2001L0016 — LV — 30.04.2004 — 001.001

Šis dokuments ir izveidots vienīgi dokumentācijas nolūkos, un iestādes neuzņemas nekādu atbildību par tā saturu

Grozīta ar:









▼B

▼M1

EIROPAS PARLAMENTA UN PADOMES DIREKTĪVA 2001/16/EK

(2001. gada 19. marts)

par parasto dzelzceļu sistēmas savstarpēju izmantojamību

▼B







EIROPAS PARLAMENTS UN EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME, ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu, un jo īpaši tā 156. pantu, ņemot vērā Komisijas priekšlikumu ( 1 ), ņemot vērā Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu ( 2 ), ņemot vērā Reģionu komitejas atzinumu ( 3 ), saskaņā ar Līguma 251. pantā paredzēto procedūru ( 4 ), tā kā: (1) Lai nodrošinātu Savienības pilsoņiem, uzņēmējiem, kā arī reģionu un vietējo pašvaldību iestādēm iespēju pilnībā izmantot priekšrocības, kas rodas, izveidojot telpu bez iekšējām robežām, būtu lietderīgi cita starpā uzlabot atsevišķo valstu dzelzceļu tīklu savstarpējus savienojumus un savstarpēju izmantojamību, kā arī piekļuvi šiem tīkliem, īstenojot jebkurus vajadzīgos pasākumus tehnisko normu saskaņošanas jomā, kā paredzēts Līguma 155. pantā. (2) Parakstot 1997. gada 12. decembrī Kioto pieņemto protokolu, Eiropas Savienība ir apņēmusies samazināt gāzu izmešus; lai panāktu šo mērķus, ir jāmaina dažādu transporta veidu samērs un līdz ar to jāpalielina dzelzceļa transporta konkurētspēja. (3) Padomes stratēģija, iekļaujot vides aizsardzības un noturīgas attīstības apsvērumus Kopienas transporta politikā, priekšplānā izceļ vajadzību samazināt transporta ietekmi uz vidi. (4) Vilcienu komerciālā ekspluatācija Eiropas dzelzceļu tīklā nav iedomājama jo īpaši bez infrastruktūras un ritošā sastāva parametru ideālas saderības, kā arī bez dažādu infrastruktūras objektu pārvaldītāju un apsaimniekotāju informācijas un sakaru sistēmu efektīva savstarpēja savienojuma; no šīs saderības un savstarpējiem savienojumiem ir atkarīga pārvadājumu efektivitāte, drošība, kvalitāte un to izmaksas, kā arī Eiropas parasto dzelzceļu sistēmas savstarpēja izmantojamība vispār. (5) Lai sasniegtu šos mērķus, Padome ir veikusi pirmo pasākumu, pieņemot Direktīvu 96/48/EK (1996. gada 23. jūlijs) par Eiropas ātrgaitas dzelzceļu sistēmas savstarpēju izmantojamību ( 5 ). (6) Baltajā grāmata ar nosaukumu “Kopienas dzelzceļu atdzīvināšanas stratēģija” Komisija 1996. gadā paziņoja par vēl vienu pasākumu parastā dzelzceļa nozarē un vēlāk pasūtīja pētījumu par atsevišķo valstu dzelzceļa sistēmu integrāciju, kura rezultāti publicēti 1998. gada maijā kopā ar ieteikumu pieņemt direktīvu, kas balstītos uz ātrsatiksmes dzelzceļa nozarē izmantoto pieeju; šajā pētījumā arī ieteikts nevis uzreiz likvidēt šķēršļus savstarpējai izmantojamībai, bet pakāpeniski risināt problēmas atkarībā no to svarīguma pakāpes, kuru nosaka katra piedāvātā pasākuma izmaksu un ieguvumu samērs; šis pētījums liecina, ka izmantojamo procedūru un normatīvu saskaņošana, kā arī informācijas un sakaru sistēmu savstarpēji savienojumi ir efektīvāka par pasākumiem, kas, piemēram, skar infrastruktūras gabarītus. (7) Komisijas paziņojumā par “Parasto dzelzceļu sistēmu integrāciju” ieteikts pieņemt šo direktīvu un pamatota tās līdzība un galvenās atšķirības salīdzinājumā ar Direktīvu 96/48/EK; galvenās atšķirības skar ģeogrāfisko robežu pielāgošanu, tehnisko robežu paplašināšanu, ņemot vērā iepriekš minētā pētījuma rezultātus, kā arī pakāpeniskuma principa ieviešanu, novēršot šķēršļus dzelzceļu sistēmas savstarpējai izmantojamībai, kas paredz noteikt prioritāšu secību un to noteikšanas grafiku. (8) Ņemot vērā šo pakāpeniskuma principu un laiku, kas būs vajadzīgs visu savstarpējas izmantojamības tehnisko specifikāciju (SITS) ieviešanai, būtu jāveic pasākumi, lai novērstu situāciju, kad dalībvalstis pieņem jaunas tiesību normas vai sāk projektus, kas veicina esošās sistēmas neviendabīgumu. (9) Pakāpeniskuma principa ieviešana atbilst parasto dzelzceļu sistēmas savstarpējas izmantojamības mērķiem un konkrētajām vajadzībām, šai sistēmai dalībvalstīs raksturīga novecojusi infrastruktūra un ritošais sastāvs, kuru pielāgošanai vai atjaunošanai ir vajadzīgas prāvas investīcijas, turklāt būtu īpaši jāraugās, lai nenodarītu saimnieciskus zaudējumus dzelzceļam, kas nāktu par labu citiem transporta veidiem. (10) Parlamenta 1999. gada 10. marta rezolūcijā par dzelzceļu kompleksu uzsvērts, ka dzelzceļa nozares pakāpeniskai atvēršanai jānotiek, vienlaikus veicot, cik vien iespējams, ātrus un efektīvus tehniskās saskaņošanas pasākumus. (11) Padome 1999. gada 6. oktobra sēdē ir mudinājusi Komisiju piedāvāt stratēģiju dzelzceļa transporta savstarpējas izmantojamības uzlabošanai un sastrēgumu samazināšanai, lai nekavējoties novērstu tehniskus, administratīvus un saimnieciskus šķēršļus tīklu savstarpējai izmantojamībai, vienlaikus nodrošinot augstu drošības līmeni, kā arī personāla apmācību un kvalifikāciju. (12) Ievērojot Padomes Direktīvu 91/440/EEK (1991. gada 29. jūlijs) par Kopienas dzelzceļa attīstību ( 6 ), jāatvieglo dzelzceļa uzņēmējsabiedrību piekļuve dalībvalstu dzelzceļa tīkliem, kas savukārt nav iespējams bez infrastruktūras, iekārtu, ritošā sastāva, kā arī vadības un ekspluatācijas sistēmu savstarpējas izmantojamības, kas skar arī personāla kvalifikāciju un higiēnas un drošības apstākļus darbā, kuri ir nepieciešami aplūkojamo apakšsistēmu ekspluatācijai un apkopei un ikvienas SITS ieviešanai; šīs direktīvas mērķis tomēr nav tieši vai netieši saskaņot darba apstākļus dzelzceļa nozarē. (13) Dalībvalstu pienākums ir nodrošināt to drošības, higiēnas un patērētāju aizsardzības noteikumu izpildi, kas attiecas uz dzelzceļu tīkliem kopumā, projektējot, būvējot, nododot ekspluatācijā un ekspluatējot šos dzelzceļus. (14) Valstu normatīvajos aktos, kā arī iekšējos noteikumos un tehniskajās specifikācijās, kurus piemēro dzelzceļa uzņēmējsabiedrības, pastāv nozīmīgas atšķirības, jo tajos atspoguļojas katras valsts rūpniecībai raksturīgās īpatnības un tie paredz konkrētus gabarītus, ierīces un īpašus parametrus; šie apstākļi neļauj vilcieniem netraucēti kursēt pa visu Kopienas dzelzceļu tīklu. (15) Laika gaitā šo apstākļu dēļ katrā valsī ir izveidojusies ļoti cieša saikne starp dzelzceļa rūpniecību un dzelzceļa uzņēmējsabiedrībām, kas traucē panākt šo tirgu patiesu atvēršanu; lai veicinātu to konkurētspēju pasaules mērogā, šai rūpniecības nozarei ir vajadzīgs atvērts, konkurētspējīgs Eiropas tirgus. (16) Tādēļ būtu lietderīgi visā Kopienā noteikt pamatprasības, kas būtu piemērojamas Eiropas parasto dzelzceļu sistēmai. (17) Praktisku iemeslu dēļ, ņemot vērā Eiropas parasto dzelzceļu sistēmas apmērus un sarežģītību, ir radusies nepieciešamība to sadalīt apakšsistēmās; katrai no šīm apakšsistēmām ir jānosaka pamatprasības un tehniskās specifikācijas visas Kopienas mērogā, jo īpaši komponentiem un saskarnēm, lai panāktu atbilstību šīm pamatprasībām. (18) Eiropas parasto dzelzceļu sistēmas savstarpējas izmantojamības noteikumu izpilde nedrīkst radīt nepamatotus šķēršļus esošā dzelzceļu tīkla saglabāšanai katrā dalībvalstī no izmaksu un ieguvumu viedokļa, tajā pašā laikā neatsakoties no mērķa panākt savstarpēju izmantojamību. (19) Savstarpējas izmantojamības tehniskās specifikācijas ietekmē arī dzelzceļa transporta izmantošanas nosacījumus, tādēļ būtu jāapspriežas ar lietotājiem par jautājumiem, kas tos skar. (20) Īpašos gadījumos katrai konkrētai dalībvalstij būtu jāļauj nepiemērot dažas tehniskās specifikācijas saistībā ar savstarpēju izmantojamību, ja pastāv kārtība, kā nodrošināt to, ka šie izņēmumi ir pamatoti; saskaņā ar Līguma 155. pantu Kopienai, veicot aktivitātes savstarpējas izmantojamības jomā, jāņem vērā projektu varbūtējā ekonomiskā dzīvotspēja. (21) SITS noteikšana un piemērošana parasto dzelzceļu sistēmai nedrīkst kavēt tehnoloģiskus jauninājumus, kuru mērķis ir veicināt saimniecisko darbību. (22) Būtu jāizmanto parasto dzelzceļu sistēmas savstarpēja izmantojamība, jo īpaši pārvadājot kravas, lai radītu nosacījumus vēl lielākai dažādu transporta veidu savstarpējai izmantojamībai. (23) Lai izpildītu valsts pasūtījuma procedūras attiecīgos noteikumus dzelzceļa nozarē un cita starpā Direktīvu 93/38/EEK ( 7 ), līgumslēdzējiem subjektiem būtu jāietver tehniskās specifikācijas pamatdokumentos vai katra atsevišķa līguma noteikumos; šim nolūkam būtu jāizstrādā Eiropas specifikāciju kopums, lai uz to varētu atsaukties šajās tehniskajās specifikācijās. (24) Kopienas interesēs būtu radīt starptautisku standartizācijas sistēmu, kas spēj izstrādāt standartus, kurus reāli izmantotu starptautiskas tirdzniecības subjekti un kuri atbilstu Kopienas politikas prasībām; tādēļ Eiropas standartizācijas organizācijām jāturpina sadarbība ar starptautiskajām standartizācijas organizācijām. (25) Līgumslēdzējiem subjektiem jānosaka papildu prasības, kas ir vajadzīgas Eiropas specifikāciju vai citu standartu papildināšanai; šīm specifikācijām būtu jāatbilst pamatprasībām, kuras ir saskaņotas Kopienas mērogā un kurām jāatbilst Eiropas parasto dzelzceļu sistēmai. (26) Procedūrās, ar ko reglamentē komponentu atbilstības vai to izmantošanas lietderības novērtējumu, būtu jāizmanto Lēmumā 93/465/EEK ( 8 ) noteiktie moduļi; iespēju robežās, lai sekmētu rūpniecības attīstību, būtu lietderīgi izstrādāt kārtību, kas paredz kvalitātes nodrošināšanas shēmas izmantošanu. (27) Komponentu atbilstība galvenokārt skar to izmantošanas jomu, nodrošinot sistēmas savstarpēju izmantojamību, nevis tikai to brīvo apriti Kopienas tirgū; būtu jānovērtē kritiskāko komponentu izmantošanas lietderība no drošības, darbspējas vai sistēmas ekonomiskuma viedokļa; tādēļ ražotājam nav jāpiestiprina CE marķējums komponentiem, uz kuriem attiecas šīs direktīvas noteikumi; ja ir veikts atbilstības un/vai izmantošanas lietderības novērtējums, vajadzētu pietikt ar ražotāja atbilstības deklarāciju. (28) Tas neatbrīvo ražotāju no pienākuma piestiprināt CE marķējumu noteiktām sastāvdaļām, lai apliecinātu to atbilstību pārējiem Kopienas noteikumiem, kas uz tiem attiecas. (29) Eiropas parasto dzelzceļu sistēmas apakšsistēmām jāpiemēro verifikācijas procedūra; šādas verifikācijas mērķis ir ļaut valsts iestādēm, kuras izdod atļauju, ar kuru sankcionē nodošanu ekspluatācijā, pārliecināties, ka rezultāti, kas gūti, veicot projektēšanu, celtniecību un nodošanu ekspluatācijā, atbilst spēkā esošajiem normatīvajiem aktiem, kā arī tehniskajiem un ekspluatācijas noteikumiem; tās mērķis ir arī nodrošināt vienlīdzīgu attieksmi pret ražotājiem dažādās valstīs; tādēļ būtu jāizstrādā modulis, pēc kura noteikt principus un nosacījumus, kas piemērojami apakšsistēmu “EK” verificēšanai. (30) “EK” verifikācijas procedūrai būtu jābalstās uz SITS. Uz šīm SITS attiecas Direktīvas 93/38/EEK 18. panta noteikumi; pilnvarotajām iestādēm, kas atbild par komponentu atbilstības un izmantošanas lietderības novērtējuma procedūras pārbaudi, kā arī par apakšsistēmu novērtēšanas norisi, cik vien iespējams, rūpīgi jāsaskaņo savi lēmumi, jo īpaši ja nav Eiropas specifikāciju. (31) Šīs SITS pēc Komisijas rīkojuma izstrādā apvienotā pārstāvju komiteja, kurā ietilpst infrastruktūras pārvaldītāji, dzelzceļa uzņēmējsabiedrības un rūpniecības pārstāvji; trešo valstu, jo īpaši kandidātvalstu, pārstāvjiem jau no paša sākuma var atļaut piedalīties apvienotās pārstāvju komitejas sēdēs novērotāja statusā. (32) Direktīvā 91/440/EEK pieprasīts nošķirt uzskaiti attiecībā uz pārvadājumu nodrošināšanu un uz dzelzceļa infrastruktūras pārvaldīšanu; šajā gadījumā dzelzceļa infrastruktūras pārvaldītāju izveidoto un kā pilnvarotās iestādes izraudzīto specializēto dienestu struktūrai jābūt tādai, lai tie atbilstu šādām organizācijām obligāti piemērojamiem kritērijiem; var izraudzīties arī citas specializētās organizācijas, ja tās atbilst tiem pašiem kritērijiem. (33) Šīs direktīvas izpildei vajadzīgie pasākumi būtu jāpieņem saskaņā ar Padomes Lēmumu 1999/468/EK (1999. gada 28. jūnijs), ar ko nosaka Komisijai piešķirto ieviešanas pilnvaru īstenošanas kārtību ( 9 ). (34) Eiropas parasto dzelzceļu sistēmas savstarpēja izmantojamība ir risināma Kopienas mērogā; atsevišķas dalībvalstis nespēj veikt vajadzīgos pasākumus, lai panāktu šo savstarpēju izmantojamību; saskaņā ar subsidiaritātes principu dalībvalstis nevar pienācīgi sasniegt iecerēto pasākumu mērķus, un tādēļ iecerēto pasākumu mēroga vai seku dēļ tos var vieglāk sasniegt Kopienā, tā kā: IR PIEŅĒMUŠI ŠO DIREKTĪVU.







