzrādītāja instrumenti, parasti apgrozāmi un tirgojami otrreizējos tirgos vai par ko var saņemt atlīdzību tirgū un kas nepiešķir turētājam nekādas īpašumtiesības institucionālajā vienībā, kura tos emitējusi. 5.51. Kategorijā AF.3 ietilpst visi finanšu aktīvi, ko parasti pārstāv dokumenti, ko plānots apgrozīt, un kuru nominālvērtība ir noteikta to emisijas brīdī. Tie ietver vekseļus, obligācijas, noguldījumu sertifikātus, īstermiņa naudas kredīta dokumentus, parādzīmes, atvasinātos finanšu instrumentus un tamlīdzīgus instrumentus, ko parasti tirgo finanšu tirgos (atšķirību starp vērtspapīriem, kas nav akcijas, un aizdevumiem skat. 5.77. līdz 5.80. punktā). 5.52. Visi sektori un pārējā pasaule var turēt vērtspapīrus, kas nav akcijas, kā finanšu aktīvus. Tās ir galvenokārt finanšu un nefinanšu sabiedrību, centrālās valdības, pavalsts valdības un vietējās valdības, kā arī pārējās pasaules saistības. 5.53. Kategorija F.3 ir sadalīta divās finanšu darījumu apakškategorijās ( 77 ): a) vērtspapīri, kas nav akcijas, izņemot atvasinātos finanšu instrumentus (F.33); b) atvasinātie finanšu instrumenti (F.34). 5.54.



Definīcija. Apakškategorijā “vērtspapīri, kas nav akcijas, izņemot atvasinātos finanšu instrumentus” (F.33), ietilpst visi darījumi ar vērtspapīriem, kas nav akcijas, izņemot atvasinātos finanšu instrumentus (AF.33), kas ir vērtspapīri, un izņemot akcijas, kuri dod turētājam beznosacījuma tiesības uz fiksētu vai ar līgumu noteiktu mainīgu naudas ienākumu kuponu maksājumu (procentu) veidā un/vai uz noteiktu fiksētu summu precizētā datumā vai datumos, vai sākot no datuma, ko nosaka emisijas laikā. 5.55. Apakškategoriju F.33 attiecīgos gadījumos var sadalīt divās finanšu darījumu apakšpozīcijās: a) īstermiņa vērtspapīri, kas nav akcijas, izņemot atvasinātos finanšu instrumentus (F.331); b) ilgtermiņa vērtspapīri, kas nav akcijas, izņemot atvasinātos finanšu instrumentus (F.332). 5.56.



Definīcija. Apakšpozīcija “īstermiņa vērtspapīri, kas nav akcijas, izņemot atvasinātos finanšu instrumentus” (F.331) sastāv no visiem darījumiem ar īstermiņa vērtspapīriem, kas nav akcijas, izņemot atvasinātos finanšu instrumentus (AF.331), kas ir vērtspapīri, kas nav akcijas, ar īstermiņa sākotnējo maksājuma termiņu (skat. 5.22. punktu), izņemot atvasinātos finanšu instrumentus. 5.57. Īstermiņa vērtspapīrus, kas nav atvasinātie finanšu instrumenti, parasti emitē pēc diskontētas likmes. 5.58. Apakšpozīcijā AF.331 ietilpst: a) valsts iekšējā aizņēmuma parādzīmes un citi īstermiņa dokumenti, ko emitējusi valsts pārvalde, tostarp tie, ko pārņēmušas citas monetārās finanšu iestādes, lai izpildītu savas obligāto rezervju prasības; b) apgrozāmi īstermiņa dokumenti, ko emitējušas finanšu un nefinanšu sabiedrības. Tādam dokumentam izmanto daudzus terminus: īstermiņa naudas kredīta dokumenti, komercvekseļi, vekseļi, tirdzniecības vekseļi, pārvedu vekseļi un noguldījumu sertifikāti; c) īstermiņa vērtspapīri, kas emitēti saskaņā ar ilgtermiņa apdrošināšanas parāda vērtspapīru izdošanas līdzekļiem; d) bankas akceptēti pārvedu vekseļi. Tāds vekselis nozīmē, ka finanšu sabiedrības pieņem vekseļus, komercvekseļus vai pārvedu vekseļus, ko emitējušas nefinanšu sabiedrības, un ka ir beznosacījuma solījums samaksāt konkrētu summu precizētā datumā. Tāds vekselis raksturo beznosacījuma finanšu prasījumu no turētāja puses un beznosacījuma saistības no pieņēmējas finanšu sabiedrības puses. Finanšu sabiedrības ekvivalentais darījums ir darījums ar īstermiņa aizdevumu, ko finanšu sabiedrība izsniegusi savam klientam. Minētā iemesla dēļ iesaka, lai bankas akceptētos pārvedu vekseļus uzskatītu par pieņēmējas finanšu sabiedrības faktiskām saistībām un par turētāja finanšu aktīvu pat tad, ja, iespējams, nav notikusi līdzekļu apmaiņa. Tāda ieteikuma piemērošana prasīs zināmu elastīgumu, lai ņemtu vērā valsts praksi un izmaiņas tādu instrumentu raksturā. 5.59. Apakšpozīcijā AF.331 neietilpst vērtspapīri, kuru apgrozāmība, kamēr teorētiski ir iespējama, praksē ir ļoti ierobežota, un ko tāpēc klasificē attiecīgi apakškategorijās “citi noguldījumi” (AF.29) vai “īstermiņa aizdevumi” (AF.41) (skat. 5.74. līdz 5.76. punktu). 5.60.



