2002R1774 — LV — 25.08.2008 — 009.001

Šis dokuments ir izveidots vienīgi dokumentācijas nolūkos, un iestādes neuzņemas nekādu atbildību par tā saturu

Grozīta ar:





Labota ar:









▼B

EIROPAS PARLAMENTA UN PADOMES REGULA (EK) Nr. 1774/2002

(2002. gada 3. oktobris),

ar ko nosaka veselības aizsardzības noteikumus attiecībā uz dzīvnieku izcelsmes blakusproduktiem, kuri nav paredzēti cilvēku uzturam







EIROPAS PARLAMENTS UN EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME, ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu un jo īpaši tā 152. panta 4. punkta b) apakšpunktu, ņemot vērā Komisijas priekšlikumu ( 1 ), ņemot vērā Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu ( 2 ), pēc apspriešanās ar Reģionu komiteju, saskaņā ar Līguma ( 3 ) 251. pantā paredzēto procedūru, ievērojot Samierināšanas komitejas 2002. gada 12. septembrī apstiprināto kopīgo dokumentu, tā kā: (1) Padomes 1990. gada 27. novembra Direktīvā 90/667/EEK, ar ko paredz veterināros noteikumus par dzīvnieku atkritumu apglabāšanu un pārstrādi, to laišanu tirgū un par patogēnu novēršanu dzīvnieku izcelsmes vai zivju izcelsmes barībā un ar ko groza Direktīvu 90/425/EEK ( 4 ), ir noteikts princips, ka visus dzīvnieku atkritumus neatkarīgi no to avota var izmantot barības sastāvdaļu ražošanā pēc pienācīgas apstrādes. (2) Zinātniskās vadības komiteja kopš minētās direktīvas pieņemšanas ir sniegusi vairākus atzinumus. To galvenais secinājums ir tāds, ka dzīvnieku izcelsmes blakusprodukti, kas iegūti no tādiem dzīvniekiem, kuri nav derīgi cilvēku uzturam, pēc veterinārās ekspertīzes nedrīkst nonākt barības ķēdē. (3) ievērojot šos zinātniskos atzinumus, jānodala īstenojamie pasākumi atkarībā no izmantoto dzīvnieku izcelsmes blakusproduktu veida. Jāierobežo noteiktu dzīvnieku izcelsmes materiālu izmantošana. Jānosaka noteikumi attiecībā uz tādu dzīvnieku izcelsmes blakusproduktu lietošanu, kas nav lietošana barībā, un attiecībā uz to iznīcināšanu. (4) Ievērojot pēdējos gados gūto pieredzi, ir lietderīgi precizēt sakarību starp Direktīvu 90/667/EEK un Kopienas tiesību aktiem vides jomā. Šī regula nedrīkstētu ietekmēt pastāvošās vides likumdošanas piemērošanu vai kavēt jaunu vides aizsardzības noteikumu izstrādāšanu, jo īpaši attiecībā uz bioloģiski noārdāmiem atkritumiem. Šajā aspektā Komisija ir uzņēmusies saistības līdz 2004. gada beigām sagatavot direktīvu attiecībā uz bioloģiskajiem atkritumiem, tostarp ēdināšanas uzņēmumu pārtikas atkritumiem, lai noteiktu šo atkritumu drošas izmantošanas, reģenerācijas, pārstrādes un iznīcināšanas noteikumus un kontrolētu iespējamo piesārņojumu. (5) Starptautiskā gaļas un kaulu miltu jautājumiem veltītā zinātniskā konference, ko organizēja Komisija un Eiropas Parlaments un kas notika Briselē 1997. gada 1. un 2. jūlijā, aizsāka debates attiecībā uz gaļas un kaulu miltu ražošanu un izbarošanu dzīvniekiem. Konference aicināja turpināt apspriest turpmāko šīs jomas politiku. Komisija 1997. gada novembrī precizēja konsultatīvo dokumentu attiecībā uz gaļas un kaulu miltiem, lai uzsāktu pēc iespējas plašāku sabiedrības diskusiju par turpmāko Kopienas likumdošanu barības jomā. Pēc šādas apspriešanās varētu būt panākta vispārēja vienošanās par nepieciešamību grozīt Direktīvu 90/667/EEK atbilstīgi jaunākajām zinātnes atziņām. (6) Eiropas Parlaments 2000. gada 16. novembra rezolūcijā par GSE un dzīvnieku barības drošumu ( 5 ) aicināja aizliegt dzīvnieku olbaltumvielu lietošanu barībā, līdz stājas spēkā šī regula. (7) Zinātniskajos atzinumos ir izteikts pieņēmums, ka kādas dzīvnieku sugas barošana ar olbaltumvielām, kas iegūtas no tās pašas sugas dzīvnieku ķermeņiem vai ķermeņa daļām, rada slimības izplatīšanās risku. Tādēļ piesardzības apsvērumu dēļ šāda prakse jāaizliedz. Jāpieņem izpildes noteikumi, lai katrā apstrādes, uzglabāšanas un transportēšanas posmā nodrošinātu vajadzīgo barībai paredzēto dzīvnieku izcelsmes blakusproduktu nošķiršanu. Tomēr vajadzīga joma, kurā nosakāmas atkāpes no šā vispārējā aizlieguma attiecībā uz zivīm un kažokzvēriem, ja tas tiek zinātniski pamatots. (8) Arī ēdināšanas uzņēmumu pārtikas atkritumi, kuros ir dzīvnieku izcelsmes produkti, var būt par pārnēsātājiem slimības izplatībā. Visi starptautiskos transportlīdzekļos radušies pārtikas atkritumi ir drošā veidā jāiznīcina. Kopienā radušos ēdināšanas uzņēmumu pārtikas atkritumus nevajadzētu izmantot lauksaimniecības dzīvnieku barošanai, izņemot kažokzvērus. (9) Kopš 1996. gada oktobra Komisijas Pārtikas un veterinārais birojs (PVB) ir veicis dalībvalstīs virkni inspekcijas braucienu, lai novērtētu galveno riska