PIRMĀ NODAĻA

Vispārīgi noteikumi

1. pants

▼M1

1. Šajā direktīvā ir noteikti nosacījumi, kas ir jāievēro, lai nodrošinātu I pielikumā izklāstītās Eiropas parasto dzelzceļu sistēmas savstarpēju izmantojamību Kopienas teritorijā. Šie nosacījumi attiecas uz to šīs sistēmas daļu projektēšanu, būvi, ekspluatāciju, modernizāciju, atjaunošanu, darbību un apkopi, kas nodotas ekspluatācijā pēc šīs direktīvas spēkā stāšanās dienas, kā arī uz tās ekspluatācijā un apkopē iesaistītā personāla profesionālo kvalifikāciju un veselības un drošības nosacījumus.

2. Lai īstenotu šo mērķi, ir jānosaka tehniskās saskaņošanas optimāls līmenis un jānodrošina iespēja:

▼B

a) atvieglot, uzlabot un attīstīt starptautiskus dzelzceļa pārvadājumus Eiropas Savienībā un saistībā ar trešām valstīm;

b) veicināt iekšējā tirgus pakāpenisku izveidi aprīkojumam un pakalpojumiem saistībā ar Eiropas parasto dzelzceļu sistēmas celtniecību, atjaunošanu, modernizāciju un ekspluatāciju;

c) veicināt Eiropas parasto dzelzceļu sistēmas savstarpēju izmantojamību.

▼M1

3. Šīs direktīvas darbības jomu pakāpeniski paplašina, to attiecinot uz visu parasto dzelzceļu sistēmu, ieskaitot sliežu pievadceļus uz termināļiem un galvenajām ostu iekārtām, kam ir vai varētu būt vairāk nekā viens lietotājs, izņemot infrastruktūru un ritošo sastāvu, ko izmanto tikai vietējiem, vēsturiskiem vai tūrisma mērķiem, vai infrastruktūru, kas ir funkcionāli nodalīta no pārējās dzelzceļu sistēmas, un neskarot izņēmumus attiecībā uz SITS piemērošanu, kas noteikti 7. pantā.

Šī direktīva attiecas uz tām tīkla daļām, uz kurām vēl neattiecas 1. punkts, tikai no to attiecīgo SITS spēkā stāšanās dienas, kas jāpieņem saskaņā ar turpmāk izklāstīto procedūru un attiecībā uz jomām, kas tajās noteiktas.

Komisija saskaņā ar 21. panta 2. punktā noteikto procedūru līdz 2006. gada 1. janvārim pieņem darba programmu, kas vērsta uz jaunu SITS izstrādāšanu un/vai jau pieņemto SITS pārskatīšanu, lai tās attiecinātu uz līnijām un ritošo sastāvu, uz ko tās vēl neattiecas.

Šajā darba programmā jānorāda pirmā jauno SITS grupa un/vai SITS grozījumi, kas jāizstrādā līdz 2009. gada janvārim, neskarot 5. panta 5. punktu attiecībā uz iespēju paredzēt īpašus gadījumus un neskarot 7. pantu, saskaņā ar ko konkrētos apstākļos pieļaujami izņēmumi. SITS tematiku izraugās, ņemot vērā ierosināto pasākumu paredzamo rentabilitāti un Kopienas līmenī veikto pasākumu proporcionalitātes principu. Tālab pienācīga uzmanība jāpievērš I pielikuma 4. punktam un vajadzīgajam līdzsvaram starp mērķiem nodrošināt vilcienu nepārtrauktu kustību, no vienas puses, un attiecīgā transporta veida tehnisku saskaņotību Eiropas, valsts, reģionālā un vietējā līmenī, no otras puses.

Pēc šīs pirmās SITS grupas izstrādāšanas jānosaka prioritātes nākamo SITS izstrādāšanai vai esošo SITS pārskatīšanai saskaņā ar 21. panta 2. punktā noteikto procedūru.

Dalībvalstīm šis punkts nav jāpiemēro attiecībā uz projektiem izstrādes beigu posmā vai uz līguma priekšmetu darbības gaitā, kad attiecīgo SITS grupu publicē.

▼B

2. pants

Šajā direktīvā:

a) “Eiropas parasto dzelzceļu sistēma” : ir I pielikumā aplūkotā struktūra, kurā ietilpst Eiropas transporta tīkla sliežu ceļi un stacionārās iekārtas, kas radītas vai modernizētas parastā dzelzceļa transporta vai kombinētā dzelzceļa transporta vajadzībām, kā arī šīs infrastruktūras izmantošanai paredzētais ritošais sastāvs;

b) “savstarpēja izmantojamība” : ir Eiropas parasto dzelzceļu sistēmas spēja nodrošināt drošu un nepārtrauktu vilcienu satiksmi, kas ļauj panākt nepieciešamo caurlaidības līmeni uz šiem sliežu ceļiem; šī spēja ir atkarīga no reglamentējošajiem, tehniskajiem un ekspluatācijas nosacījumiem, kuri jāievēro, pildot pamatprasības;

c) “apakšsistēmas” : ir II pielikumā norādītā Eiropas dzelzceļu sistēmas dalījuma rezultāts; šīs apakšsistēmas, attiecībā uz kurām jānosaka pamatprasības, ir strukturālas un funkcionālas;

d) “savstarpējas izmantojamības komponenti” : ir jebkura atsevišķa detaļa, detaļu grupa, iekārtas mezgla daļa vai vesels mezgls, kas iekļauts vai paredzēts iekļaušanai apakšsistēmā un no kuras tieši vai netieši ir atkarīga Eiropas parasto dzelzceļu sistēmas savstarpēja izmantojamība; jēdziens “komponents” aptver gan materiālas, gan nemateriālas lietas, piemēram, programmatūru;

e) “pamatprasības” : ir visi III pielikumā izklāstītie nosacījumi, kas ir obligāti Eiropas parasto dzelzceļu sistēmai, apakšsistēmām un savstarpējas izmantojamības komponentiem, tostarp saskarnēm;

f) “Eiropas specifikācija” : ir vispārēja tehniskā specifikācija, Eiropas tehniskais apstiprinājums vai valsts standarts, ar kuru pārņem kādu Eiropas standartu, kas noteikts Direktīvas 93/38/EEK 1. panta 8. līdz 12. punktā;

g) “savstarpējas izmantojamības tehniskās specifikācijas”, : turpmāk tekstā “SITS”, ir specifikācijas, kas attiecas uz ikvienu apakšsistēmu vai apakšsistēmas daļu un kuru mērķis ir panākt pamatprasību izpildi un nodrošināt Eiropas parasto dzelzceļu sistēmas savstarpēju izmantojamību;

▼M1 —————

▼B

i) “pilnvarotās iestādes” : ir iestādes, kas atbild par savstarpējas izmantojamības komponentu atbilstības vai izmantošanas lietderības novērtēšanu, kā arī par apakšsistēmu “EK” verifikācijas procedūras novērtēšanu;

j) “pamatparametri” : ir reglamentējošie, tehniskie vai ekspluatācijas nosacījumi, kas izšķirīgi ietekmē savstarpēju izmantojamību un attiecībā uz kuriem jāpieņem lēmums saskaņā ar 21. panta 2. punktā noteikto kārtību, pirms apvienotā pārstāvju komiteja sāk izstrādāt SITS projektus;

k) “īpašs gadījums” : ir jebkura Eiropas parasto dzelzceļu sistēmas daļa, kurai ģeogrāfisku, topogrāfisku vai pilsētvides ierobežojumu dēļ vai tādu ierobežojumu dēļ, kas skar saderību ar esošo sistēmu, uz laiku vai pastāvīgi jāparedz īpaši noteikumi attiecībā uz SITS; šeit var, piemēram, minēt dzelzceļa līnijas un tīklus, kuri nošķirti no pārējā Kopienas tīkla, gabarītu, sliežu platumu vai attālumu starp sliežu ceļiem un ritošo sastāvu, kas paredzēts vienīgi vietējiem, reģionāliem vai vēsturiskiem mērķiem, kā arī ritošo sastāvu, kas kursē no vai uz trešām valstīm, ja vien šis ritošais sastāvs nešķērso robežu starp divām dalībvalstīm;

▼M1

l) “modernizācija” : ir apakšsistēmas vai apakšsistēmas daļas ievērojami pārveidošanas darbi, kas uzlabo apakšsistēmas vispārējo darbību;

m) “atjaunošana” : ir apakšsistēmas vai apakšsistēmas daļas ievērojami nomaiņas darbi, kas nemaina apakšsistēmas vispārējo darbību;

▼B

n) “esošā dzelzceļu sistēma” : aptver struktūru, kurā ietilpst esošās dzelzceļu sistēmas sliežu ceļi un stacionārās iekārtas kopā ar jebkuras kategorijas un izcelsmes ritošo sastāvu, kas izmanto šo infrastruktūru;

▼M1

o) “aizstāšana saistībā ar apkopi” : ir komponentu nomaiņa ar detaļām, kam ir identiskas funkcijas un darbības parametri, veicot profilaktisko vai korektīvo apkopi;

p) “nodošana ekspluatācijā” : ir visas darbības, kuras veicot, apakšsistēmu nodod tās paredzētajā ekspluatācijas stāvoklī.

▼B

3. pants

1. Šī direktīva attiecas uz noteikumiem par katras apakšsistēmas savstarpējas izmantojamības komponentiem, saskarnēm un procedūrām, kā arī tā attiecas uz noteikumiem par Eiropas parasto dzelzceļu sistēmas vispārējās saderības nosacījumiem, kas ir nepieciešami, lai panāktu tās savstarpēju izmantojamību.

