02007R1234 — LV — 31.12.2013 — 015.005

Šis dokuments ir tikai informatīvs, un tam nav juridiska spēka. Eiropas Savienības iestādes neatbild par tā saturu. Attiecīgo tiesību aktu un to preambulu autentiskās versijas ir publicētas Eiropas Savienības “Oficiālajā Vēstnesī” un ir pieejamas datubāzē “Eur-Lex”. Šie oficiāli spēkā esošie dokumenti ir tieši pieejami, noklikšķinot uz šajā dokumentā iegultajām saitēm

Grozīta ar:





Grozīta ar:





Labota ar:









▼B

PADOMES REGULA (EK) Nr. 1234/2007

(2007. gada 22. oktobris),

ar ko izveido lauksaimniecības tirgu kopīgu organizāciju un paredz īpašus noteikumus dažiem lauksaimniecības produktiem (“Vienotā TKO regula”)







SATURS I DAĻA IEVADA NOTEIKUMI II DAĻA IEKŠĒJAIS TIRGUS I SADAĻA TIRGUS INTERVENCE I NODAĻA Valsts intervence un uzglabāšana privātās noliktavās I iedaļa Vispārīgi noteikumi II iedaļa Valsts intervence I apakšiedaļa Vispārīgi noteikumi II apakšiedaļa Iepirkšanas sākšana un pārtraukšana III apakšiedaļa Intervences cena IV apakšiedaļa Intervences produktu realizācija III iedaļa Uzglabāšana privātās noliktavās I apakšiedaļa Obligātais atbalsts II apakšiedaļa Fakultatīvais atbalsts IV iedaļa Kopīgi noteikumi II NODAĻA Īpaši intervences pasākumi I iedaļa Ārkārtas tirgus atbalsta pasākumi II iedaļa Pasākumi labības un rīsu nozarēs III iedaļa Pasākumi cukura nozarē IV iedaļa Piegādes pielāgošana III NODAĻA Ražošanas ierobežošanas sistēmas I iedaļa Vispārīgi noteikumi II iedaļa Cukurs I apakšiedaļa Kvotu piešķiršana un pārvaldība II apakšiedaļa Kvotas pārsniegšana III iedaļa Piens I apakšiedaļa Vispārīgi noteikumi II apakšiedaļa Kvotu piešķiršana un pārvaldība III apakšiedaļa Kvotas pārsniegšana IIIa iedaļa Kartupeļu cietes kvotas IV iedaļa Procesuālie noteikumi attiecībā uz cukura, piena un kartupeļu cietes kvotām IVa iedaļa Ražošanas potenciāls vīna nozarē I apakšiedaļa Nelikumīgi stādījumi II apakšiedaļa Stādīšanas tiesību pārejas režīms III apakšiedaļa Izaršanas shēma IV NODAĻA Atbalsta shēmas I iedaļa Atbalsts pārstrādei I apakšiedaļa Žāvētā rupjā lopbarība II apakšiedaļa Šķiedras lini un kaņepes III apakšiedaļa Kartupeļu ciete II iedaļa Ražošanas kompensācija III iedaļa Atbalsts piena un piena produktu nozarei III.a iedaļa Atbalsts apiņu nozarē IV iedaļa Atbalsts olīveļļas un galda olīvu nozarei IVa iedaļa Atbalsts augļu un dārzeņu nozarei I apakšiedaļa Ražotāju grupas II apakšiedaļa Darbības fondi un darbības programmas IIa apakšiedaļa Programma skolu apgādei ar augļiem III apakšiedaļa Procedūru noteikumi IVb iedaļa Atbalsta programmas vīna nozarē I apakšiedaļa Ievada noteikumi II apakšiedaļa Atbalsta programmu iesniegšana un saturs III apakšiedaļa Īpašie atbalsta pasākumi IV apakšiedaļa Procedūras noteikumi V iedaļa Kopienas tabakas fonds VI iedaļa Īpaši noteikumi biškopības nozarei VII iedaļa Atbalsts zīdtārpiņu nozarei II SADAĻA TIRDZNIECĪBAS UN RAŽOŠANAS NOTEIKUMI I NODAĻA Tirdzniecības un ražošanas noteikumii I iedaļa Tirdzniecības noteikumi Ia iedaļa Cilmes vietas nosaukumi, ģeogrāfiskās izcelsmes norādes un tradicionālie apzīmējumi vīna nozarē I apakšiedaļa Cilmes vietas nosaukumi un ģeogrāfiskās izcelsmes norādes II apakšiedaļa Tradicionālie apzīmējumi Ib iedaļa Marķēšana un noformēšana vīna nozarē II iedaļa Ražošanas nosacījumi IIa iedaļa Ražošanas noteikumi vīna nozarē I apakšiedaļa Vīna vīnogu šķirnes II apakšiedaļa īndarības metodes un ierobežojumi III iedaļa Procedūras noteikumi II NODAĻA Ražotāju organizācijas, starpnozaru organizācijas, uzņēmēju organizācijas I iedaļa Vispārīgi principi Ia iedaļa Noteikumi attiecībā uz ražotāju un starpnozaru organizācijām un ražotāju grupām augļu un dārzeņu nozarē I apakšiedaļa Ražotāju organizāciju statūti un atzīšana II apakšiedaļa Ražotāju organizāciju apvienības un ražotāju grupas III apakšiedaļa Noteikumu attiecināšana uz ekonomiskās zonas ražotājiem IV apakšiedaļa Starpnozaru organizācijas augļu un dārzeņu nozarē Ib iedaļa Noteikumi attiecībā uz ražotāju un starpnozaru organizācijām vīna nozarē II iedaļa Noteikumi starpnozaru organizācijām tabakas nozarē IIa iedaļa Noteikumi piena un piena produktu nozares ražotāju organizācijām un starpnozaru organizācijām III iedaļa Procedūras noteikumi III DAĻA TIRDZNIECĪBA AR TREŠĀM VALSTĪM I NODAĻA Vispārīgi noteikumi II NODAĻA Imports I iedaļa Ievešanas atļaujas II iedaļa Ievedmuita un maksājumi III iedaļa Importa kvotu pārvaldība IV iedaļa Īpaši noteikumi atsevišķiem produktiem I apakšiedaļa Īpaši importa noteikumi labības un rīsu nozarē II apakšiedaļa Atvieglots importa režīms cukuram III apakšiedaļa Īpaši noteikumi kaņepju importam IV apakšiedaļa Īpaši noteikumi apiņu importam V apakšiedaļa Īpaši noteikumi vīna importam V iedaļa Aizsardzība un ievešana pārstrādei III NODAĻA Eksports I iedaļa Eksporta atļaujas II iedaļa Eksporta kompensācijas III iedaļa Eksporta kvotu pārvaldība piena un piena produktu nozarē IV iedaļa Īpaša importa procedūra, ko piemēro trešās valstīs V iedaļa Īpaši noteikumi dzīviem augiem VI iedaļa Izvešana pārstrādei IV DAĻA KONKURENCES NOTEIKUMI I NODAĻA Noteikumi, ko piemēro uzņēmumiem II NODAĻA Noteikumi par valsts atbalstu V DAĻA ĪPAŠI NOTEIKUMI ATSEVIŠĶĀS NOZARĒS VI DAĻA VISPĀRĪGI NOTEIKUMI VII DAĻA ĪSTENOŠANAS, PĀREJAS UN NOBEIGUMA NOTEIKUMI I NODAĻA Īstenošanas noteikumi II NODAĻA Pārejas noteikumi un nobeiguma noteikumi I PIELIKUMS 1. PANTA 1. PUNKTĀ MINĒTO PRODUKTU SARAKSTS I daļa. Labība II daļa. Rīsi III daļa. Cukurs IV daļa. Žāvēta rupjā lopbarība V daļa. Sēklas VI daļa. Apiņi VII daļa. Olīveļļa un galda olīvas VIII daļa. Šķiedras lini un kaņepes IX daļa. Augļi un dārzeņi X daļa. Augļu un dārzeņu pārstrādes produkti XI daļa. Banāni XII daļa. Vīni XIII daļa. Dzīvi koki un citi augi, sīpoli, saknes un tamlīdzīgi, griezti ziedi un dekoratīvi zaļumi XIV daļa. Jēltabaka XV daļa. Liellopu un teļa gaļa XVI daļa. Piens un piena produkti XVII daļa. Cūkgaļa XVIII daļa. Aitas gaļa un kazu gaļa XIX daļa. Olas XX daļa. Mājputnu gaļa XXI daļa. Citi produkti II PIELIKUMS 1. PANTA 3. PUNKTĀ MINĒTO PRODUKTU SARAKSTS I daļa. Lauksaimnieciskas izcelsmes etilspirts II daļa. Biškopības produkti III daļa. Zīdtārpiņi III PIELIKUMS 2. PANTA 1. PUNKTĀ MINĒTĀS DEFINĪCIJAS I daļa. Definīcijas, kas attiecas uz rīsu nozari II daļa. Definīcijas, kas attiecas uz cukura nozari III daļa. Definīcijas, kas attiecas uz apiņu nozari IIIa daļa. Definīcijas attiecībā uz vīna nozari IV daļa. Definīcijas, kas attiecas uz liellopu un jaunlopu gaļas nozari V daļa. Definīcijas, kas attiecas uz piena un piena produktu nozari VI daļa. Definīcijas, kas attiecas uz olu nozari VII daļa. Definīcijas, kas attiecas uz mājputnu gaļas nozari VIII daļa. Definīcijas, kas attiecas uz biškopības nozari IV PIELIKUMS STANDARTA KVALITĀTES RĪSI UN CUKURS A. Standarta kvalitātes nelobīti rīsi B. Standarta kvalitātes cukurs V PIELIKUMS 42. PANTĀ MINĒTĀS KOPIENAS TABULAS LIEMEŅU KLASIFIKĀCIJAI A. Kopienas tabula pieaugušu liellopu liemeņu klasifikācijai B. Kopienas tabula cūku liemeņu klasifikācijai C. Kopienas tabula aitu liemeņu klasifikācijai VI PIELIKUMS VALSTU UN REĢIONU KVOTAS no 2010./2011. tirdzniecības gada VII PIELIKUMS 58. PANTA 2. PUNKTĀ MINĒTĀS IZOGLIKOZES PAPILDU KVOTAS VIIa PIELIKUMS PROCENTUĀLĀ APJOMA APRĒĶINĀŠANA, KAS NOSAKĀMA SASKAŅĀ AR 59. PANTA 2. PUNKTA OTRO DAĻU VIIb PIELIKUMS UZŅĒMUMIEM PIEMĒROJAMĀ PROCENTUĀLĀ APJOMA APRĒĶINĀŠANA SASKAŅĀ AR 59. PANTA 2. PUNKTA OTRO DAĻU VIIc PIELIKUMS SASKAŅĀ AR 52.A PANTA 1. PUNKTU NOSAKĀMĀ KOEFICIENTA APRĒĶINĀŠANA VIII PIELIKUMS SĪKI IZSTRĀDĀTI NOTEIKUMI PAR CUKURA VAI IZOGLIKOZES KVOTU NODOŠANU SASKAŅĀ AR 60. PANTU IX PIELIKUMS VALSTU KVOTAS UN PĀRSTRUKTURĒŠANAS REZERVES DAUDZUMI, KĀ MINĒTS 66. PANTĀ X PIELIKUMS REFERENCES TAUKU SATURS, KĀ MINĒTS 70. PANTĀ Xa PIELIKUMS 84.a PANTĀ MINĒTĀS KARTUPEĻU CIETES KVOTAS TIRDZNIECĪBAS GADĀ Xb PIELIKUMS BUDŽETS ATBALSTA PROGRAMMĀM (ATBILSTĪGI 103.N PANTA 1. PUNKTAM) Xc PIELIKUMS BUDŽETA PIEŠĶĪRUMS LAUKU ATTĪSTĪBAI (MINĒTS 190.A PANTA 3. PUNKTĀ) Xd PIELIKUMS IZARŠANAS SHĒMAS BUDŽETS Xe PIELIKUMS PLATĪBAS, KURAS DALĪBVALSTIS VAR DEKLARĒT KĀ NEATBILSTĪGAS IEKĻAUŠANAI IZARŠANAS SHĒMĀ (KĀ MINĒTS 85.U PANTA 1., 2. UN 5. PUNKTĀ) XI PIELIKUMS A.I Garajai linšķiedrai paredzētā maksimālā garantētā daudzuma sadale dalībvalstīm atbilstīgi 94. panta 1. punktam A.II Īsajai linšķiedrai un kaņepju šķiedrai 2008./2009. tirdzniecības gadā paredzētā maksimālā garantētā daudzuma sadale dalībvalstīm atbilstīgi 94. panta 1.a punktam A.III Zonas, par kurām ir tiesības saņemt 94.a pantā minēto atbalstu B. Maksimālā garantētā daudzuma sadalījums starp 89. pantā minētajām dalībvalstīm XIa PIELIKUMS TĀDAS GAĻAS TIRDZNIECĪBA, KAS IEGŪTA NO LIELLOPIEM, KURU VECUMS NEPĀRSNIEDZ 12 MĒNEŠUS, ATBILSTĪGI 113.B PANTAM I. Definīcija II. Tādu liellopu klasificēšana kautuvē, kuru vecums nepārsniedz divpadsmit mēnešus III. Tirdzniecības nosaukumi IV. Obligāta etiķetē norādāma informācija V. Neobligāta etiķetē norādāma informācija VI. Reģistrēšana VII. Oficiālas pārbaudes VIII. No trešām valstīm importēta gaļa IX. Sankcijas XIb PIELIKUMS VĪNKOPĪBAS PRODUKTU KATEGORIJAS 1. Vīns 2. Rūgstošs jaunvīns 3. Desertvīns 4. Dzirkstošais vīns 5. Kvalitatīvais dzirkstošais vīns 6. Kvalitatīvais aromātiskais dzirkstošais vīns 7. Gāzēts dzirkstošais vīns 8. Pusdzirkstošais vīns 9. Gāzēts pusdzirkstošais vīns 10. Vīnogu misa 11. Daļēji norūgusi vīnogu misa 12. Daļēji norūgusi vīnogu misa, kas iegūta no vēlu novāktām, izžuvušām vīnogām 13. Koncentrēta vīnogu misa 14. Rektificēta koncentrēta vīnogu misa 15. Vīns no vēlu novāktām, izžuvušām vīnogām 16. Pārgatavinātu vīnogu vīns 17. Vīna etiķis XIb pielikuma papildinājums Vīnogu audzēšanas zonas XII PIELIKUMS DEFINĪCIJAS UN APZĪMĒJUMI SAISTĪBĀ AR PIENU UN PIENA PRODUKTIEM, KĀ MINĒTS 114. PANTA 1. PUNKTĀ XIII PIELIKUMS CILVĒKU PATĒRIŅAM PAREDZĒTĀ PIENA TIRDZNIECĪBA, KĀ MINĒTS 114. PANTA 2. PUNKTĀ XIV PIELIKUMS TIRDZNIECĪBAS STANDARTI OLU UN MĀJPUTNU GAĻAS NOZARES PRODUKTIEM, KĀ MINĒTS 116. PUNKTĀ A. Tirdzniecības standarti Gallus gallus sugu vistu olām B. Tirdzniecības standarti mājputnu gaļai C. Inkubējamo olu un mājputnu cāļu ražošanas un tirdzniecības standarti XV PIELIKUMS TIRDZNIECĪBAS STANDARTI, KAS PIEMĒROJAMI ZIEŽAMAJIEM TAUKIEM, KĀ MINĒTS 115. PANTĀ XV pielikuma papildinājums XVa PIELIKUMS STIPRINĀŠANA, PASKĀBINĀŠANA UN ATSKĀBINĀŠANA DAŽĀS VĪNOGU AUDZĒŠANAS ZONĀS A. Stiprināšanas ierobežojumi B. Stiprināšanas procesi C. Paskābināšana un atskābināšana D. Procesi XVb PIELIKUMS IEROBEŽOJUMI A. Vispārīgi jautājumi B. Svaigas vīnogas, vīnogu misa un vīnogu sula C. Vīnu sajaukšana D. Blakusprodukti XVI PIELIKUMS OLĪVEĻĻAS UN OLĪVU IZSPAIDU EĻĻU APZĪMĒJUMI UN DEFINĪCIJAS, KĀ MINĒTS 118. PANTĀ XVIa PIELIKUMS PILNĪGS TO NOTEIKUMU SARAKSTS, KURUS SASKAŅĀ AR 125.F UN 125.L PANTU VAR ATTIECINĀT UZ RAŽOTĀJIEM, KAS NAV ORGANIZĀCIJU BIEDRI XVII PIELIKUMS RĪSU IEVEDMUITA, KĀ MINĒTS 137. UN 139. PANTĀ XVIII PIELIKUMS BASMATI RĪSU ŠĶIRNES, KĀ MINĒTS 138. PANTĀ XIX PIELIKUMS 153. PANTA 3. PUNKTĀ, 154. PANTA 1. PUNKTA b) APAKŠPUNKTĀ UN III PIELIKUMA II DAĻAS 12. PUNKTĀ MINĒTĀS VALSTIS XX PIELIKUMS LABĪBAS, RĪSU, CUKURU, PIENA UN OLU NOZARES PREČU SARAKSTS SAISTĪBĀ AR 26. PANTA a) PUNKTA ii) APAKŠPUNKTA PIEMĒROŠANU UN III DAĻAS III NODAĻAS II IEDAĻĀ PAREDZĒTĀS EKSPORTA KOMPENSĀCIJAS PIEŠĶIRŠANU I daļa. Labība II daļa. Rīsi III daļa. Cukurs IV daļa. Piens V daļa. Olas XXI PIELIKUMS DAŽU TO PRODUKTU SARAKSTS, KAS SATUR CUKURU, SAISTĪBĀ AR III DAĻAS III NODAĻAS II IEDAĻĀ PAREDZĒTĀS EKSPORTA KOMPENSĀCIJAS PIEŠĶIRŠANU XXII PIELIKUMS ATBILSTĪBAS TABULAS, KĀ MINĒTS 202. PANTĀ