Definīcija. Apakšpozīcija “ilgtermiņa vērtspapīri, kas nav akcijas, izņemot atvasinātos finanšu instrumentus” (F.332) sastāv no visiem darījumiem ar ilgtermiņa vērtspapīriem, kas nav akcijas, izņemot atvasinātos finanšu instrumentus (AF.332), kas ir vērtspapīri, kas nav akcijas, ar ilgtermiņa sākotnējo maksājuma termiņu (skat. 5.22. punktu), izņemot atvasinātos finanšu instrumentus. 5.61. Ilgtermiņa vērtspapīrus parasti emitē ar kuponiem. 5.62. Apakšpozīcijā AF.332 ietilpst: a) uzrādītāja obligācijas; b) subordinētās obligācijas, ko bieži dēvē par subordinēto parādu; c) obligācijas ar maksājuma termiņa datumiem pēc izvēles, no kuriem jaunākais pārsniedz gadu; d) nedatētas vai mūžīgās obligācijas; e) parādzīmes ar “peldošu” procentu likmi; f) indeksēti vērtspapīri, kuros pamatsummas vērtība ir saistīta ar cenas indeksu, preces cenu vai valūtas maiņas kursa indeksu; g) augsta diskonta obligācijas un bezkupona obligācijas; h) eiroobligācijas. Obligāciju emisija, kuras laiž tirgū vienlaikus vismaz divās valstīs un kas nosauktas valūtā, kam nav jābūt kādai no minēto valstu valūtām, parasti ar vairāku valstu starptautisku finanšu sabiedrību sindikātu starpniecību; i) privāti emitētas obligācijas, tas ir, obligācijas, kas ar divpusējiem nolīgumiem pieejamas tikai dažiem ieguldītājiem, ja tās vismaz potenciāli ir pārvedamas; ja nav, tad tās uzskata par ilgtermiņa aizdevumiem; j) aizdevumi, kas de facto ir kļuvuši apgrozāmi. Minētais ir spēkā tikai tad, ja tos tirgo organizētos otrreizējos tirgos (skat. 5.79. punktu); k) vērtspapīri, kas rodas aizdevumu konversijas dēļ. Konversija ietver divus finanšu darījumus: aizdevuma likvidēšanu un jaunu vērtspapīru radīšanu; l) parādzīmes un aizdevumu kapitāls, ko var konvertēt akcijās − emitentsabiedrības vai kādas citas sabiedrības akcijās − tiktāl, ciktāl tie nav jau konvertēti. Konversija ietver divus finanšu darījumus: parādzīmju vai aizdevumu kapitāla likvidāciju un akciju emisiju. Ja atdalāma no pamatobligācijas, konversijas iespēja jāuzskata par atsevišķu finanšu aktīvu, ko klasificē apakškategorijā “atvasinātie finanšu instrumenti” (AF.34) (skat. 5.67. punkta a) apakšpunktu un 5.67. punkta b) apakšpunktu); m) akcijas vai kapitāls, kas dod tiesības uz fiksētu ienākumu, bet kas neparedz dalību sabiedrības atlikumvērtības sadalē tās likvidācijas gadījumā, ieskaitot priekšrocību akcijas, kas nav iekļautas tādā dalībā. 5.63. Apakšpozīcijā AF.332 ietilpst turpmāki finanšu aktīvi, kas emitēti kā daļa no aizdevumu, hipotēku, kredītkaršu parādu, debitoru parādu un citu aktīvu pārvēršanas vērtspapīros. Dažreiz jauno vērtspapīru emitē, aizstājot sākotnējo aktīvu, ko efektīvi likvidē. Alternatīvi, sākotnējo aktīvu nodod citai institucionālai vienībai un ar jaunajiem vērtspapīriem aizstāj sākotnējo aktīvu sākotnējās institucionālās vienības bilancē. Tādā gadījumā sākotnējais aktīvs jāieraksta tās jaunās institucionālās vienības bilancē, kas to tur. 5.64. Apakšpozīcijā F.332 neietilpst: a) darījumi ar vērtspapīriem kā daļa atpirkšanas līgumu. Atpirkšanas līgumus klasificē apakškategorijā “citi noguldījumi” (skat. 5.46. punkta f) apakšpunktu) vai kategorijā “aizdevumi” (skat. 5.81. punkta d) apakšpunktu) atkarībā no iesaistītās institucionālās vienības. Vērtspapīri, kas aizdoti vai pakļauti atpirkšanai, nemaina bilanci un paliek klasificēti AF.332; b) darījumi ar neapgrozāmiem vērtspapīriem. Tos klasificē apakškategorijā “ilgtermiņa aizdevumi”; c) darījumi ar neapgrozāmiem aizdevumiem, tostarp tie, kas pārdoti kādai trešajai personai, bet attiecībā uz kuriem nepastāv organizēts otrreizējais tirgus (skat. 5.79. punktu). 5.65.



Definīcija. Apakškategorija “atvasinātie finanšu instrumenti” (F.34) sastāv no visiem darījumiem ar atvasinātajiem finanšu instrumentiem (AF.34), kas ir finanšu aktīvi, kuru pamatā ir atšķirīgs pamatinstruments vai kuri ir atvasināti no atšķirīga pamatinstrumenta. Pamatinstruments parasti ir cits finanšu aktīvs, bet var būt arī prece vai indekss. 5.66. Atvasinātos finanšu instrumentus dēvē arī par sekundārajiem instrumentiem, un tā kā riska novēršana bieži vien ir motivācija to radīšanai, tos bieži dēvē arī par nodroses instrumentiem. Tikai tie sekundārie instrumenti, kam ir tirgus vērtība, jo tie ir apgrozāmi tirgū vai par tiem tirgū var saņemt atlīdzību, ir finanšu aktīvi sistēmā, un tos klasificē apakškategorijā AF.34 (skat. 5.05. punktu). 5.67. Apakškategorijā AF.34 ietilpst: a) iespēju līgumi, apgrozāmi tirgū un ārpusbiržas atvasinājumi. Iespēju līgumi ir eventuāli aktīvi, kas dod to turētājiem tiesības, bet ne pienākumu pirkt (pirkšanas iespējas līguma gadījumā) no iespējas līguma emitenta (iespējas līguma izrakstītāja) vai pārdot (pārdošanas iespējas līguma gadījumā) viņam finanšu vai nefinanšu aktīvus (pamatinstruments) par iepriekš noteiktu cenu noteiktā laika sprīdī (Amerikas iespējas līgums) vai noteiktā dienā (Eiropas iespējas līgums). Iespējas līguma pircējs samaksā prēmiju (iespējas līguma cenu) par iespējas līguma izrakstītāja apņemšanos pārdot vai pirkt precizētu pamataktīva daudzumu vai pēc pircēja pieprasījuma sniegt atbilstošu atalgojumu. Pēc vienošanās tādu apņemšanos uzskata par iespēju līguma izrakstītāja saistībām, jo iespēju līguma cena raksturo kārtējo cenu iespēju līguma izrakstītājam par viņa eventuālo saistību izpirkšanu; b) varanti. Tie ir tirgū apgrozāmi iespēju līgumu veidi, kas dod to turētājiem tiesības pirkt no varanta turētāja (parasti sabiedrības) zināmu skaitu akciju vai obligāciju saskaņā ar precizētiem nosacījumiem noteiktu laika posmu. Ir arī valūtas varanti, kuru vērtības pamatā ir vienas valūtas summa, kas vajadzīga, lai nopirktu kādas citas valūtas varantu vai saistvalūtas varantu, kas saistīti ar trešajām valūtām, termiņa dienā vai pirms tās. Pēc vienošanās uzskata, ka varanta emitents ir uzņēmies saistības, kuras raksturo kārtējo cenu par emitenta eventuālo saistību izpirkšanu; c) standartizēti nākotnes darījumi, bet tikai tad, ja tiem ir tirgus vērtība, jo tie ir apgrozāmi tirgū vai par tiem tirgū var saņemt atlīdzību. Standartizēti nākotnes darījumi ir apņemšanās piegādāt vai pieņemt precizētu daudzumu standarta kvalitātes preces, ārvalstu valūtas vai vērtspapīru par fiksētu cenu un precizētā piegādes dienā vai laika posmā. Standartizētie nākotnes darījumi var būt pamatoti arī ar indeksu, nevis konkrētu finanšu vai nefinanšu aktīvu; ▼M5 d) mijmaiņas darījumi, bet tikai tad, ja tiem ir tirgus vērtība tāpēc, ka tie ir apgrozāmi tirgū vai par tiem tirgū var saņemt atlīdzību. Mijmaiņas darījumi ir līgumi starp divām pusēm, kuras vienojas kādā konkrētā laikposmā un saskaņā ar iepriekš paredzētiem noteikumiem veikt savstarpējus maksājumus attiecībā uz kādu paredzētu parādsaistību summu. Visizplatītākie ir procentu mijmaiņas darījumi, ārvalstu valūtu mijmaiņas darījumi un valūtu mijmaiņas darījumi (ko sauc arī par procentu mijmaiņas darījumiem ar dažādām valūtām). Procentu mijmaiņas darījumi paredz to, ka savstarpēji tiek maksāti dažāda veida procenti, piemēram, fiksētas likmes un mainīgas likmes procenti, divu dažādu mainīgu likmju procenti, procenti ar fiksētu likmi vienā valūtā un mainīgu likmi citā u.tml. Ārvalstu valūtas mijmaiņas darījumi (ieskaitot visus nestandartizētos nākotnes līgumus) ir darījumi ar ārvalstu valūtām ar iepriekš noteiktu valūtas kursu. Valūtu mijmaiņas darījumi paredz to, ka noteiktā laikposmā un saskaņā ar iepriekš paredzētiem noteikumiem savstarpēji tiek veikti konkrētas summas maksājumi divās dažādās valūtās ar atlīdzības maksājumu kādā vēlākā datumā, kas aptver gan procentus, gan kapitālu. Nevienu no šajā sakarā veiktiem maksājumiem neuzskata par īpašuma ienākumiem šajā sistēmā, un visi norēķini reģistrējami finanšu kontā; e) nestandartizēti procentu likmes nākotnes līgumi, bet tikai tad, ja tiem ir tirgus vērtība tāpēc, ka tie ir apgrozāmi tirgū vai par tiem tirgū var saņemt atlīdzību. Nestandartizēti procentu likmes nākotnes līgumi ir līgumi, ar ko divas puses, lai aizsargātos pret procentu likmju maiņām, vienojas par summu, kas ir jāsamaksā kādā paredzētā norēķinu dienā, pamatojoties uz fiktīvu kapitāla summu, kura nekad nav mainīta. Vienīgais maksājums, ko veic, ir saistīts ar starpību starp vienošanās likmi un to tirgus likmi, kas ir spēkā norēķinu dienā. Šos maksājumus neuzskata par īpašuma ienākumiem šajā sistēmā, bet reģistrē atvasinātu finanšu instrumentu postenī. ▼B 5.68. Apakškategorijā AF.34 neietilpst: a) pamatinstruments, kas ir pamatā atvasinātajam finanšu instrumentam; b) atmaksājamās peļņas maksājumi, kas saistīti ar atvasinātiem finanšu instrumentiem. Tos klasificē “citos noguldījumos” (AF.29) (skat. 5.46. punkta e) apakšpunktu) vai “aizdevumos” (AF.4) (skat. 5.81. punkta c) apakšpunktu) atkarībā no iesaistītās institucionālās vienības; c) sekundārie instrumenti, kas nav apgrozāmi tirgū un par ko tirgū nevar saņemt atlīdzību. 5.69.