2. Šīs direktīvas noteikumus piemēro, neierobežojot pārējos ar tiem saistītos Kopienas noteikumus. Tomēr attiecībā uz savstarpējas izmantojamības komponentiem, saskarnes ieskaitot, šīs direktīvas pamatprasību izpilde var paredzēt atsevišķu šim nolūkam izstrādāto Eiropas specifikāciju izmantošanu.

4. pants

1. Eiropas parasto dzelzceļu sistēma, apakšsistēmas un savstarpējas izmantojamības komponenti, saskarnes ieskaitot, atbilst attiecīgajām pamatprasībām.

2. Direktīvas 93/38/EEK 18. panta 4. punktā minētās papildu tehniskās specifikācijas, kas ir vajadzīgas Eiropas specifikāciju vai citu Kopienā izmantojamo standartu papildināšanai, nedrīkst būt pretrunā pamatprasībām.







II NODAĻA

Savstarpējas izmantojamības tehniskās specifikācijas (SITS)

5. pants

▼M1

1. Uz katru apakšsistēmu attiecas viena SITS. Vajadzības gadījumā uz apakšsistēmu var attiecināt vairākas SITS, un viena SITS var attiekties uz vairākām apakšsistēmām. Lai nolemtu izstrādāt un/vai pārskatīt SITS un izvēlētos tās tehnisko un ģeogrāfisko darbības jomu, ir jāsaņem pilnvaras saskaņā ar 6. panta 1. punktu.

▼B

2. Apakšsistēmas atbilst SITS; šo atbilstību pastāvīgi nodrošina ikvienas apakšsistēmas izmantošanas laikā.

3. Ciktāl tas ir vajadzīgs, lai sasniegtu 1. pantā minētos mērķus, katrā SITS:

a) norāda tās darbības jomu (I pielikumā minēto tīkla vai ritošā sastāva daļu; II pielikumā minēto apakšsistēmu vai apakšsistēmas daļu);

b) formulē pamatprasības attiecībā uz katru aplūkojamo apakšsistēmu un tās saskarnēm ar citām apakšsistēmām;

c) nosaka ekspluatācijas un tehniskās specifikācijas, kas ir jāievēro attiecībā uz apakšsistēmu un tās saskarnēm ar citām apakšsistēmām; vajadzības gadījumā šīs specifikācijas var atšķirties atkarībā no apakšsistēmas izmantošanas, piemēram, atkarībā no I pielikumā paredzētās sliežu ceļa, mezgla un/vai ritošā sastāva kategorijas;

d) nosaka savstarpējas izmantojamības komponentus un saskarnes, uz kurām attiecināmas Eiropas specifikācijas, kā arī Eiropas standarti, kas ir vajadzīgi, lai panāktu Eiropas parasto dzelzceļu sistēmas savstarpēju izmantojamību;

▼M1

e) katrā konkrētā gadījumā nosaka, kuras procedūras jāizmanto savstarpējas izmantojamības komponentu atbilstības vai lietošanas piemērotības novērtēšanai vai apakšsistēmu EK verifikācijai. Šīs procedūras pamatojas uz Lēmumā 93/465/EEK noteiktajiem moduļiem;

▼B

f) norāda SITS ieviešanas stratēģiju; Jo īpaši jāprecizē, kādi starpposmi paredzēti, veicot pakāpenisku pāreju no pašreizējā stāvokļa uz galīgo stāvokli, kad atbilstība SITS būs kļuvusi par normu;

g) norāda attiecīgā personāla profesionālo kvalifikāciju, kā arī higiēnas un drošības apstākļus darbavietā, kas ir vajadzīgi iepriekš minētās apakšsistēmas ekspluatācijai un apkopei, kā arī SITS piemērošanai.

4. Katru SITS izstrādā pēc esošās apakšsistēmas izpētes un norāda mērķa apakšsistēmu, kuru var pakāpeniski iegūt piemērotā laikā. Tādējādi pakāpeniskā SITS ieviešana un to izpilde palīdzēs pakāpeniski panākt Eiropas parasto dzelzceļu sistēmas savstarpēju izmantojamību.

5. SITS ļauj katrā dalībvalstī pienācīgā veidā saglabāt esošās dzelzceļu sistēmas saderību. Šim nolūkam katrā SITS kopā var paredzēt īpašus gadījumus gan attiecībā uz infrastruktūru, gan uz ritošo sastāvu; īpaša uzmanība jāpievērš gabarītiem, sliežu platumam jeb attālumam starp sliedēm, kā arī vagoniem, kas kursē no trešām valstīm un uz tām. Katram īpašajam gadījumam SITS atrunā 3. punkta c) līdz g) apakšpunktā norādīto SITS elementu ieviešanas noteikumus.

6. SITS netraucē dalībvalstis pieņemt lēmumus par infrastruktūras izmantošanu, pārvietojot ritošo sastāvu, kas neatbilst SITS.

▼M1

7. SITS var būt ietverta tieša, skaidri noteikta norāde uz Eiropas standartiem vai specifikācijām gadījumos, kad tas ir noteikti vajadzīgs šīs direktīvas mērķu sasniegšanai. Šādā gadījumā šos Eiropas standartus vai specifikācijas (vai to attiecīgās daļas) uzskata par attiecīgo SITS pielikumiem un tie kļūst obligāti no SITS piemērošanas brīža. Ja Eiropas standartu vai specifikāciju nav un līdz laikam, kamēr tos izstrādā, var sniegt norādi uz citiem skaidri noteiktiem normatīvajiem dokumentiem; šādā gadījumā tas attiecas uz dokumentiem, kas ir viegli pieejami un brīvi izmantojami.

▼M1

6. pants

1. SITS projektus un SITS turpmākus grozījumus izstrādā saskaņā ar Komisijas pilnvarām, ievērojot 21. panta 2. punktā noteikto procedūru. Tās izstrādā Aģentūras uzraudzībā saskaņā ar 3. un 12. pantu Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 29. aprīļa Regulā (EK) Nr. 881/2004, ar ko izveido Eiropas Dzelzceļu aģentūru (Aģentūras regula) ( 10 ), sadarbojoties ar šajos pantos minētajām darba grupām.

SITS pieņem un pārskata saskaņā ar 21. panta 2. punktā noteikto procedūru. Tās publicē Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.

2. Aģentūra ir atbildīga par SITS sagatavošanu pārskatīšanai un atjaunināšanai un par ieteikumu sniegšanu 21. pantā minētajai komitejai, lai ņemtu vērā tehnoloģiju attīstību vai sociālās prasības.

3. Katru SITS projektu izstrādā divos posmos.

Vispirms Aģentūra nosaka SITS pamatparametrus un saskarnes ar pārējām apakšsistēmām, un citus īpašus gadījumus, kas var būt vajadzīgi. Attiecībā uz visiem šiem parametriem un saskarnēm jāierosina izdevīgākā alternatīva no visiem risinājumiem, sniedzot tās tehnisko un ekonomisko pamatojumu. Lēmums jāpieņem saskaņā ar 21. panta 2. punktā noteikto procedūru; vajadzības gadījumā norāda atsauces uz īpašiem gadījumiem.

Pēc tam, pamatojoties uz šiem pamatparametriem, Aģentūra izstrādā SITS projektus. Attiecīgā gadījumā Aģentūra ņem vērā tehnikas attīstību, standartizācijas jomā paveikto darbu, darbojošās darba grupas un atzītus pētījumus. SITS projektiem pievieno vispārēju novērtējumu par paredzamajām SITS īstenošanas izmaksām un ieguvumiem; šajā novērtējumā norāda iespējamo ietekmi uz visiem iesaistītajiem uzņēmējiem un ekonomikas vienībām.

4. Izstrādājot, pieņemot un pārskatot katru SITS (un tā pamatparametrus), ņem vērā visu izskatīto tehnisko risinājumu paredzamās izmaksas un ieguvumus, un saskarnes starp tām, lai īstenotu izdevīgākos risinājumus. Dalībvalstis piedalās šajā novērtēšanā, sniedzot vajadzīgos datus.

5. Komiteja, kas minēta 21. pantā, ir pastāvīgi jāinformē par SITS sagatavošanas darbu. Sagatavošanas darba gaitā komiteja var izstrādāt darba uzdevumus vai noderīgus ieteikumus attiecībā uz SITS projektiem un izmaksu un labumu analīzi. Jo īpaši komiteja pēc dalībvalsts pieprasījuma var pieprasīt pārbaudīt alternatīvos risinājumus un šo alternatīvo risinājumu izmaksu un labumu novērtējumu iekļaut ziņojumā, kas pievienots SITS projektam.

6. Pieņemot SITS, tā spēkā stāšanās dienu nosaka, ievērojot 21. panta 2. punktā minēto procedūru. Ja tehniskās savietojamības apsvērumu dēļ ekspluatācijā vienlaicīgi jānodod atšķirīgas apakšsistēmas, attiecīgās SITS stājas spēkā vienā un tajā pašā dienā.

7. Izstrādājot, pieņemot un pārskatot SITS, ņem vērā lietotāju viedokli par tehniskajām īpašībām, kas tieši ietekmē apstākļus, kādos tie izmanto apakšsistēmas. Tādēļ Aģentūra apspriežas ar apvienībām un iestādēm, kas SITS izstrādāšanas un pārskatīšanas posmos pārstāv lietotājus. SITS projektiem tā pievieno ziņojumu par šo apspriežu rezultātiem.

Pirms pilnvaru pieņemšanas SITS pārskatīšanai 21. pantā minētā komiteja pabeidz to apvienību un iestāžu sarakstu, ar kurām jāapspriežas, un šo sarakstu var pārskatīt vai atjaunināt pēc dalībvalsts vai Komisijas pieprasījuma.

8. Izstrādājot, pieņemot un pārskatot SITS, attiecībā uz 5. panta 3. punkta g) apakšpunktā minētajiem nosacījumiem ņem vērā sociālo partneru viedokli.

Tādēļ pirms SITS projektu iesniegšanas 21. pantā minētajai komitejai, lai tos pieņemtu vai pārskatītu, ir jāapspriežas ar sociālajiem partneriem.

Ar sociālajiem partneriem apspriežas nozaru dialogu komitejā, kas izveidota saskaņā ar Komisijas Lēmumu 98/500/EK ( 11 ). Sociālie partneri savu atzinumu sniedz trīs mēnešu laikā.

▼B

7. pants

Dalībvalsts var atteikties no vienas vai vairāku SITS piemērošanas, arī attiecībā uz ritošo sastāvu, šādos gadījumos un apstākļos:

▼M1

a) attiecībā uz ierosinātu jaunu līniju, esošas līnijas modernizāciju vai jebkuru 1. panta 1. punktā minēto elementu izstrādes beigu stadijā vai līguma priekšmetu darbības gaitā, kad SITS publicē;

▼B

b) jebkuram projektam, kas paredz jau esoša sliežu ceļa atjaunošanu vai modernizāciju, ja gabarīti, sliežu platums, attālums starp sliežu ceļiem vai elektrības spriegums šajās SITS ir nesaderīgs ar esošā sliežu ceļa parametriem;

c) iecerētai sliežu ceļa jaunbūvei, kāda esoša sliežu ceļa atjaunošanai vai modernizācijai dalībvalsts teritorijā, ja tai ir savrups dzelzceļu tīkls vai to no Kopienas pārējā dzelzceļu tīkla šķir jūra;

d) jebkurai iecerētai jau esoša sliežu ceļa atjaunošanai, pagarināšanai vai modernizācijai, ja šo SITS piemērošana var apdraudēt projekta ekonomisko dzīvotspēju un/vai dalībvalsts dzelzceļu sistēmas saderību;

e) ja saimniecisku vai tehnisku iemeslu dēļ tīkla atjaunošanas apstākļi pēc avārijas vai dabas katastrofas neļauj daļēji vai pilnībā piemērot attiecīgās SITS;

f) vagoniem, kas kursē no trešām valstīm vai uz tām, ja sliežu platums tur atšķiras no sliežu platuma galvenajā dzelzceļu tīklā Kopienā.

Visos gadījumos attiecīgā dalībvalsts jau iepriekš brīdina Komisiju par paredzamo izņēmumu un nosūta tai dokumentus, kur norāda SITS vai SITS daļas, kuras tā nevēlas piemērot, kā arī attiecīgās specifikācijas, ko tā grasās piemērot. Dalībvalsts iecerētos pasākumus izskata 21. pantā paredzētā komiteja. Gadījumos, kas minēti b), d) un f) apakšpunktā, Komisija pieņem lēmumu saskaņā ar 21. panta 2. punktā noteikto kārtību. Vajadzības gadījumā tā sagatavo ieteikumu attiecībā uz piemērojamajām specifikācijām. Gadījumā, kas minēts b) apakšpunktā, Komisijas lēmums tomēr neattiecas uz gabarītiem un sliežu platumu.