faktoru esamību un vadību un uzraudzības procedūras attiecībā uz GSE. Daļa novērtējuma attiecās uz rūpnieciskās likvidēšanas sistēmām un citām dzīvnieku atkritumu iznīcināšanas metodēm. Pēc šiem inspekcijas braucieniem tika izdarīti vispārīgi secinājumi un virkne ieteikumu, jo īpaši attiecībā uz dzīvnieku izcelsmes blakusproduktu izsekojamību. (10) Lai novērstu patogēnu un/vai atlieku izkliedes risku, dzīvnieku izcelsmes blakusprodukti jāapstrādā, jāuzglabā un jātur atsevišķi apstiprinātos un uzraudzītos uzņēmumos, ko izraudzījusi attiecīgā dalībvalsts, vai jāiznīcina pienācīgā veidā. Noteiktos apstākļos, jo īpaši, ja to attaisno attālums, transportēšanas laiks vai jaudas problēmas, izraudzītie pārstrādes uzņēmumi, sadedzināšanas vai līdzsadedzināšanas iekārtas varētu atrasties citā dalībvalstī. (11) Eiropas Parlamenta un Padomes 2000. gada 4. decembra Direktīva 2000/76/EK par atkritumu sadedzināšanu ( 6 ) neattiecas uz sadedzināšanas iekārtām, ja pārstrādājamie atkritumi sastāv vienīgi no dzīvnieku līķiem. Lai aizsargātu dzīvnieku un sabiedrības veselību, šādām sadedzināšanas iekārtām jānosaka prasību minimums,. Kamēr vēl nav pieņemtas Kopienas prasības, dalībvalstis var pieņemt tiesību aktus vides jomā attiecībā uz šādām iekārtām. Vieglākas prasības jāattiecina uz mazjaudas sadedzināšanas iekārtām, piemēram, tādām, kas atrodas saimniecībās un lolojumdzīvnieku krematorijās, ievērojot to, ka pārstrādājamais materiāls satur mazāku risku, un lai izvairītos no dzīvnieku izcelsmes blakusproduktu liekas pārvadāšanas. (12) Jānosaka īpaši noteikumi pārstrādes uzņēmumu pārbaudēm, jo īpaši attiecībā uz sīki izstrādātām pārstrādes metožu validācijas un ražošanas pašvērtēšanas sistēmas procedūrām. (13) Var būt lietderīgi noteikt atkāpes no dzīvnieku izcelsmes blakusproduktu izmantošanas noteikumiem, lai atvieglotu tādu dzīvnieku barošanu, kas nav paredzēti cilvēku uzturam. Kompetentajām iestādēm jākontrolē šādi lietojumu veidi. (14) Var būt lietderīgas arī tādas atkāpes, kas ļauj veikt dzīvnieku izcelsmes blakusproduktu iznīcināšanu uz vietas kontrolētos apstākļos. Komisijai jāsaņem vajadzīgā informācija, lai varētu uzraudzīt situāciju un vajadzības gadījumā noteikt īstenošanas noteikumus. (15) Dalībvalstīs jāveic Kopienas inspekcijas, lai nodrošinātu veselības aizsardzības prasību vienotu ieviešanu. Šādās inspekcijas pārbaudēs jāiekļauj arī revīzijas. (16) Kopienas tiesību akti veselības aizsardzības jautājumos tiek zinātniski pamatoti. Šim nolūkam vajadzības gadījumā ir jāapspriežas ar attiecīgo zinātnisko komiteju, kas izveidota ar Komisijas Lēmumu 97/404/EK ( 7 ) un 97/579/EK ( 8 ). Jo īpaši vēl ir vajadzīgs zinātnisks atzinums attiecībā uz dzīvnieku izcelsmes produktu izmantošanu organiskajos mēslojumos un augsnes ielabotājos. Līdz Kopienas noteikumu pieņemšanai, ievērojot šādu atzinumu, dalībvalstis var saglabāt vai pieņemt noteikumus, kas ir stingrāki par šajā regulā paredzētajiem noteikumiem, ja vien šādi noteikumi atbilst pārējiem piemērojamiem Kopienas tiesību aktiem. (17) Dalībvalstīs pastāv dažādas atšķirīgas pieejas jautājumam par finansiālu atbalstu dzīvnieku izcelsmes blakusproduktu pārstrādei, savākšanai, uzglabāšanai un iznīcināšanai. Lai nodrošinātu to, ka netiek skarti lauksaimniecības produktu konkurences nosacījumi, ir jāveic analīze un vajadzības gadījumā jāpieņem attiecīgi Kopienas mēroga pasākumi. (18) Ievērojot iepriekš izklāstīto, ir nepieciešams pašos pamatos pārskatīt Kopienas noteikumus, ko piemēro attiecībā uz dzīvnieku izcelsmes blakusproduktiem. (19) Dzīvnieku izcelsmes blakusprodukti, kas nav paredzēti cilvēku uzturam (konkrēti, pārstrādātas dzīvnieku olbaltumvielas, kausēti tauki, lolojumdzīvnieku barība, jēlādas, ādas un vilna), ir iekļauti produktu sarakstā Līguma I pielikumā. Šādu produktu tirdzniecība ir nozīmīgs ienākumu avots daļai lauksaimniecībā nodarbināto iedzīvotāju. Lai nodrošinātu racionālu šīs nozares attīstību un ražības paaugstināšanos, jānosaka Kopienas mēroga dzīvnieku veselības un veselības aizsardzības noteikumi attiecībā uz minētajiem produktiem. Sakarā ar ievērojamo slimības izplatīšanās risku, kam pakļauti dzīvnieki, konkrētām prasībām jāattiecas uz noteiktu dzīvnieku izcelsmes blakusproduktu laišanu tirgū, jo īpaši rajonos ar augstu veselības statusu. (20) Lai nodrošinātu to, ka produkti, kurus ieved no ārpuskopienas valstīm, atbilst tādam higiēnas standartam, kas ir vismaz vienāds vai līdzvērtīgs Kopienas piemērotajam standartam, attiecībā uz ārpuskopienas valstīm un to iestādēm jāievieš novērtēšanas sistēma un Kopienas pārbaudes procedūra, lai varētu