Definīcija. Kategorija “aizdevumi” (F.4) sastāv no visiem darījumiem ar aizdevumiem (AF.4), kas ir finanšu aktīvi, kas radušies, kad kreditori aizdod līdzekļus debitoriem vai nu tieši, vai ar brokeru starpniecību, un ko vai nu pierāda ar neapgrozāmiem dokumentiem, vai nepierāda ar dokumentiem. 5.70. Parasti aizdevumus raksturo šādas īpašības: a) nosacījumus, kas regulē aizdevumu, vai nu ir noteikusi finanšu sabiedrība, kura piešķir aizdevumu, vai tos ir apsprieduši aizdevējs un aizņēmējs tieši vai ar brokera starpniecību; b) iniciatīva attiecībā uz aizdevumu parasti nāk no aizņēmēja; c) aizdevums ir beznosacījuma parāds kreditoram, kas jāatmaksā noteiktā termiņā un kas nes procentus. 5.71. Kategoriju F.4 attiecīgos gadījumos var sadalīt divās finanšu darījumu apakškategorijās: a) īstermiņa aizdevumi (F.41); b) ilgtermiņa aizdevumi (F.42). 5.72.



Definīcija. Apakškategorija “īstermiņa aizdevumi” (F.41) sastāv no visiem darījumiem ar īstermiņa aizdevumiem (AF.41), kas ir aizdevumi ar īstermiņa sākotnējo maksājuma termiņu (skat. 5.22. punktu) un aizdevumi, kas atmaksājami pēc pieprasījuma. 5.73.