III NODAĻA

Savstarpējas izmantojamības komponenti

8. pants

Dalībvalstis veic visus vajadzīgos pasākumus, lai nodrošinātu to, ka savstarpējas izmantojamības komponentus:

a) laiž pārdošanā tikai tad, ja tie ļauj panākt Eiropas parasto dzelzceļu sistēmas savstarpēju izmantojamību un tajā pašā laikā atbilst pamatprasībām;

b) izmanto paredzētiem mērķiem un pienācīgi uzstāda un uztur kārtībā.

Šie noteikumi neliedz šos komponentus laist pārdošanā izmantošanai citiem mērķiem.

9. pants

Dalībvalstis nedrīkst, pamatojoties uz šo direktīvu, savā teritorijā aizliegt, ierobežot vai kavēt to savstarpējas izmantojamības komponentu laišanu tirgū, kas paredzēti izmantošanai Eiropas parasto dzelzceļu sistēmā, ja tie atbilst šīs direktīvas prasībām. Cita starpā tās nedrīkst pieprasīt pārbaudes, kas jau ir veiktas saistībā ar “EK” atbilstības vai izmantošanas lietderības deklarāciju, kuru saturs izklāstīts IV pielikumā.

10. pants

1. Dalībvalstis uzskata, ka savstarpējas izmantojamības komponenti, kuriem pievienota “EK” atbilstības vai izmantošanas lietderības deklarācija, atbilst šīs direktīvas attiecīgajām pamatprasībām.

▼M1

2. Attiecībā uz visiem savstarpējas izmantojamības komponentiem jāveic atbilstības un lietošanas piemērotības novērtēšanas procedūra, kas norādīta attiecīgajā SITS, un par tiem jābūt attiecīgajai apliecībai.

3. Dalībvalstis uzskata, ka savstarpējas izmantojamības komponents atbilst pamatprasībām, ja tas atbilst attiecīgajās SITS noteiktajiem nosacījumiem vai Eiropas specifikācijām, kas izstrādātas šo nosacījumu ievērošanai.

▼M1 —————

▼B

6. Ja, apstiprinot SITS, Eiropas specifikācija vēl nav ieviesta un šīs specifikācijas izpilde ir būtisks priekšnosacījums, kas garantē savstarpēju izmantojamību, SITS var atsaukties uz visvairāk izstrādātu no pieejamajiem Eiropas specifikācijas projektu variantiem, kuri ir jāievēro, vai uz tādiem, kas pilnībā vai daļēji ietver šo projektu.

▼M1

11. pants

Ja dalībvalsts vai Komisija uzskata, ka Eiropas specifikācijas, ko tieši vai netieši izmanto, lai īstenotu šajā direktīvā noteiktos mērķus, neatbilst pamatprasībām, par attiecīgo specifikāciju pilnīgu vai daļēju atsaukšanu no publikācijām, kurās tās iekļautas, var nolemt saskaņā ar 21. panta 2. punktā noteikto procedūru, apspriežoties ar komiteju, kas izveidota saskaņā ar Direktīvu 98/34/EK.

▼B

12. pants

1. Ja dalībvalsts apšauba, ka savstarpējas izmantojamības komponents, kas ietverts “EK” atbilstības vai izmantošanas lietderības deklarācijā un laists tirgū, to izmantojot paredzētajiem mērķiem, atbilst pamatprasībām, tā veic visus vajadzīgos pasākumus, lai ierobežotu tā izmantošanas jomu, aizliegtu tā izmantošanu vai izņemtu to no tirgus. Dalībvalstis uzreiz informē Komisiju par veiktajiem pasākumiem un pamato savu lēmumu, konkrēti norādot, vai neatbilstības iemesls ir:

a) pamatprasību neievērošana;

b) nepareiza Eiropas specifikāciju piemērošana, ja balstās uz šīm specifikācijām;

c) Eiropas specifikāciju nepiemērotība.

2. Komisija, cik vien ātri iespējams, apspriežas ar ieinteresētajām pusēm. Ja pēc apspriešanās Komisija konstatē, ka šis pasākums ir pamatots, tā uzreiz par to informē dalībvalsti, kas ir izrādījusi šo iniciatīvu, kā arī pārējās dalībvalstis. Ja pēc apspriešanās Komisija konstatē, ka pasākums ir nepamatots, tā uzreiz par to informē dalībvalsti, kas ir izrādījusi šo iniciatīvu, kā arī ražotāju vai Kopienā reģistrētu viņa pilnvarotu pārstāvi. Ja 1. punktā minētais lēmums balstās uz to, ka nav attiecīgo Eiropas specifikāciju, piemēro 11. pantā noteikto kārtību.

3. Ja savstarpējas izmantojamības komponents, kam ir “EK” atbilstības deklarācija, neatbilst prasībām, kompetentā dalībvalsts vēršas pret deklarācijas sastādītāju, lai kurš tas būtu, un par to informē Komisiju un pārējās dalībvalstis.

4. Komisija nodrošina to, lai dalībvalstis tiktu informētas par šīs procedūras norisi un rezultātiem.

13. pants

1. Sastādot savstarpējas izmantojamības komponenta “EK” atbilstības vai izmantošanas lietderības deklarāciju, ražotājs vai viņa Kopienā reģistrēts pilnvarots pārstāvis piemēro attiecīgajās SITS ietvertos noteikumus.

2. Savstarpējas izmantojamības komponenta atbilstības vai izmantošanas lietderības novērtējumu veic pilnvarotā iestāde, kurai ražotājs vai Kopienā reģistrēts viņa pilnvarots pārstāvis ir iesniedzis pieteikumu.

3. Ja uz savstarpējas izmantojamības komponentiem attiecas citas Kopienas direktīvas, kas skar citus jautājumus, šajos gadījumos “EK” atbilstības vai izmantošanas lietderības deklarācijā norāda, ka šie savstarpējas izmantojamības komponenti atbilst arī pārējo direktīvu prasībām.

4. Ja nedz ražotājs, nedz viņa Kopienā reģistrēts pilnvarots pārstāvis nepilda saistības, kas izriet no 1., 2. un 3. punkta, šīs saistības pārņem jebkura persona, kas laiž savstarpējas izmantojamības komponentus tirgū. Saskaņā ar šo direktīvu tādas pašas saistības uzņemas ikviena persona, kas uzstāda dažādas izcelsmes savstarpējas izmantojamības komponentus un savstarpējas izmantojamības komponentu daļas vai ražo savstarpējas izmantojamības komponentus paša vajadzībām.

5. Neierobežojot 12. panta noteikumus:

a) ikreiz, kad dalībvalsts atklāj, ka “EK” atbilstības deklarācija ir nepareizi sastādīta, ražotāja vai Kopienā reģistrēta viņa pilnvarota pārstāvja pienākums ir nodrošināt savstarpējas izmantojamības komponenta atbilstību prasībām un novērst pārkāpumu, ievērojot dalībvalsts noteiktos nosacījumus;

b) ja pārkāpums netiek novērsts, dalībvalstij jāveic visi vajadzīgie pasākumi, lai ierobežotu vai aizliegtu attiecīgā savstarpējas izmantojamības komponenta laišanu tirgū vai panāktu tā izņemšanu no tirgus saskaņā ar 12. pantā paredzēto kārtību.







IV NODAĻA

Apakšsistēmas

14. pants

1. Katra dalībvalsts izsniedz atļaujas nodot ekspluatācijā strukturālās apakšsistēmas, kuras ietilpst Eiropas parasto dzelzceļu sistēmā un kuras atrodas un tiek izmantotas tās teritorijā.

Šim nolūkam dalībvalstis veic visus piemērotos pasākumus, lai panāktu to, ka šīs apakšsistēmas nodod ekspluatācijā tikai tad, ja tās projektē, būvē un uzstāda atbilstīgi attiecīgajām pamatprasībām, ņemot vērā to iekļaušanu Eiropas parasto dzelzceļu sistēmā. Tās, piemēram, pārbauda šo apakšsistēmu saderību ar sistēmu, kurā tās iekļauj.

2. Katra dalībvalsts tās pārbauda ekspluatācijā nodošanas laikā un pēc tam periodiski, vai šīs apakšsistēmas tiek izmantotas un uzturētas kārtībā saskaņā ar attiecīgajām pamatprasībām.

▼M1

Tādēļ izmanto attiecīgajās strukturālajās un funkcionālajās SITS noteiktās novērtēšanas un pārbaudes procedūras.

▼M1

3. Veicot atjaunošanu vai modernizāciju, infrastruktūras pārvaldītājs vai dzelzceļa pārvadājumu uzņēmums attiecīgajai dalībvalstij nosūta projekta dokumentāciju. Dalībvalsts šos dokumentus pārbauda un, ņemot vērā piemērojamā SITS norādīto īstenošanas stratēģiju, izlemj, vai darbu apjoma dēļ šīs direktīvas nozīmē vajadzīga jauna ekspluatācijas atļauja.

Šāda jauna ekspluatācijas atļauja vajadzīga ikreiz, kad paredzētie darbi var nelabvēlīgi ietekmēt attiecīgās apakšsistēmas vispārējo drošības līmeni. Ja vajadzīga jauna atļauja, dalībvalsts nolemj, ciktāl projektam jāpiemēro SITS. Dalībvalsts savu lēmumu paziņo Komisijai un pārējām dalībvalstīm.

▼M1

4. Kad dalībvalstis atļauj nodot ekspluatācijā ritošo sastāvu, tās ir atbildīgas par to, lai tiktu nodrošināts, ka katram vagonam ir piešķirts burtciparu identifikācijas kods. Šim kodam jābūt atzīmētam uz katra vagona un tas jāreģistrē valsts transportlīdzekļu reģistrā, kas atbilst šādiem kritērijiem:

a) reģistrs atbilst 5. punktā noteiktajām kopīgajām specifikācijām;

b) ierakstus veic un atjaunina no dzelzceļa pārvadājumu uzņēmuma neatkarīga iestāde;

c) reģistrs ir pieejams drošības iestādēm un izmeklēšanas iestādēm, kas izraudzītas saskaņā ar 16. un 21. pantu Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 29. aprīļa Direktīvā 2004/49/EK par drošību uz Kopienas dzelzceļiem (Direktīva par drošību uz dzelzceļiem) ( 12 ). Atbildot uz likumīgām prasībām, tam jābūt pieejamam arī reglamentējošām iestādēm, kas minētas 30. pantā Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 26. februāra Direktīvā 2001/14/EK par dzelzceļa infrastruktūras jaudas sadali un maksas iekasēšanu par dzelzceļa infrastruktūras izmantošanu, un drošības sertifikāciju ( 13 ), Aģentūrai, dzelzceļa pārvadājumu uzņēmumiem un infrastruktūras pārvaldītājiem.

Attiecībā uz ritošo sastāvu, kas pirmoreiz ekspluatācijā nodots trešā valstī, dalībvalstis drīkst atļaut ekspluatēt vagonus, kas skaidri identificēti saskaņā ar atšķirīgu kodēšanas sistēmu. Tomēr, tiklīdz dalībvalsts atļāvusi šādu vagonu ekspluatāciju, jābūt iespējai no reģistra iegūt turpmāk 5. punkta c), d) un e) apakšpunktā minētos attiecīgos datus.

5. Kopīgās specifikācijas attiecībā uz reģistru pieņem saskaņā ar 21. panta 2. punktā noteikto procedūru, pamatojoties uz Aģentūras sagatavotajiem specifikāciju projektiem. Šo specifikāciju projektos jānorāda: saturu, datu formātu, funkcionālo un tehnisko arhitektūru, izmantošanas veidu un noteikumus par datu ievadi un apspriedēm. Reģistrā ir vismaz šāda informācija:

a) norādes uz EK verificēšanas deklarācijām un to izdevēju iestādi;

b) atsauces uz 24. pantā minētā ritošā sastāva reģistru;

c) transportlīdzekļa īpašnieka vai nomnieka identifikācija;

d) transportlīdzekļa izmantošanas ierobežojumi;

e) no drošības viedokļa svarīgi dati, kas attiecas uz transportlīdzekļa apkopes grafiku.

▼B

15. pants

Neierobežojot 19. panta noteikumus, dalībvalstis nedrīkst, pamatojoties uz šo direktīvu, savā teritorijā aizliegt, ierobežot vai kavēt tādu strukturālo apakšsistēmu izveidi, nodošanu ekspluatācijā un izmantošanu, kuras ietilpst Eiropas parasto dzelzceļu sistēmā, ja tās atbilst pamatprasībām. Jo īpaši tās nedrīkst pieprasīt pārbaudes, kas jau veiktas saistībā ar “EK” verifikācijas deklarāciju, kuru saturs ir izklāstīts V pielikumā.