I

DAĻA

IEVADA NOTEIKUMI

1. pants

Darbības joma

1. Ar šo regulu izveido tirgus kopīgo organizāciju šādu nozaru produktiem, kā turpmāk noteikts I pielikumā:

a) labība, I pielikuma I daļa;

b) rīsi, I pielikuma II daļa;

c) cukurs, I pielikuma III daļa;

d) žāvēta rupjā lopbarība, I pielikuma IV daļa;

e) sēklas, I pielikuma V daļa;

f) apiņi, I pielikuma VI daļa;

g) olīveļļa un galda olīvas, I pielikuma VII daļa;

h) šķiedras lini un kaņepes, I pielikuma VIII daļa;

i) augļi un dārzeņi, I pielikuma IX daļa;

j) augļu un dārzeņu pārstrādes produkti, I pielikuma X daļa;

k) banāni, I pielikuma XI daļa;

l) vīns, I pielikuma XII daļa;

m) dzīvi augi un ziedkopības produkti, I pielikuma XIII daļa (turpmāk – “dzīvu augu nozare”);

n) jēltabaka, I pielikuma XIV daļa;

o) liellopu un teļa gaļa, I pielikuma XV daļa;

p) piens un piena produkti, I pielikuma XVI daļa;

q) cūkgaļa, I pielikuma XVII daļa;

r) aitu un kazu gaļa, I pielikuma XVIII daļa;

s) olas, I pielikuma XIX daļa;

t) mājputnu gaļa, I pielikuma XX daļa;

u) citi produkti, I pielikuma XXI daļa.

▼M10 —————

▼B

3. Šajā regulā nosaka īpašus pasākumus nozarēm, kas uzskaitītas un dažos gadījumos sīkāk definētas II pielikumā:

a) lauksaimniecības izcelsmes etilspirtam, II pielikuma I daļa (turpmāk – “lauksaimniecības etilspirta nozare”);

b) biškopības produktiem, II pielikuma II daļa (turpmāk – “biškopības nozare”);

c) zīdtārpiņiem, II pielikuma III daļa.

▼M3

4. Attiecībā uz svaigiem vai atdzesētiem kartupeļiem ar KN kodu 0701 piemēro IV daļas II nodaļu.

▼B

2. pants

Definīcijas

1. Šīs regulas piemērošanas nolūkā izmanto III pielikumā izklāstītās definīcijas attiecībā uz dažām nozarēm.

2. Šajā regulā:

a) “lauksaimnieks” ir lauksaimnieks, kā definēts Regulā (EK) Nr. 1782/2003;

b) “maksātājs” ir struktūra vai struktūras, ko dalībvalstis norīkojušas saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 1290/2005;

c) “intervences cena” ir cena, par ko produktus iepērk valsts intervencē.

3. pants

Tirdzniecības gadi

Nosaka šādus tirdzniecības gadus:

a) no attiecīgā gada 1. janvāra līdz 31. decembrim – banānu nozarei;

b) no 1. aprīļa līdz nākamā gada 31. martam:

i) žāvētās rupjās lopbarības nozarei,

ii) zīdtārpiņu nozarei;

c) no 1. jūlija līdz nākamā gada 30. jūnijam:

i) labības nozarei,

ii) sēklu nozarei,

iii) olīveļļas un galda olīvu nozarei,

iv) šķiedras linu un kaņepju nozarei,

v) piena un piena produktu nozarei;

▼M10

ca) no 1. augusta līdz nākamā gada 31. jūlijam vīna nozarei;

▼B

d) no 1. septembra līdz nākamā gada 31. augustam – rīsu nozarei;

e) no 1. oktobra līdz nākamā gada 30. septembrim – cukura nozarei.

▼M3

Augļu un dārzeņu, kā arī augļu un dārzeņu pārstrādes produktu nozares produktiem tirdzniecības gadus vajadzības gadījumā nosaka Komisija.

▼B

4. pants

Komisijas pilnvaras

Ja vien šajā regulā nav paredzēts citādi, tad gadījumos, kad Komisijai ir piešķirtas pilnvaras, tā pieņem lēmumus saskaņā ar 195. panta 2. punktā minēto procedūru.

5. pants

Īstenošanas noteikumi

Komisija var pieņemt sīki izstrādātus noteikumus 2. panta piemērošanai.

Komisija var grozīt III pielikuma I daļā izklāstītās definīcijas, kas attiecas uz rīsiem, un III pielikuma II daļas 12. punktā izklāstīto “ĀKK/Indijas cukura” definīciju.

Tāpat Komisija var noteikt konversijas likmes rīsiem dažādās apstrādes stadijās, apstrādes izmaksas un blakusproduktu vērtību.







II

DAĻA

IEKŠĒJAIS TIRGUS







I

SADAĻA

TIRGUS INTERVENCE







I

NODAĻA

Valsts intervence un uzglabāšana privātās noliktavās







I

iedaļa

Vispārīgi noteikumi

6. pants

Darbības joma

1. Šajā nodaļā ir paredzēti noteikumi par – attiecīgā gadījumā – iepirkšanu valsts intervencē un atbalsta sniegšanu uzglabāšanai privātās noliktavās attiecībā uz šādām nozarēm:

a) labības nozare;

b) rīsu nozare;

c) cukura nozare;

d) olīveļļas un galda olīvu nozare;

e) liellopu un teļa gaļas nozare;

f) piena un piena produktu nozare;

g) cūkgaļas nozare;

h) aitu un kazu gaļas nozare.

2. Šajā nodaļā:

a) “labība” ir labība, kas novākta Kopienā;

b) “piens” ir govs piens, kas ražots Kopienā;

▼M3 —————

▼B

d) “krējums” ir krējums, kas iegūts tieši un vienīgi no piena.

7. pants

Kopienas izcelsme

Neskarot 6. panta 2. punktu, vienīgi Kopienas izcelsmes produktus var iepirkt valsts intervencē un vienīgi tiem var piešķirt atbalstu par to uzglabāšanu privātās noliktavās.

8. pants

Salīdzināmās cenas

1. Produktiem, uz kuriem attiecas 6. panta 1. punktā minētie intervences pasākumi, nosaka šādas salīdzināmās cenas:

▼M7

a) attiecībā uz labības nozari — EUR 101,31 par tonnu;

▼B

b) attiecībā uz nelobītiem rīsiem – EUR 150 par tonnu standarta kvalitātes produktu, kā definēts IV pielikuma A punktā;

c) attiecībā uz cukuru:

i) baltajam cukuram:

— EUR 541,5 par tonnu 2008./2009. tirdzniecības gadā,

— EUR 404,4 par tonnu, sākot ar 2009./2010. tirdzniecības gadu;

ii) jēlcukuram:

— EUR 448,8 par tonnu 2008./2009. tirdzniecības gadā,

— EUR 335,2 par tonnu, sākot ar 2009./2010. tirdzniecības gadu.

Šā apakšpunkta i) un ii) punktā noteiktās salīdzināmās cenas piemēro neiepakotam standarta kvalitātes cukuram, kā noteikts IV pielikuma B punktā, kas ir izvests no rūpnīcas;

d) attiecībā uz liellopu un teļa gaļas nozari – EUR 2 224 par tonnu R3 kategorijas vīriešu dzimuma liellopu liemeņu, kā noteikts Kopienas skalā pieaugušu liellopu liemeņu klasifikācijai, kas paredzēta 42. panta 1. punkta a) apakšpunktā;

e) attiecībā uz piena un piena produktu nozari:

i) EUR 246,39 par 100 kg sviesta;

▼M3

ii) EUR 169,80 par 100 kg sausā vājpiena;

▼B

f) attiecībā uz cūkgaļas nozari – EUR 1 509,39 par tonnu tās standarta kvalitātes cūku liemeņu, kas definēta pēc svara un muskuļaudu satura saskaņā ar Kopienas skalu cūku liemeņu klasifikācijai, kura paredzēta 42. panta 1. punkta b) apakšpunktā šādi:

i) liemeņi, kas sver no 60 līdz mazāk nekā 120 kg – E kategorija, kā noteikts V pielikuma B punkta II daļā;

ii) liemeņi, kas sver no 120 līdz 180 kg – R kategorija, kā noteikts V pielikuma B punkta II daļā.

2. Salīdzināmās cenas labībai un rīsiem, kas noteiktas attiecīgi 1. punkta a) un b) apakšpunktā, attiecas uz noliktavā piegādāto preču vairumtirdzniecības posmu pirms to izkraušanas. Minētās salīdzināmās cenas ir spēkā visos Kopienas intervences centros, kas norīkoti saskaņā ar 41. pantu.

3. Padome saskaņā ar Līguma 37. panta 2. punktā noteikto procedūru var mainīt šā panta 1. punktā noteiktās salīdzināmās cenas, ņemot vērā ražošanas un tirgus attīstību.

9. pants

Cenu paziņošana cukura tirgū

Komisija izveido informācijas sistēmu par cenām cukura tirgū, tostarp sistēmu cukura tirgus cenu līmeņa publicēšanai.

Minētās sistēmas pamatā ir informācija, ko sniedz baltā cukura ražošanas uzņēmumi vai citi tirgus dalībnieki, kuri darbojas cukura tirdzniecībā. Šī informācija ir konfidenciāla.

Komisija nodrošina, ka publicētā informācija neļauj identificēt atsevišķu uzņēmumu vai tirgus dalībnieku cenas.







II

iedaļa

Valsts intervence







I

apakšiedaļa

Vispārīgi noteikumi

10. pants

Valsts intervencei atbilstīgi produkti

1. Ievērojot šajā iedaļā paredzētos nosacījumus un turpmākās prasības un nosacījumus, ko nosaka Komisija saskaņā ar 43. pantu, valsts intervenci piemēro šādiem produktiem:

a) kviešiem, cietajiem kviešiem, miežiem, kukurūzai un sorgo;

b) nelobītiem rīsiem;

c) baltam cukuram vai jēlcukuram, kas ir ražots saskaņā ar kvotām un izgatavots no cukurbietēm vai cukurniedrēm, kuras ievāktas Kopienas teritorijā;

d) svaigai vai atdzesētai liellopu un teļa gaļai, uz ko attiecas KN kods 0201 10 00 un kodi 0201 20 20 līdz 0201 20 50 ;

e) sviestam, kurš ir ražots tieši un vienīgi no pasterizēta krējuma apstiprinātā Kopienas uzņēmumā un kurā piena tauku minimālais saturs ir 82 % no svara un maksimālais mitruma saturs ir 16 % no svara;

▼M3

f) visaugstākās kvalitātes sausajam vājpienam, kas ir ražots no piena ar izsmidzināšanas metodi un iegūts apstiprinātā uzņēmumā Kopienā, ar minimālo olbaltumvielu saturu 34,0 % no svara beztauku sausnā.







▼M7

II

apakšiedaļa

Iepirkšanas sākšana

11. pants

Valsts intervences periodi

Valsts intervence ir pieejama:

a) graudaugiem no 1. novembra līdz 31. maijam;

b) nelobītiem rīsiem no 1. aprīļa līdz 31. jūlijam;

c) cukuram visu 2008./2009. un 2009./2010. tirdzniecības gadu;

d) liellopu un teļa gaļai jebkurā tirdzniecības gadā visu gadu;

e) sviestam un sausajam vājpienam no 1. marta līdz 31. augustam.

12. pants

Valsts intervences sākšana

1. Laikposmos, kas minēti 11. pantā:

a) valsts intervenci uzsāk kviešiem;

b) cietajiem kviešiem, miežiem, kukurūzai, sorgo, nelobītiem rīsiem, cukuram, sviestam un sausajam vājpienam, nepārsniedzot 13. panta 1. punktā norādītos intervences ierobežojumus;

c) Komisija bez 195. panta 1. punktā minētās komitejas palīdzības sāk intervenci liellopu un teļa gaļai, ja atsauces laikposmā liellopu un teļa gaļas vidējā tirgus cena, kas reģistrēta, pamatojoties uz 42. panta 1. punktā paredzēto Kopienas skalu liemeņu klasificēšanai, kādā dalībvalstī vai kādas dalībvalsts reģionā ir zemāka nekā EUR 1 560 par tonnu.

2. Komisija bez 195. panta 1. punktā minētās komitejas palīdzības pārtrauc šā panta 1. punkta c) apakšpunktā minēto valsts intervenci liellopu un teļa gaļai, ja minētajā apakšpunktā paredzētie nosacījumi atsauces laikposmā vairs nav spēkā.

13. pants

Intervences ierobežojumi

1. Iepirkumus valsts intervencei veic, nepārsniedzot šādus ierobežojumus:

a) cietajiem kviešiem, miežiem, kukurūzai, sorgo un nelobītajiem rīsiem — 0 tonnas par attiecīgajiem 11. panta a) un b) punktā minētajiem laikposmiem;

b) cukuram — 600 000 tonnas, izteiktas baltā cukura tonnās, par katru tirdzniecības gadu;

c) sviestam — 30 000 tonnas par katru 11. panta e) punktā minēto laikposmu;

d) sausajam vājpienam — 109 000 tonnas par katru 11. panta e) punktā minēto laikposmu.

2. Cukuram, ko tirdzniecības gadā uzglabā saskaņā ar šā panta 1. punkta b) apakšpunktu, nepiemēro nevienu no uzglabāšanas pasākumiem, kas paredzēti 32., 52. un 63. pantā.

3. Atkāpjoties no 1. punkta, attiecībā uz minētā punkta a), c) un d) apakšpunktā minētajiem produktiem Komisija var nolemt turpināt valsts intervenci, pārsniedzot minētajā punktā norādītos apjomus, ja tas vajadzīgs, ņemot vērā tirgus situāciju un jo īpaši tirgus cenu attīstību.







III

apakšiedaļa

Intervences cenas

18. pants

Intervences cenas

1. Intervences cena:

a) kviešiem ir vienāda ar salīdzināmo cenu maksimālajam piedāvātajam daudzumam 3 miljoniem tonnu katrā intervences periodā, kā noteikts 11. panta a) punktā;

b) sviestam ir vienāda ar 90 % no salīdzināmās cenas daudzumiem, kas nepārsniedz 13. panta 1. punkta c) apakšpunktā minēto ierobežojumu;

c) sausajam vājpienam ir vienāda ar salīdzināmo cenu daudzumiem, kas nepārsniedz 13. panta 1. punkta d) apakšpunktā minēto ierobežojumu.

2. Intervences cenas un intervences daudzumus šādiem produktiem nosaka Komisija konkursa kārtībā:

a) kviešiem par daudzumiem, kas pārsniedz maksimālo piedāvāto daudzumu 3 miljoniem tonnu katrā intervences periodā, kā noteikts 11. panta a) punktā;

b) cietajiem kviešiem, miežiem, kukurūzai, sorgo un nelobītiem rīsiem, piemērojot 13. panta 3. punktu;

c) liellopu un teļa gaļai;

d) sviestam par daudzumiem, kas piedāvāti, pārsniedzot 13. panta 1. punkta c) apakšpunktā minēto ierobežojumu, piemērojot 13. panta 3. punktu; un

e) sausajam vājpienam par daudzumiem, kas piedāvāti, pārsniedzot 13. panta 1. punkta d) apakšpunktā minēto ierobežojumu, piemērojot 13. panta 3. punktu.

Īpašos apstākļos konkursa procedūras var attiecināt vai intervences cenas un intervences daudzumus var noteikt attiecībā tikai uz atsevišķu dalībvalsti vai kādas dalībvalsts atsevišķu reģionu, pamatojoties uz reģistrētajām vidējām tirgus cenām.