Definīcija. Apakškategorija “ilgtermiņa aizdevumi” (F.42) sastāv no visiem darījumiem ar ilgtermiņa aizdevumiem (AF.42), kas ir aizdevumi ar ilgtermiņa sākotnējo maksājuma termiņu (skat. 5.22. punktu). 5.74. Atšķirību starp darījumiem ar aizdevumiem (F.4) un darījumiem ar noguldījumiem (F.22, F.29) bieži var pamatot ar kritēriju — kurš uzņemas darījuma iniciatīvu. Gadījumos, kad iniciatīvu uzņemas aizņēmējs, darījums jāklasificē kategorijā “aizdevumi”. Gadījumos, kad iniciatīvu uzņemas aizdevējs, darījums jāklasificē vienā no “noguldījumu” apakškategorijām. Tomēr kritērijs “kurš uzņemas iniciatīvu” bieži ir sprieduma objekts. 5.75. Pēc vienošanās īstermiņa aizdevumus, kas piešķirti monetārajām finanšu rezidentiestādēm vai nerezidentiestādēm, parasti klasificē vienā no “noguldījumu” apakškategorijām (AF.22, AF.29), un īstermiņa noguldījumus, ko pieņēmušas institucionālas vienības, kas nav monetārās finanšu rezidentiestādes vai nerezidentiestādes, parasti klasificē apakškategorijā “īstermiņa aizdevumi” (AF.41). Tāpēc noguldījumi ir galvenokārt monetāro finanšu rezidentiestāžu un nerezidentiestāžu saistības (skat. 5.44. līdz 5.49. punktu), kamēr monetārajām finanšu iestādēm sistēmā parasti nav īstermiņa aizdevuma saistību. 5.76. Analītiskā ziņā var būt noderīgi atļaut izņēmumus no minētajiem vienošanās veidiem. Piemēri ir krājnoguldījumi valsts pārvaldei un nemonetārie zelta mijmaiņas darījumi starp monetārām finanšu iestādēm (skat. 5.81. punkta e) apakšpunktu) ( 78 ). 5.77. Atšķirību darījumiem ar aizdevumiem (F.4) un darījumiem ar vērtspapīriem, kas nav akcijas (F.3), var pamatot ar finanšu aktīvu tirgojamības pakāpi un tās saistību. 5.78. Vērtspapīru emisijas sastāv no liela identisku dokumentu skaita, kur katrs ir par apaļu summu un kas kopā veido kopējo aizņēmuma summu. Salīdzinājumā ar šo vairākumā gadījumu aizdevumus raksturo viens dokuments, un darījumi ar aizdevumiem notiek starp vienu kreditoru un vienu debitoru. Sindicēto aizdevumu gadījumā aizdevumus tomēr piešķir vairāki kreditori. 5.79. Pastāv sekundārā tirdzniecība ar aizdevumiem. Tomēr individuālus aizdevumus tirgo tikai gadījuma pēc. Gadījumos, kad aizdevums kļūst apgrozāms organizētā tirgū, tas jāklasificē kategorijā “vērtspapīri, kas nav akcijas”. Parasti ir iesaistīta sākotnējā aizdevuma izteikta konversija (skat. 5.62. punkta j) un k) apakšpunktu). 5.80. Vairākumā gadījumu standarta aizdevumus piedāvā finanšu sabiedrības, un tos bieži piešķir mājsaimniecībām. Finanšu sabiedrības nosaka nosacījumus, un mājsaimniecības var tikai izvēlēties — pieņemt tos vai nepieņemt. Salīdzinājumā ar minēto, nestandarta aizdevumu nosacījumi parasti rodas pārrunu rezultātā starp kreditoru un debitoru. Tas ir svarīgs kritērijs, kas atvieglo nestandarta aizdevumu un vērtspapīru, kas nav akcijas, atšķiršanu. Publiskas vērtspapīru emisijas gadījumā emisijas nosacījumus nosaka aizņēmējs, iespējams, pēc apspriešanās ar mātesbanku. Privātas vērtspapīru emisijas gadījumā tomēr kreditors un debitors sarunu gaitā vienojas par emisijas nosacījumiem (skat. 5.62. punkta i) apakšpunktu). 5.81. Kategorijā AF.4 ietilpst: a) atlikumi tekošajos kontos, piemēram, grupu iekšējie saldo starp nefinanšu sabiedrībām un to nerezidentmeitasuzņēmumiem, bet izņemot saldo, kas ir monetāro finanšu iestāžu saistības, ko klasificē noguldījumu apakškategorijās; b) saldo, kas pienākas darbiniekiem, jo viņi piedalās sabiedrības peļņā; c) atmaksājami peļņas maksājumi, kas saistīti ar atvasinātiem finanšu instrumentiem, kas ir institucionālo vienību, izņemot monetārās finanšu iestādes, saistības (skat. 5.46. punkta e) apakšpunktu); d) īstermiņa atpirkšanas līgumi (repos), kas ir institucionālo vienību, izņemot monetārās finanšu iestādes, saistības (skat. 5.46. punkta f) apakšpunktu), un ilgtermiņa atpirkšanas līgumi; e) aizdevumi, kas rodas no nemonetāriem zelta mijmaiņas darījumiem. Tas ir līgums, kas ietver nemonetārā zelta pagaidu apmaiņu pret noguldījumiem. To ekonomiskais raksturs ir līdzīgs kolateralizēto aizdevumu raksturam tādā ziņā, ka zelta pircējs sniedz pārdevējam ar zeltu garantētu avansu par līguma laiku, un saņem peļņu no fiksētās cenas, kad zeltu atpērk; f) aizdevumi, kas ir bankas akceptētu pārvedu vekseļu ekvivalenti (skat. 5.58. punkta d) apakšpunktu); g) finanšu izpirkumnomas un īrējumpirkšanas līgumi ( 79 ); h) aizdevumi, lai finansētu tirdzniecības kredītus; i) hipotekārie kredīti; j) patēriņa kredīti; k) apgrozības kredīti; l) nomaksas aizdevumi; m) aizdevumi, ko maksā kā garantiju, lai izpildītu dažus pienākumus. 5.82. Kategorijā AF.4 vēl ietilpst: a) finanšu prasījumi vai saistības, kas rodas no vidēja termiņa finansiālas palīdzības dalībvalstu maksājumu bilancei. Aizdevumus pārvalda EMI ( 80 ); b) finanšu prasījumi pret SVF, ko pierāda aizdevumi saskaņā ar Vispārējo aizņēmuma nolīgumu vai saskaņā ar īpašu aizņēmuma līgumu noteikumiem, kas noslēgti ar biedriem; Saistības pret SVF, ko pierāda aizdevumi saskaņā ar Strukturālo pielāgojumu programmu, Pastiprināto strukturālo pielāgojumu programmu un Ieguldījumu fondu. 5.83. Kategorijā AF.4 neietilpst: a) citas debitoru un kreditoru saistības (AF.7), izņemot tirdzniecības kredītus un avansus (AF.71); b) finanšu aktīvi un saistības, kas rodas nerezidentu īpašumtiesību dēļ uz nekustamajiem aktīviem, tādiem kā zemi un ēkām. Tos klasificē apakšpozīcijā “cits pašu kapitāls” (AF.513) (skat. 5.95. punkta f) apakšpunktu). 5.84. Aizdevumi var būt visu sektoru un pārējās pasaules finanšu aktīvi vai saistības. Tomēr monetārajām finanšu iestādēm sistēmā parasti nav īstermiņa aizdevumsaistību. 5.85. Īstermiņa aizdevumu un ilgtermiņa aizdevumu apakškategorijas sistēmā nav sadalītas apakšpozīcijās. Tomēr analītiskā ziņā konkrēti ilgtermiņa aizdevumus būtu lietderīgi sadalīt patēriņa kredītā ( 81 ), hipotekārajos aizdevumos ( 82 ) un citos aizdevumos. 5.86. Definīcija. Kategorija “akcijas un cits pašu kapitāls” (F.5) sastāv no visiem darījumiem ar akcijām un citu pašu kapitālu (AF.5), kas ir finanšu aktīvi, kuri pārstāv īpašumtiesības uz sabiedrībām vai kvazisabiedrībām. Tādi finanšu aktīvi parasti dod turētājiem tiesības uz daļu no sabiedrību vai kvazisabiedrību peļņas un uz daļu no pašu tīrajiem aktīviem sabiedrības likvidācijas gadījumā ( 83 ). Akcijas, ko piedāvā pārdošanai, bet kas emisijas laikā nav parakstītas, sistēmā neieraksta. Akcijas un citu pašu kapitālu atlīdzina, kad tos nopērk emitentsabiedrība vai kad tos apmaina pret sabiedrības tīrajiem aktīviem tās likvidācijas gadījumā. 5.87. Kategorija F.5 ir sadalīta divās finanšu darījumu apakškategorijās: a) akcijas un cits pašu kapitāls, izņemot kopfondu akcijas (F.51); b) kopfondu akcijas (F.52). 5.88.



Definīcija. Apakškategorija “akcijas un cits pašu kapitāls, izņemot kopfondu akcijas” (F.51) sastāv no visiem darījumiem ar akcijām un citu pašu kapitālu, izņemot kopfondu akcijas (AF.51), kas ir finanšu aktīvi, izņemot kopfondu akcijas, kuri pārstāv īpašumtiesības uz sabiedrībām vai kvazisabiedrībām. Tādi finanšu aktīvi parasti dod turētājiem tiesības uz daļu no sabiedrību vai kvazisabiedrību peļņas un uz daļu no pašu tīrajiem aktīviem sabiedrības likvidācijas gadījumā. 5.89. Apakškategoriju F.51 attiecīgos gadījumos var sadalīt trīs finanšu darījumu apakšpozīcijās: a) kotētās akcijas, izņemot kopfondu akcijas (F.511); b) nekotētās akcijas, izņemot kopfondu akcijas (F.512); c) cits pašu kapitāls (F.513). 5.90.