16. pants

1. Dalībvalstis uzskata, ka strukturālās apakšsistēmas, kas ietilpst Eiropas parasto dzelzceļu sistēmā un ietvertas “EK” verifikācijas deklarācijā, ir savietojamas un atbilst attiecīgajām pamatprasībām.

2. Eiropas parasto dzelzceļu sistēmā ietvertas strukturālas apakšsistēmas savstarpēju izmantojamību saskaņā ar pamatprasībām verificē, piemērojot SITS, ja tādas ir.

▼M1

3. Ja SITS nav, un arī tad, ja saskaņā ar 7. pantu sniegts paziņojums par atkāpi, attiecībā uz katru apakšsistēmu dalībvalstis pārējām dalībvalstīm un Komisijai nosūta to tehnisko noteikumu sarakstu, kurus izmanto, izpildot pamatprasības. Par to jāpaziņo līdz 2005. gada 30. aprīlim un pēc tam ikreiz, kad tehnisko noteikumu sarakstā izdara izmaiņas. Tādēļ dalībvalstis arī izraugās iestādes, kas attiecībā uz šiem tehniskajiem noteikumiem ir atbildīgas par 18. pantā minēto pārbaudes procedūru.

▼B

17. pants

Ja atklājas, ka SITS pilnībā neatbilst pamatprasībām, pēc dalībvalsts lūguma vai Komisijas ierosmes var apspriesties ar 21. pantā minēto komiteju.

▼M1

Šādā gadījumā SITS pārskata saskaņā ar 6. panta 2. punktā minēto procedūru. Ja dažus tehniskos aspektus, kas atbilst pamatprasībām, nevar nepārprotami ietvert SITS, tos norāda attiecīgās SITS pielikumā. Uz šiem aspektiem attiecas 16. panta 3. punkts.

▼B

18. pants

1. Sastādot “EK” verifikācijas deklarāciju, valsts pasūtījuma piešķīrējs vai tā oficiāls pārstāvis aicina šim nolūkam izraudzītu pilnvaroto iestādi piemērot VI pielikumā minēto “EK” verifikācijas procedūru.

2. Pilnvarotā iestāde, kas atbild par apakšsistēmas “EK” verificēšanu, sāk pildīt savus pienākumus no projektēšanas stadijas un turpina to darīt visu ražošanas laiku līdz pieņemšanai pirms apakšsistēmas nodošanas ekspluatācijā. Tas attiecas arī uz aplūkojamās apakšsistēmas saskarņu verificēšanu sistēmā, kurā tā iekļauta, pamatojoties uz attiecīgajā SITS un 24. pantā paredzētajos reģistros pieejamo informāciju.

3. Pilnvarotā iestāde atbild par tehniskās dokumentācijas sagatavošanu, kas jāpievieno “EK” verifikācijas deklarācijai. Šajā tehniskajā dokumentācijā jābūt visiem nepieciešamajiem dokumentiem, kas atspoguļo apakšsistēmas parametrus, un, vajadzības gadījumā, visiem dokumentiem, kas apliecina savstarpējas izmantojamības komponentu atbilstību prasībām. Tajā arī jāiekļauj visi dati par izmantošanas nosacījumiem un ierobežojumiem, kā arī apkalpošanas, pastāvīgas vai periodiskas uzraudzības, noregulēšanas un apkopes norādījumi.

19. pants

1. Ja dalībvalsts konstatē, ka strukturālā apakšsistēma, kas ietverta “EK” verifikācijas deklarācijā, kurai pievienota tehniskā dokumentācija, pilnībā neatbilst šai direktīvai un jo īpaši ka apakšsistēma neatbilst pamatprasībām, tā var pieprasīt veikt papildu pārbaudes.

2. Dalībvalsts, kas iesniedz pieprasījumu, uzreiz informē Komisiju par visām pieprasītajām papildu pārbaudēm, pamatojot savas rīcības iemeslus. Komisija nekavējoties sāk 21. panta 2. punktā paredzēto procedūru.







V NODAĻA

Pilnvarotās iestādes

20. pants

1. Dalībvalstis paziņo Komisijai un pārējām dalībvalstīm iestādes, kas atbild par 13. pantā minētās atbilstības vai izmantošanas lietderības novērtējuma procedūru un 18. pantā minēto verifikācijas procedūru, norādot katras iestādes atbildības jomu un Komisijas iepriekš piešķirto identifikācijas numuru. Komisija publicē Eiropas Kopienu Oficiālajā Vēstnesī iestāžu sarakstu, to identifikācijas numurus un atbildības jomas, kā arī periodiski papildina šo sarakstu.

2. Novērtējot pilnvarojamās iestādes, dalībvalstis piemēro VII pielikumā paredzētos kritērijus. Uzskata, ka iestādes, kas atbilst attiecīgajos Eiropas standartos paredzētajiem vērtēšanas kritērijiem, atbilst minētajiem kritērijiem.

3. Dalībvalsts atsauc iestādes apstiprinājumu, ja tā vairs neatbilst VII pielikumā minētajiem kritērijiem. Tā uzreiz dara to zināmu Komisijai un pārējām dalībvalstīm.

4. Ja dalībvalsts vai Komisija uzskata, ka iestāde, ko pilnvarojusi cita dalībvalsts, neatbilst vajadzīgajiem kritērijiem, šo jautājumu nodod izskatīšanai 21. pantā paredzētajai komitejai, kas trīs mēnešu laikā sniedz savu atzinumu. Komisija, ņemot vērā komitejas atzinumu, informē attiecīgo dalībvalsti par pārmaiņām, kas jāveic, lai pilnvarotā iestāde varētu saglabāt tai piešķirto statusu.

▼M1

5. Komisija izveido pilnvaroto iestāžu koordinācijas grupu (še turpmāk – “koordinācijas grupa”.), kas apspriež visus jautājumus, kuri attiecas uz 13. pantā minētajām atbilstības vai lietošanas piemērotības novērtēšanas procedūrām un 18. pantā minēto pārbaudes procedūru vai attiecīgo SITS piemērošanu. Dalībvalstu pārstāvji koordinācijas grupas darbā var piedalīties novērotāju statusā.

Komisija un novērotāji informē 21. pantā minēto komiteju par koordinācijas grupā veikto darbu. Komisija attiecīgos gadījumos ierosina pasākumus, kas vajadzīgi problēmu novēršanai.

Vajadzības gadījumā pilnvaroto iestāžu darbu koordinē saskaņā ar 21. pantu.

▼B







VI NODAĻA

Komiteja un darba programma

21. pants

1. Komisijai palīdz komiteja, kas izveidota saskaņā ar Direktīvas 96/48/EK 21. pantu (še turpmāk “komiteja”).

2. Atsaucoties uz šo punktu, piemēro Lēmuma 1999/468/EK 5. un 7. pantu, ņemot vērā tā 8. pantu.

Lēmuma 1999/468/EK 5. panta 6. punktā noteiktais termiņš ir trīs mēneši.

3. Komiteja apstiprina savu reglamentu.

▼M1

4. Vajadzības gadījumā komiteja var izveidot darba grupas, kas palīdz veikt tās uzdevumus, jo īpaši, lai koordinētu pilnvarotās iestādes.

21.a pants

Komisija var iesniegt komitejai apspriešanai visus ar šīs direktīvas īstenošanu saistītos jautājumus. Vajadzības gadījumā Komisija saskaņā ar 21. panta 2. punktā noteikto procedūru pieņem īstenošanas ieteikumus.

21.b pants

Direktīvas II un VI pielikumu var grozīt saskaņā ar 21. panta 2. punktā noteikto procedūru.

▼B

22. pants

Pēc šīs direktīvas stāšanās spēkā komiteja var apspriest jebkuru jautājumu, kas skar Eiropas parasto dzelzceļu sistēmas savstarpēju izmantojamību, tostarp jautājumus, kuri skar Eiropas parasto dzelzceļu sistēmas un trešo valstu dzelzceļu sistēmas savstarpēju izmantojamību.

▼M1

23. pants

1. Neatkarīgi no 6. panta 1. punktā paredzēto pilnvaru pieņemšanas kārtības, SITS pieņemšanas prioritāšu secība ir šāda:

a) SITS pirmā grupa attiecas uz kontroli/vadību un signalizāciju, kravu pārvadājumu pakalpojumiem paredzētiem telemātikas lietojumiem, satiksmes kustību un pārvaldību (ieskaitot personāla kvalifikāciju pārrobežu pakalpojumu sniegšanai, ievērojot II un III pielikumā noteiktos kritērijus), preču vagoniem, ritošā sastāva un infrastruktūras radītā trokšņa izraisītajām problēmām. Vispirms jāattīsta ritošais sastāvs, kas paredzēts starptautiskiem pārvadājumiem;

b) ņemot vērā Komisijas un Aģentūras rīcībā esošos resursus, jāapspriež arī šādi aspekti: telemātikas lietojumi pasažieru pārvadājumiem, apkope, īpašu uzmanību pievēršot drošībai, pasažieru vagoni, vilcēji un lokomotīves, infrastruktūra, energoapgāde un gaisa piesārņojums. Vispirms jāattīsta ritošais sastāvs, kas paredzēts starptautiskiem pārvadājumiem;

c) pēc Komisijas, dalībvalsts vai Aģentūras pieprasījuma komiteja saskaņā ar 21. panta 2. punktā noteikto procedūru var nolemt izstrādāt SITS papildu aspektam, ciktāl tās attiecas uz II pielikumā minēto apakšsistēmu.

2. Komisija saskaņā ar 21. panta 2. punktā noteikto procedūru izstrādā darba programmu, ievērojot 1. punktā minēto prioritāšu un to citu uzdevumu secību, kas tai uzticēti ar šo direktīvu.

Vēlākais 2004. gada 20. aprīlī izstrādā pirmajā darba programmā norādītās SITS, kas minētas 1. punkta a) apakšpunktā.

3. Darba programmā ir šādi posmi:

a) parasto dzelzceļu sistēmas reprezentatīvas arhitektūras izstrādāšana saskaņā ar Aģentūras noteikto projektu, kas izveidots, pamatojoties uz apakšsistēmu sarakstu (II pielikums), lai nodrošinātu SITS savstarpēju atbilstību. Šajā arhitektūrā jo īpaši jāiekļauj šīs sistēmas dažādie komponenti un to saskarnes un tā jāizmanto kā pamatprincipu kopums visu SITS izmantošanas jomu noteikšanai;

b) struktūras parauga pieņemšana SITS izstrādāšanai;

c) SITS noteikto risinājumu izmaksu un labumu analīzes metodes pieņemšana;

d) SITS izstrādāšanai vajadzīgo pilnvaru pieņemšana;

e) visu SITS pamatparametru pieņemšana;

f) standartizācijas programmu projektu apstiprināšana;

g) tā pārejas posma pārvaldība, kas sākas dienā, kad stājas spēkā Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 29. aprīļa Direktīva 2004/50/EK ( 14 ), ar ko groza Padomes Direktīvu 96/48/EK par Eiropas ātrgaitas dzelzceļu sistēmas savstarpēju izmantojamību un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2001/16/EK par Eiropas parasto dzelzceļu sistēmas savstarpēju izmantojamību, un beidzas, kad publicē SITS, ieskaitot 25. pantā minētās atsauces sistēmas pieņemšanu.

▼B







VII NODAĻA

Infrastruktūras un ritošā sastāva reģistrs

24. pants

1. Dalībvalstis nodrošina to, ka ik gadu publicē un papildina infrastruktūras un ritošā sastāva reģistrus. Šajos reģistros norāda katras iekļautas apakšsistēmas vai apakšsistēmas daļas galvenās pazīmes (piemēram, pamatparametrus) un to atbilstību piemērojamo SITS noteiktajām pazīmēm. Šim nolūkam katrā SITS precīzi norāda, kādai informācijai jābūt iekļautai infrastruktūras un ritošā sastāva reģistros.

▼M1

2. Šo reģistru eksemplāru nosūta attiecīgajām dalībvalstīm un Aģentūrai un tie ir pieejami visām ieinteresētajām pusē, ieskaitot vismaz profesionāļus, kas darbojas šajā nozarē.

▼B







VIII NODAĻA

Pārejas noteikumi

25. pants

▼M1

1. Saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 881/2004 3. un 12. pantu Aģentūra, pamatojoties uz informāciju, ko dalībvalstis sniegušas saskaņā ar 16. panta 3. punktu, izstrādā speciālistu aprindu tehnisko dokumentāciju un attiecīgo starptautisko nolīgumu tekstus, tehnisko noteikumu atsauces sistēmas projektu, nodrošinot to līniju un ritošā sastāva savstarpēju izmantojamību pašreizējā līmenī, kuras ietvers šīs direktīvas darbības jomā, kā noteikts 1. panta 3. punktā. Komisija saskaņā ar 21. panta 2. punktā noteikto procedūru izskata šo projektu un nolemj, vai līdz SITS pieņemšanai to var izmantot kā atsauces sistēmu.