3. Saskaņā ar 2. punktā minētajām konkursa procedūrām noteiktā maksimālā iepirkšanas cena nedrīkst pārsniegt:

a) labībai un nelobītiem rīsiem — attiecīgās salīdzināmās cenas;

b) liellopu un teļa gaļai — vidējo tirgus cenu, kas reģistrēta kādā dalībvalstī vai kādas dalībvalsts reģionā un palielināta par summu, ko nosaka Komisija, pamatojoties uz objektīviem kritērijiem;

c) sviestam — 90 % no salīdzināmās cenas;

d) sausajam vājpienam — salīdzināmo cenu.

4. Šā panta 1., 2. un 3. punktā minētās intervences cenas:

a) labībai neskar cenas pieaugumu vai samazinājumu kvalitātes apsvērumu dēļ; un

b) nelobītiem rīsiem paaugstina vai samazina, atkarībā no tā, vai maksātājam piedāvāto produktu kvalitāte atšķiras no IV pielikuma A punktā noteiktās standarta kvalitātes. Turklāt intervences cenas paaugstināšanu un pazemināšanu var noteikt Komisija, lai nodrošinātu to, ka ražošana ir orientēta uz kādām noteiktām šķirnēm.

5. Cukura intervences cena ir 80 % no salīdzināmās cenas, kas noteikta nākamajam tirdzniecības gadam pēc tirdzniecības gada, kurā izvirzīts piedāvājums. Tomēr, ja maksājumu aģentūrai piedāvātā cukura kvalitāte atšķiras no IV pielikuma B punktā noteiktās standarta kvalitātes, kurai piemēro salīdzināmo cenu, intervences cenu attiecīgi paaugstina vai pazemina.

▼B







IV

apakšiedaļa

Intervences produktu realizācija

25. pants

Vispārēji principi

Valsts intervencē iepirkto produktu realizāciju veic, neradot traucējumus tirgū, nodrošinot vienādu piekļuvi precēm un vienādus noteikumus pircējiem un ievērojot saistības, kas izriet no nolīgumiem, kuri noslēgti atbilstīgi Līguma 300. pantam.

26. pants

Cukura realizācija

Valsts intervencē iepirkto cukuru maksātāji var pārdot vienīgi par cenu, kas ir augstāka par noteikto salīdzināmo cenu tirdzniecības gadam, kurā notiek pārdošana.

Tomēr Komisija var pieņemt lēmumu, ka maksātāji:

a) var pārdot cukuru par cenu, kas ir vienāda ar pirmajā daļā minēto salīdzināmo cenu vai zemāka par to, ja cukuru paredzēts:

i) izmantot dzīvnieku barībai; vai

▼M3

ii) izmantot eksportam vai nu bez papildu pārstrādes, vai pastrādājot to produktos, kas uzskaitīti Līguma I pielikumā, vai precēs, kuras uzskaitītas šīs regulas XX pielikuma III daļā; vai;

▼M3

iii) rūpnieciskām vajadzībām, kā norādīts 62. pantā;

▼B

b) dara to pārvaldībā esošo nepārstrādāto pārtikā lietojamo cukuru pieejamu Kopienas iekšējā tirgū tām labdarības organizācijām, ko atzīst attiecīgās dalībvalstis vai Komisija, ja dalībvalsts nav atzinusi nevienu šādu organizāciju, par cenu, kas ir zemāka par esošo salīdzināmo cenu, vai par brīvu, lai to izdalītu ārkārtas situāciju individuālās palīdzības operācijās.

▼M15

27. pants

Izplatīšana vistrūcīgākajām personām Kopienā

1. Produkti no intervences rezervēm ir pieejami konkrētām norīkotām organizācijām, kas izplata pārtiku vistrūcīgākajām personām Kopienā saskaņā ar gada plānu.

Izplatīšana ir:

a) bezmaksas; vai

b) par cenu, kas nekādā gadījumā nav augstāka par norīkoto organizāciju izmaksām šīs darbības veikšanai.

2. Produktu var mobilizēt Kopienas tirgū, ja:

a) tas īslaicīgi nav pieejams Kopienas intervences rezervēs 1. punktā minētā gada plāna īstenošanas laikā, ciktāl nepieciešams plāna īstenošanai vienā vai vairākās dalībvalstīs, un ja izmaksas nepārsniedz robežlielumu, kas šim mērķim paredzēts Kopienas budžetā; vai

b) plāna īstenošana nozīmētu produktu nelielu daudzumu pārvietošanu starp dalībvalstīm, ja intervencē esošie produkti atrodas dalībvalstī, kas nav dalībvalsts, kurā šis produkts ir pieprasīts.

3. Attiecīgās dalībvalstis norīko 1. pantā minētās organizācijas un katru gadu paredzētajā laikā paziņo Komisijai, ja tās vēlas piemērot šo shēmu.

4. Šā panta 1. un 2. punktā minētos produktus norīkotajām organizācijām izsniedz bez maksas. Šo produktu uzskaites vērtība ir intervences cena, kam piemēro koeficientu, ja jānošķir dažādas kvalitātes produkti.

5. Neskarot 190. pantu, produktus, kuri darīti pieejami atbilstīgi šā panta 1. un 2. punktam, finansē ar apropriācijām no Eiropas Kopienu budžeta ELGF attiecīgās budžeta nodaļas. Tāpat var paredzēt nosacījumus, lai segtu produktu transporta izmaksas no intervences centriem un norīkoto organizāciju administratīvās izmaksas šajā pantā aprakstītās shēmas īstenošanai, izņemot jebkādas izmaksas, kas var rasties saņēmējiem 1. un 2. punktā minētās piemērošanas laikā.

▼B







III

iedaļa

Uzglabāšana privātās noliktavās







I

apakšiedaļa

Obligātais atbalsts

28. pants

Atbilstīgi produkti

Atbalstu uzglabāšanai privātās noliktavās piešķir par turpmāk norādītajiem produktiem, kuri atbilst šajā iedaļā minētajiem nosacījumiem un turpmākām prasībām un nosacījumiem, ko Komisija pieņem saskaņā ar 43. pantu:

▼M3

a) attiecībā uz:

i) nesālītu sviestu, kas ražots no krējuma vai piena apstiprinātā Kopienas uzņēmumā un kurā piena tauku saturs ir vismaz 82 %, beztauku sausnas saturs nepārsniedz 2 % un maksimālais mitruma saturs nepārsniedz 16 %;

ii) sālītu sviestu, kurš ražots no krējuma vai piena apstiprinātā Kopienas uzņēmumā un kura piena tauku saturs ir vismaz 80 %, beztauku sausnas saturs nepārsniedz 2 %, mitruma saturs nepārsniedz 16 % un maksimālais sāls saturs nepārsniedz 2 %;

▼M7 —————

▼M3

29. pants

Nosacījumi un atbalsta apjoms par sviestu

Atbalsta apjomu par sviestu nosaka Komisija, ņemot vērā uzglabāšanas izmaksas un svaigā sviesta un rezervju sviesta iespējamās cenu tendences.

Ja, izvedot sviestu no noliktavas, tirgū notikušas negatīvas izmaiņas, kas nebija paredzamas uzglabāšanas sākumā, atbalstu var palielināt.

▼M7 —————

▼B







II

apakšiedaļa

Fakultatīvais atbalsts

31. pants

Atbilstīgi produkti

1. Atbalstu uzglabāšanai privātās noliktavās var piešķirt par turpmāk norādītajiem produktiem, kas atbilst šajā iedaļā minētajiem nosacījumiem un turpmākām prasībām un nosacījumiem, kurus Komisija pieņem saskaņā ar 43. pantu:

a) par balto cukuru;

b) par olīveļļu;

c) par svaigu vai atdzesētu pieaugušu liellopu gaļu, kas ir to liemeņu, liemeņu pušu, kompensēto liemeņa ceturtdaļu, priekšējo liemeņa ceturtdaļu vai pakaļējo liemeņa ceturtdaļu formā, kas klasificēti saskaņā ar Kopienas skalu pieaugušu liellopu liemeņu klasificēšanai, kura paredzēta 42. panta 1. punktā;

▼M3 —————

▼M7 —————

▼B

f) par cūkgaļu;

g) par aitu un kazu gaļu.

Komisija var grozīt šā punkta pirmās daļas c) apakšpunktā noteikto produktu sarakstu, ja to prasa tirgus situācija.

▼M3

2. Atbalstu par 1. punktā paredzēto uzglabāšanu privātās noliktavās Komisija nosaka iepriekš vai konkursa kārtībā.

▼M7 —————

▼B

32. pants

Atbalsta piešķiršanas nosacījumi baltajam cukuram

1. Ja vidējā Kopienā reģistrētā cena baltajam cukuram reprezentatīvā laikposmā ir un, visticamāk, saglabāsies mazāka par salīdzināmo cenu, tad, ņemot vērā situāciju tirgū, Komisija var izlemt piešķirt atbalstu baltā cukura uzglabāšanai privātās noliktavās uzņēmumiem, kuriem ir piešķirta cukura kvota.

2. Cukuram, ko tirdzniecības gadā uzglabā saskaņā ar 1. punktu, nedrīkst piemērot nekādus citus uzglabāšanas pasākumus, kas paredzēti 13., 52. vai 63. pantā.

33. pants

Atbalsta piešķiršanas nosacījumi olīveļļai

Komisija var izlemt pilnvarot dalībvalstu apstiprinātas iestādes, kas nodrošina pietiekamas garantijas, slēgt līgumus par pārdodamās olīveļļas uzglabāšanu nopietnu tirgus traucējumu gadījumā atsevišķos Kopienas reģionos, tostarp, ja vidējā reģistrētā tirgus cena reprezentatīvā laikposmā ir zemāka nekā:

a) EUR 1 779 par tonnu neapstrādātas augstākā labuma olīveļļas;

b) EUR 1 710 par tonnu neapstrādātas olīveļļas;

c) EUR 1 524 par tonnu spīdīgās olīveļļas, kurā brīvo skābju daudzums ir divi grādi, par katru papildu skābuma grādu samazinot minēto summu par EUR 36,70 tonnā.

34. pants

Atbalsta piešķiršanas nosacījumi liellopu un teļa gaļas nozares produktiem

Ja vidējā tirgus cena Kopienā, kas reģistrēta, pamatojoties uz Kopienas skalu pieaugušu liellopu liemeņu klasificēšanai, kura paredzēta 42. panta 1. punktā, ir un, visticamāk, saglabāsies zemāka nekā 103 % no salīdzināmās cenas, Komisija var izlemt piešķirt atbalstu uzglabāšanai privātās noliktavās.

▼M3 —————

▼M7 —————

▼B

37. pants

Atbalsta piešķiršanas nosacījumi cūkgaļai

Ja cūku liemeņu vidējā cena Kopienas tirgū, kas noteikta, ņemot vērā cenas katrā dalībvalstī Kopienai raksturīgos tirgos, un novērtēta ar koeficientu, kas parāda katras dalībvalsts cūku ganāmpulka relatīvo lielumu, ir un, domājams, paliks vismaz 103 % no salīdzināmās cenas, Komisija var izlemt piešķirt atbalstu uzglabāšanai privātās noliktavās.

38. pants

Atbalsta piešķiršanas nosacījumi aitu un kazu gaļai

Komisija var izlemt piešķirt atbalstu uzglabāšanai privātās noliktavās, ja vienā vai vairākās turpmāk norādītajās kotācijas zonās attiecībā uz aitu un kazu gaļu ir īpaši sarežģīta tirgus situācija:

a) Lielbritānijā;

b) Ziemeļīrijā;

c) atsevišķi ņemtā jebkurā dalībvalstī, kas nav Apvienotā Karaliste.







IV

iedaļa

Kopīgi noteikumi

39. pants

Uzglabāšanas noteikumi

1. Maksātāji nevar uzglabāt iepirktos produktus ārpus tās dalībvalsts teritorijas, kuras jurisdikcijā tie atrodas, ja vien tie nav iepriekš saņēmuši Komisijas atļauju.

Šajā pantā Beļģijas un Luksemburgas teritorijas tiek uzskatītas par vienu dalībvalsti.

2. Atļauju piešķir, ja uzglabāšana ir nepieciešama un ņemot vērā šādus faktorus:

a) uzglabāšanas iespējas un prasības dalībvalstī, kuras jurisdikcijā atrodas maksātājs, un citās dalībvalstīs;

b) jebkuras papildu izmaksas, ko rada uzglabāšana dalībvalstī, kuras jurisdikcijā atrodas attiecīgais maksātājs, un transportēšana.

3. Atļauju uzglabāšanai trešā valstī piešķir vienīgi tad, ja, pamatojoties uz 2. punktā noteiktajiem kritērijiem, uzglabāšana citā dalībvalstī radītu ievērojamas grūtības.

4. Šā panta 2. punkta a) apakšpunktā minēto informāciju iegūst, konsultējoties ar visām dalībvalstīm.

5. Jebkādi muitas nodokļi un citas piešķiramās vai maksājamās summas saistībā ar kopējo lauksaimniecības politiku neattiecas uz produktiem:

a) kas ir transportēti pēc atļaujas saņemšanas saskaņā ar 1., 2. un 3. punktu;

b) pārvesti no viena maksātāja pie otra.

6. Jebkurš maksātājs saskaņā ar 1., 2. un 3. punktu ir atbildīgs arī par produktiem, kas ir uzglabāti ārpus tās dalībvalsts teritorijas, kuras jurisdikcijā tas atrodas.

7. Ja produkti, ko maksātājs glabā ārpus dalībvalsts teritorijas, kuras jurisdikcijā tā atrodas, netiek atgriezti dalībvalstī, tos realizē par cenām un pēc noteikumiem, ko nosaka vai kas jānosaka glabāšanas vietā.

40. pants

Konkursa kārtības noteikumi

Konkursa kārtība nodrošina vienlīdzīgu piekļuvi visām ieinteresētajām personām.

Piedāvājumu atlasē priekšroku dod konkursantiem, kas ir vislabvēlīgākie Kopienai. Jebkurā gadījumā līguma piešķiršana obligāti neseko.

41. pants

Intervences centri

1. Komisija norīko intervences centrus labības un rīsu nozarē un paredz nosacījumus, kas uz tiem attiecas.

Labības nozares produktiem Komisija var norīkot intervences centrus katram labības veidam.

2. Izveidojot intervences centru sarakstu, Komisija īpaši ņem vērā šādus faktorus:

a) telpu atbilstību konkrētajiem produktiem;

b) pietiekamu platību un tehnisko aprīkojumu;

c) ērti piebraucamu vietu.

42. pants

Liemeņu klasifikācija

1. Kopienas skalas liemeņu klasificēšanai saskaņā ar V pielikumā paredzētajiem noteikumiem piemēro šādās nozarēs:

a) liellopu un teļa gaļas nozarē – attiecībā uz pieaugušu liellopu liemeņiem;

b) cūkgaļas nozarē – attiecībā uz to cūku liemeņiem, kas nav vaislas cūkas.

Aitu un kazu gaļas nozarē dalībvalstis var piemērot Kopienas skalu liemeņu klasificēšanai attiecībā uz aitu liemeņiem saskaņā ar V pielikumā C punktā paredzētajiem noteikumiem.

2. Pārbaudes uz vietas attiecībā uz pieaugušu liellopu un aitu liemeņiem Kopienas vārdā veic Kopienas pārbaudes komiteja, kurā ir Komisijas eksperti un dalībvalstu norīkoti eksperti. Komiteja ziņo Komisijai un dalībvalstīm par veiktām pārbaudēm.

Kopiena sedz veiktās inspekcijās radušās izmaksas.