Definīcija. Apakšpozīcija “kotētās akcijas, izņemot kopfondu akcijas” (F.511) sastāv no visiem darījumiem ar kotētajām akcijām, izņemot kopfondu akcijas (AF.511), un apakšpozīcija “nekotētās akcijas, izņemot kopfondu akcijas” (F.512) sastāv no visiem darījumiem ar nekotētām akcijām, izņemot kopfondu akcijas (AF.512). Akcijas, kas ietver labumu nesošos procentus sabiedrību kapitālā vērtspapīru veidā, kas principā ir apgrozāmi. Apakšpozīcija AF.511 attiecas uz akcijām, kuru cenas ir kotētas atzītā fondu biržā vai cita veida otrreizējā tirgū, un apakšpozīcija AF.512 attiecas uz nekotētām akcijām. 5.91. Apakšpozīcijās AF.511 un AF.512 ietilpst: a) kapitāla akcijas, ko emitējušas sabiedrības ar ierobežotu atbildību: tie ir vērtspapīri, kas dod īpašniekiem līdzīpašnieku statusu un dod viņiem tiesības gan uz akciju kopējā sadalītajā peļņā, gan uz akciju tīrajos aktīvos likvidācijas gadījumā; b) lietotāja akcijas sabiedrībās ar ierobežotu atbildību: tās ir akcijas, kuru kapitāls ir atmaksāts, bet ko patur to turētāji, kuri turpina būt par līdzīpašniekiem un saglabā tiesības gan uz akciju peļņā, kas paliek pēc dividenžu samaksas par atlikušo ierakstīto pamatkapitālu, gan uz akciju jebkurā pārpalikumā, kas var palikt likvidācijas gadījumā, tas ir, tīrajos aktīvos, no kuriem atskaitīts atlikušais statūtkapitāls; c) dividenžu akcijas, ko emitējušas sabiedrības ar ierobežotu atbildību, tie ir vērtspapīri: 1) kuriem saskaņā ar valsti un apstākļiem, kuros tie radīti, ir dažādi nosaukumi, piemēram, dibinātāju akcijas, peļņas akcijas, dividenžu akcijas utt. un kas nav statūtkapitāla daļa; 2) kas nedod to turētājiem līdzīpašnieku statusu vārda īstajā nozīmē (tiesības uz akciju statūtkapitāla atmaksājumā, tiesības uz peļņu no minētā kapitāla, tiesības balsot akcionāru sapulcēs utt.); 3) kas dod to turētājiem tiesības uz proporcionālu daļu no jebkuras peļņas, kura paliek pēc dividenžu izmaksas par statūtkapitālu, un uz daļu jebkura pārpalikuma, kurš paliek likvidācijas gadījumā; d) priekšrocību akcijas, kas paredz dalību atlikumvērtības sadalē sabiedrības likvidācijas gadījumā. Tās var būt vai var nebūt kotētas atzītā biržā. 5.92. Apakšpozīcijās AF.511 un AF.512 neietilpst: a) akcijas, ko piedāvā pārdošanai, bet kas nav parakstītas emisijas laikā. Tās sistēmā neieraksta; b) parādzīmes un aizdevumu kapitāls, ko var konvertēt akcijās. Tos norāda kontos apakškategorijā AF.33 līdz laikam, kad tos konvertē (skat. 5.62. punkta l) apakšpunktu); c) partneru ar neierobežotu atbildību (neierobežotu partneru) pašu kapitāls inkorporētās personālsabiedrībās. To klasificē apakšpozīcijā AF.513; d) valsts ieguldījumi starptautisku organizāciju kapitālā, kas juridiski izveidotas kā sabiedrības ar akciju kapitālu. Tos klasificē apakšpozīcijā AF.513 (skat. 5.95. punkta c) apakšpunktu). 5.93. Apakšpozīcijās F.511 un F.512 neietilpst prēmiju akciju emisija, kas ir jauno akciju pārvešana akcionāriem proporcionāli viņu turējumiem. Tāda emisija, kas nemaina ne sabiedrības saistības pret akcionāriem, ne aktīvu proporcionālo daļu, kas katram akcionāram ir sabiedrībā, neveido finanšu darījumu, un to neieraksta sistēmā (skat. 6.56. punktu). Tas pats attiecas uz akciju dalīto emisiju. 5.94.



Definīcija. Apakšpozīcija “cits pašu kapitāls” (F.513) sastāv no visiem darījumiem ar citu pašu kapitālu (AF.513), kas ir visu veidu pašu kapitāls, ko neklasificē apakšpozīcijās AF.511 un AF.512, un apakškategorijā AF.52. 5.95. Apakšpozīcijā AF.513 ietilpst: a) sabiedrību visu veidu pašu kapitāls, kas nav akcijas: 1) pašu kapitāls inkorporētās personālsabiedrībās, ko parakstījuši neierobežots skaits partneru; 2) pašu kapitāls sabiedrībās ar ierobežotu atbildību, kuru īpašnieki ir partneri un nevis akcionāri; 3) kapitāls, kas ieguldīts parastās personālsabiedrībās vai komandītsabiedrībās, ko atzīst par patstāvīgām juridiskām personām; 4) kapitāls, kas ieguldīts kooperatīvās sabiedrībās, kuras atzītas par patstāvīgām juridiskām personām; b) valsts pārvaldes ieguldījumi tādu valsts uzņēmumu kapitālā, kuru kapitāls nav sadalīts akcijās un ko saskaņā ar īpašiem tiesību aktiem atzīst par patstāvīgām juridiskām personām (skat. 2.16. punkta c) apakšpunktu); c) valsts ieguldījumi starptautisku un pārvalstisku organizāciju kapitālā, kur vienīgais izņēmums ir SVF, pat ja tās juridiski ir izveidotas kā uzņēmumi ar akciju kapitālu (piem., Eiropas Investīciju banka); d) Eiropas Monetārā institūta finanšu resursi, kas paredzēti no valstu centrālo banku iemaksām ( 84 ); e) kapitāls, kas ieguldīts finanšu un nefinanšu kvazisabiedrībās (skat. 2.13. punkta f) apakšpunktu). Tādu ieguldījumu summa atbilst jaunajiem ieguldījumiem (skaidrā naudā vai natūrā), no kā atskaitīti visi kapitāla atvilkumi (skat. 4.61. punktu); f) finanšu aktīvi, kas nerezidentvienībām ir attiecībā pret nosacītām rezidentvienībām (skat. 2.15. punktu), un otrādi. 5.96.