pārliecināties par šāda apstiprinājuma nosacījumu ievērošanu. Lolojumdzīvnieku barības un lolojumdzīvnieku barības izejmateriālu ievešana no trešām valstīm ir pakļauta nosacījumiem, kas atšķiras no nosacījumiem Kopienā ražotiem šāda veida materiāliem, konkrēti attiecībā uz vajadzīgajām garantijām, kas skar tādu vielu atliekas, kas ir aizliegtas atbilstīgi Padomes 1996. gada 29. aprīļa Direktīvai 96/22/EK par noteiktu hormonālas vai tireostatiskas iedarbības vielu un beta-antagonistu izmantošanas aizliegumu lopkopībā, ar ko atceļ Direktīvu 81/602/EEK, 88/146/EEK un 88/299/EEK ( 9 ). Lai nodrošinātu to, ka šādu lolojumdzīvnieku barību un izejmateriālu izmanto vienīgi tādam mērķim, kādam tie paredzēti, ir jānosaka atbilstīgi kontroles pasākumi attiecībā uz tāda materiāla ievešanu, uz kuru attiecas šīs atkāpes. (21) Dzīvnieku izcelsmes blakusprodukti, kas šķērso Kopienu tranzītā, kā arī tie dzīvnieku izcelsmes blakusprodukti, kuru izcelsme ir Kopienā un kurus paredzēts eksportēt, var apdraudēt dzīvnieku un cilvēku veselību Kopienā. Tādēļ šādai apritei jāpiemēro dažas prasības, kas noteiktas ar šo regulu. (22) Dzīvnieku izcelsmes produktiem pievienotais dokuments ir labākais veids, kā produktu kravas galamērķa kompetento iestādi pārliecināt par sūtījuma atbilstību šīs regulas noteikumiem. Veselības sertifikāts jāsaglabā, lai pārbaudītu dažu ievesto produktu galamērķi. (23) Padomes 1992. gada 17. decembra Direktīva 92/118/EEK, ar ko nosaka dzīvnieku veselības un sabiedrības veselības aizsardzības prasības, kas reglamentē to produktu tirdzniecību un importu Kopienā, kuri nav pakļauti minētajām prasībām, ko paredz īpaši Kopienas noteikumi, kuri minēti Direktīvas 89/662/EEK A pielikuma I daļā un – attiecībā uz patogēniem – Direktīvā 90/425/EEK ( 10 ), ir virzīta uz minēto mērķu sasniegšanu. (24) Padome un Komisija ir pieņēmušas vairākus lēmumus, ar ko īsteno Direktīvu 90/667/EEK un 92/118/EEK. Turklāt ir būtiski grozīta Direktīva 92/118/EEK, un ir jāveic tālāki grozījumi. Līdz ar to šobrīd dzīvnieku izcelsmes blakusproduktu nozari reglamentē daudzi Kopienas akti un ir jāveic vienkāršošana. (25) Šāda vienkāršošana nodrošinās lielāku pārskatāmību attiecībā uz īpašajiem veselības aizsardzības noteikumiem attiecībā uz dzīvnieku izcelsmes produktiem, kas nav paredzēti cilvēku uzturam. Īpašo tiesību aktu veselības aizsardzības jomā vienkāršošana nedrīkst izraisīt ierobežojumu atcelšanu. Tādēļ ir jāsaglabā un sabiedrības un dzīvnieku veselības aizsardzības apsvērumu dēļ jāpastiprina sīki izstrādātie veselības aizsardzības noteikumi attiecībā uz dzīvnieku izcelsmes produktiem, kas nav paredzēti cilvēku uzturam. (26) Uz minētajiem produktiem jāattiecas noteikumiem par veterinārajām pārbaudēm, tostarp Komisijas ekspertu veiktām pārbaudēm, un visiem aizsardzības pasākumiem, kas noteikti ar Padomes 1990. gada 26. jūnija Direktīvu 90/425/EEK par veterināro un zootehnisko kontroli Kopienas iekšējā tirdzniecībā ar konkrētiem dzīviem dzīvniekiem un produktiem nolūkā pilnveidot iekšējo tirgu ( 11 ). (27) Kopienā ievestiem produktiem jāveic efektīva kontrole. To var panākt, ieviešot kontroli, kas noteikta ar Padomes 1997. gada 18. decembra Direktīvu 97/78/EK, ar ko nosaka principus, kuri reglamentē veterinārās kontroles organizēšanu attiecībā uz produktiem, ko ieved Kopienā no ārpuskopienas valstīm ( 12 ). (28) Tādēļ jāatceļ Direktīva 90/667/EEK, Padomes 1995. gada 22. jūnija Lēmums 95/348/EK, ar ko nosaka Apvienotajā Karalistē un Īrijā piemērojamos veterināros un dzīvnieku veselības noteikumus tādu dažu veidu atkritumu pārstrādei, ko paredzēts pārdot vietējā tirgū kā barību dažām dzīvnieku kategorijām ( 13 ), un Padomes 1999. gada 19. jūlija Lēmums 1999/534/EK par pasākumiem, ko piemēro dažu dzīvnieku atkritumu pārstrādē, lai aizsargātu no transmisīvajām sūkļveida encefalopātijām, un par grozījumiem Komisijas Lēmumā 97/735/EK ( 14 ). (29) Lai ņemtu vērā zinātnes un tehnikas attīstību, jānodrošina cieša un efektīva sadarbība starp Komisiju un dalībvalstīm Pastāvīgajā pārtikas aprites un dzīvnieku veselības komitejā, kas izveidota ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 28. janvāra Regulu (EK) Nr. 178/2002, ar ko paredz vispārīgus pārtikas aprites tiesību aktu principus un prasības, izveido Eiropas Pārtikas nekaitīguma iestādi un paredz procedūras saistībā ar pārtikas nekaitīgumu ( 15 ). (30) Šīs regulas īstenošanai vajadzīgie pasākumi jāpieņem saskaņā ar Padomes 1999. gada 28. jūnija Lēmumu 1999/468/EK, ar ko nosaka Komisijai piešķirto izpildes pilnvaru īstenošanas kārtību ( 16 ), tā kā: IR PIEŅĒMUŠI ŠO REGULU.