43. pants

Īstenošanas noteikumi

Neskarot nekādas šajā nodaļā Komisijai piešķirtās īpašās pilnvaras, Komisija pieņem sīki izstrādātus noteikumus tās īstenošanai, kas var īpaši attiekties uz:

▼M7

a) prasībām un noteikumiem attiecībā uz produktiem, ko iepērk valsts intervencē atbilstoši 10. pantam vai kam piešķir valsts atbalstu uzglabāšanai privātās noliktavās atbilstoši 28. un 31. pantam, jo īpaši attiecībā uz kvalitāti, kvalitātes grupām, kvalitātes šķirām, produktu kategorijām, daudzumu, iepakojumu, tostarp marķējumu, maksimālo produkta vecumu, saglabāšanu, produkta stadiju, uz kuru attiecas intervences cena un uzglabāšanas ilgumu privātā noliktavā;

▼M7

aa) 13. panta 1. punktā un 18. panta 1. punkta a) apakšpunktā paredzēto maksimālo daudzumu un kvantitatīvo ierobežojumu ievērošanu; šajā sakarā ar īstenošanas noteikumiem var pilnvarot Komisiju pārtraukt iepirkšanu par fiksētu cenu, pieņemt piešķiršanas koeficientus un, attiecībā uz kviešiem, pāriet uz konkursa procedūru, kā minēts 18. panta 2. punktā, bez 195. panta 1. punktā minētās komitejas palīdzības;

▼B

b) grozījumiem IV pielikuma B daļā;

c) vajadzības gadījumā piemērojamu cenu paaugstinājumu un pazeminājumu skalu;

d) procedūrām un noteikumiem, ko ievēro maksātājs, pārņemot produktus valsts intervencē un piešķirot palīdzību uzglabāšanai privātās noliktavās, īpaši attiecībā uz:

i) līgumu noslēgšanu un līgumu saturu;

ii) uzglabāšanas ilgumu privātās noliktavās un nosacījumiem, saskaņā ar ko šo līgumā noteikto laiku var saīsināt vai pagarināt;

iii) nosacījumiem, saskaņā ar ko var nolemt produktus, kuri atrodas uzglabāšanā privātās noliktavās, pārdot vai realizēt;

iv) dalībvalsti, kurā var iesniegt pieprasījumu uzglabāšanai privātās noliktavās;

e) 17. un 37. pantā minēto reprezentatīvo tirgu saraksta pieņemšanu;

f) realizācijas noteikumiem produktiem, kas iepirkti valsts intervencē, īpaši attiecībā uz pārdošanas cenām, nosacījumiem izlaišanai no noliktavas un, ja nepieciešams, šo produktu tālāku izmantošanu un galamērķi, veicamajām pārbaudēm un iespējamo drošības sistēmas piemērošanu;

g) 27. panta 1. punktā minētā gada plāna izveidošanu;

h) 27. panta 2. punktā minētās Kopienas tirgus mobilizācijas nosacījumiem;

i) noteikumiem 39. pantā minētajām atļaujām, tostarp īpašas nepieciešamības gadījumā – atkāpēm no tirdzniecības noteikumiem;

j) noteikumiem kārtībai, ja tiek izmantots konkurss;

k) 41. pantā minēto intervences centru norīkošanas noteikumiem;

l) nosacījumiem, kas jāievēro glabātavām, kurās var uzglabāt produktus;

m) Kopienas skalām liemeņu klasifikācijai, kas paredzētas 42. panta 1. punktā, jo īpaši attiecībā uz:

i) definīcijām;

ii) liemeņa noformējumu cenu paziņošanas mērķiem attiecībā uz pieaugušu liellopu liemeņu klasifikāciju;

iii) attiecībā uz pasākumiem, kas jāveic kautuvēm, kā paredzēts V pielikuma A punkta III punktā:

— jebkuru Direktīvas 88/409/EEK 5. punktā minēto atkāpi kautuvēm, kas vēlas savu produkciju paredzēt vienīgi vietējam tirgum,

— jebkuru atkāpi, ko piešķir dalībvalstīm pēc pieprasījuma kautuvēm, kurās nokauj nelielu skaitu liellopu;

iv) atļaujas piešķiršanu dalībvalstīm nepiemērot skalu cūku liemeņu klasifikācijai, bet izmantot izvērtēšanas kritērijus līdz ar svaru un aprēķinātu liesas gaļas saturu;

v) noteikumiem par dažu produktu cenu paziņošanu, ko veic dalībvalstis.







II

NODAĻA

Īpaši intervences pasākumi







I

iedaļa

Ārkārtas tirgus atbalsta pasākumi

44. pants

Dzīvnieku slimības

1. Komisija var veikt ārkārtas atbalsta pasākumus slimību skartajā tirgū, lai ņemtu vērā tirdzniecības aizliegumus Kopienā un ar trešām valstīm, kas izveidoti, īstenojot dzīvnieku slimību apkarošanas pasākumus.

Šā panta pirmajā daļā minētos pasākumus piemēro šādās nozarēs:

a) liellopu un teļa gaļa;

b) piens un piena produkti;

c) cūkgaļa;

d) aitu un kazu gaļa;

e) olas;

f) mājputnu gaļa.

2. Šā panta 1. punkta pirmajā daļā minētos pasākumus veic pēc attiecīgās dalībvalsts pieprasījuma.

Tos var veikt vienīgi tad, ja attiecīgās dalībvalstis ir veikušas veselības un veterināros pasākumus, lai ātri likvidētu slimību, un vienīgi tādā apjomā un tik ilgi, cik noteikti nepieciešams, lai atbalstītu attiecīgo tirgu.

45. pants

Patērētāju uzticības zaudēšana

Attiecībā uz mājputnu gaļu un olu nozari Komisija var pieņemt ārkārtas tirgus atbalsta pasākumus, lai novērstu nopietnus tirgus traucējumus, ko tieši izraisījusi patērētāju uzticības zaudēšana saistībā ar sabiedrības veselības vai dzīvnieku veselības risku.

Šos pasākumus veic pēc attiecīgās dalībvalsts vai attiecīgo dalībvalstu pieprasījuma.

46. pants

Finansēšana

1. Šīs regulas 44. un 45. pantā minētajiem ārkārtas pasākumiem Kopiena piešķir līdzfinansējumu 50 % apjomā no dalībvalstu izdevumiem.

Tomēr liellopu un teļa gaļas, piena un piena produktu un aitu un kazu gaļas nozarēs Kopiena piešķir līdzfinansējumu 60 % apjomā no minētajiem izdevumiem, ja apkaro mutes un nagu sērgu.

2. Dalībvalstis nodrošina, lai ražotāju ieguldījumi dalībvalstu izdevumos neradītu izmaiņas konkurencē starp ražotājiem dažādās dalībvalstīs.

▼M7 —————

▼B







II

iedaļa

Pasākumi labības un rīsu nozarēs

47. pants

Īpaši tirgus pasākumi labības nozarē

1. Komisija var veikt īpašus intervences pasākumus labības nozarē, ja tas nepieciešams atbilstoši tirgus situācijai. Šādus intervences pasākumus jo īpaši var veikt tad, ja vienā vai vairākos Kopienas reģionos ir novērots vai draud tirgus cenu kritums attiecībā uz intervences cenu.

2. Komisija nosaka īpašo intervences pasākumu veidu un piemērošanu, kā arī pārdošanas nosacījumus un procedūras vai jebkurus citus to produktu realizācijas veidus, uz kuriem attiecas šādi pasākumi.

48. pants

Īpaši tirgus pasākumi rīsu nozarē

1. Komisija var veikt īpašus pasākumus, lai:

a) novērstu valsts intervences visaptverošu piemērošanu, kā paredzēts šīs daļas I nodaļas II iedaļā, rīsu nozarē konkrētos Kopienas reģionos;

b) kompensētu nelobītu rīsu trūkumu pēc dabas katastrofām.

2. Komisija paredz sīki izstrādātus noteikumus šā panta īstenošanai.







III

iedaļa

Pasākumi cukura nozarē

49. pants

Minimālā cukurbiešu cena

1. Minimālā kvotas cukurbiešu cena ir šāda:

a) EUR 27,83 par tonnu 2008./2009. tirdzniecības gadā;

b) EUR 26,29 par tonnu, sākot ar 2009./2010. tirdzniecības gadu.

2. Minimālo cenu, kas minēta 1. punktā, piemēro cukurbietēm, kuru standarta kvalitāte atbilst IV pielikuma B daļā definētajai kvalitātei.

3. Cukura ražošanas uzņēmumi, kuri iepērk kvotas cukurbietes, kas ir piemērotas pārstrādei cukurā un paredzētas pārstrādei kvotas cukurā, maksā vismaz minimālo cenu, ko koriģē, šo cenu paaugstinot vai pazeminot, lai ņemtu vērā atkāpes no standarta kvalitātes.

Šā punkta pirmajā daļā minētos cenu paaugstinājumus un pazeminājumus piemēro saskaņā ar īstenošanas noteikumiem, kas jāparedz Komisijai.

4. Attiecībā uz cukurbiešu daudzumiem, kas atbilst rūpnieciskā cukura vai pārpalikuma cukura daudzumiem, kam piemēro 64. pantā paredzēto papildu nodevu, attiecīgais cukura ražošanas uzņēmums koriģē pirkuma cenu tā, lai šī cena būtu vismaz vienāda ar kvotas cukurbiešu minimālo cenu.

50. pants

Starpnozaru nolīgumi

1. Nozares nolīgumi un piegādes līgumi atbilst šā panta 3. punkta prasībām un iepirkuma noteikumiem, ko izveido Komisija, jo īpaši attiecībā uz nosacījumiem, ar ko reglamentē cukurbiešu pirkšanu, piegādi, pārņemšanu un samaksu par tām.

2. Cukurbiešu un cukurniedru iepirkšanas noteikumus reglamentē ar nozares nolīgumiem, kas noslēgti starp šo izejvielu audzētājiem Kopienā un cukura ražošanas uzņēmumiem Kopienā.

3. Piegādes līgumos ir jānošķir, vai cukura daudzumi, ko paredzēts saražot no piegādātajām cukurbietēm, ir:

a) kvotas cukurs; vai

b) ārpuskvotas cukurs.

4. Ikviens cukura ražošanas uzņēmums dalībvalstij, kurā tas ražo cukuru, iesniedz šādu informāciju:

a) 3. punkta a) apakšpunktā minēto cukurbiešu daudzums, par ko uzņēmums ir noslēdzis pirmssēšanas piegādes līgumus, un cukura sastāvs, kas ņemts vērā minētajos līgumos;

b) atbilstīgā prognozētā raža.

Dalībvalstis var pieprasīt papildu informāciju.

▼M3

5. Cukura ražošanas uzņēmumiem, kas nav parakstījuši pirmssējas piegādes līgumus, kuros paredzēts maksāt kvotas cukurbiešu minimālo cenu par cukurbiešu daudzumu, kas savukārt atbilst attiecīgā uzņēmuma kvotas cukura daudzumam, kurš attiecīgi pielāgots 52. panta 2. punkta pirmajā daļā noteiktajam preventīvas izņemšanas koeficientam, par visām cukurbietēm, ko tie pārstrādā cukurā, pieprasa samaksāt vismaz minimālo kvotas cukurbiešu cenu.

6. Ar attiecīgās dalībvalsts atļauju nozares līgumos var pieļaut atkāpes no 3., 4. un 5. punkta.

▼B

7. Ja nozares nolīgumu nav, attiecīgā dalībvalsts veic ar šo regulu saderīgus pasākumus, kas vajadzīgi, lai aizsargātu attiecīgo pušu intereses.

51. pants

Ražošanas nodeva

1. Izoglikozes vai inulīna sīrupa ražošanas uzņēmumiem uzliek ražošanas nodevu par tiem piešķirto cukura kvotu, izoglikozes kvotu vai inulīna sīrupa kvotu, kā minēts 56. panta 2. punktā.

2. Ražošanas nodeva ir EUR 12,00 par tonnu kvotas cukura un tonnu kvotas inulīna sīrupa. Ražošanas nodeva izoglikozei ir 50 % no cukuram piemērojamās nodevas.

3. Ražošanas nodevu, ko maksā saskaņā ar 1. punktu, kopumā dalībvalsts piemēro uzņēmumiem, kuri atrodas tās teritorijā, atbilstīgi konkrētā tirdzniecības gada kvotai, kas piešķirta attiecīgajam uzņēmumam.

Uzņēmumi veic maksājumus vēlākais līdz attiecīgā tirdzniecības gada februāra beigām.

4. Kopienas cukura un inulīna sīrupa ražošanas uzņēmumi var pieprasīt, lai cukurbiešu vai cukurniedru audzētāji vai cigoriņu piegādātāji sedz līdz 50 % no attiecīgās ražošanas nodevas.

▼M3

52. pants

Cukura izņemšana no tirgus

1. Lai tirgū saglabātu strukturālo līdzsvaru tādā cenas līmenī, kas daudz neatšķiras no salīdzināmās cenas, ņemot vērā Kopienas pienākumus, kuri izriet no nolīgumiem, kas noslēgti saskaņā ar Līguma 300. pantu, Komisija var izlemt attiecīgajā tirdzniecības gadā no tirgus izņemt tādu kvotas cukura vai kvotas izoglikozes daudzumu, kas pārsniedz atbilstīgi šā panta 2. punktam aprēķināto robežlielumu.

2. Šā panta 1. punktā minēto izņemšanas robežlielumu aprēķina katram uzņēmumam, kam ir kvota, reizinot šo kvotu ar koeficientu, ko līdz iepriekšējā tirdzniecības gada 16. martam nosaka Komisija, pamatojoties uz prognozētajām tirgus attīstības tendencēm. Šo 2008./2009. tirdzniecības gada koeficientu kvotai piemēro pēc tam, kad vēlākais 2008. gada 15. martā ir iesniegta atteikšanās no kvotas atbilstīgi Regulai (EK) Nr. 320/2006.

Pamatojoties uz jaunāko informāciju par tirgus tendencēm, Komisija var līdz attiecīgā tirdzniecības gada 31. oktobrim izlemt vai nu pielāgot koeficentu, vai arī, ja šāds lēmums saskaņā ar šā punkta pirmo daļu nav pieņemts, noteikt koeficientu.

3. Katrs uzņēmums, kuram ir piešķirta kvota, uz sava rēķina to uzglabā līdz nākamā tirdzniecības gada sākumam saskaņā ar kvotu saražoto cukura daudzumu, kas pārsniedz atbilstīgi 2. punktam aprēķināto robežlielumu. Tirdzniecības gadā no tirgus izņemtos cukura vai izoglikozes daudzumus uzskata par pirmajiem saskaņā ar kvotu saražotajiem daudzumiem nākamajā tirdzniecības gadā.

Atkāpjoties no šā punkta pirmās daļas, ņemot vērā prognozētās cukura tirgus tendences, Komisija var nolemt, ka kārtējā un/vai nākamajā tirdzniecības gadā visu izņemto cukuru un izoglikozi vai daļu no tā uzskata par:

a) pārpalikuma cukuru vai pārpalikuma izoglikozi, ko var pārvērst rūpnieciskajā cukurā vai rūpnieciskajā izoglikozē; vai

b) pagaidu kvotu saražotu produkciju, kuras daļu var rezervēt eksportam, ievērojot Kopienas saistības, kas izriet no nolīgumiem, kuri noslēgti saskaņā ar Līguma 300. pantu.

4. Ja cukura piegāde Kopienā nav pietiekama, Komisija var pieņemt lēmumu, ka konkrētu daudzumu izņemtā cukura drīkst pārdot Kopienas tirgū pirms izņemšanas perioda beigām.

5. Ja izņemto cukuru uzskata par pirmo nākamajā tirdzniecības gadā saražoto cukura daudzumu, cukurbiešu audzētājiem maksā minētā tirdzniecības gada minimālo cenu.

Ja izņemtais cukurs kļūst par rūpniecisko cukuru vai to eksportē saskaņā ar šā panta 3. punkta a) un b) apakšpunktu, 49. panta prasības attiecībā uz minimālo cenu nepiemēro.

Ja izņemto cukuru pārdod Kopienas tirgū pirms izņemšanas perioda beigām atbilstīgi 4. punktam, cukurbiešu audzētājiem maksā kārtējā tirdzniecības gada minimālo cenu.

▼M3

52.a pants

Cukura izņemšana no tirgus 2008./2009. un 2009./2010. tirdzniecības gadā

1. Atkāpjoties no šīs regulas 52. panta 2. punkta, dalībvalstīm, kurām valsts cukura kvota ir samazināta, jo kvotas tika atsauktas atbilstīgi Regulas (EK) Nr. 320/2006 3. pantam un 4.a panta 4. punktam, Komisija nosaka koeficientu 2008./2009. un 2009./2010. tirdzniecības gadam, piemērojot šīs regulas VIIc pielikumu.

2. Uzņēmumam, kurš atbilstīgi Regulas (EK) Nr. 320/2006 3. panta 1. punkta a) vai b) apakšpunktam no nākamā tirdzniecības gada atsakās no visas tam piešķirtās kvotas, pēc tā pieprasījuma nepiemēro šīs regulas 52. panta 2. punktā minētos koeficientus. Šāds pieprasījums ir jāiesniedz līdz tā tirdzniecības gada beigām, uz kuru attiecas izņemšana.

▼B

53. pants

Īstenošanas noteikumi

Komisija var paredzēt sīki izstrādātus noteikumus šīs iedaļas īstenošanai, jo īpaši:

a) kritērijus, ko cukura ražošanas uzņēmumi piemēro, cukurbiešu pārdevējiem iedalot cukurbiešu daudzumus, uz kuriem attiecina pirmssēšanas piegādes līgumus, kā minēts 50. panta 4. punktā;

b) izņemtā kvotas cukura procentuālo daļu, kas minēta 52. panta 1. punktā;

c) nosacījumus par minimālās cenas maksāšanu tad, ja izņemto cukuru pārdod Kopienas tirgū saskaņā ar 52. panta 4. punktu.