Definīcija. Apakškategorija “kopfondu akcijas” (F.52) sastāv no visiem darījumiem ar kopfondu akcijām (AF.52), kas ir akcijas, ko emitējusi īpaša veida finanšu sabiedrība, kuras vienīgais nolūks ir ieguldīt iekasētos līdzekļus naudas tirgū, kapitāla tirgū un/vai nekustamajā īpašumā. 5.97. Apakškategorijā AF.52 ietilpst akcijas, ko emitējušas finanšu sabiedrības un ko atkarībā no valsts sauc par kopfondiem, kopīgiem ieguldījumu fondiem vai citām kolektīvo ieguldījumu shēmām, piem., VKIU, neatkarīgi no tā, vai tie ir atklāti, daļēji atklāti vai slēgti fondi. Tādas akcijas var būt kotētas vai nekotētas. Ja tās ir nekotētas, tad tās parasti ir atmaksājamas pēc pieprasījuma par vērtību, kas atbilst to daļai finanšu sabiedrības pašu līdzekļos. Tādus pašu līdzekļus regulāri revalvē, ņemot vērā to dažādo sastāvdaļu tirgus cenas. 5.98. Definīcija.Kategorija “apdrošināšanas tehniskās rezerves” (F.6) sastāv no visiem darījumiem ar apdrošināšanas tehniskajām rezervēm (AF.6), kas ir apdrošināšanas sabiedrību un (autonomo un neautonomo) pensiju fondu tehniskie uzkrājumi attiecībā pret apdrošinājuma ņēmējiem vai labuma guvējiem, kā noteikts Padomes 1991. gada 19. decembra Direktīvā 91/674/EEK par apdrošināšanas uzņēmumu gada pārskatiem un konsolidētajiem pārskatiem ( 86 ). 5.99. Kategorijā AF.6 ietilpst: a) mājsaimniecību tīrais pašu kapitāls dzīvības apdrošināšanas rezervēs; b) mājsaimniecību tīrais pašu kapitāls pensiju fondu rezervēs; c) apdrošināšanas prēmiju priekšsamaksa; d) atlikto apdrošināšanas atlīdzību prasību rezerves. 5.100. Apdrošināšanas tehniskās rezerves ir finanšu aktīvi: a) apdrošinājuma ņēmējiem — attiecībā uz mājsaimniecību tīro pašu kapitālu dzīvības apdrošināšanas rezervēs un pensiju fondu rezervēs, un uz apdrošināšanas prēmiju priekšsamaksu; b) labuma guvējiem — attiecībā uz atlikto apdrošināšanas atlīdzību prasību rezervēm. 5.101. Apdrošināšanas tehniskās rezerves ir saistības: a) dzīvības vai nedzīvības apdrošināšanas sabiedrībām un autonomajiem pensiju fondiem, kas iekļauti apakšsektorā “apdrošināšanas sabiedrības un pensiju fondi” (S.125); b) neautonomajiem pensiju fondiem, kas iekļauti to institucionālo vienību sektoros, kuras tos izveidojušas. Uzkrājumus vai tamlīdzīgus fondus, ko veido darba devēji, lai nodrošinātu darba ņēmējus ar pensijām (neautonomie pensiju fondi), iekļauj kategorijā AF.6 tikai tad, ja tie aprēķināti atbilstoši aktuāru kritērijiem, kas līdzīgi tiem, kurus izmanto apdrošināšanas sabiedrības un autonomie pensiju fondi. Pretējā gadījumā minētos uzkrājumus nosedz ar akcijām vai citu pašu kapitālu, ko emitējusi institucionālā vienība, kura izveido uzkrājumus. 5.102. Kategorijā AF.6 neietilpst uzkrājumi, ko izveidojušas institucionālās vienības, kuras klasificētas sociālās nodrošināšanas fondu apakšsektorā (S.1314). Sistēmā minētie uzkrājumi nav sociālās nodrošināšanas fondu apakšsektora saistības. 5.103. Kategorija F.6 ir sadalīta divās finanšu darījumu apakškategorijās: a) mājsaimniecību tīrais pašu kapitāls dzīvības apdrošināšanas rezervēs un pensiju fondu rezervēs (F.611); b) apdrošināšanas prēmiju priekšsamaksa un atlikto apdrošināšanas atlīdzību prasību rezerves (F.62). 5.104.



Definīcija. Apakškategorija “mājsaimniecību tīrais pašu kapitāls dzīvības apdrošināšanas rezervēs un pensiju fondu rezervēs” (F.61) sastāv no visiem darījumiem ar mājsaimniecību tīro pašu kapitālu dzīvības apdrošināšanas rezervēs un pensiju fondu rezervēs (AF.61), kas ir tehniskie uzkrājumi, kuri izveidoti attiecīgajās sabiedrībās un kvazisabiedrībās, lai pēc noteikto nosacījumu izpildes izmaksātu paredzētos prasījumus un pabalstus. 5.105. Apakškategorija F.61 ir sadalīta divās finanšu darījumu apakšpozīcijās: a) mājsaimniecību tīrais pašu kapitāls dzīvības apdrošināšanas rezervēs (F.61); b) mājsaimniecību tīrais pašu kapitāls pensiju fondu rezervēs (F.612). 5.106.



Definīcija. Apakšpozīcija “mājsaimniecību tīrais pašu kapitāls dzīvības apdrošināšanas rezervēs” (F.611) sastāv no visiem darījumiem ar mājsaimniecību tīro pašu kapitālu dzīvības apdrošināšanas rezervēs (AF.611), kas ir tehniskie uzkrājumi atliktajiem riskiem un tehniskie uzkrājumi apdrošināšanai ar peļņu, kas termiņa beigās palielina apdrošināšanas polišu, dotāciju ar peļņu un tamlīdzīgu polišu vērtību. 5.107. Apakšpozīcijā AF.611 ietilpst dzīvības apdrošināšanas uzkrājumi, uzkrājumi gratifikācijām un atlaidēm un tehniskie uzkrājumi dzīvības apdrošināšanas polisēm, kur ieguldījuma risku uzņemas apdrošinājuma ņēmēji, kā noteikts Padomes 1991. gada 19. decembra Direktīvas 91/674/EEK par apdrošināšanas uzņēmumu gada pārskatiem un konsolidētajiem kontiem 27., 29. un 31. pantā. 5.108. Darījumi ar mājsaimniecību tīro pašu kapitālu dzīvības apdrošināšanas rezervēs sastāv no papildinājumiem, no kā atskaitīti samazinājumi, kas jāizšķir no nominālajiem turēšanas ienākumiem vai zaudējumiem par līdzekļiem, ko ieguldījušas apdrošināšanas sabiedrības (skat. 6.57. punktu). Papildinājumos ietilpst: a) faktiskās prēmijas, kas nopelnītas kārtējā grāmatvedības pārskata laika posmā; b) plus prēmiju papildinājumi, kuri atbilst ienākumiem no uzkrājumu ieguldījumiem, kas ir attiecināmi uz apdrošinājuma ņēmējām mājsaimniecībām; c) mīnus pakalpojuma maksa par dzīvības apdrošināšanu. Samazinājumos ietilpst: a) summas, kas termiņa beigās pienākas dotāciju un tamlīdzīgu apdrošinājuma polišu turētājiem, un summas, kas pienākas labumguvējiem apdrošinātu personu nāves gadījumā; b) plus maksājumi, kas pienākas par polisēm, kuras atsauktas pirms termiņa beigām. 5.109. Dzīvības apdrošināšanas rezerves ir rezidentmājsaimniecību vai nerezidentmājsaimniecību finanšu aktīvi un rezidentu vai nerezidentu apdrošināšanas sabiedrību saistības. Gadījumā, ja grupas apdrošināšanu izņem, piemēram, sabiedrība savu darbinieku vārdā, tad darba ņēmējus, nevis darba devējus uzskata par kreditoriem, jo tās uzskata par reālajiem apdrošinājuma ņēmējiem. 5.110.