I NODAĻA

VISPĀRĪGI NOTEIKUMI

1. pants

Darbības joma

1. Šī regula nosaka dzīvnieku veselības un sabiedrības veselības aizsardzības noteikumus attiecībā uz:

a) dzīvnieku izcelsmes blakusproduktu savākšanu, transportēšanu, uzglabāšanu, pārkraušanu, apstrādi un izlietošanu vai iznīcināšanu, lai novērstu šādu produktu radītu risku dzīvnieku vai sabiedrības veselībai;

b) to, kā laižami tirgū un – dažos īpašos gadījumos – eksportējami un pārvadājami tranzītā dzīvnieku blakusprodukti un no tiem iegūti produkti, kas minēti VII un VIII pielikumā.

2. Šī regula neattiecas:

a) uz neapstrādātu lolojumdzīvnieku barību, kas iegūta mazumtirdzniecības veikalos vai telpās pie tirdzniecības vietām, ja to sasmalcina un uzglabā vienīgi pircēja apgādāšanai uz vietas;

b) uz šķidro pienu un jaunpienu, ko iznīcina vai izlieto izcelsmes saimniecībā;

c) uz tādiem veseliem savvaļas dzīvnieku ķermeņiem vai to daļām, attiecībā uz kuriem nepastāv aizdomas par inficēšanos ar slimībām, ko iespējams pārnest uz cilvēkiem vai dzīvniekiem, izņemot zivis, kas izkrautas krastā komerciāliem mērķiem, un tādu savvaļas dzīvnieku liemeņus vai to daļas, ko izmanto medību trofeju izgatavošanai;

d) uz neapstrādātu lolojumdzīvnieku barību izmantošanai uz vietas, kas iegūta no dzīvniekiem, kuri nokauti izcelsmes saimniecībā, lai tos varētu izlietot pārtikā vienīgi lauksaimnieks un viņa ģimene saskaņā ar valsts tiesību aktiem;

e) uz ēdināšanas uzņēmumu pārtikas atkritumiem, izņemot tādus: i) kas ir no starptautisko līniju transportlīdzekļiem, ii) kas ir paredzēti dzīvnieku uzturam vai iii) kas ir paredzēti izmantošanai biogāzes iekārtās vai kompostam;

f) uz olšūnām, embrijiem un spermu, kas paredzēta reprodukcijai; un

g) uz jūras pārvadājumu vai aviopārvadājumu tranzītu.

3. Šī regula neskar veterināros tiesību aktus, kuru mērķis ir noteiktu slimību apkarošana un kontrole.

2. pants

Definīcijas

1. Šajā regulā izmanto šādas definīcijas:

a) dzīvnieku izcelsmes blakusprodukti : veseli dzīvnieku liemeņi vai to daļas, vai 4., 5. un 6. pantā minēti dzīvnieku izcelsmes produkti, kas nav paredzēti cilvēku uzturam, tostarp olšūnas, embriji un sperma;

b) pirmās kategorijas materiāls : dzīvnieku izcelsmes blakusprodukti, kas minēti 4. pantā;

c) otrās kategorijas materiāls : dzīvnieku izcelsmes blakusprodukti, kas minēti 5. pantā;

d) trešās kategorijas materiāls : dzīvnieku izcelsmes blakusprodukti, kas minēti 6. pantā;

e) dzīvnieks : jebkurš mugurkaulnieks vai bezmugurkaulnieks (ieskaitot zivis, rāpuļus un abiniekus);

f) lauksaimniecības dzīvnieks : jebkurš dzīvnieks, ko cilvēki tur, nobaro vai audzē, lai iegūtu pārtiku (ieskaitot gaļu, pienu un olas), vilnu, kažokādas, spalvas, ādas vai jebkādu citu dzīvnieku izcelsmes produkciju;

g) savvaļas dzīvnieks : jebkurš dzīvnieks, kuru netur cilvēki;

h) lolojumdzīvnieks : jebkurš tādas sugas dzīvnieks, ko cilvēki parasti baro un tur tādiem mērķiem, kas nav lauksaimniecība, un nelieto tos uzturā,

i) kompetenta iestāde : dalībvalsts centrālā iestāde, kas ir kompetenta nodrošināt šīs regulas prasību izpildi, vai cita iestāde, kam minētā centrālā iestāde ir deleģējusi šo kompetenci, jo īpaši attiecībā uz barības kontroli; vajadzības gadījumā tā ir arī atbilstīgā iestāde ārpuskopienas valstī;

j) laišana tirgū : visas darbības, kuru mērķis ir pārdot dzīvnieku izcelsmes blakusproduktus vai no tiem iegūtus produktus, uz ko attiecas šī regula, trešai personai Kopienā, vai cita veida piegāde par maksu vai bez maksas šai trešai personai, vai glabāšana, lai tos piegādātu šai trešai personai;

k) tirdzniecība : preču tirdzniecība dalībvalstu starpā Līguma 23. panta 2. punkta nozīmē;

l) tranzīts : Kopienu šķērsojoša satiksme no vienas ārpuskopienas valsts uz citu;

m) ražotājs : persona, kuras darbības rezultātā rodas dzīvnieku izcelsmes blakusprodukti;

n) TSE : visas transmisīvās sūkļveida encefalopātijas, izņemot tās, ar ko slimo cilvēki;

o) īpašs riska materiāls : materiāls, kas minēts V pielikumā Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 22. maija Regulā (EK) Nr. 999/2001, ar ko nosaka dažu transmisīvo sūkļveida encefalopātiju profilakses, kontroles un apkarošanas noteikumus (1). ( 17 )

2. Piemēro arī I pielikumā sniegtās īpašās definīcijas.

3. pants

Vispārīgi pienākumi

1. Dzīvnieku izcelsmes blakusproduktus un no tiem iegūtus produktus savāc, transportē, uzglabā, pārkrauj, apstrādā, iznīcina, laiž tirgū, eksportē, pārvadā tranzītā un izmanto saskaņā ar šo regulu.

2. Dalībvalstis tomēr var valstu likumos reglamentēt tādu produktu ievešanu un laišanu tirgū, kas nav minēti VII un VIII pielikumā, kamēr nav pieņemts lēmums saskaņā ar 33. panta 2. punktā minēto procedūru. Tās nekavējoties dara zināmu Komisijai, kā tās izmanto šo iespēju.

3. Dalībvalstis individuāli vai sadarbojoties nodrošina atbilstīgus pasākumus un pietiekamu infrastruktūru, lai nodrošinātu atbilstību 1. punkta prasībai.







II NODAĻA

DZĪVNIEKU IZCELSMES BLAKUSPRODUKTU KLASIFIKĀCIJA, SAVĀKŠANA, TRANSPORTĒŠANA, IZNĪCINĀŠANA, APSTRĀDE, IZMANTOŠANA UN PAGAIDU UZGLABĀŠANA