IV

iedaļa

Piegādes pielāgošana

54. pants

Pasākumi, kas atvieglo piegādes pielāgošanu tirgus prasībām

Lai veicinātu tirdzniecības organizāciju un vienotu tirgus organizāciju darbību, atvieglojot piedāvājuma pielāgošanu tirgus prasībām, izņemot darbības, kas saistītas ar produkcijas izņemšanu no tirgus, Komisija var piemērot turpmāk minētos pasākumus dzīvu augu, liellopu un teļa gaļas, cūkgaļas, aitu un kazu gaļas, olu un mājputnu gaļas nozarēs:

a) pasākumus, lai uzlabotu kvalitāti;

b) pasākumus, lai uzlabotu ražošanas, pārstrādes un tirdzniecības organizāciju;

c) pasākumus, lai atvieglotu tirgus cenu tendenču reģistrēšanu;

d) pasākumus, kas, ņemot vērā izmantotos ražošanas līdzekļus, ļauj veikt īstermiņa un ilgtermiņa prognozes.







III

NODAĻA

Ražošanas ierobežošanas sistēmas







I

iedaļa

Vispārīgi noteikumi

▼M10

55. pants

Kvotu sistēma un ražošanas potenciāls

▼M7

1. Kvotu sistēmu piemēro šādiem produktiem:

a) pienam un citiem piena produktiem 65. panta a) un b) punkta nozīmē;

b) cukuram, izoglikozei un inulīna sīrupam;

c) kartupeļu cietei, par kuru var saņemt Kopienas atbalstu.

2. Attiecībā uz šā panta 1. punkta a) un b) apakšpunktā minētajām kvotu sistēmām, ja ražotājs pārsniedz attiecīgo kvotu un, attiecībā uz cukuru, neizmanto papildu daudzumus, kā paredzēts 61. pantā, par šo daudzumu maksā papildu nodevu, ievērojot II un III iedaļā paredzētos nosacījumus.

▼M10

2.a Attiecībā uz vīna nozari noteikumus par ražošanas potenciālu attiecībā uz nelikumīgiem stādījumiem, pārejas posma stādīšanas tiesībām, kā arī izaršanas shēmu piemēro saskaņā ar IVa iedaļā izklāstītajiem noteikumiem.

▼B







II

iedaļa

Cukurs







I

apakšiedaļa

Kvotu piešķiršana un pārvaldība

56. pants

Kvotu piešķiršana

1. Cukura, izoglikozes un inulīna sīrupa ražošanas kvotas valsts vai reģiona līmenī ir noteiktas VI pielikumā.

2. Dalībvalstis piešķir kvotas katram cukura, izoglikozes vai inulīna sīrupa ražošanas uzņēmumam, kas ir reģistrēts tās teritorijā un atzīts saskaņā ar 57. pantu.

Katram uzņēmumam piešķirtā kvota ir vienāda ar Regulā (EK) Nr. 318/2006 noteikto kvotu, ko uzņēmumam piešķīra 2007./2008. tirdzniecības gadam.

3. Ja kvotu piešķir cukura ražošanas uzņēmumam, kuram ir vairākas ražotnes, dalībvalstis paredz pasākumus, ko tās uzskata par vajadzīgiem, lai pienācīgi aizsargātu cukurbiešu un cukurniedru audzētāju intereses.

57. pants

Apstiprināti uzņēmumi

1. Pēc pieprasījuma dalībvalstis oficiāli atzīst cukura, izoglikozes vai inulīna sīrupa ražošanas uzņēmumu, kas ražo cukuru, izoglikozi vai inulīna sīrupu vai kas šos produktus pārstrādā tādos, kuri minēti 62. panta 2. punktā, ja konkrētais uzņēmums:

a) pierāda savu profesionālās ražošanas spēju;

b) piekrīt sniegt jebkuru šajā regulā paredzēto informāciju un tikt pakļauts šajā regulā paredzētajām pārbaudēm;

c) nav iesaistīts atzīšanas procedūras apturēšanā vai atsaukšanā.

2. Atzītie uzņēmumi sniedz dalībvalstij, kuras teritorijā notiek cukurbiešu vai cukurniedru novākšana vai arī rafinēšana, šādu informāciju:

a) cukurbiešu vai cukurniedru daudzumi, par kuriem ir noslēgts piegādes līgums, kā arī atbilstīgā prognozētā cukurbiešu vai cukurniedru raža un attiecīgi iegūstamais cukura daudzums no hektāra;

b) dati par provizoriskajām un faktiskajām cukurbiešu, cukurniedru un jēlcukura piegādēm, cukura ražošanu un cukura rezervēm;

c) pārdotā baltā cukura daudzumi un atbilstīgās cenas un nosacījumi.

58. pants

Izoglikozes papildu kvota un papildkvota

1. Iepriekšējam tirdzniecības gadam noteikto kvotu 2008./2009. tirdzniecības gadā papildina ar izoglikozes kvotu 100 000 tonnu apjomā. Šis palielinājums neattiecas uz Bulgāriju un Rumāniju.

Iepriekšējam tirdzniecības gadam noteikto kvotu 2008./2009. tirdzniecības gadā papildina ar izoglikozes kvotu 11 045 tonnu apjomā Bulgārijai un 1 966 tonnu apjomā Rumānijai.

Dalībvalstis piešķir papildu kvotas uzņēmumiem proporcionāli izoglikozes kvotai, kas piešķirta saskaņā ar 56. panta 2. punktu.

2. Itālija, Lietuva un Zviedrija pēc jebkura šo valstu attiecīgajā teritorijā reģistrēta uzņēmuma lūguma 2008./2009. un 2009./2010. tirdzniecības gadā var piešķirt izoglikozes papildkvotu. Maksimālās katrai dalībvalsti pieejamās papildkvotas ir noteiktas VII pielikumā.

3. Par papildkvotām, kas uzņēmumam piešķirtas saskaņā ar 2. punktu, uzliek vienreizēju nodevu EUR 730 apjomā. To iekasē par katru piešķirtās papildkvotas tonnu.

▼M3

59. pants

Kvotu pārvaldība

1. Komisija koriģē kvotas, kas noteiktas VI pielikumā, līdz 2008. gada 30. aprīlim attiecībā uz 2008./2009. tirdzniecības gadu un, attiecīgi, līdz 2009. un 2010. gada 28. februārim attiecībā uz 2009./2010. un 2010./2011. tirdzniecības gadu. Koriģējot ņem vērā rezultātus, kas gūti, piemērojot šā panta 2. punktu un šīs regulas 58. pantu, un Regulas (EK) Nr. 320/2006 3. pantu un 4.a panta 4. punktu.

2. Ņemot vērā Regulā (EK) Nr. 320/2006 paredzētās restrukturizācijas shēmas piemērošanas rezultātus, Komisija līdz 2010. gada 28. februārim nolemj, kādā procentuālā apjomā jāsamazina esošās cukura un izoglikozes kvotas katrai dalībvalstij vai reģionam, lai izvairītos no tirgus nelīdzsvarotības, sākot no 2010./2011. tirdzniecības gada. Dalībvalstis attiecīgi koriģē katra uzņēmuma kvotu.

Atkāpjoties no šā punkta pirmās daļas, dalībvalstīm, kurām valsts kvota ir samazināta, jo kvotas tika atsauktas atbilstīgi Regulas (EK) Nr. 320/2006 3. pantam un 4.a panta 4. punktam, Komisija nosaka procentuālo apjomu, piemērojot šīs regulas VIIa pielikumu. Šīs dalībvalstis savā teritorijā samazina procentuālo apjomu katram uzņēmumam, kam piešķirta kvota, saskaņā ar šīs regulas VIIb pielikumu.

Šā punkta pirmo un otro daļu nepiemēro attiecībā uz tālākajiem reģioniem, kas minēti Līguma 299. panta 2. punktā.

60. pants

Valsts kvotu pārdale un kvotu samazinājums

1. Dalībvalsts var samazināt cukura vai izoglikozes kvotu, kas piešķirta uzņēmumam, kurš veic uzņēmējdarbību tās teritorijā, par summu līdz 10 % attiecībā uz 2008./2009. tirdzniecības gadu un turpmākajiem tirdzniecības gadiem, vienlaikus ievērojot uzņēmuma tiesības piedalīties mehānismos, kas izveidoti ar Regulu (EK) Nr. 320/2006. Šajās darbībās dalībvalstis piemēro objektīvus un nediskriminējošus kritērijus.

▼B

2. Dalībvalstis var pārdalīt kvotas starp uzņēmumiem saskaņā ar VIII pielikumā paredzētajiem noteikumiem un atbilstīgi visu iesaistīto pušu, jo īpaši cukurbiešu un cukurniedru audzētāju, interesēm.

3. Daudzumus, kas samazināti saskaņā ar 1. un 2. punktu, attiecīgā dalībvalsts piešķir vienam vai vairākiem tās teritorijā esošiem uzņēmumiem, kuriem kvota jau ir vai vēl nav piešķirta.

▼M3

4. Atkāpjoties no šā panta 3. punkta, gadījumos, kad piemēro Regulas (EK) Nr. 320/2006 4.a pantu, dalībvalstis koriģē attiecīgajam uzņēmumam piešķirto kvotu, piemērojot samazinājumu, kas noteikts saskaņā ar minētā panta 4. punktu, ievērojot procentuālo ierobežojumu, kas noteikts šā panta 1. punktā.

▼B







II

apakšiedaļa

Kvotas pārsniegšana

61. pants

Darbības joma

Tirdzniecības gadā saražoto cukura, izoglikozes vai inulīna sīrupa daudzumu, kas pārsniedz 56. pantā minēto kvotu, var:

a) izlietot konkrētu produktu pārstrādei, kā minēts 62. pantā;

b) pārnest uz nākamo tirdzniecības gadu kā kvotu produkciju saskaņā ar 63. pantu;

c) izmantot īpašam piegādes režīmam attālākajiem reģioniem saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 247/2006 ( 1 ) II sadaļu; vai

d) eksportēt atbilstoši daudzumam, ko nosaka Komisija, ievērojot saistības, kas izriet no nolīgumiem, kuri noslēgti atbilstīgi Līguma 300. pantam.

Pārējiem daudzumiem piemēro 64. pantā minēto papildu nodevu.

62. pants

Rūpnieciskais cukurs

1. Rūpniecisko cukuru, rūpniecisko izoglikozi vai rūpniecisko inulīna sīrupu rezervē kāda 2. punktā minēta produktu veida raošanai, ja:

a) uz tiem attiecas piegādes līgums, ko pirms tirdzniecības gada beigām noslēguši ražotājs un lietotājs, kuri abi ir atzīti saskaņā ar 57. pantu; un

b) tie ir piegādāti lietotājam vēlākais līdz nākamā tirdzniecības gada 30. novembrim.

2. Komisija izveido to produktu sarakstu, kuru ražošanā izmanto rūpniecisko cukuru, rūpniecisko izoglikozi vai rūpniecisko inulīna sīrupu.

Šajā sarakstā jo īpaši ietver:

a) bioetanolu, spirtu, rumu, dzīvo raugu un sīrupu daudzumus, kas paredzēti ziedēm, un tos, ko pārstrādās produktā ar nosaukumu “Rinse appelstroop”;

b) dažus rūpnieciskos produktus, kuri nesatur cukuru, bet kuru apstrādē izmanto cukuru, izoglikozi vai inulīna sīrupu;

c) dažus ķīmiskās un farmaceitiskās rūpniecības produktus, kuru sastāvā ir cukurs, izoglikoze vai inulīna sīrups.

63. pants

Pārpalikuma cukura pārnešana

1. Uzņēmums var nolemt pārnest uz nākamo tirdzniecības gadu visu produkciju vai daļu produkcijas, kas saražota, pārsniedzot šim uzņēmumam piešķirto cukura, izoglikozes vai inulīna sīrupa kvotu, un uzskatīt to par daļu no nākamajā tirdzniecības gadā saražotās produkcijas. Neskarot 3. punktu, minētais lēmums ir neatsaucams.

2. Uzņēmumi, kas pieņem 1. punktā minēto lēmumu:

a) informē attiecīgo dalībvalsti pirms dienas, ko minētā dalībvalsts nosaka:

— no 1. februāra līdz 30. jūnijam kārtējā tirdzniecības gadā par pārnestajiem cukurniedru cukura daudzumiem,

— no 1. februāra līdz 15. aprīlim kārtējā tirdzniecības gadā par pārnestajiem citiem cukura vai inulīna sīrupa daudzumiem;

b) apņemas šādus daudzumus uz sava rēķina glabāt līdz kārtējā tirdzniecības gada beigām.

3. Ja attiecīgajā tirdzniecības gadā uzņēmuma galīgā produkcija bijusi mazāka, nekā aptuveni novērtēts laikā, kad pieņēma lēmumu saskaņā ar 1. punktu, tad pārnesto daudzumu var koriģēt ar atpakaļejošu spēku vēlākais līdz nākamā tirdzniecības gada 31. oktobrim.

4. Pārnestos daudzumus uzskata par pirmajiem kvotas daudzumiem, kas saražoti nākamajā tirdzniecības gadā.

5. Cukuram, ko tirdzniecības gadā uzglabā saskaņā ar šo pantu, nedrīkst piemērot nekādus citus uzglabāšanas pasākumus, kas paredzēti 13., 32. vai 52. pantā.

64. pants

Papildu nodeva

1. Papildu nodevu piemēro daudzumiem, kas atbilst:

a) konkrētā tirdzniecības gadā saražotam pārpalikuma cukuram, pārpalikuma izoglikozei un pārpalikuma inulīna sīrupam, izņemot daudzumus, kas pārnesti uz nākamo tirdzniecības gadu kā kvotu produkcija un uzglabāti saskaņā ar 63. pantu, vai 61. panta c) un d) punktā minētos daudzumus;

b) rūpnieciskajam cukuram, rūpnieciskajai izoglikozei un rūpnieciskajam inulīna sīrupam, attiecībā uz kuriem līdz datumam, kas vēl jānosaka, nav iesniegti pierādījumi par pārstrādi 62. panta 2. punktā minētajos produktos;

▼M3

c) cukuram un izoglikozei, kas izņemti no tirgus saskaņā ar 52. un 52.a pantu un attiecībā uz ko nav izpildīti 52. panta 3. punktā paredzētie pienākumi.

▼B

2. Papildu nodevu nosaka Komisija pietiekami augstā līmenī, lai novērstu 1. punktā minēto daudzumu uzkrāšanos.

3. Papildu nodevu, kas minēta 1. punktā, dalībvalsts tās teritorijā esošiem uzņēmumiem uzliek atbilstīgi 1. punktā minēto produktu daudzumiem, kas attiecīgajā tirdzniecības gadā konstatēti attiecīgajiem uzņēmumiem.







III

iedaļa

Piens







I

apakšiedaļa

Vispārīgi noteikumi

65. pants

Definīcijas

Šajā iedaļā:

a) “piens” ir produkts, kas iegūts, slaucot vienu vai vairākas govis;

b) “cits piena produkts” ir jebkurš piena produkts, kas nav piens, jo īpaši vājpiens, krējums, sviests, jogurts un siers; vajadzības gadījumā tos var izteikt “piena ekvivalentos”, piemērojot Komisijas noteiktus koeficientus;

c) “ražotājs” ir lauksaimnieks, kam pieder lauku saimniecība dalībvalsts ģeogrāfiskajā teritorijā un kas ražo un pārdod pienu vai gatavojas to darīt tuvākajā nākotnē;

d) “saimniecība” ir saimniecība, kā noteikts Regulas (EK) Nr. 1782/2003 2. pantā;

e) “pircējs” ir uzņēmumi vai grupas, kas iepērk pienu no ražotājiem:

— lai to savāktu, iepakotu, uzglabātu, atdzesētu vai pārstrādātu, tostarp uz līguma pamata,

— lai to pārdotu vienam vai vairākiem uzņēmumiem, kas apstrādā vai pārstrādā pienu vai piena produktus.

Tomēr jebkuru pircēju grupu vienā ģeogrāfiskā apgabalā, kas veic administratīvas un uzskaites darbības papildu nodevas maksājumu veikšanai savu biedru vārdā, uzskata par pircēju. Šā punkta pirmā teikuma nozīmē Grieķija ir vienots ģeogrāfisks apgabals, un to var uzskatīt par pircēju grupu oficiālu iestādi;

f) “piegāde” ir ražotāja veikta piena piegāde pircējam, neiekļaujot citus piena produktus, neatkarīgi no tā, vai transportēšanu veic ražotājs, pircējs, minēto produktu pārstrādes vai apstrādes uzņēmums vai trešā persona;

g) “tiešā tirdzniecība” ir piena pārdošana vai nodošana tieši patērētājam, kā arī citu piena produktu pārdošana vai nodošana, ja to veic ražotājs. Komisija, ievērojot “piegādes” definīciju f) punktā, var grozīt definīciju “tiešā tirdzniecība”, jo īpaši lai nodrošinātu, ka uz visu tirgoto pienu vai citiem piena produktiem attiecas kvotu pasākumi;

h) “realizācija” ir piena piegāde vai piena vai citu piena produktu tiešā tirdzniecība;

i) “individuālā kvota” ir ražotāja kvota jebkura divpadsmit mēnešu perioda 1. aprīlī;

j) “valsts kvota” ir 66. pantā minētā kvota, kas ir noteikta katrai dalībvalstij;

k) “pieejamā kvota” ir kvota, kas pieejama ražotājiem divpadsmit mēnešu perioda 31. martā, ņemot vērā periodu, par kuru aprēķināta pārpalikuma nodeva, un visu attiecīgajā divpadsmit mēnešu periodā veikto nodošanu, pārdošanu, pārveidošanu un pagaidu pārdali, kā noteikts šajā regulā.