▼B

2. Pēc iepriekš minētās uzziņu sistēmas ieviešanas dalībvalstis informē komiteju par saviem nodomiem ieviest jebkurus iekšzemes noteikumus vai izstrādāt savā teritorijā jebkuru projektu, kas paredz atkāpes no atsauces sistēmas normatīviem.







IX NODAĻA

Nobeiguma noteikumi

26. pants

Jebkurā lēmumā, kas pieņemts saskaņā ar šo direktīvu un skar savstarpējas izmantojamības komponentu atbilstības vai izmantošanas lietderības novērtējumu, Eiropas parasto dzelzceļu sistēmas apakšsistēmu pārbaudi, kā arī jebkurā lēmumā, kas pieņemts, ievērojot 11., 12., 17. un 19. pantu, iekļauj tā detalizētu pamatojumu. Par tiem, cik vien ātri iespējams, paziņo ieinteresētajai pusei, vienlaikus norādot tiesiskās aizsardzības līdzekļus, kas ir pieejami saskaņā ar attiecīgajā dalībvalstī spēkā esošajiem likumiem, kā arī termiņus šo līdzekļu piemērošanai.

27. pants

1. Dalībvalstīs stājas spēkā normatīvi un administratīvi akti, kas vajadzīgi, lai, vēlākais, 2003. gada 20. aprīlī izpildītu šīs direktīvas prasības, izņemot noteikumus, kas skar konkrētas SITS, kuras ievieš saskaņā ar īpašu vienošanos par katru SITS. Par tiem dalībvalstis uzreiz informē Komisiju.

Dalībvalstis, apstiprinot šos pasākumus, tajos ietver atsauci uz šo direktīvu, vai arī šādu atsauci pievieno to oficiālai publikācijai. Dalībvalstis nosaka, kādā veidā izdarāmas šādas atsauces.

28. pants

Komisija reizi divos gados un pirmoreiz 2005. gada 20. aprīlī ziņo Eiropas Parlamentam un Padomei par to, kas paveikts, nodrošinot Eiropas parasto dzelzceļu sistēmas savstarpēju izmantojamību. Šajā ziņojumā ietver arī 7. pantā izklāstīto gadījumu analīzi.

Apvienotā pārstāvju komiteja izstrādā un periodiski pilnveido mehānismu, ar kuras palīdzību var sastādīt Eiropas parasto dzelzceļu sistēmas savstarpējas izmantojamības pārskatu pēc dalībvalsts vai Komisijas pieprasījuma. Šajā mehānismā izmanto ziņas, kas ir pieejamas 24. pantā paredzētajos reģistros.

29. pants

Šī direktīva stājas spēkā tās publicēšanas dienā Eiropas Kopienu Oficiālajā Vēstnesī.

30. pants

Šī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.

▼M1









I PIELIKUMS

EIROPAS PARASTO DZELZCEĻU SISTĒMA

1. INFRASTRUKTŪRA

Eiropas parasto dzelzceļu sistēmas infrastruktūra ir Eiropas transporta tīkla līnijas, kas minētas Eiropas Parlamenta un Padomes 1996. gada 23. jūlija Lēmumā Nr. 1692/96/EK par Kopienas vadlīnijām Eiropas transporta tīkla attīstībai ( 15 ) vai uzskaitītas minētā lēmuma precizētajās redakcijās, minēto lēmumu pārskatot, kā paredzēts tā 21. pantā.

Šajā direktīvā šo tīklu var iedalīt šādās kategorijās:

— pasažieru pārvadājumiem paredzētās līnijas;

— jauktai satiksmei (pasažieru un kravu pārvadājumiem) paredzētās līnijas;

— līnijas, kas īpaši izbūvētas vai modernizētas kravu pārvadājumiem;

— pasažieru pārvadājumu mezgli;

— kravu pārvadājumu mezgli, ieskaitot kombinētās satiksmes termināļus;

— iepriekšminētos elementus savienojošās līnijas.

Šajā infrastruktūrā ir ietvertas satiksmes vadības, kontroles un navigācijas sistēmas: datu apstrādes tehniskās iekārtas un telekomunikācijas, kas paredzētas pasažieru un kravu tālsatiksmes pārvadājumiem šajā tīklā, lai nodrošinātu tīkla drošu un saskaņotu darbību un efektīvu satiksmes vadību.

2. RITOŠAIS SASTĀVS

Ritošais sastāvs ir visu veidu tehnika, kas var pārvietoties visā Eiropas parasto dzelzceļu tīklā vai tā daļā, tostarp:

— dīzeļvilcieni un elektrovilcieni;

— dīzeļlokomotīves un elektrolokomotīves;

— pasažieru vagoni;

— preču vagoni, arī kravas automobiļu pārvadājumiem paredzētais ritošais sastāvs.

Ritošais sastāvs ir arī infrastruktūras būvei un apkopei paredzētās mobilās iekārtas, taču tās nav pirmā prioritāte.

Visas iepriekšminētās kategorijas sīkāk iedala šādi:

— starptautiskai satiksmei izmantojamais ritošais sastāvs;

— iekšzemes pārvadājumiem izmantojamais ritošais sastāvs.

3. EIROPAS PARASTO DZELZCEĻU SISTĒMAS SADERĪBA

Dzelzceļa transporta pakalpojumu kvalitāte Eiropā ir atkarīga, inter alia, no infrastruktūras (plašākā nozīmē, t.i., visu attiecīgo apakšsistēmu stacionāro daļu) raksturlielumu saderības ar ritošā sastāva raksturlielumiem (ieskaitot visu attiecīgo apakšsistēmu aprīkojuma sastāvdaļas). Pārvadājumu efektivitāte, drošība, pakalpojumu kvalitāte un izmaksas ir atkarīgas no šīs saderības.

4. PIEMĒROŠANAS JOMAS PAPLAŠINĀŠANA

1. Līniju un ritošā sastāva iedalījums apakškategorijās

Lai nodrošinātu rentablu savstarpēju izmantojamību, vajadzības gadījumā jāizstrādā visu šajā pielikumā minēto līniju un ritošā sastāva kategoriju iedalījums apakškategorijās. Vajadzības gadījumā 5. panta 3. punktā minētās funkcionālās un tehniskās specifikācijas dažādām apakškategorijām var būt atšķirīgas.

2. Izmaksu kontrole

Veicot ierosināto pasākumu izmaksu un labumu analīzi, ņem vērā arī šādus faktorus:

— ierosinātā pasākuma izmaksas,

— kapitālizdevumu un maksājumu samazināšanās apjomradīti ietaupījumi ritošā sastāva labākas izmantošanas dēļ,

— investīciju un apkopes/ekspluatācijas izmaksu samazināšanās, palielinoties konkurencei starp ražotājiem un tehniskās apkopes uzņēmumiem,

— labvēlīga ietekme uz vidi, ko rada dzelzceļu sistēmas tehniski uzlabojumi,

— ekspluatācijas drošības palielināšanās.

Turklāt šajā novērtējumā norāda iespējamo ietekmi uz visiem iesaistītajiem uzņēmējiem un ekonomikas vienībām.

▼B









II PIELIKUMS

APAKŠSISTĒMAS

1. APAKŠSISTĒMU SARAKSTS

Šajā direktīvā sistēmu, kas veido Eiropas parasto dzelzceļu sistēmu var iedalīt šādās divās apakšsistēmās:

a) strukturālais iedalījums: — infrastruktūra, — enerģijas apgāde, — vilcienu vadības nodrošināšana un signalizācija, — satiksmes nodrošināšana un vadība, — ritošais sastāvs vai

b) funkcionālais iedalījums: — tehniskā apkope, — tālvadības izmantošana pasažieru un kravu pārvadājumos.

2. APAKŠSISTĒMU APRAKSTS

Izstrādājot attiecīgās SITS projektu, apvienotā pārstāvju komiteja piedāvā ar savstarpēju izmantojamību saistīto komponentu un jautājumu sarakstu katrai apakšsistēmai vai apakšsistēmas daļai.

Neierobežojot ar savstarpēju izmantojamību saistīto jautājumu un komponentu izvēli vai secību, kādā tiem tiks izstrādātas SITS, apakšsistēmas jo īpaši aptver šādus elementus.

2.1. Infrastruktūra:

Sliežu ceļi, pārmijas, inženierbūves (tiltus, tuneļus u.c.), staciju infrastruktūra (peroni, pieejas zonas, ieskaitot aprīkojumu, kas vajadzīgs personām ar ierobežotām pārvietošanās spējām u.c.), drošības līdzekļi un aizsarglīdzekļi.

2.2. Enerģijas apgāde:

Elektrifikācijas sistēma, kontaktstrāvas līnijas un strāvas padeves ierīces.

2.3. Vilcienu vadības nodrošināšana un signalizācija:

Visas iekārtas, kas nepieciešamas drošības nodrošināšanai, kā arī to vilcienu satiksmes vadības nodrošināšanai, kuriem atļauts izmantot šo tīklu.

2.4. Satiksmes nodrošināšana un vadība:

Darba paņēmieni un pienācīgais aprīkojums, kas nodrošina dažādu struktūras apakšsistēmu saskaņotu darbību gan parastā, gan traucētā režīmā, cita starpā ieskaitot vilcienu vadīšanu, satiksmes plānošanu un vadību.

Profesionālā kvalifikācija, kas nepieciešama pārrobežu pārvadājumu veikšanai.

2.5. Tālvadības izmantošana:

Saskaņā ar I pielikumu šo apakšsistēmu veido divi elementi:

a) tālvadības izmantošana pasažieru pārvadājumos, ieskaitot sistēmas, kas nodrošina pasažierus ar informāciju pirms brauciena un brauciena laikā, nodroses un maksājumu sistēmas, bagāžas pārsūtīšana, kā arī vilcienu kustības saskaņošana, arī ar citiem transporta veidiem;

b) tālvadības izmantošana kravu pārvadājumos, ieskaitot informācijas sistēmas (kravu un vilcienu uzraudzība reālajā laikā), vilcienu šķirošanas un iedalīšanas sistēmas, nodroses, maksājumu un rēķinu piesūtīšanas sistēmu, vilcienu kustības saskaņošanu ar citiem transporta veidiem un elektronisko pavaddokumentu sagatavošanu.

2.6. Ritošais sastāvs:

Jebkura vilcienu aprīkojuma struktūra un vadības nodrošināšanas sistēma, vilces un enerģijas pārveides ierīces, bremžu un sakabes mehānisms, ritošā daļa (ratiņi, asis u.tml.), piekare, durvis, cilvēku un mašīnu saskarnes (mašīnisti, vilciena personāls un pasažieri, ieskaitot aprīkojumu, kas vajadzīgs personām ar ierobežotām pārvietošanās spējām), pasīvās vai aktīvās aizsardzības līdzekļi un piederumi pasažieru un vilciena personāla veselības aizsardzībai.

2.7. Tehniskā apkope:

Darba paņēmieni, izmantojamais aprīkojums, loģistikas centri tehniskās apkopes veikšanai un rezerves, kas ļauj veikt obligātos remontdarbus un obligāto profilaktisko apkopi, lai nodrošinātu dzelzceļu sistēmas savstarpēju izmantojamību un vajadzīgo caurlaidību.









III PIELIKUMS

PAMATPRASĪBAS

1. VISPĀRĪGAS PRASĪBAS

1.1. Drošība

1.1.1. Drošībai izšķirīgo daļu projektēšana, izgatavošana vai montāža, tehniskā apkope un uzraudzība, jo īpaši ja tas skar ierīces, kas ietekmē vilcienu kustību, jāveic tā, lai arī noteiktos nelabvēlīgos apstākļos būtu garantēts drošības līmenis, kas atbilst tīkla izveides mērķiem.

1.1.2. Riteņu un sliežu saskares parametriem jāatbilst izturības prasībām, kas garantē drošu vilcienu kustību maksimālajā atļautajā ātrumā.

1.1.3. Izmantojamajām sastāvdaļām jāiztur jebkura ekspluatācijas laikā noteiktā parastā slodze vai pārslodze. Pienācīgi jāierobežo ikvienas neparedzētas kļūmes netieša ietekme uz drošību.

1.1.4. Projektējot stacionāras iekārtas un ritošo sastāvu, kā arī izvēloties izmantojamos materiālus, jāparedz iespēja ugunsgrēka gadījumā ierobežot uguns un dūmu izcelšanos, izplatīšanos un to sekas.

1.1.5. Visas ierīces, kas paredzētas pasažieru lietošanai, jāprojektē tā, lai netiktu apdraudēta šo ierīču droša ekspluatācija vai pasažieru veselība un drošība, ja tās izmanto iepriekš paredzamā veidā, kas ir pretrunā rakstiskiem norādījumiem.