4. pants

Pirmās kategorijas materiāls

1. Pirmās kategorijas materiāls ir dzīvnieku izcelsmes blakusprodukti, kas atbilst šādam aprakstam, vai jebkurš materiāls, kurā ir šādi blakusprodukti:

a) visas šādu dzīvnieku ķermeņa daļas, ieskaitot jēlādas un ādas: i) dzīvnieki, attiecībā uz kuriem pastāv aizdomas, ka tie varētu būt inficēti ar TSE atbilstīgi Regulai (EK) Nr. 999/2001, vai kuru saslimšana ar TSE ir oficiāli apstiprināta, ii) dzīvnieki, kas nokauti TSE apkarošanas sakarā, iii) dzīvnieki, kas nav lauksaimniecības dzīvnieki un savvaļas dzīvnieki, tostarp lolojumdzīvnieki, zooloģiskā dārza dzīvnieki un cirka dzīvnieki, iv) izmēģinājumu dzīvnieki, kā noteikts 2. pantā Padomes 1986. gada 24. novembra Direktīvā 86/609/EEK par dalībvalstu normatīvo un administratīvo aktu tuvināšanu attiecībā uz eksperimentāliem vai citiem zinātniskiem nolūkiem izmantojamo dzīvnieku aizsardzību ( 18 ), un v) savvaļas dzīvnieki, ja pastāv aizdomas par to inficēšanos ar slimībām, ko iespējams pārnest uz cilvēkiem vai dzīvniekiem;

i) īpašais riska materiāls un ii) ja iznīcināšanas laikā īpašais riska materiāls nav likvidēts – veseli mirušu dzīvnieku ķermeņi, kuros ir īpašais riska materiāls; b)

c) produkti, kas iegūti no tādiem dzīvniekiem, kam ievadītas vielas, kuras aizliegtas saskaņā ar Direktīvu 96/22/EK, un dzīvnieku izcelsmes produkti, kuros ir vides piesārņotāju atliekas un citas vielas, kas uzskaitītas I pielikuma B grupas 3. daļā Padomes 1996. gada 29. aprīļa Direktīvā 96/23/EK par pasākumiem, lai pārraudzītu noteiktas vielas un to atliekas dzīvos dzīvniekos un dzīvnieku produktos, un par Direktīvas 85/358/EEK un 86/469/EEK un Lēmuma 89/187/EEK un 91/664/EEK atcelšanu ( 19 ), ja šādas atliekas pārsniedz atļauto līmeni, kas noteikts Kopienas tiesību aktos vai, ja tādu nav, valstu tiesību aktos;

d) visi dzīvnieku izcelsmes materiāli, ko savāc, attīrot notekūdeņus no pirmās kategorijas pārstrādes uzņēmumiem un citām iekārtām, kurās likvidē īpaša riska materiālu, ieskaitot atkritumus pēc sijāšanas, no smilšu uztvērējiem, tauku un eļļas maisījumus, šādu iekārtu nosēdumus un kanalizācijas materiālus, izņemot gadījumu, ja šajā materiālā nav īpašā riska materiāla vai šāda materiāla daļu;

e) pārtikas atkritumi no starptautisko līniju transportlīdzekļiem, un

f) pirmās kategorijas materiālu maisījumi vai nu ar otrās kategorijas materiālu vai trešās kategorijas materiālu, vai ar abu kategoriju materiālu, tostarp jebkāds materiāls, kas paredzēts pārstrādāšanai pirmās kategorijas pārstrādes uzņēmumā.

2. Pirmās kategorijas materiālu savāc, transportē un identificē bez liekas kavēšanās atbilstīgi 7. pantam un, ja vien 23. un 24. pantā nav noteikts citādi, to:

a) tiešā veidā iznīcina kā atkritumus, sadedzinot sadedzināšanas iekārtās, kas apstiprinātas saskaņā ar 12. pantu;

b) pārstrādā tādā pārstrādes uzņēmumā, kas apstiprināts saskaņā ar 13. pantu, izmantojot jebkuru no 1. līdz 5. pārstrādes metodei vai, ja to pieprasa kompetentā iestāde, 1. pārstrādes metodi, un šādā gadījumā iegūto materiālu, ja tas ir tehniski iespējams, paliekoši iezīmē ar smaržu saskaņā ar VI pielikuma I nodaļu un galīgi iznīcina kā atkritumus, sadedzinot vai līdzsadedzinot sadedzināšanas vai līdzsadedzināšanas iekārtās, kas apstiprinātas saskaņā ar 12. pantu;

c) izņemot materiālu, kas minēts 1. punkta a) apakšpunkta i) un ii) daļā, pārstrādā tādā pārstrādes uzņēmumā, kas apstiprināts saskaņā ar 13. pantu, izmantojot 1. pārstrādes metodi, un šādā gadījumā iegūto materiālu, ja tas ir tehniski iespējams, paliekoši iezīmē ar smaržu saskaņā ar VI panta I nodaļu un veic galīgo apglabāšanu atkritumu poligonā, kas apstiprināts saskaņā ar Padomes 1999. gada 26. aprīļa Direktīvu 1999/31/EK par atkritumu apglabāšanu ( 20 );

d) to ēdināšanas uzņēmumu pārtikas atkritumu gadījumā, kas minēti 1. punkta e) apakšpunktā,– iznīcina kā atkritumus, aprokot atkritumu poligonā, kas apstiprināts saskaņā ar Direktīvu 1999/31/EK; vai

e) ievērojot zinātnes un tehnikas jaunākās atziņas, iznīcina ar citiem paņēmieniem, kas ir apstiprināti saskaņā ar procedūru, kura minēta 33. panta 2. punktā, pēc apspriešanās ar attiecīgu zinātnisko komiteju. Šie paņēmieni var papildināt vai aizstāt tos, kas paredzēti a) līdz d) apakšpunktā.

3. Pirmās kategorijas materiālu pagaidu pārkraušanu vai uzglabāšanu veic vienīgi pirmās kategorijas starpuzņēmumos, kas apstiprināti saskaņā ar 10. pantu.

4. Pirmās kategorijas materiālu neieved un neeksportē, izņemot gadījumus, kad to veic saskaņā ar šo regulu vai ar noteikumiem, kas pieņemti atbilstīgi 33. panta 2. punktā minētajai procedūrai. Īpaša riska materiālu tomēr ieved vai eksportē vienīgi saskaņā ar 8. panta 1. punktu Regulā (EK) Nr. 999/2001.