II

apakšiedaļa

Kvotu piešķiršana un pārvaldība

66. pants

Valsts kvotas

1. Piena un citu piena produktu, ko tirgo septiņus secīgus mēnešus divpadsmit mēnešu periodā, kas sākas 2008. gada 1. aprīlī (turpmāk – “divpadsmit mēnešu periods”), ražošanai paredzētās valsts kvotas ir noteiktas IX pielikuma 1. punktā.

2. Šā panta 1. punktā minētās kvotas sadala starp ražotājiem saskaņā ar 67. pantu, nošķirot piegādes un tiešo tirdzniecību. Jebkuru valsts kvotas pārsniegšanu nosaka katra dalībvalsts saskaņā ar šo iedaļu un nošķirot piegādes un tiešo tirdzniecību.

3. IX pielikuma 1. punktā minētās valsts kvotas nosaka, neskarot iespējamu pārskatīšanu, ņemot vērā vispārējo tirgus situāciju un īpašus apstākļus konkrētās dalībvalstīs.

4. Bulgārijai un Rumānijai izveido īpašu restrukturizācijas rezervi, kā paredzēts IX pielikuma 2. punktā. Šo rezervi izmanto no 2009. gada 1. aprīļa tādā apjomā, par kādu laikposmā no 2002. gada ir samazinājies piena un piena produktu patēriņš saimniecības līmenī katrā no šīm valstīm.

Lēmumu par rezerves izmantošanu un par tās sadalījumu starp piegādes kvotu un tiešās pārdošanas kvotu pieņem Komisija, pamatojoties uz ziņojumu, ko Bulgārija un Rumānija iesniedz Komisijai līdz 2008. gada 31. decembrim. Ziņojumā precizē faktiskā restrukturizācijas procesa rezultātus un tendences katras valsts piena nozarē, un jo īpaši pāreju no ražošanas saimniecību vajadzībām uz ražošanu tirgum.

▼A1

4.a Horvātijai izveido īpašu restrukturizācijas rezervi, kā paredzēts IX pielikuma 2. punktā. Šo rezervi izmanto no 1. aprīļa pirmajā kvotas gadā pēc pievienošanās tādā apjomā, par kādu laikposmā no 2008. gada līdz 2012. gadam ir samazinājies piena un piena produktu patēriņš saimniecībās Horvātijā.

Lēmumu par rezerves izmantošanu un par tās sadalījumu starp piegādes kvotu un tiešās pārdošanas kvotu pieņem Komisija saskaņā ar 195. panta 2. punktā paredzēto procedūru, pamatojoties uz izvērtējumu par ziņojumu, ko Horvātija iesniedz līdz 2013. gada 31. decembrim. Ziņojumā precizē pašreizējā restrukturizācijas procesa rezultātus un tendences Horvātijas piena nozarē, un jo īpaši pārejā no ražošanas saimniecības vajadzībām uz ražošanu tirgum.

▼B

5. Attiecībā uz Bulgāriju, Čehijas Republiku, Igauniju, Kipru, Latviju, Lietuvu, Maltu, Poliju, Rumāniju, Slovēniju, Slovākiju un Ungāriju valsts kvotas ietver visu pienu vai piena ekvivalentu, kas piegādāts pircējiem vai tieši pārdots patēriņam, neņemot vērā, vai tas ražots vai tirgots atbilstīgi pārejas posma pasākumiem, ko piemēro šīm valstīm.

67. pants

Individuālās kvotas

1. Ražotāju individuālās kvotas 2008. gada 1. aprīlī ir vienādas ar individuālo salīdzināmo daudzumu vai daudzumiem 2008. gada 31. martā, neskarot kvotu nodošanu, pārdošanu un pārveidošanu, kas stājas spēkā 2008. gada 1. aprīlī.

2. Ražotājiem var būt viena vai divas individuālas kvotas: viena – piegādei, bet otra – tiešajai tirdzniecībai. Tikai dalībvalsts kompetentā iestāde var pārvietot ražotāja daudzumus no vienas kvotas uz otru pēc pamatota ražotāja pieprasījuma.

3. Ja ražotājam ir divas kvotas, viņa ieguldījumu katrā papildu nodevā aprēķina katrai kvotai atsevišķi.

4. Daļu no Somijas valsts kvotas, kas piešķirta 66. pantā minētajai piegādei, Komisija var paaugstināt līdz 200 000 tonnu, lai kompensētu Somijas SLOM ražotājus. Šī rezerve jāpiešķir saskaņā ar Kopienas tiesību aktiem un jāizmanto vienīgi ražotājiem, kuru tiesības atsākt ražošanu ir ietekmējusi pievienošanās.

5. Individuālās kvotas maina, ja tas ir nepieciešams, katram attiecīgajam divpadsmit mēnešu periodam, lai katras dalībvalsts individuālo kvotu summa piegādei un tiešajai tirdzniecībai nepārsniegtu atbilstošo valsts kvotas daļu, kas pieņemta saskaņā ar 69. pantu, ņemot vērā jebkādus pazeminājumus valsts rezervju piešķiršanai, kā paredzēts 71. pantā.

68. pants

Kvotu piešķiršana no valsts rezervēm

Dalībvalstis pieņem noteikumus, kas ļauj piešķirt ražotājiem visu kvotu vai tās daļu no 71. pantā minētajām valsts rezervēm, pamatojoties uz objektīviem kritērijiem, ko iesniedz Komisijai.

69. pants

Kvotu pārvaldība

1. Komisija katrai dalībvalstij un katram periodam pirms tā beigām pielāgo sadalījumu starp valsts kvotu “piegādēm” un “tiešajai tirdzniecībai”, ņemot vērā ražotāju pieprasīto pārvietošanu starp individuālajām kvotām piegādei un tiešajai tirdzniecībai.

2. Dalībvalstis katru gadu Komisijas noteiktā laikā un pēc tās noteikumiem saskaņā ar 192. panta 2. punktu sniedz Komisijai vajadzīgo informāciju, lai:

a) veiktu šā panta 1. punktā minēto pielāgošanu;

b) aprēķinātu papildu nodevu, kas viņiem jāmaksā.

70. pants

Tauku saturs

1. Katram ražotājam piešķir salīdzināmo tauku saturu, kas jāpiemēro ražotājam piešķirtajai individuālajai kvotai piegādēm.

2. Kvotām, kas piešķirtas ražotājiem 2008. gada 31. martā saskaņā ar 67. panta 1. punktu, 1. punktā minētais salīdzināmais tauku saturs ir vienāds ar tajā dienā attiecīgajai kvotai piemērojamo salīdzināmo tauku saturu.

3. Salīdzināmo tauku saturu maina 67. panta 2. punktā minētās pārejas laikā un kad kvotas tiek saņemtas vai nodotas vai uz laiku nodotas saskaņā ar noteikumiem, ko izstrādā Komisija.

4. Jaunajiem ražotājiem tauku saturu individuālajai piegādes kvotai, kas pilnībā piešķirta no valsts rezervēm, nosaka saskaņā ar noteikumiem, ko izstrādā Komisija.

5. Šā panta 1. punktā minēto individuālo salīdzināmo tauku saturu vajadzības gadījumā koriģē, šai regulai stājoties spēkā, un pēc tam katra divpadsmit mēnešu perioda sākumā, lai katrai dalībvalstij vidējais svērtais individuālais raksturīgais tauku saturs nepārsniegtu par 0,1 gramu uz kilogramu X pielikumā noteiktā salīdzināmo tauku satura.

Attiecībā uz Rumāniju X pielikumā noteikto salīdzināmo tauku saturu pārskata, pamatojoties uz visa 2004. gada datiem, un vajadzības gadījumā Komisija to koriģē.

71. pants

Valsts rezerve

1. Katra dalībvalsts nosaka valsts rezervi kā daļu no IX pielikumā noteiktajām valsts kvotām, jo īpaši 68. pantā minētā īpašā atbalsta piešķiršanai. Valsts rezervi papildina, pēc vajadzības izņemot noteiktus daudzumus atbilstoši 72. pantam, ieturot daļu pārskaitījumu atbilstoši 76. pantam vai veicot vispārēju individuālo kvotu samazinājumu. Minētajām kvotām saglabājas to sākotnējais mērķis, t. i., piegādei vai tiešajai tirdzniecībai.

2. Jebkādu dalībvalstij piešķirtu papildu kvotu automātiski aizstāj ar valsts rezervi un sadala piegādei un tiešajai tirdzniecībai saskaņā ar paredzamām vajadzībām.

3. Valsts rezervei paredzētajām kvotām nav references tauku satura.

72. pants

Neaktivitātes gadījumi

1. Ja fiziska vai juridiska persona, kurai piešķirtas individuālās kvotas, divpadsmit mēnešu periodā vairs neatbilst 65. panta c) punktā minētajiem nosacījumiem, atbilstošie daudzumi pāriet valsts rezervē ne vēlāk kā nākamā kalendārā gada 1. aprīlī, izņemot gadījumu, kad šī persona pirms minētās dienas atkal kļūst par ražotāju 65. panta c) punkta nozīmē.

Ja attiecīgā persona atkal kļūst par ražotāju ne vēlāk kā otrā divpadsmit mēnešu perioda beigās pēc darbības izbeigšanas, visu individuālo kvotu vai daļu no individuālās kvotas, kas pārgāja no minētās fiziskās vai juridiskās personas valsts rezervē, atdod atpakaļ šai personai ne vēlāk kā 1. aprīlī pēc pieprasījuma iesniegšanas dienas.

2. Ja ražotāji vismaz viena divpadsmit mēnešu perioda laikā nerealizē daudzumu, kas līdzvērtīgs vismaz ►M7 85 % ◄ no viņu individuālās kvotas, dalībvalstis var lemt par to, vai visa neizmantotā kvota vai daļa no tās pāriet atpakaļ valsts rezervē un saskaņā ar kādiem nosacījumiem tas notiek.

Dalībvalstis var noteikt, saskaņā ar kādiem nosacījumiem kvotu nodod atpakaļ attiecīgajam ražotājam, ja viņš atsāk realizāciju.

3. Šā panta 1. un 2. punktu nepiemēro force majeure gadījumos un attiecīgi pamatotos gadījumos, kuri uz laiku ietekmē attiecīgo ražotāju ražošanas jaudu un kurus par tādiem atzīst kompetentā iestāde.

73. pants

Pagaidu nodošana

1. Līdz katra divpadsmit mēnešu perioda beigām dalībvalstis par attiecīgo periodu atļauj to individuālo kvotu daļas pagaidu nodošanu, kuras ražotāji, kam uz kvotām ir tiesības, nav paredzējuši izmantot.

Dalībvalstis var reglamentēt nodošanu atbilstīgi attiecīgajām ražotāju kategorijām vai piena ražošanas struktūrām, var tās ierobežot līdz pircēja līmenim vai konkrētam reģionam, atļaut pilnīgu nodošanu 72. panta 3. punktā paredzētajos gadījumos un noteikt, kādā apjomā var atkārtot nodošanu.

2. Dalībvalsts var nolemt neīstenot 1. punktu, pamatojoties vismaz uz vienu no šādiem kritērijiem:

a) vajadzība veicināt strukturālas izmaiņas un pielāgojumus;

b) globālas administratīvās vajadzības.

74. pants

Kvotu nodošana kopā ar zemi

1. Individuālās kvotas kopā ar saimniecību nodod ražotājiem, kas to pārņem gadījumā, ja saimniecību pārdod, iznomā, nodod faktiska vai paredzama mantojuma gadījumā vai ar jebkuriem citiem līdzekļiem, kuri rada līdzvērtīgas tiesiskās sekas ražotājiem, saskaņā ar sīki izstrādātiem noteikumiem, kas jānosaka dalībvalstij, ņemot vērā piena produktu ražošanai izmantotos apgabalus vai citus objektīvus kritērijus un, attiecīgā gadījumā, pušu vienošanos. Kvotas daļu, kura attiecīgā gadījumā netiek nodota kopā ar saimniecību, pievieno valsts rezervei.

2. Ja kvotas ir nodotas vai ja tās nodod saskaņā ar 1. punktu, izmantojot lauku nomu vai citus līdzekļus, kas rada līdzvērtīgas tiesiskās sekas, dalībvalstis, pamatojoties uz objektīviem kritērijiem un lai nodrošinātu, ka kvotas attiecina vienīgi uz ražotājiem, var lemt par to, ka kvota netiek nodota kopā ar saimniecību.

3. Ja zemi nodod valsts iestādēm un/vai izmantošanai sabiedrības interesēs vai ja nodošana notiek nelauksaimnieciskos nolūkos, dalībvalstis nodrošina, ka tiek veikti nepieciešamie pasākumi, lai aizsargātu pušu likumīgās intereses un jo īpaši lai ražotāji, atsakoties no minētās zemes, varētu turpināt piena ražošanu, ja viņi to vēlas.

4. Ja pušu starpā nepastāv vienošanās, tad gadījumā, kad beidzas lauku nomas termiņš un nav iespējams turpināt nomu saskaņā ar līdzīgiem noteikumiem, vai gadījumos, kas rada līdzvērtīgas tiesiskās sekas, attiecīgās individuālās kvotas saskaņā ar noteikumiem, kurus pieņēmušas vai pieņems dalībvalstis, ņemot vērā pušu likumīgās intereses, pilnībā vai daļēji nodod tiem ražotājiem, kas kvotas pārņem.

75. pants

Īpaši nodošanas pasākumi

1. Sekmīgas piena ražošanas pārstrukturēšanas vai vides uzlabošanas nolūkā dalībvalstis saskaņā ar sīki izstrādātiem noteikumiem, kurus tās paredz, ņemot vērā attiecīgo pušu likumīgās intereses, var:

a) vienā vai vairākos gada maksājumos piešķirt kompensāciju ražotājiem, kuri apņemas pilnībā vai daļēji pastāvīgi atteikties no savas piena ražošanas, un tādā veidā atbrīvotās individuālās kvotas ieskaitīt valsts rezervē;

b) pamatojoties uz objektīviem kritērijiem, paredzēt nosacījumus, saskaņā ar kuriem ražotāji, veicot maksājumu, divpadsmit mēnešu perioda sākumā var panākt to, ka kompetentā iestāde vai struktūra, kuru izraudzījusies minētā iestāde, pārdala individuālās kvotas, ko pilnībā atdevuši citi ražotāji iepriekšējā divpadsmit mēnešu perioda beigās, saņemot kompensāciju vienā vai vairākos gada maksājumos, kas līdzvērtīgi iepriekšminētajam maksājumam;

c) centralizēt un pārraudzīt kvotu nodošanu bez zemes;

d) gadījumā, kad zeme nodota, lai uzlabotu vidi, nodrošināt attiecīgās individuālās kvotas piešķiršanu ražotājam, kas atsakās no zemes, bet vēlas turpināt piena ražošanu;

e) pamatojoties uz objektīviem kritērijiem, noteikt reģionus vai savākšanas apgabalus, kur atļauta pastāvīga kvotu nodošana bez atbilstošās zemes nodošanas, lai uzlabotu piena ražošanas struktūru;

f) pēc ražotāja pieprasījuma kompetentai iestādei vai struktūrai, ko izraudzījusies minētā iestāde, atļaut kvotu galīgo nodošanu bez atbilstošās zemes nodošanas vai pretēji, lai uzlabotu piena ražošanas struktūru saimniecības līmenī vai lai būtu iespējama ražošanas ekstensifikācija.

2. Šā panta 1. punktu var īstenot valsts līmenī, atbilstošā teritoriālā līmenī vai noteiktos savākšanas apgabalos.

76. pants

Kvotu saglabāšana

1. Šīs regulas 74. un 75. pantā minētās nodošanas gadījumā, pamatojoties uz objektīviem kritērijiem, var saglabāt individuālās kvotas daļu attiecīgās valsts rezervei.