1.2. Drošums un darbspēja

Ja stacionāras un noņemamas sastāvdaļas ietekmē vilcienu kustību, to uzraudzību un apkopi organizē, veic un kvantitatīvi novērtē tā, lai nodrošinātu to darbību paredzētajos apstākļos.

1.3. Veselības aizsardzība

1.3.1. Vilcienos un dzelzceļa infrastruktūrā nedrīkst izmantot materiālus, kuru izmantošana var radīt veselības apdraudējumu cilvēkiem, kas nonāk saskarē ar šiem materiāliem.

1.3.2. Šos materiālus izvēlas, izvieto un izmanto tā, lai ierobežotu kaitīgu un bīstamu dūmu un gāzu veidošanos, jo īpaši ugunsgrēka gadījumā.

1.4. Vides aizsardzība

1.4.1. Eiropas parasto dzelzceļu sistēmas izveides un ekspluatācijas ietekme uz vidi jāizvērtē un jāņem vērā, veicot sistēmas projektēšanu saskaņā ar spēkā esošajiem Kopienas noteikumiem.

1.4.2. Vilcienos un infrastruktūrā jāizmanto materiāli, kas aizkavē apkārtējai videi kaitīgo un bīstamo dūmu un gāzu veidošanos, piemēram, ugunsgrēka gadījumā.

1.4.3. Projektējot un ražojot ritošo sastāvu un enerģijas apgādes sistēmas, tām jābūt elektromagnētiski saderīgām ar iekārtām, ierīcēm un valsts vai privātiem tīkliem, kas var radīt savstarpējus traucējumus.

1.4.4. Ekspluatējot Eiropas parasto dzelzceļu sistēmu, jāievēro esošie trokšņu ierobežošanas noteikumi.

1.4.5. Eiropas parasto dzelzceļu sistēmas ekspluatācija normālos uzturēšanas apstākļos nedrīkst radīt nepieļaujamu zemes vibrācijas līmeni sliežu ceļu tuvumā, kas traucē citu darbību veikšanu.

1.5. Tehniskā saderība

Infrastruktūras un stacionāro iekārtu tehniskajiem parametriem jābūt saderīgiem savā starpā, kā arī saderīgiem ar Eiropas parasto dzelzceļu sistēmā izmantojamo vilcienu parametriem.

Ja atsevišķos tīkla posmos šādu parametru atbilstību ir grūti panākt, drīkst ieviest pagaidu risinājumus, kas nodrošinās saderību nākotnē.

2. ĪPAŠAS PRASĪBAS PRET KATRU APAKŠSISTĒMU

2.1. Infrastruktūra

2.1.1. Drošība

Jāveic piemēroti pasākumi, kas liedz pieeju iekārtām un nepieļauj patvaļīgu iekļūšanu tajās.

Jāveic pasākumi, kas mazina cilvēku apdraudējumu, jo īpaši vilcieniem braucot cauri stacijām.

Publiski pieejamus infrastruktūras objektus projektē un būvē tā, lai mazinātu jebkuras briesmas cilvēku drošībai (noturīgums, ugunsdrošība, piekļuves iespējas, evakuācija, peroni utt.).

Jāizstrādā atbilstīgi noteikumi, kas paredz īpašus drošības nosacījumus ļoti garos tuneļos.

2.2. Enerģijas apgāde

2.2.1. Drošība

Energoapgādes sistēmas ekspluatācija nedrīkst apdraudēt vilcienu vai cilvēku (pasažieru, apkalpojošā personāla, apkārtējo iedzīvotāju un trešo personu) drošību.

2.2.2. Vides aizsardzība

Elektriskās vai termiskās energoapgādes sistēmu darbība nedrīkst radīt tādu kaitējumu videi, kas pārsniedz noteiktās robežas.

2.2.3. Tehniskā saderība

Izmantojamām elektriskās un termiskās energoapgādes sistēmām:

— jānodrošina vilcieniem noteiktie jaudas rādītāji,

— elektriskās energoapgādes sistēmām jābūt saderīgām ar vilcienos uzstādītajiem strāvas noņēmējiem.

2.3. Vilcienu vadības nodrošināšana un signalizācija

2.3.1. Drošība

Izmantojamajām vilcienu vadības nodrošināšanas un signalizācijas iekārtām un darba paņēmieniem jānodrošina vilcienu kustības drošības līmenis, kas atbilst tīkla izveides mērķiem. Vilcienu vadības nodrošināšanas un signalizācijas sistēmām jānodrošina vilcienu bezavārijas kustība arī nelabvēlīgos apstākļos.

2.3.2. Tehniskā saderība

Visiem jauniem infrastruktūras objektiem un jaunam ritošajam sastāvam, kas ražots vai pilnveidots pēc vilcienu vadības nodrošināšanas un signalizācijas sistēmu ieviešanas, jābūt piemērotiem šai sistēmai.

Vilcienu vadības nodrošināšanas un signalizācijas aprīkojumam, kas uzstādīts vilcienu mašīnista kabīnē, jānodrošina normāla darbība visā Eiropas parasto dzelzceļu sistēmā iepriekš noteiktos apstākļos.

2.4. Ritošais sastāvs

2.4.1. Drošība

Ritošā sastāva un starpvagonu pāreju konstrukcija jāprojektē tā, lai pasargātu pasažieru un mašīnistu nodalījumus vilcienu sadursmes gadījumā vai tam noskrienot no sliedēm.

Elektroiekārtas nedrīkst traucēt vilcienu vadības nodrošināšanas un signalizācijas iekārtu drošību un darbību.

Bremžu iekārtām un pieliktajam spiedspēkam jābūt saderīgam ar sliežu, inženierbūvju un signalizācijas sistēmu konstrukciju.

Jāveic pasākumi, kas liedz piekļuvi sastāvdaļām, kuras ir zem sprieguma, lai novērstu briesmas cilvēku drošībai.

Jābūt ierīcēm, kas briesmu gadījumā ļauj pasažieriem informēt mašīnistu un vilciena personālam sazināties ar viņu.

Ieejas durvīm jābūt aprīkotām ar atvēršanas un aizvēršanas mehānismu, kas garantē pasažieru drošību.

Jābūt avārijas izejām ar attiecīgu uzrakstu.

Jāizstrādā attiecīgi noteikumi, kas paredz īpašus drošības nosacījumus ļoti garos tuneļos.

Vilcienos obligāti jābūt pietiekamas intensitātes un ilguma avārijas apgaismojumam.

Vilcieni jāaprīko ar skaļruņu sistēmu, kas vilcienu un dispečeru centru personālam kalpo kā saziņas līdzeklis ar pasažieriem.

2.4.2. Drošums un darbspēja

Īpaši svarīga aprīkojuma, ritošās daļas, vilces un bremžu iekārtu, kā arī vilcienu vadības nodrošināšanas sistēmas uzbūvei jābūt tādai, kas ļauj vilcienam turpināt kustību arī noteiktos nelabvēlīgos apstākļos, nekaitējot izmantojamajam aprīkojumam.

2.4.3. Tehniskā saderība

Elektroiekārtām jābūt saderīgām ar vilcienu vadības nodrošināšanas un signalizācijas iekārtu darbību.

Elektriskās vilces gadījumā strāvas noņēmēju parametriem jābūt tādiem, kas nodrošina vilcienu kustību, izmantojot Eiropas parasto dzelzceļu sistēmas energoapgādes sistēmas.

Ritošā sastāva parametriem jābūt tādiem, kas ļauj tam kursēt pa jebkuru sliežu ceļu, kur to paredzēts izmantot.

▼M1

2.4.4. Kontrole

Vilcieniem jābūt aprīkotiem ar reģistrācijas iekārtu. Ar šo iekārtu savāktajiem datiem un informācijas apstrādei jābūt saskaņotai.

▼B

2.5. Tehniskā apkope

2.5.1. Veselības aizsardzība un drošība

Apkopes centru tehniskajām iekārtām un izmantojamajiem darba paņēmieniem jāgarantē apakšsistēmu droša ekspluatācija, un tie nedrīkst apdraudēt veselību un drošību.

2.5.2. Vides aizsardzība

Tehniskās iekārtas un darba paņēmieni, kurus izmanto apkopes centros, nedrīkst radīt tādu kaitējumu apkārtējai videi, kas pārsniedz pieļaujamo līmeni.

2.5.3. Tehniskā saderība

Parastā ritošā sastāva tehniskās apkopes iekārtām jānodrošina drošības, higiēnas un komforta darbību veikšana jebkuram ritošajam sastāvam, kuram tās paredzētas.

2.6. Satiksmes nodrošināšana un vadība

2.6.1. Drošība

Tīkla ekspluatācijas noteikumu saskaņošanai, kā arī mašīnistu, vilcienu personāla un kontroles centru personāla kvalifikācijai jābūt tādai, lai garantētu drošu ekspluatāciju, ņemot vērā atšķirīgas prasības pret pārrobežu un iekšzemes pārvadājumiem.

Tehniskās apkopes darbībām un to biežumam, apkopes un kontroles centru personāla sagatavošanai un kvalifikācijai, kā arī kvalitātes nodrošinājuma sistēmai, ko ieviesuši attiecīgie uzņēmēji kontroles un tehniskās apkopes centros, jābūt tādai, kas nodrošina augstu drošības līmeni.

2.6.2. Drošums un darbspēja

Tehniskās apkopes operācijām un to biežumam, tehniskās apkopes un kontroles centru personāla sagatavošanai un kvalifikācijai, kā arī kvalitātes nodrošinājuma sistēmai, ko ieviesuši attiecīgie uzņēmēji kontroles un tehniskās apkopes centros, jābūt tādai, kas nodrošina augstu sistēmas drošumu un darbspēju.

2.6.3. Tehniskā saderība

Tīkla ekspluatācijas noteikumu saskaņošanai, kā arī mašīnistu, vilcienu personāla un dispečeru kvalifikācijai jābūt tādai, lai nodrošinātu Eiropas parasto dzelzceļu sistēmas ekspluatācijas efektivitāti, ņemot vērā atšķirīgas prasības pret pārrobežu un iekšzemes pārvadājumiem.

2.7. Tālvadības izmantošana kravu un pasažieru pārvadājumos

2.7.1. Tehniskā saderība

Pamatprasības attiecībā uz tālvadības izmantošanu garantē pasažieriem un preču pārvadātājiem vismaz noteikta kvalitātes līmeņa pakalpojumus, piemēram, tehniskās saderības ziņā.

Jāveic pasākumi, lai nodrošinātu:

— to, ka datubāzes, programmatūru un datu pārraides protokolus izstrādā tā, lai būtu iespējama maksimāla savstarpēja datu (izņemot konfidenciālus komercdatus) apmaiņa starp dažādām lietojumsistēmām un operatoriem,

— lietotājiem ērtu pieeju informācijai.

2.7.2. Drošums un darbspēja

Šo datubāzu, programmatūras un datu pārraides protokolu izmantošanas, vadības, aktualizācijas un uzturēšanas paņēmieniem jāgarantē šo sistēmu efektivitāte un pakalpojumu kvalitāte.

2.7.3. Veselības aizsardzība

Šo sistēmu un lietotāju saskarnēm jāatbilst obligātajiem ergonomikas un veselības aizsardzības normatīviem.

2.7.4. Drošība

Uzglabājot un pārraidot ar drošību saistītu informāciju, jāievēro atbilstīgas prasības attiecība uz godprātību un drošumu.









IV PIELIKUMS

SAVSTARPĒJAS IZMANTOJAMĪBAS KOMPONENTU ATBILSTĪBA UN IZMANTOŠANAS LIETDERĪBA

1. SAVSTARPĒJAS IZMANTOJAMĪBAS KOMPONENTI

“EK” deklarācija attiecas uz savstarpējas izmantojamības komponentiem, kuri nosaka 3. pantā minētās Eiropas parasto dzelzceļu sistēmas savstarpēju izmantojamību. Šie savstarpējas izmantojamības komponenti var būt šādi.

1.1. Vispārēji komponenti

Šādi komponenti ir atrodami ne tikai dzelzceļa sistēmā, un tos var izmantot citās nozarēs.

1.2. Vispārēji komponenti ar īpašiem parametriem

Šādi komponenti ir atrodami ne tikai dzelzceļa sistēmā, bet, kad tos izmanto dzelzceļa vajadzībām, tiem jābūt ar īpašiem rādītājiem.

1.3. Īpaši komponenti

Šādus komponentus izmanto tikai dzelzceļa vajadzībām.

2. DARBĪBAS JOMA

“EK” deklarācija apliecina:

— ka pilnvarotā iestāde vai iestādes ir izvērtējušas viena atsevišķi aplūkota savstarpējas izmantojamības komponenta faktisko atbilstību attiecīgajām tehniskajām specifikācijām vai

— ka pilnvarotā iestāde vai iestādes ir izvērtējušas viena savstarpējas izmantojamības komponenta izmantošanas lietderību, aplūkojot to kā dzelzceļa sastāvdaļu, un, jo īpaši ja tas skar saskarnes, saistībā ar pārbaudāmajām (galvenokārt funkcionālajām) tehniskajām specifikācijām.