5. pants

Otrās kategorijas materiāls

1. Otrās kategorijas materiāls ir dzīvnieku izcelsmes blakusprodukti, kas atbilst šādam aprakstam, vai jebkurš materiāls, kurā ir šādi blakusprodukti:

a) kūtsmēsli un gremošanas trakta saturs;

b) visi dzīvnieku izcelsmes materiāli, ko savāc, attīrot notekūdeņus no kautuvēm, kas nav 4. panta 1. punkta d) apakšpunktā iekļautās kautuves, vai no otrās kategorijas pārstrādes uzņēmumiem, ieskaitot atkritumus pēc sijāšanas, no smilšu uztvērējiem, tauku un eļļas maisījumus, šādu iekārtu nosēdumus un kanalizācijas materiālus;

c) dzīvnieku izcelsmes produkti, kuros ir tādu veterināro zāļu un piesārņotāju atliekas, kas uzskaitītas I pielikuma B grupas 1. un 2. daļā Direktīvā 96/23/EK, ja šādas atliekas pārsniedz atļauto līmeni, kas noteikts Kopienas tiesību aktos;

d) tādi dzīvnieku izcelsmes produkti, izņemot pirmās kategorijas materiālu, kas ievesti no ārpuskopienas valstīm un pārbaudes gaitā, kas paredzēta Kopienas tiesību aktos, neatbilst veterinārajām prasībām, lai tos varētu ievest Kopienā, izņemot gadījumu, ja tos nosūta atpakaļ vai ja to ievešana ir pieņemta saskaņā ar ierobežojumiem, kas noteikti saskaņā ar Kopienas tiesību aktiem;

e) dzīvnieki un dzīvnieku daļas, izņemot 4. pantā minētos, kas nav nobeigušies, tos nokaujot kautuvē cilvēku uzturam, tostarp dzīvnieki, kas nokauti, lai apkarotu epizootisku slimību;

f) otrās kategorijas materiāla maisījumi ar trešās kategorijas materiālu, ieskaitot jebkādu materiālu, kas paredzēts pārstrādāšanai otrās kategorijas pārstrādes uzņēmumā; un

g) dzīvnieku izcelsmes blakusprodukti, kas nav pirmās kategorijas vai trešās kategorijas materiāls.

2. Otrās kategorijas materiālu savāc, transportē un identificē bez liekas kavēšanās atbilstīgi 7. pantam, un, ja vien 23. un 24. pantā nav noteikts citādi, to:

a) tiešā veidā iznīcina kā atkritumus, sadedzinot sadedzināšanas iekārtās, kas apstiprinātas saskaņā ar 12. pantu;

b) pārstrādā pārstrādes uzņēmumā, kas apstiprināts saskaņā ar 13. pantu, izmantojot jebkuru no 1. līdz 5. pārstrādes metodei vai, ja to pieprasa kompetentā iestāde, 1. pārstrādes metodi, un šādā gadījumā iegūto materiālu, ja tas ir tehniski iespējams, paliekoši iezīmē ar smaržu saskaņā ar VI panta I nodaļu, un: i) iznīcina kā atkritumus, sadedzinot vai līdzsadedzinot sadedzināšanas vai līdzsadedzināšanas iekārtās, kas apstiprinātas saskaņā ar 12. pantu, vai ii) kausētu tauku gadījumā, tālāk pārstrādā tauku derivātos lietošanai organiskajos mēslojumos vai augsnes ielabotājos, vai citiem tehniskiem mērķiem, izņemot kosmētikas, farmācijas un ārstniecības līdzekļus, otrās kategorijas tauku pārstrādes uzņēmumā, kas apstiprināts saskaņā ar 14. pantu;

c) pārstrādā tādā pārstrādes uzņēmumā, kas apstiprināts saskaņā ar 13. pantu, izmantojot 1. pārstrādes metodi, un šādā gadījumā iegūto materiālu, ja tas ir tehniski iespējams, paliekoši iezīmē ar smaržu saskaņā ar VI pielikuma I nodaļu, un: i) gadījumā, ja iegūts olbaltumvielu saturošs materiāls, izmanto par organisko mēslojumu vai augsnes ielabotāju saskaņā ar prasībām, ja tādas pastāv, kas noteiktas atbilstīgi 33. panta 2. punktā minētajai procedūrai, pēc apspriešanās ar attiecīgo zinātnisko komiteju, ii) transformē biogāzes iekārtās vai kompostēšanas iekārtās, kas apstiprinātas saskaņā ar 15. pantu, vai iii) iznīcina kā atkritumus, aprokot atkritumu poligonā, kas apstiprināts saskaņā ar Direktīvu 1999/31/EK;

d) zivju izcelsmes materiāla gadījumā – sagatavo skābbarībā vai kompostē atbilstīgi noteikumiem, kas pieņemti saskaņā ar 33. panta 2. punktā minēto procedūru;

e) gadījumā, ja tie ir kūtsmēsli, gremošanas trakta saturs, kas atdalīts no gremošanas trakta, piens un jaunpiens, ja kompetentā iestāde neuzskata, ka tie varētu radīt nopietnas transmisīvas slimības izplatīšanās risku: i) bez pārstrādes izmanto par izejvielu biogāzes iekārtās vai kompostēšanas iekārtās, kas apstiprinātas saskaņā ar 15. pantu, vai apstrādā tehniskās iekārtās, kas apstiprinātas šim mērķim saskaņā ar 18. pantu, ii) izmanto augsnei saskaņā ar šo regulu, vai iii) transformē biogāzes iekārtās vai kompostē saskaņā ar noteikumiem, kas pieņemti saskaņā ar 33. panta 2. punktā minēto procedūru;

f) gadījumā, ja tie ir tādu savvaļas dzīvnieku veseli ķermeņi vai to daļas, par kuriem nepastāv aizdomas, ka tie varētu būt inficēti ar slimībām, ko iespējams pārnest uz cilvēkiem vai dzīvniekiem, izmanto medību trofeju izgatavošanai tehniskās iekārtās, kas apstiprinātas šim mērķim saskaņā ar 18. pantu; vai

g) iznīcina citādi vai izmanto citādi saskaņā ar noteikumiem, kas pieņemti atbilstīgi 33. panta 2. punktā minētajai procedūrai, pēc konsultēšanās ar attiecīgo zinātnisko komiteju. Šie paņēmieni var papildināt vai aizstāt tos, kas paredzēti a) līdz f) apakšpunktā.

3. Otrās kategorijas materiālu, izņemot kūtsmēslus, pagaidu pārkraušanu vai uzglabāšanu veic vienīgi otrās kategorijas starpuzņēmumos, kas apstiprināti saskaņā ar 10. pantu.

4. Otrās kategorijas materiālu nelaiž tirgū un neeksportē, izņemot gadījumus, kad to veic saskaņā ar šo regulu vai ar noteikumiem, kas pieņemti atbilstīgi 33. panta 2. punktā minētajai procedūrai.