Definīcija. Apakšpozīcija “mājsaimniecību tīrais pašu kapitāls pensiju fondu rezervēs” (F.612) sastāv no visiem darījumiem ar mājsaimniecību tīro pašu kapitālu pensiju fondu rezervēs (AF.612), kas ir tehniskie uzkrājumi, ko tur autonomie un neautonomie pensiju fondi, kurus izveidojuši darba devēji un/vai darba ņēmēji vai pašnodarbināto personu grupas darba ņēmējiem vai pašnodarbinātajām personām. 5.111. Darījumi ar mājsaimniecību tīro pašu kapitālu pensiju fondu rezervēs sastāv no papildinājumiem, no kā atskaitīti samazinājumi, kas jāatšķir no nominālajiem turēšanas ienākumiem vai zaudējumiem par līdzekļiem, ko ieguldījuši pensiju fondi (skat. 6.57. punktu). Papildinājumos ietilpst: a) faktiskās iemaksas pensiju fondos, ko maksā darba ņēmēji, darba devēji, pašnodarbinātās personas vai citas institucionālas vienības indivīdu vai mājsaimniecību vārdā, kam ir prasījumi pret fondiem, un kas nopelnītas kārtējā grāmatvedības laika posmā; b) plus iemaksas papildinājumi, kuri atbilst ienākumam, kas nopelnīts no pensiju fondu uzkrājumu ieguldījuma, kas ir attiecināms uz dalībmājsaimniecībām; c) mīnus maksa par pakalpojumiem līdzekļu pārvaldes laikā. Samazinājumos ietilpst: a) sociālie pabalsti, kas vienādi ar summām, kuras regulāru maksājumu vai citu pabalstu veidā jāizmaksā pensionāriem vai viņu apgādājamiem; b) plus pabalsti, kas sastāv no jebkuriem vienreizējiem maksājumiem, kas jāizmaksā personām, kad tās aiziet pensijā. 5.112. Darījumos ar mājsaimniecību tīro pašu kapitālu pensiju fondu rezervēs neietilpst līdzekļi, kas pārvesti no neautonomiem pensiju fondiem uz autonomiem pensiju fondiem, ko klasificē apakšsektorā “apdrošināšanas sabiedrības un pensiju fondi” (S.125), kas notiek tā rezultātā, ka vienus līdzekļus konvertē citos. Tāds notikums jāieraksta kategorijā “izmaiņas sektoru klasifikācijā un struktūrā” (K.12.1) kontā “citas izmaiņas aktīvu apjomos” (skat. 6.30. punktu). 5.113. Pensiju fondu rezerves ir rezidentmājsaimniecību un nerezidentmājsaimniecību finanšu aktīvi, bet ne to institucionālo vienību finanšu aktīvi, kuras tos pārvalda. 5.114.



Definīcija. Apakškategorija “apdrošināšanas prēmiju priekšsamaksa un atlikto apdrošināšanas atlīdzību prasību rezerves” (F.62) sastāv no visiem darījumiem ar apdrošināšanas prēmiju priekšsamaksu un atlikto apdrošināšanas atlīdzību prasību rezervēm (AF.62), kas ir tehniski uzkrājumi, kurus izveido apdrošināšanas sabiedrības un (autonomi un neautonomi) pensiju fondi par: a) summu, kas raksturo to bruto parakstīto prēmiju daļu, kas jāiedala šādā grāmatvedības pārskata laika posmā (apdrošināšanas prēmiju priekšsamaksa); b) kopējo lēsto maksājumu summu, kas apdrošināšanas uzņēmumam vajadzīga visu apdrošināšanas atlīdzības prasījumu apmierināšanai par prasījumiem (apdrošināšanas gadījumiem), kas iestājušies līdz grāmatvedības pārskata laika posma beigām, neatkarīgi no tā, vai par tiem ir vai nav paziņots; no tādiem maksājumiem atskaita par tādiem prasījumiem jau samaksātās summas (uzkrājumi atliktajām apdrošināšanas atlīdzību prasībām). 5.115. Apdrošināšanas prēmiju priekšsamaksa rodas no tā, ka apdrošināšanas prēmijas parasti jāmaksā laika posma sākumā, uz kuru attiecas apdrošināšana, un tāds laika posms parasti nesakrīt ar pašu grāmatvedības pārskata laika posmu. Tāpēc grāmatvedības pārskata laika posma beigās, kad sastāda bilanci, daļu apdrošināšanas prēmiju, kas maksājamas grāmatvedības pārskata laika posmā, paredz risku nosegšanai turpmākajā laika posmā. Apdrošināšanas prēmiju priekšsamaksu nosaka, pamatojoties uz iesaistīto risku proporcionālo daļu attiecībā pret laiku par laika posmu, kas palicis līdz līguma termiņa beigām. Finanšu kontā apdrošināšanas prēmiju priekšsamaksa, kas ierakstīta starp apdrošinājuma ņēmējiem un apdrošināšanas sabiedrībām, sastāv no tām prēmiju daļām, kas maksājamas kārtējā grāmatvedības pārskata laika posmā un ar ko paredzēts nosegt atliktos riskus tajā laika posmā. 5.116. Apdrošināšanas prēmiju priekšsamaksa ir apdrošinājuma ņēmēju finanšu aktīvi. Ja tāda priekšsamaksa attiecas uz dzīvības apdrošināšanu, tad apdrošinājuma ņēmēji ir rezidentmājsaimniecības vai nerezidentmājsaimniecības. Ja tā attiecas uz nedzīvības apdrošināšanu, tad apdrošinājuma ņēmēji var piederēt jebkuram ekonomikas sektoram vai pārējai pasaulei. Apdrošinājuma ņēmēju samaksātās apdrošināšanas prēmijas vai sociālās iemaksas var uzskatīt par kritēriju, lai sadalītu apdrošināšanas prēmiju priekšsamaksas starp ekonomikas sektoriem un pārējo pasauli. 5.117. Apdrošināšanas sabiedrības tur atlikto apdrošināšanas atlīdzību prasību rezerves, lai nosegtu summas, ko tās gatavojas izmaksāt par prasījumiem, kas vēl nav nokārtoti, jo, piemēram, tos apstrīd. Uzskata, ka derīgu prasījumu, ko apdrošināšanas sabiedrības pieņēmušas, maksājuma termiņš ir tad, kad notiek notikums, kurš rada prasījumu, neatkarīgi no tā, cik ilgs laiks paiet apstrīdēto prasījumu nokārtošanai. 5.118. Atlikto apdrošināšanas atlīdzību prasību rezerves ir labuma guvēju finanšu aktīvi, kas var piederēt jebkuram ekonomikas sektoram vai pārējai pasaulei. 5.119. Apakškategorijā AF.62 ietilpst uzkrājumi nenopelnītām prēmijām, citi tehniski uzkrājumi, atliktās prasības un izlīdzināšanas uzkrājumi, kā noteikts 25., 26., 28. un 30. pantā Padomes 1991. gada 19. decembra Direktīvā 91/674/EEK par apdrošināšanas uzņēmumu gada pārskatiem un konsolidētajiem pārskatiem. 5.120.