Veicot novērtējumu projektēšanas un ražošanas stadijā, pilnvarotās iestādes izmanto Lēmumā 93/465/EEK noteiktos moduļus saskaņā ar SITS minētajiem nosacījumiem.

3. “EK” DEKLARĀCIJAS SATURS

“EK” atbilstības vai izmantošanas lietderības deklarācijai un pavaddokumentiem jābūt ar datumu un parakstu.

Šo deklarāciju raksta tajā pašā valodā kā lietošanas norādījumus, un tā satur šādas ziņas:

— atsauces uz direktīvu,

— ražotāja vai Kopienā reģistrēta viņa pilnvarota pārstāvja vārdu vai nosaukumu un adresi (norāda juridisko nosaukumu un pilnu adresi, pilnvarotā pārstāvja gadījumā norāda arī ražotāja vai projektētāja juridisko nosaukumu),

— savstarpējas izmantojamības komponenta aprakstu (marka, tips utt.),

— tās procedūras aprakstu, kuru ievēro, deklarējot atbilstību vai izmantošanas lietderību (13. pants),

— visus būtiskos raksturojumus, kuriem atbilst savstarpējas izmantojamības komponents, jo īpaši tā izmantošanas nosacījumus,

— tās pilnvarotās iestādes vai iestāžu nosaukumu, kas piedalījusies atbilstības vai izmantošanas lietderības noteikšanas procedūrā, kā arī pārbaudes sertifikāta datumu un, vajadzības gadījumā, sertifikāta derīguma ilgumu un nosacījumus,

— vajadzības gadījumā — atsauci uz Eiropas specifikācijām,

— ziņas par parakstītāju, kam piešķirtas pilnvaras uzņemties saistības ražotāja vai Kopienā reģistrēta ražotāja pilnvarota pārstāvja vārdā.









V PIELIKUMS

APAKŠSISTĒMU VERIFIKĀCIJAS DEKLARĀCIJA

“EK” verifikācijas deklarācijai un pavaddokumentiem jābūt ar datumu un parakstu.

Šo deklarāciju raksta tajā pašā valodā kā tehnisko dokumentāciju, un tā satur šādas ziņas:

— atsauces uz direktīvu,

— līgumslēdzēja subjekta vai Kopienā reģistrēta tā pilnvarota pārstāvja vārdu vai nosaukumu un adresi (norāda juridisko nosaukumu un pilnu adresi, pilnvarotā pārstāvja gadījumā norāda arī līgumslēdzēja subjekta juridisko nosaukumu),

— apakšsistēmas īsu aprakstu,

— tās pilnvarotās iestādes nosaukumu, kas veikusi 18. pantā minēto “EK” verifikāciju,

— atsauces uz dokumentiem, kas iekļauti tehniskajā dokumentācijā,

— visus attiecīgos pagaidu vai galīgos noteikumus, kas ir jāievēro attiecībā uz apakšsistēmām, jo īpaši, vajadzības gadījumā, jebkurus ekspluatācijas ierobežojumus vai nosacījumus,

— ja tā ir pagaidu “EK” deklarācija, tās derīguma ilgumu,

— ziņas par parakstītāju.









VI PIELIKUMS

APAKŠSISTĒMU VERIFIKĀCIJAS PROCEDŪRA

1. IEVADS

“EK” verifikācija ir procedūra, ar ko pilnvarotā iestāde pēc līgumslēdzēja subjekta vai Kopienā reģistrēta viņa pilnvarota pārstāvja pieprasījuma pārbauda un apliecina, ka apakšsistēma:

— atbilst šīs direktīvas prasībām,

— atbilst pārējiem noteikumiem, kas izriet no Līguma, un to drīkst nodot ekspluatācijā.

2. STADIJAS

Apakšsistēmu pārbauda katrā no šeit norādītajām stadijām, veicot:

— vispārēju projektēšanu,

— apakšsistēmas celtniecību, cita starpā arī inženierceltniecības darbus, komponentu montāžu, savstarpēju pielāgošanu,

— apakšsistēmas galīgo pārbaudi.

3. SERTIFIKĀTS

Par “EK” verifikāciju atbildīgā pilnvarotā iestāde izdod atbilstības sertifikātu, kas paredzēts līgumslēdzējam subjektam vai Kopienā reģistrētam viņa pilnvarotam pārstāvim, kurš savukārt sagatavo “EK” verifikācijas deklarāciju, kas paredzēta uzraudzības iestādei dalībvalstī, kur atrodas un/vai darbojas šī apakšsistēma.

4. TEHNISKĀ DOKUMENTĀCIJA

Tehniskajā dokumentācijā, ko pievieno verifikācijas deklarācijai, iekļauj šādus datus:

— attiecībā uz infrastruktūru: celtniecības plānus, apstiprinātus rakšanas un nostiprināšanas darbu protokolus, betona izmēģinājuma un pārbaudes aktus,

— attiecībā uz pārējām apakšsistēmām: koprasējumus un detalizētus rasējumus saistībā ar darbu izpildi, elektriskās un hidrauliskās shēmas, strāvas ķēdes shēmas, datu apstrādes un automatizēto sistēmu aprakstu, ekspluatācijas un apkopes pamācības u.c.,

— apakšsistēmā iekļauto 3. pantā minēto savstarpējas izmantojamības komponentu uzskaitījumu,

— “EK” atbilstības vai izmantošanas lietderības deklarāciju kopijas, kas jāpievieno iepriekš minētajiem komponentiem saskaņā ar direktīvas 13. pantu, vajadzības gadījumā kopā ar attiecīgo aprēķinu piezīmēm un izmēģinājumu un pārbaužu protokolu kopijām, kurus veikušas pilnvarotās iestādes, pamatojoties uz kopējām tehniskajām specifikācijām,

— par “EK” verifikāciju atbildīgās pilnvarotās iestādes sertifikātu kopā ar attiecīgo aprēķinu piezīmēm, kurš apstiprināts ar parakstu un kurā norādīts, ka projekts atbilst šīs direktīvas prasībām, minot visas ierunas, kas fiksētas, veicot šos darbus, un vēl nav atsauktas; šim sertifikātam jāpievieno arī pārbaudes un revīzijas protokoli, ko sastādījusi tā pati iestāde, veicot savus pienākumus, kas noteikti 5.3. un 5.4. iedaļā.

5. UZRAUDZĪBA

5.1. “EK” uzraudzības mērķis ir panākt to, ka apakšsistēmas izveides laikā tiek pildītas saistības, kas izriet no tehniskās dokumentācijas.

5.2. Par ražošanas pārbaudi atbildīgai pilnvarotajai iestādei jābūt pastāvīgai piekļuvei būvlaukumiem, ražošanas cehiem, noliktavām un, vajadzības gadījumā, rūpnieciskās ražošanas vai izmēģinājumu iekārtām un vispār jebkurai teritorijai, kura tās darbiniekiem būtu jāapmeklē, veicot savus pienākumus. Līgumslēdzējam subjektam vai viņa pilnvarotam pārstāvim Kopienā tai jānosūta visi šim nolūkam vajadzīgie dokumenti, jo īpaši apakšsistēmas izveides plāni un tehniskā dokumentācija, vai jāuzdod tos nosūtīt.

5.3. Par darbu izpildes pārbaudi atbildīgai pilnvarotajai iestādei regulāri jāveic revīzijas, lai pārliecinātos par atbilstību direktīvas prasībām. Tai jāiepazīstina ar revīzijas ziņojumiem personas, kas atbild par darbu izpildi. Tā var pieprasīt tās pārstāvju klātbūtni noteiktās celtniecības darbu stadijās.

5.4. Turklāt pilnvarotās iestādes pārstāvji var apmeklēt būvlaukumu vai ražošanas cehus bez brīdinājuma. Šādu apmeklējumu laikā pilnvarotā iestāde var veikt pilnu vai daļēju revīziju. Ar pārbaudes protokolu un, attiecīgā gadījumā, ar revīzijas ziņojumu tai jāiepazīstina personas, kas atbild par darbu izpildi.

6. DOKUMENTU IESNIEGŠANA

Visa 4. punktā minētā dokumentācija jānodod līgumslēdzējam subjektam vai Kopienā reģistrētam viņa pilnvarotam aģentam kā apstiprinājumu atbilstības sertifikātam, ko izdevusi pilnvarotā iestāde, kas atbild par apakšsistēmas verificēšanu darba režīmā. Dokumentācija jāpievieno “EK” verifikācijas deklarācijai, ko līgumslēdzējs subjekts pārsūta uzraudzības iestādei attiecīgajā dalībvalstī.

Vienu dokumentācijas eksemplāru līgumslēdzējs subjekts glabā visu apakšsistēmas ekspluatācijas laiku. Pēc pieprasījuma to nosūta jebkurai citai dalībvalstij.

7. DATU PUBLICĒŠANA

Katra pilnvarotā iestāde regulāri publicē attiecīgo informāciju par:

— saņemtiem “EK” verifikācijas pieteikumiem,

— izdotiem atbilstības sertifikātiem,

— atteiktiem atbilstības sertifikātiem.

8. VALODA

Dokumentācijai un sarakstei saistībā ar “EK” verifikācijas norisi jābūt tās dalībvalsts valsts valodā, kurā reģistrēts līgumslēdzējs subjekts vai viņa pilnvarots pārstāvis Kopienā, vai valodā, ko atzīst šis subjekts.









VII PIELIKUMS

OBLIGĀTI KRITĒRIJI, KAS DALĪBVALSTĪM JĀŅEM VĒRĀ, IZRAUGOTIES PILNVAROTĀS IESTĀDES

1. Šī iestāde, tās direktors un personāls, kas atbild par pārbaužu veikšanu, nedrīkst tieši vai kā pilnvaroti pārstāvji iesaistīties savstarpējas izmantojamības komponentu vai apakšsistēmu projektēšanā, ražošanā, montāžā, tirdzniecībā un apkopē vai to izmantošanā. Tas neizslēdz tehniskās informācijas apmaiņu starp ražotāju vai projektētāju un šo iestādi.

2. Šī iestāde un tās personāls, kas atbild par pārbaudēm, veic pārbaudes ar visaugstāko profesionālo godprātību un tehnisko kompetenci neatkarīgi no jebkāda spiediena un jo īpaši finansiāla pamudinājuma, kas varētu iespaidot lēmumus vai inspicēšanas rezultātus, īpaši no to personu vai personu grupu puses, kuru intereses skar pārbaužu rezultāti. Jo īpaši par pārbaudēm atbildīgajam personālam un iestādei jābūt funkcionāli neatkarīgai no iestādēm, kas izraudzītas ekspluatācijas atļauju izdošanai saskaņā ar šo direktīvu, atļauju piešķiršanai saskaņā ar Padomes 1995. gada 19. jūnija Direktīvu 95/18/EK par dzelzceļa pārvadājumu uzņēmumu licencēšanu ( 16 ) un drošības sertifikātu izsniegšanai saskaņā ar Direktīvu 2004/49/EK, kā arī no iestādēm, kas ir atbildīgas par avāriju izmeklēšanu.

3. Pilnvarotās iestādes rīcībā jābūt vajadzīgajam personālam un līdzekļiem ar šīm pārbaudēm saistīto tehnisko un administratīvo uzdevumu pienācīgai veikšanai, tai jābūt pieejamam aprīkojumam, kas ir vajadzīgs ārkārtējām pārbaudēm.

4. Personālam, kas atbild par pārbaudēm, jābūt: — ar pienācīgu tehnisko un profesionālo sagatavotību, — ar vajadzīgu izpratni par veicamo pārbaužu prasībām un pietiekamu pieredzi šo pārbaužu veikšanā, — prasmei sastādīt sertifikātus, protokolus un ziņojumus, kas ir veikto pārbaužu oficiāls rakstveida apliecinājums.

5. Jānodrošina par pārbaudēm atbildīgā personāla neatkarība. Amatpersonas nedrīkst saņemt atlīdzību, pamatojoties un veikto pārbaužu skaitu vai šo pārbaužu rezultātiem.

6. Iestādei jāapdrošina civiltiesiskā atbildība, ja vien šo apdrošināšanu saskaņā ar attiecīgās valsts likumiem nesedz valsts vai šīs pārbaudes neveic pati dalībvalsts.

7. Pilnvarotās iestādes darbiniekiem jāglabā dienesta noslēpumi, kas skar visu, ko viņi uzzina, pildot savus pienākumus (tas neattiecas uz kompetentajām valsts iestādēm valstī, kur viņi veic šo darbu) saskaņā ar šo direktīvu vai jebkuru valsts tiesību aktu, ar kuru ievieš šo direktīvu.

▼M1 —————