6. pants

Trešās kategorijas materiāls

1. Trešās kategorijas materiāls ir dzīvnieku izcelsmes blakusprodukti, kas atbilst šādam aprakstam, vai jebkurš materiāls, kurā ir šādi blakusprodukti:

a) tādu nokautu dzīvnieku ķermeņa daļas, kas ir derīgi cilvēku uzturam saskaņā ar Kopienas tiesību aktiem, bet kurus neparedz lietot cilvēku uzturā komerciālu apsvērumu dēļ;

b) tādu nokautu dzīvnieku daļas, kuri izbrāķēti kā nederīgi cilvēku uzturam, bet kurus nav skārušas tādas slimības pazīmes, ko iespējams pārnest uz cilvēkiem vai dzīvniekiem, un iegūtas no kautķermeņiem, kas ir derīgi lietošanai pārtikā saskaņā ar Kopienas tiesību aktiem

c) tādu dzīvnieku jēlādas, ādas, ragi, nagi, cūku sari un spalvas, kas nokauti kautuvē pēc pirmskaušanas apskates un apskatē izrādījušies derīgi nokaušanai cilvēku uzturam saskaņā ar Kopienas tiesību aktiem;

d) asinis no tādiem dzīvniekiem, izņemot atgremotājus, kas nokauti kautuvē pēc pirmskaušanas apskates un apskatē izrādījušies derīgi nokaušanai cilvēku uzturam saskaņā ar Kopienas tiesību aktiem;

e) tādi dzīvnieku izcelsmes blakusprodukti, kas iegūti no cilvēku uzturam paredzētu produktu ražošanas, ieskaitot attaukotus kaulus un dradžus;

f) tādi agrākie dzīvnieku izcelsmes pārtikas produkti vai agrākie pārtikas produkti, kuros ir dzīvnieku izcelsmes produkti, izņemot ēdināšanas uzņēmumu pārtikas atkritumus, kurus vairs neparedz lietošanai cilvēku uzturā komerciālu apsvērumu dēļ vai sakarā ar ražošanas problēmām vai iesaiņojuma defektu, vai citiem defektiem, kas nerada nekādu risku cilvēkiem vai dzīvniekiem;

g) svaigpiens, kas iegūts no dzīvniekiem, kuriem nav vērojami tādu slimību klīniskie simptomi, kuras ar šo produktu iespējams pārnest uz cilvēkiem vai dzīvniekiem;

h) zivis vai citi jūras dzīvnieki, izņemot jūras zīdītājus, kas nozvejoti atklātā jūrā zivju miltu ražošanai;

i) svaigi zivju blakusprodukti no uzņēmumiem, kas ražo zivju produktus cilvēku uzturam;

j) čaumalas, inkubatora blakusprodukti un ieplīsušu olu blakusprodukti, kas iegūti no dzīvniekiem, kuriem nav vērojami tādu slimību klīniskie simptomi, kuras ar šo produktu iespējams pārnest uz cilvēkiem vai dzīvniekiem;

k) tādu dzīvnieku asinis, jēlādas, ādas, nagi, spalvas, vilna, ragi, apmatojums un kažoks, kam nav vērojami tādu slimību klīniskie simptomi, kuras ar šo produktu iespējams pārnest uz cilvēkiem vai dzīvniekiem; un

l) ēdināšanas uzņēmumu pārtikas atkritumi, izņemot tos, kas minēti 4. panta 1. punkta e) apakšpunktā.

2. Trešās kategorijas materiālu savāc, transportē un identificē bez liekas kavēšanās atbilstīgi 7. pantam, un, ja vien 23. un 24. pantā nav noteikts citādi, to:

a) tiešā veidā iznīcina kā atkritumus, sadedzinot sadedzināšanas iekārtās, kas apstiprinātas saskaņā ar 12. pantu;

b) pārstrādā tādā pārstrādes uzņēmumā, kas apstiprināts saskaņā ar 13. pantu, izmantojot jebkuru no 1. līdz 5. pārstrādes metodei, un šādā gadījumā iegūto materiālu, ja tas ir tehniski iespējams, paliekoši iezīmē ar smaržu saskaņā ar VI pielikuma I nodaļu un iznīcina kā atkritumus, sadedzinot vai līdzsadedzinot sadedzināšanas vai līdzsadedzināšanas iekārtās, kas apstiprinātas saskaņā ar 12. pantu, vai atkritumu poligonā, kas apstiprināts saskaņā ar Direktīvu 1999/31/EK;

c) pārstrādā tādā pārstrādes uzņēmumā, kas apstiprināts saskaņā ar 17. pantu;

d) transformē tādās tehniskās iekārtās, kas apstiprinātas saskaņā ar 18. pantu;

e) izmanto par izejvielu lolojumdzīvnieku barības ražošanas uzņēmumā, kas apstiprināts saskaņā ar 18. pantu;

f) transformē biogāzes iekārtās vai kompostēšanas iekārtās, kas apstiprinātas saskaņā ar 15. pantu;

g) tādu ēdināšanas uzņēmumu pārtikas atkritumu gadījumā, kas minēti 1. punkta l) apakšpunktā, transformē biogāzes iekārtās vai kompostē saskaņā ar noteikumiem, kas pieņemti atbilstīgi 33. panta 2. punktā minētajai procedūrai, vai – līdz šādu noteikumu pieņemšanai – saskaņā ar valsts tiesību aktiem;

h) zivju izcelsmes materiāla gadījumā – sagatavo skābbarībā vai kompostē atbilstīgi noteikumiem, kas pieņemti saskaņā ar 33. panta 2. punktā minēto procedūru; vai

i) iznīcina citādi vai izmanto citādi saskaņā ar noteikumiem, kas pieņemti atbilstīgi 33. panta 2. punktā minētajai procedūrai, pēc konsultēšanās ar attiecīgo zinātnisko komiteju. Šie paņēmieni var papildināt vai aizstāt tos, kas paredzēti a) līdz h) apakšpunktā.

3. Trešās kategorijas materiālu pagaidu pārkraušanu vai uzglabāšanu veic vienīgi trešās kategorijas starpuzņēmumos, kas apstiprināti saskaņā ar 10. pantu.

7. pants

Savākšana, transportēšana un uzglabāšana

1. Dzīvnieku izcelsmes blakusproduktus un pārstrādātus produktus, izņemot trešās kategorijas ēdināšanas uzņēmumu pārtikas atkritumus, savāc, transportē un identificē saskaņā ar II pielikumu.

2. Transportēšanas laikā dzīvnieku blakusproduktiem un pārstrādātajiem produktiem ir līdzi tirdzniecības dokuments vai, ja to prasa šī regula, veselības sertifikāts. Tirdzniecības dokumenti un veselības sertifikāti atbilst prasībām, un tos uzglabā tādu laika posmu, kas noteikts II pielikumā. Tajos konkrēti ir iekļauti dati attiecībā uz materiāla daudzumu un aprakstu un to marķējumu.

3. Dalībvalstis nodrošina atbilstīgus pasākumus, lai garantētu pirmās un otrās kategorijas materiālu savākšanu un transportēšanu saskaņā ar II pielikumu.