Definīcija. Kategorija “citas debitoru un kreditoru saistības” (F.7) sastāv no visiem darījumiem ar citām debitoru un kreditoru saistībām (AF.7), kas ir finanšu prasījumi, ko rada kā ekvivalentu finanšu vai nefinanšu darījumam gadījumos, kad ir laika starpība starp tādu darījumu un atbilstošo maksājumu. 5.121. Kategorijā F.7 ietilpst darījumi ar finanšu prasījumiem, kuri rodas no agriem vai vēliem maksājumiem par darījumiem ar precēm vai pakalpojumiem, sadales darījumiem vai otrreizējas tirdzniecības ar finanšu aktīviem. Tie sastāv no ekvivalentiem darījumiem maksājuma gadījumā, kura termiņš ir pienācis, bet kas vēl nav samaksāts. Parādus, kas rodas no ienākuma, kurš uzkrājas laikā, un termiņa nokavējumus arī klasificē šajā kategorijā. 5.122. Kategorijā F.7 neietilpst: a) statistiskas neatbilstības, izņemot laika starpību starp darījumiem ar precēm un pakalpojumiem, sadales darījumiem vai finanšu darījumiem un atbilstošajiem maksājumiem; b) posteņi, par kuriem nav pietiekamas informācijas, lai tos klasificētu. Klasifikācijas pamatā jābūt jebkurai pieejamai informācijai; c) posteņi, par kuru raksturu nekas nav zināms; d) maksājumu bilances jauktais postenis, ko apraksta kā tīrās kļūdas un izlaidumus; e) agri vai vēli maksājumi (tostarp termiņa nokavējumi) gadījumā, ja tiek radīti finanšu aktīvi vai izpirktas saistības, ko neklasificē kategorijā F.7. Tie paliek klasificēti savā kategorijā. 5.123. Kategorija F.7 ir sadalīta divās finanšu darījumu apakškategorijās: a) tirdzniecības kredīti un avansi (F.71); b) citas debitoru un kreditoru saistības, izņemot tirdzniecības kredītus un avansus (F.79). 5.124.



Definīcija. Apakškategorija “tirdzniecības kredīti un avansi” (F.71) sastāv no visiem darījumiem ar tirdzniecības kredītiem un avansiem (AF.71), kas ir finanšu prasījumi, kuri rodas no kredīta tieša pagarinājuma, ko piegādātāji sniedz pircējiem par preču un pakalpojumu darījumiem, un avansa maksājumiem par nepabeigtiem ražojumiem vai kas jāražo un kas saistīti ar tādiem darījumiem. 5.125. Apakškategorijā AF.71 ietilpst: a) finanšu prasījumi, kuri attiecas uz preču vai pakalpojumu piegādi, par kuriem maksājums vēl nav veikts; b) tirdzniecības kredīts, ko pieņēmušas faktūrkreditēšanas sabiedrības, izņemot gadījumus, kad runa ir par aizdevumu; c) ēku nomas maksa, kas uzkrājas laikā; d) termiņa nokavējumi attiecībā uz maksājumiem par precēm un pakalpojumiem, ja tos nepierāda aizdevums. 5.126. Apakškategorijā AF.71 neietilpst aizdevumi tirdzniecības kredītu finansēšanai. Tos klasificē kategorijā AF.4 (skat. 5.81. punkta h) apakšpunktu). 5.127. Tirdzniecības kredīti un avansi var būt visu sektoru un pārējās pasaules finanšu aktīvi vai saistības. 5.128.



Definīcija. Apakškategorija “citas debitoru un kreditoru saistības, izņemot tirdzniecības kredītus un avansus” (F.79) sastāv no visiem darījumiem ar citām debitoru un kreditoru saistībām, izņemot tirdzniecības kredītus un avansus (AF.79), kas ir finanšu prasījumi, kuri rodas no laika starpības starp sadales darījumiem vai finanšu darījumiem otrreizējā tirgū un atbilstošo maksājumu. Tur ietilpst arī finanšu prasījumi, kas maksājami, jo laika gaitā ir uzkrājies ienākums. 5.129. Apakškategorijā AF.79 ietilpst finanšu prasījumi, kas radušies laika starpības dēļ starp uzkrātajiem darījumiem un maksājumiem, kas izdarīti par, piemēram: a) nodokļiem; b) sociālajām iemaksām; c) algām; d) rentēm par zemi un zemaugsnes (zemes dzīļu) aktīviem; e) dividendēm; f) procentiem; g) darījumiem ar finanšu aktīviem otrreizējos tirgos. ▼M4 Valdībai maksājamo nodokļu un sociālo iemaksu summās, kas iekļaujamas atbilstīgi AF.79, neietilpst šo nodokļu un sociālo iemaksu tā daļa, kas visdrīzāk netiks iekasēta un kas tāpēc ir valdības prasījums, kam nav reālas vērtības. ▼B 5.130. Vēlams procentu ekvivalento finanšu darījumu, kas uzkrājas par finanšu aktīviem (skat. 5.17. punktu), ierakstīt kā reinvestētu tajā finanšu aktīvā. Ierakstot procentus tomēr būs jāievēro valsts prakse. Ja procentu uzkrājumu neieraksta kā reinvestētu finanšu aktīvā, tad tas jāklasificē apakškategorijā F.79. 5.131. Procentu izmaksas termiņa dienā ieraksta divus finanšu darījumus (skat. 5.17. punktu): pirmkārt, ja notiek maksājums, tad darījumu ar finanšu aktīvu, ko izmanto maksājumam, vai, ja nenotiek maksājums, tad procentu parāda pieaugumu, kas jāieraksta apakškategorijā F.79; otrkārt, ekvivalento finanšu darījumu, kas samazina kreditora tīro finanšu prasījumu pret debitoru. 5.132. Definīcija.Tiešie ārvalstu ieguldījumi (F.m) sastāv no visiem darījumiem ar tiešiem ārvalstu ieguldījumiem (AF.m), kas ir ieguldījumi, kuri ietver ilgtermiņa attiecības, kas atspoguļo kādas ekonomikas institucionālas rezidentvienības (“tiešais ieguldītājs”) ilgstošu interesi institucionālā vienībā, kas ir rezidente citā ekonomikā, atšķirīgā no ieguldītāja ekonomikas (“tiešo ieguldījumu uzņēmums”). Tiešā ieguldītāja nolūks ir ievērojami ietekmēt citas ekonomikas rezidentuzņēmuma vadību. Tiešie ieguldījumi ietver gan sākotnējo darījumu starp tiešo ieguldītāju un tiešo ieguldījumu uzņēmumu, gan visus turpmākos kapitāla darījumus starp tiem un starp saistītajiem uzņēmumiem, gan inkorporētiem, gan neinkorporētiem ( 87 ). 5.133. Darījumi ar finanšu aktīviem un saistībām, kas veido tiešos ārvalstu ieguldījumus, jāieraksta atbilstošās finanšu darījumu kategorijās, tas ir, “aizdevumi” (F.4), “akcijas un cits pašu kapitāls” (F.5) un “citas debitoru un kreditoru saistības” (F.7). Tomēr tiešo ārvalstu ieguldījumu summas, kas iekļautas katrā no minētajām kategorijām, jāieraksta atsevišķi kā ārpusbilances postenis.