2. Ja kvotas ir nodotas vai ja tās nodod saskaņā ar 74. un 75. pantu kopā ar attiecīgo zemi vai bez tās, izmantojot lauku nomu vai citus līdzekļus, kas rada līdzvērtīgas tiesiskās sekas, dalībvalstis, pamatojoties uz objektīviem kritērijiem un lai nodrošinātu kvotu attiecināšanu vienīgi uz ražotājiem, var lemt par to, vai nodotā kvota vai daļa no tās pāriet atpakaļ valsts rezervē un saskaņā ar kādiem nosacījumiem tas notiek.

77. pants

Atbalsts kvotu iegūšanai

Neviena valsts iestāde nevar piešķirt finansiālu palīdzību, kas tieši saistīta ar kvotu iegūšanu, kvotu pārdošanai, nodošanai vai piešķiršanai saskaņā ar šo iedaļu.







III

apakšiedaļa

Kvotas pārsniegšana

78. pants

Papildu nodeva

1. Papildu nodevu uzliek pienam un citiem piena produktiem, kas pārdoti, pārsniedzot saskaņā ar II apakšiedaļu noteikto valsts kvotu.

Papildu nodeva ir EUR 27,83 par 100 kilogramiem piena.

▼M7

Tomēr divpadsmit mēnešu laikposmiem, kas sākas 2009. gada 1. aprīlī un 2010. gada 1. aprīlī, papildu nodevu piena daudzumiem, kas pārsniedz 106 % no valsts piegādes kvotas, kuru piemēro divpadsmit mēnešu laikposmam, kas sākas 2008. gada 1. aprīlī, nosaka 150 % apjomā no šā punkta otrajā daļā minētās nodevas.

▼M12

1.a Atkāpjoties no 1. punkta pirmās daļas, divos divpadsmit mēnešu laikposmos, sākot no 2009. gada 1. aprīļa un 2010. gada 1. aprīļa, attiecībā uz piegādēm papildu nodevu maksā par pienu, kas pārdots, pārsniedzot valsts kvotu, kā noteikts II apakšiedaļā, un kura samazināta par individuālajām kvotām, kas ieskaitītas valsts rezervē saskaņā ar 75. panta 1. punkta a) apakšpunktu laikposmā no 2009. gada 30. novembra un atrodas valsts rezervē līdz 31. martam attiecīgajā divpadsmit mēnešu periodā.

▼B

2. Dalībvalstis ir atbildīgas Kopienai par valsts kvotas pārsniegšanas rezultātā radušos papildu nodevu, kas valsts līmenī noteikta atsevišķi piegādēm un tiešajai tirdzniecībai, un laikposmā no 16. oktobra līdz 30. novembrim pēc attiecīgā divpadsmit mēnešu perioda beigām 99 % no maksājamās summas iemaksā ELGF.

▼M12

2.a Lai finansētu pārstrukturizēšanas pasākumus piena nozarē, dalībvalstis izmanto starpību starp papildu nodevas summu, kas iegūta, piemērojot 1.a punktu, un nodevu, kas iegūta, piemērojot 1. punkta pirmo daļu.

▼B

3. Ja 1. punktā paredzētā papildu nodeva nav samaksāta noteiktajā termiņā, pēc apspriešanās ar Lauksaimniecības fondu komiteju Komisija no mēneša maksājumiem Regulas (EK) Nr. 1290/2005 14. panta un 15. panta 2. punkta nozīmē atskaita nesamaksātajai papildu nodevai līdzvērtīgu summu. Pirms lēmuma pieņemšanas Komisija brīdina attiecīgo dalībvalsti, kura savu nostāju dara zināmu vienas nedēļas laikā. Regulas (EK) Nr. 2040/2000 ( 2 ) 14. pantu nepiemēro.

4. Komisija nosaka šā panta īstenošanas kārtību.

79. pants

Ražotāju maksātās papildu nodevas

Saskaņā ar 80. un 83. pantu papildu nodevu pilnībā sadala starp ražotājiem, kas bijuši saistīti ar katru no 66. panta 2. punktā minētās valsts kvotas pārsniegšanas gadījumiem.

Neskarot 80. panta 3. punktu un 83. panta 1. punktu, ražotāji ir atbildīgi dalībvalstij par savas saskaņā ar 69., 70. un 80. pantu aprēķinātās iemaksas veikšanu aprēķinātai papildu nodevai vien tā fakta dēļ, ka viņi pārsnieguši savu pieejamo kvotu.

▼M12

Divos divpadsmit mēnešu laikposmos, sākot no 2009. gada 1. aprīļa un 2010. gada 1. aprīļa, attiecībā uz piegādēm papildu nodevu saskaņā ar 80. un 83. pantu pilnībā sadala starp ražotājiem, kuri ir veicinājuši valsts kvotas pārsniegšanu, kā noteikts 78. panta 1.a punktā.

▼B

80. pants

Papildu nodeva par piegādi

1. Lai sagatavotu galīgo pārskatu par papildu nodevu, katra ražotāja piegādātos daudzumus palielina vai samazina, izmantojot koeficientus un ievērojot Komisijas paredzētos noteikumus, lai atspoguļotu jebkuras atšķirības starp faktisko tauku saturu un salīdzināmo tauku saturu.

▼M7

Valsts mērogā papildu nodevu aprēķina, pamatojoties uz to piegāžu summu, kas pielāgotas saskaņā ar pirmo daļu.

▼M7 —————

▼B

3. Katra ražotāja iemaksu papildu nodevas samaksai nosaka ar dalībvalsts lēmumu pēc tam, kad piegādēm piešķirtās valsts kvotas neizmantotā daļa ir pārdalīta vai nav pārdalīta proporcionāli katra ražotāja individuālajām kvotām vai saskaņā ar dalībvalstu noteiktiem objektīviem kritērijiem:

a) vai nu valsts līmenī, pamatojoties uz daudzumu, par kādu pārsniegta katra ražotāja kvota;

b) vai vispirms pircēja līmenī un pēc tam attiecīgā gadījumā valsts līmenī.

▼M7

Ja piemēro 78. panta 1. punkta trešo daļu, dalībvalstis, nosakot katra ražotāja ieguldījumu nodevā, kas jāmaksā par augstākas likmes piemērošanu, kura paredzēta minētajā daļā, nodrošina, ka šo summu proporcionāli sedz atbildīgie ražotāji saskaņā ar objektīviem kritērijiem, ko nosaka dalībvalsts.

▼B

81. pants

Pircēju nozīme

1. Pircēji ir atbildīgi par attiecīgo iemaksu iekasēšanu no ražotājiem atbilstīgi papildu nodevām, un tie pirms Komisijas noteiktā datuma un ievērojot Komisijas noteikto kārtību samaksā dalībvalsts kompetentajai iestādei attiecīgo iemaksu summu, kas atskaitīta no piena cenas, kura samaksāta par robežlieluma pārsniegšanu atbildīgajiem ražotājiem vai, ja tas nav iespējams, savākta ar jebkuriem citiem atbilstošiem līdzekļiem.

2. Ja pircējs pilnībā vai daļēji aizstāj vienu vai vairākus citus pircējus, ražotājiem pieejamo individuālo kvotu ņem vērā esošā divpadsmit mēnešu perioda atlikušajā daļā pēc jau piegādāto daudzumu atskaitīšanas un ņemot vērā tauku saturu. Šo punktu piemēro arī tad, ja ražotājs pāriet no viena pircēja pie cita.

3. Ja atsauces periodā ražotāja piegādātie daudzumi pārsniedz minētā ražotāja pieejamo kvotu, attiecīgā dalībvalsts var nolemt, ka pircējs kā attiecīgā ražotāja iemaksas avansu atbilstīgi maksājumam ietur daļu no tā piena cenas, ko ražotājs piegādājis, pārsniedzot kvotu, saskaņā ar dalībvalsts paredzētiem sīki izstrādātiem noteikumiem. Dalībvalsts var veikt īpašus pasākumus, lai dotu iespēju pircējiem ieturēt minēto avansu, ja ražotāji piegādā pienu vairākiem pircējiem.

82. pants

Apstiprinājums

Pircēja statusu iepriekš apstiprina dalībvalsts saskaņā ar Komisijas paredzētajiem kritērijiem.

Nosacījumi, kas jāizpilda ražotājiem, un informācija, kas tiem jāsniedz tiešās tirdzniecības gadījumos, noteikta saskaņā ar Komisijas paredzēto kārtību.

83. pants

Papildu nodeva par tiešo tirdzniecību

1. Tiešās tirdzniecības gadījumā katra ražotāja iemaksu papildu nodevas samaksai nosaka ar dalībvalsts lēmumu atbilstošā teritoriālā vai valsts līmenī pēc tam, kad tiešajai tirdzniecībai atvēlētās valsts kvotas neizmantotā daļa ir pārdalīta vai nav pārdalīta.

2. Dalībvalstis nosaka to, kā aprēķināt ražotāja iemaksas daļu attiecīgajā papildu nodevā, kas jāmaksā par tā piena kopējo daudzumu, kurš pārdots, nodots vai izmantots pārdoto vai nodoto piena produktu ražošanai, piemērojot kritērijus, ko noteikusi Komisija.

3. Lai sagatavotu galīgo pārskatu par papildu nodevu, netiek ņemti vērā ar tauku saturu saistītie labojumi.

4. Komisija nosaka kārtību, kādā papildu nodeva jāmaksā dalībvalsts kompetentai iestādei, kā arī tās iemaksas datumu.

84. pants

Pārmaksātās vai nesamaksātās summas

1. Ja piegādes vai tiešās tirdzniecības gadījumā izrādās, ka ir jāmaksā papildu nodeva un ka no ražotājiem iekasētā iemaksa ir lielāka nekā veicamais maksājums, dalībvalsts var:

a) daļēji vai pilnībā izmantot pārmaksāto summu, lai finansētu 75. panta 1. punkta a) apakšpunktā paredzētos pasākumus; un/vai

b) daļēji vai pilnībā to atkārtoti sadalīt:

— ražotājiem, kas pieder pie prioritārām kategorijām, kuras noteikusi dalībvalsts, pamatojoties uz objektīviem kritērijiem un Komisijas noteiktā termiņā,

— ražotājiem, kurus ietekmējuši ārkārtas apstākļi, kas radušies, piemērojot valsts noteikumus, kuri nav saistīti ar šajā nodaļā noteikto kvotu sistēmu pienam un piena produktiem.

2. Ja noteikts, ka papildu nodeva nav jāmaksā, pircēju vai dalībvalsts iekasētais avanss jāatmaksā ne vēlāk kā līdz nākamā divpadsmit mēnešu perioda beigām.

3. Ja pircējs nepilda pienākumu un neiekasē ražotāju iemaksu papildu nodevas maksāšanai saskaņā ar 81. pantu, dalībvalsts var iekasēt nesamaksāto summu tieši no ražotāja, neskarot sankcijas, ko tā var piemērot pircējam, kurš nav pildījis savas saistības.

4. Ja ražotājs vai pircējs neievēro maksājuma termiņu, dalībvalstij par nokavēto maksājumu tiek maksāti procenti, kas jānosaka Komisijai.

▼M7







IIIa

iedaļa

Kartupeļu cietes kvotas

84.a pants

Kartupeļu cietes kvotas

1. Dalībvalstīm, kuras ražo kartupeļu cieti, piešķir kvotas tirdzniecības gadam, kurā piemēro kvotu shēmu saskaņā ar 204. panta 5. punktu un X.a pielikumu.

2. Katra X.a pielikumā minētā ražotāja dalībvalsts sadala savu kvotu kartupeļu cietes ražotājiem izmantošanai attiecīgajos tirdzniecības gados, pamatojoties uz katram ražotājam 2007./2008. gadā piešķirtajām apakškvotām.

3. Uzņēmums, kas ražo kartupeļu cieti, neslēdz audzēšanas līgumus ar kartupeļu audzētājiem par tādu kartupeļu daudzumu, no kura varētu saražot cietes daudzumu, kas pārsniedz 2. punktā minēto kvotu.

4. Jebkuru saražoto kartupeļu cietes daudzumu, kurš pārsniedz 2. punktā minēto kvotu, kā tādu eksportē no Kopienas pirms 1. janvāra, kas seko attiecīgajam tirdzniecības gadam. Par to nepienākas eksporta kompensācija.

5. Neskarot 4. punktu, kartupeļu cieti ražojošie uzņēmumi var jebkurā tirdzniecības gadā papildus attiecīgā gada kvotai izmantot ne vairāk kā 5 % no nākamā tirdzniecības gada kvotas. Šādā gadījumā kvotu nākamajam tirdzniecības gadam attiecīgi samazina.

6. Šīs iedaļas noteikumus nepiemēro kartupeļu cietes ražošanai, ko veic uzņēmumi, uz kuriem neattiecas šā panta 2. punkts un kuri pērk kartupeļus, par kuriem audzētāji nesaņem maksājumu, kas paredzēts 77. pantā Regulā (EK) Nr. 73/2009 (2009. gada 19. janvāris), ar ko paredz kopējus noteikumus tiešā atbalsta shēmām saskaņā ar kopējo lauksaimniecības politiku un izveido dažas atbalsta shēmas lauksaimniekiem ( 3 ).







▼M10

IV

iedaļa

Procesuālie noteikumi attiecībā uz cukura, piena un kartupeļu cietes kvotām

▼B

85. pants

Īstenošanas noteikumi

►M10 Komisija pieņem sīki izstrādātus noteikumus I līdz IIIa iedaļas īstenošanai, kas var īpaši attiekties uz: ◄

a) papildu informāciju, ko iesniedz 57. pantā minētie apstiprinātie uzņēmumi, kā arī kritērijus administratīvām sankcijām pret uzņēmējiem, to atzīšanas apturēšanai vai atsaukšanai;

b) 58. pantā minēto apjomu un 64. pantā minētās papildu nodevas noteikšanu un paziņošanu;

c) atbrīvojumus no 63. pantā noteiktajiem datumiem;

▼M7

d) saistībā ar III.a iedaļu — kartupeļu cietes ražotāju uzņēmumu apvienošanās, īpašumtiesību pārejas un pārdošanas uzsākšanas vai pārtraukšanas gadījumiem.

▼M10







IVa

iedaļa

Ražošanas potenciāls vīna nozarē







I

apakšiedaļa

Nelikumīgi stādījumi

85.a pants

Nelikumīgi stādījumi, kuri izveidoti pēc 1998. gada 31. augusta

1. Platības, kuras apstādītas ar vīnogulājiem pēc 1998. gada 31. augusta bez atbilstīgām stādīšanas tiesībām, attiecīgā gadījumā ražotāji izar, izmaksas sedzot paši.

2. Pēc izaršanas, kas veikta saskaņā ar 1. punktu, vīnogas un produktus, kas saražoti no vīnogām, kuras audzētas 1. punktā minētajās platībās, drīkst laist apritē tikai destilēšanai tikai uz ražotāja rēķina. Destilēšanas produktus nedrīkst izmantot, lai gatavotu alkoholu, kura faktiskā spirta tilpumkoncentrācija ir 80 % vai mazāka.

3. Neskarot dalībvalsts iepriekš noteiktās sankcijas, dalībvalstis atbilstīgā gadījumā ražotājiem, kuri nepilda šo prasību veikt izaršanu, piemēro sankcijas, kuras iedala pēc pārkāpuma smaguma, apjoma un ilguma.

4. Pārejas aizliegums veikt jaunus stādījumus, kura termiņš beidzas 2015. gada 31. decembrī, kā paredzēts 85.g panta 1. punktā, neskar šajā pantā paredzētos pienākumus.

85.b pants

Līdz 1998. gada 1. septembrim radītu nelikumīgu stādījumu obligātā legalizācija

1. Ražotāji, veicot attiecīgu maksājumu un ne vēlāk kā 2009. gada 31. decembrī, atbilstīgā gadījumā legalizē platības, kuras apstādītas ar vīnogulājiem līdz 1998. gada 1. septembrim bez atbilstīgām stādīšanas tiesībām.

Neskarot procedūras, kas saistītas ar grāmatojumu noskaidrošanu, pirmo daļu nepiemēro platībām, kuras ir legalizētas, pamatojoties uz Regulas (EK) Nr. 1493/1999 2. panta 3. punktu.

2. Šā panta 1. punktā minētā maksājuma summu nosaka dalībvalstis. Tā ir vismaz divas reizes lielāka nekā atbilstīgu stādīšanas tiesību vidējā vērtība attiecīgajā reģionā.

3. Līdz šā panta 1. punktā prasītajai legalizēšanai vīnogas vai produktus, kuri ražoti no vīnogām, kas audzētas 1. punktā minētajās platībās, drīkst laist apritē destilēšanai tikai uz ražotāja rēķina. Šādus produktus nedrīkst izmantot, lai ražotu alkoholu, kura faktiskā spirta koncentrācija ir 80 % vai mazāka.

4. Šā panta 1. punktā minētās platības, kuras apstādītas nelikumīgi un kuras saskaņā ar šo punktu līdz 2009. gada 31. decembrim nav legalizētas, attiecīgie ražotāji izar un izdevumus sedz paši.

Dalībvalstis nosaka sankcijas, kuras iedala pēc pārkāpuma smaguma, apjoma un ilguma, un piemēro tiem ražotājiem, kuri nepilda prasību veikt izaršanu.

Gaidot pirmajā daļā minēto izaršanu, 3. punktu piemēro mutatis mutandis.

5. Pārejas aizliegums veikt jaunus stādījumus, kurš beidzas 2015. gada 31. decembrī, kā noteikts 85.g panta 1. punktā, neskar šā panta 3. un 4. punktā paredzētos pienākumus.

85.c pants

Nelaišanas apritē vai destilācijas pārbaude

1. Saistībā ar 85.a panta 2. punktu un 85.b panta 3. un 4. punktu dalībvalstis pieprasa pierādījumu par to, ka attiecīgie produkti nav laisti apritē, vai, ja attiecīgie produkti ir destilēti, pieprasa iesniegt līgumus par destilāciju.

2. Dalībvalstis pārbauda, vai saskaņā ar šā panta 1. punktu produkti nav apritē vai ir destilēti. Ja konstatē neatbilstības, piemēro sankcijas.

3. Dalībvalstis informē Komisiju par platībām, uz kurām attiecina prasību par destilāciju, un par attiecīgajiem alkohola daudzumiem.

85.d pants

Papildu pasākumi

Attiecībā uz šīs regulas 85.b panta 1. punkta pirmajā daļā minētajām platībām līdz brīdim, kad tās tiek legalizētas, un attiecībā uz 85.a panta 1. punktā minētajām platībām nevar izmantot valsts vai Kopienas atbalsta pasākumu priekšrocības.

85.e pants

Īstenošanas pasākumi

Sīki izstrādātus noteikumus šīs apakšiedaļas īstenošanai pieņem Komisija.

Šajos noteikumos var iekļaut:

a) sīkāku informāciju par ziņām, kuras dalībvalstis sniedz paziņojumā, tostarp informāciju par iespējamu budžeta piešķīruma samazinājumu, kā minēts Xb pielikumā, ja tiek konstatētas neatbilstības;

b) sīkāku informāciju par sankcijām, ko dalībvalstis piemēro, ja tiek konstatēts, ka šīs regulas 85.a, 85.b un 85.c pantā noteiktie pienākumi nav izpildīti.







II

apakšiedaļa

Stādīšanas tiesību pārejas režīms

85.f pants

Darbības ilgums

Šo apakšiedaļu piemēro līdz 2015. gada 31. decembrim.

85.g pants

Pārejas aizliegums stādīt vīnogulājus

1. Neskarot 120.a panta 1. līdz 6. punktu un jo īpaši tā 4. punktu, ir aizliegts stādīt vīna vīnogu šķirnes vīnogulājus, kas klasificējami saskaņā ar 120.a panta 2. punktu.

2. Ir aizliegts arī uzpotēt vīna vīnogulāju šķirnes, kas klasificējamas saskaņā ar 120.a panta 2. punktu, to vīna vīnogulāju šķirnēm, kuras nav minētas attiecīgajā pantā.

3. Neatkarīgi no 1. un 2. punkta ir atļauts veikt stādījumus un potēšanu, kā minēts attiecīgajos punktos, ja uz šīm darbībām attiecas:

a) jaunās stādīšanas tiesības, kā paredzēts 85.h pantā;

b) atkārtotās stādīšanas tiesības, kā paredzēts 85.i pantā;

c) stādīšanas tiesības, kuras piešķir no rezervēm, kā paredzēts 85.j un 85.k pantā.

4. Šā panta 3. punktā minētās stādīšanas tiesības piešķir, mērot attiecīgo daudzumu hektāros.

5. Dalībvalstis var nolemt saglabāt savā teritorijā vai tās daļās 1. punktā minēto aizliegumu vēlākais līdz 2018. gada 31. decembrim. Tādā gadījumā attiecīgajā dalībvalstī tam atbilstīgi piemēro noteikumus, kas reglamentē stādīšanas tiesību pārejas režīmu, kā noteikts šajā apakšiedaļā, tostarp šajā pantā.

85.h pants

Jaunās stādīšanas tiesības

1. Dalībvalstis drīkst piešķirt jaunās stādīšanas tiesības ražotājiem attiecībā uz platībām, kuras:

a) ir paredzētas jauniem stādījumiem, ko veic, ievērojot zemes apvienošanas pasākumus vai pasākumus, kuri attiecas uz obligātajiem pirkumiem sabiedrības interesēs un kas paredzēti saskaņā ar valsts tiesību aktiem;

b) ir paredzētas eksperimentāliem mērķiem;

c) ir paredzētas potzaru audzētavām; vai

d) no kurām vīns vai vīna produkti paredzēti vienīgi patēriņam vīna ražotāja mājsaimniecībā.

2. Jaunās stādīšanas tiesības drīkst izmantot:

a) tikai ražotājs, kuram tās piešķirtas;

b) līdz otrā vīna gada beigām pēc tā gada, kurā tiesības piešķirtas;

c) tikai tiem mērķiem, kuriem tās piešķirtas.

85.i pants

Atkārtotas stādīšanas tiesības

1. Dalībvalstis piešķir atkārtotās stādīšanas tiesības tiem ražotājiem, kuri izaruši ar vīnogulājiem apstādītas platības.

Tomēr attiecībā uz platībām, par kurām saskaņā ar III apakšiedaļu ir piešķirta piemaksa par izaršanu, nevar piešķirt atkārtotās stādīšanas tiesības.

2. Dalībvalstis var piešķirt atkārtotās stādīšanas tiesības ražotājiem, kuri apņemas izart platību, kas apstādīta ar vīnogulājiem. Tādā gadījumā attiecīgās platības izaršanu veic vēlākais trešā gada beigās, pēc tam, kad ir iestādīti jaunie vīnogulāji, kuru stādīšanai tika piešķirtas atkārtotās stādīšanas tiesības.

3. Piešķirtās atkārtotās stādīšanas tiesības atbilst izartās platības ekvivalentam tīrās ražas izteiksmē.

4. Atkārtotās stādīšanas tiesības izmanto saimniecībā, kurai tās piešķirtas. Dalībvalstis vēlāk var noteikt, ka šādas atkārtotās stādīšanas tiesības drīkst izmantot tikai tajās platībās, kur vīnogulāji iepriekš ir izarti.

5. Atkāpjoties no šā panta 4. punkta, dalībvalsts var pieņemt lēmumu, ka atkārtotās stādīšanas tiesības pilnībā vai daļēji var nodot citai saimniecībai tajā pašā dalībvalstī šādos gadījumos:

a) daļa saimniecības tiek nodota attiecīgajai citai saimniecībai;

b) platības minētajā citā saimniecībā ir paredzētas, lai:

i) ražotu vīnu ar aizsargātu cilmes vietas nosaukumu vai ģeogrāfiskās izcelsmes norādi; vai

ii) kultivētu potzaru audzētavas.

Dalībvalstis nodrošina, ka pirmajā daļā paredzēto atkāpju izmantošana nerada vispārēju ražošanas potenciāla pieaugumu to teritorijā, jo īpaši, ja tiesības nodod no neapūdeņotām platībām uz apūdeņotām platībām.

6. Šā panta 1. līdz 5. punktu mutatis mutandis piemēro tādām tiesībām, kas ir līdzvērtīgas atkārtotās stādīšanas tiesībām, kuras piešķirtas saskaņā ar iepriekšējiem Kopienas vai valstu tiesību aktiem.

7. Regulas (EK) Nr. 1493/1999 4. panta 5. punktā minētās atkārtotās stādīšanas tiesības var izmantot minētajā regulā paredzētā termiņā.

85.j pants

Stādīšanas tiesību valsts un reģionālā rezerve

1. Lai uzlabotu ražošanas potenciāla pārvaldību, dalībvalstis izveido stādīšanas tiesību valsts vai reģionālo rezervi.

2. Dalībvalstis, kuras ir izveidojušas stādīšanas tiesību valsts vai reģionālo rezervi saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 1493/1999, šīs rezerves var saglabāt tik ilgi, kamēr tās saskaņā ar šo apakšiedaļu piemēro stādīšanas tiesību pārejas režīmu.

3. Valstu vai reģionālajā stādīšanas tiesību rezervē var iekļaut šādas tiesības, ja vien tās nav jau izmantotas paredzētajā laikposmā:

a) jaunās stādīšanas tiesības;

b) atkārtotās stādīšanas tiesības;

c) stādīšanas tiesības, kuras piešķir no rezerves.

4. Ražotāji atkārtotās stādīšanas tiesības var nodot valsts vai reģionālajā rezervē. Šādas tiesību nodošanas nosacījumus, vajadzības gadījumā paredzot samaksu no valsts līdzekļiem, nosaka dalībvalstis, ņemot vērā pušu likumīgās intereses.

5. Atkāpjoties no šā panta 1. punkta, dalībvalstis var pieņemt lēmumu neizveidot rezervju sistēmu, ja vien tās var pierādīt, ka visā attiecīgās dalībvalsts teritorijā pastāv efektīva alternatīva sistēma stādīšanas tiesību pārvaldībai. Šādā alternatīvā sistēmā vajadzības gadījumā var atkāpties no attiecīgajiem šīs apakšiedaļas noteikumiem.

Pirmo daļu attiecina arī uz tām dalībvalstīm, kuras izbeidz valsts vai reģionālās rezerves sistēmas darbību atbilstīgi Regulai (EK) Nr. 1493/1999.

85.k pants

Stādīšanas tiesības, kuras piešķir no rezervēm

1. Dalībvalstis var piešķirt tiesības no rezervēm:

a) bez maksas ražotājiem, kuri jaunāki par 40 gadiem, kuriem piemīt atbilstīgā profesionālā prasme un kompetence, kuri pirmo reizi veido uzņēmumu un kuri ir šīs saimniecības vadītāji;

b) par samaksu valsts un – attiecīgā gadījumā – reģionālajos fondos tiem ražotājiem, kuri paredz izmantot vīnogulāju stādīšanas tiesības un kuru saražotajai produkcijai ir nodrošināts noieta tirgus.

Dalībvalstis paredz kritērijus, lai noteiktu pirmās daļas b) apakšpunktā minēto summu, kura var mainīties atkarībā no plānotā galaprodukta attiecīgajā vīna dārzā, kā arī no atlikušā pārejas laika termiņa, kurā tiek piemērots 85.g panta 1. un 2. punktā noteiktais aizliegums veikt jaunus stādījumus.

2. Ja tiek izmantotas stādīšanas tiesības, ko piešķir no rezervēm, dalībvalstis nodrošina, ka:

a) vieta, izmantotās šķirnes un kultivēšanas metodes garantē produkcijas pielāgošanu tirgus pieprasījumam;

b) attiecīgās ražas ir tipiskas vidējās ražas reģionā, jo īpaši, ja stādīšanas tiesības neapūdeņotās platībās tiek nodotas izmantošanai apūdeņotās platībās.

3. Ja stādīšanas tiesības, kas piešķirtas no rezerves, netiek izmantotas līdz otrā vīna gada beigām pēc gada, kad tās piešķirtas, tās tiek zaudētas, un šādas tiesības atkārtoti iedala rezervē.

4. Stādīšanas tiesības, kuras iekļautas rezervē un kuras netiek piešķirtas līdz piektā vīna gada beigām pēc gada, kad tās piešķirtas, likvidē.

5. Ja dalībvalstī ir izveidota reģionālā rezerve, tad attiecīgā dalībvalsts drīkst izstrādāt noteikumus, kas ļauj nodot stādīšanas tiesības starp reģionālajām rezervēm. Ja dalībvalstī ir izveidotas gan valsts, gan reģionālās rezerves, dalībvalsts var arī atļaut nodot stādīšanas tiesības no vienas rezerves otrā.

Tiesību nodošanai var piemērot samazinājuma koeficientu.

85.l pants

De minimis

Šo apakšiedaļu nepiemēro dalībvalstīs, kur Kopienas stādīšanas tiesību režīmu nepiemēroja līdz 2007. gada 31. decembrim.

85.m pants

Stingrāki valstu noteikumi

Dalībvalstis var pieņemt stingrākus valsts noteikumus par jaunu stādīšanas tiesību vai atkārtotās stādīšanas tiesību piešķiršanu. Tās var prasīt, lai attiecīgajiem iesniegumiem un informācijai būtu pievienota papildu informācija, kas vajadzīga, lai uzraudzītu ražošanas potenciāla attīstību.

85.n pants

Īstenošanas pasākumi

Sīki izstrādātus noteikumus šīs apakšiedaļas īstenošanai pieņem Komisija.

Šajos pasākumos var jo īpaši iekļaut:

a) noteikumus, lai novērstu pārmērīgas administratīvās izmaksas, piemērojot šajā apakšiedaļā paredzētos noteikumus;

b) vīnogulāju līdzāspastāvēšanu saskaņā ar 85.i panta 2. punktu;

c) šīs regulas 85.k panta 5. punktā minētā samazinājuma koeficienta piemērošanu.







III

apakšiedaļa

Izaršanas shēma

85.o pants

Darbības ilgums

Šīs apakšiedaļas noteikumus piemēro līdz 2010./2011. vīna gada beigām.

85.p pants

Darbības joma un definīcija

Šajā apakšiedaļā izklāstīti nosacījumi, kurus izpildot vīnogulāju audzētāji saņem piemaksu par vīnogulāju izaršanu (turpmāk – “izaršanas piemaksa”).

85.q pants

Atbilstības nosacījumi

Izaršanas piemaksu var piešķirt tikai gadījumā, ja attiecīgā platība atbilst šādiem nosacījumiem:

a) par to nav saņemts Kopienas vai valsts atbalsts pārstrukturēšanai un konversijas veida pasākumiem pēdējo desmit vīna gadu laikā pirms izaršanas pieprasījuma;

b) par to nav saņemts Kopienas atbalsts saskaņā ar kādu citu tirgus kopējo organizāciju pēdējo piecu vīna gadu laikā pirms izaršanas pieprasījuma;

c) tā ir apstrādāta;

d) tā nav mazāka par 0,1 hektāru. Tomēr minimālā platība var būt 0,3 hektāri, ja attiecībā uz dažiem tās administratīvajiem reģioniem tā ir nolēmusi dalībvalsts, kuras teritorijā vidēji ar vīnogulājiem apstāda vīna ražošanas saimniecības platības, kas ir lielākas par vienu hektāru;

e) tā nav apstādīta, pārkāpjot kādu no piemērojamiem Kopienas vai valsts tiesību aktiem; un

f) tā ir apstādīta ar kādu no vīna vīnogu šķirnēm, kas klasificējamas saskaņā ar 120.a panta 2. punktu.

Neatkarīgi no pirmās daļas e) apakšpunkta par platībām, kuras legalizētas saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1493/1999 2. panta 3. punktu un šīs regulas 85.b panta 1. punktu, var saņemt izaršanas piemaksu.

85.r pants

Izaršanas piemaksas summa

1. Piešķiramo izaršanas piemaksas apmēru nosaka Komisija.

2. Konkrēto izaršanas piemaksas summu nosaka dalībvalsts 1. punktā minētajā apmērā, pamatojoties uz ražām, kādas vēsturiski fiksētas attiecīgajā saimniecībā.

85.s pants

Procedūra un budžets

1. Lai saņemtu izaršanas piemaksu, ieinteresētie ražotāji iesniedz pieteikumu attiecīgajā dalībvalsts iestādē ne vēlāk kā katra gada 15. septembrī. Dalībvalstis var noteikt termiņu pirms 15. septembra, ja šis termiņš ir vēlāk par 30. jūniju un ja dalībvalstis vajadzības gadījumā pienācīgi ņem vērā savu 85.u pantā noteikto atbrīvojumu piemērošanu.

2. Dalībvalstis veic saņemto pieteikumu administratīvas kontroles, apstrādā derīgos pieteikumus un ik gadu līdz 15. oktobrim paziņo Komisijai platības kopējo lielumu un summas atbilstīgi pieteikumiem, sadalot datus pēc reģiona un ražas kategorijām.

3. Šīs regulas Xd pielikumā ir noteikts izaršanas shēmas maksimālais gada budžets.

4. Katru gadu līdz 15. novembrim Komisija nosaka vienotu daļu procentos, ko var piešķirt attiecībā uz paziņotajām summām, ja kopējais budžets, kuru dalībvalstis paziņo Komisijai, pārsniedz pieejamos budžeta līdzekļus, ja attiecīgos gadījumos ir ņemta vērā 85.u panta 2. un 3. punkta piemērošana.

5. Katru gadu līdz 1. februārim dalībvalstis pieņem šādus pieteikumus:

a) ja Komisija nav noteikusi 4. punktā minēto procentuālo apjomu, – par platībām, par kurām kā par veselumu iesniegts atbilstīgs pieteikums; vai

b) ja 4. punktā m