4. Dalībvalstīm saskaņā ar 4. pantu Padomes 1975. gada 15. jūlija Direktīvā 75/442/EEK par atkritumiem ( 21 ) jāveic vajadzīgie pasākumi, lai nodrošinātu, ka trešās kategorijas ēdināšanas uzņēmumu pārtikas atkritumus savāc, transportē un iznīcina tā, ka netiek apdraudēta cilvēku veselība vai nodarīts kaitējums videi.

5. Pārstrādātu produktu uzglabāšanu veic vienīgi tādās uzglabāšanas uzņēmumos, kas ir apstiprināti saskaņā ar 11. pantu.

6. Tomēr dalībvalstis var nolemt nepiemērot šā panta noteikumus attiecībā uz kūtsmēslu transportēšanu starp diviem punktiem vienas un tās pašas saimniecības robežās vai starp saimniecībām un lietotājiem, kas atrodas vienā un tajā pašā dalībvalstī.

8. pants

Dzīvnieku izcelsmes blakusproduktu un pārstrādātu produktu nosūtīšana uz citu dalībvalsti

1. Dzīvnieku izcelsmes blakusproduktus un pārstrādātus produktus nosūta uz citām dalībvalstīm, vienīgi ievērojot priekšnosacījumus, kas izklāstīti 2. līdz 6. punktā.

2. Nepieciešams, lai galamērķa dalībvalsts būtu atļāvusi saņemt pirmās kategorijas materiālu, otrās kategorijas materiālu, pārstrādātus produktus, kas iegūti no pirmās kategorijas vai otrās kategorijas materiāla, un pārstrādātas dzīvnieku olbaltumvielas. Dalībvalstis var paredzēt nosacījumu, ka atļaujas piešķiršanai ir nepieciešams, lai pirms nosūtīšanas tiktu lietota 1. pārstrādes metode.

3. Dzīvnieku izcelsmes blakusproduktiem un pārstrādātiem produktiem, kas minēti 2. punktā:

a) pievieno tirdzniecības dokumentu un, ja to prasa šī regula, veselības sertifikātu; un

b) tos nogādā tieši galamērķa uzņēmumā, kam jābūt apstiprinātam saskaņā ar šo regulu.

4. Ja dalībvalstis nosūta pirmās kategorijas materiālu, otrās kategorijas materiālu, pārstrādātus produktus, kas iegūti no pirmās kategorijas vai otrās kategorijas materiāla, un pārstrādātas dzīvnieku olbaltumvielas uz citām dalībvalstīm, izcelsmes vietas kompetentā iestāde informē galamērķa vietas kompetento iestādi par katru sūtījumu, izmantojot datorizēto tīklu ANIMO vai citu metodi saskaņā ar savstarpēju vienošanos. Ziņojumā iekļauj datus, kas precizēti II pielikuma I nodaļas 2. punktā.

5. Galamērķa vietas kompetentā iestāde pēc ziņas saņemšanas par sūtījumu saskaņā ar 4. punktu informē izcelsmes vietas kompetento iestādi par katra sūtījuma pienākšanu, izmantojot datorizēto tīklu ANIMO vai citu metodi saskaņā ar savstarpēju vienošanos.

6. Galamērķa dalībvalstis ar regulāru pārbaužu palīdzību nodrošina to, lai izraudzītie uzņēmumi savā teritorijā izmantotu sūtījumus vienīgi atļautiem mērķiem un uzturētu pilnu dokumentāciju, kas atspoguļo atbilstību šai regulai.

9. pants

Uzskaite

1. Katra persona, kas nosūta, transportē vai saņem dzīvnieku izcelsmes blakusproduktus, reģistrē sūtījumus. Uzskaitē jābūt tādiem datiem un tā jāsaglabā tādu laika posmu, kas noteikts II pielikumā.

2. Šis pants tomēr neattiecas uz kūtsmēsliem, ko transportē starp diviem punktiem vienā saimniecībā vai vietēji starp saimniecībām un lietotājiem, kas atrodas vienā un tajā pašā dalībvalsti.







III NODAĻA

STARPUZŅĒMUMU, UZGLABĀŠANAS UZŅĒMUMU, SADEDZINĀŠANAS UN LĪDZSADEDZINĀŠANAS IEKĀRTU, PIRMĀS UN OTRĀS KATEGORIJAS PĀRSTRĀDES UZŅĒMUMU, OTRĀS UN TREŠĀS KATEGORIJAS TAUKU PĀRSTRĀDES UZŅĒMUMU, BIOGĀZES UN KOMPOSTĒŠANAS IEKĀRTU APSTIPRINĀŠANA

10. pants

Starpuzņēmumu apstiprināšana

1. Pirmās, otrās un trešās kategorijas starpuzņēmumi jāapstiprina kompetentajai iestādei.

2. Lai saņemtu apstiprinājumu, pirmās vai otrās kategorijas starpuzņēmumiem:

a) jāatbilst III pielikuma I nodaļas prasībām;

b) jāpārkrauj un jāuzglabā pirmās kategorijas vai otrās kategorijas materiāls saskaņā ar III pielikuma II nodaļas B daļu;

c) jāveic uzņēmuma pašvērtēšana, kas paredzēta 25. pantā; un

d) tie jāpārbauda kompetentajai iestādei saskaņā ar 26. pantu.

3. Lai saņemtu apstiprinājumu, trešās kategorijas starpuzņēmumiem:

a) jāatbilst III pielikuma I nodaļas prasībām;

b) jāpārkrauj un jāuzglabā trešās kategorijas materiāls saskaņā ar III pielikuma II nodaļas A daļu;

c) jāveic uzņēmuma pašvērtēšana, kas paredzēta 25. pantā; un

d) tie jāpārbauda kompetentajai iestādei saskaņā ar 26. pantu.

11. pants

Uzglabāšanas uzņēmumu apstiprināšana

1. Uzglabāšanas uzņēmumi jāapstiprina kompetentajai iestādei.

2. Lai saņemtu apstiprinājumu, uzglabāšanas uzņēmumiem:

a) jāatbilst III pielikuma III nodaļas prasībām; un

b) tie jāpārbauda kompetentajai iestādei saskaņā ar 26. pantu.

12. pants

Sadedzināšanas un līdzsadedzināšanas iekārtu apstiprināšana

1. Pārstrādātu produktu sadedzināšanu un līdzsadedzināšanu veic saskaņā ar Direktīvu 2000/76/EK. Dzīvnieku izcelsmes blakusproduktu sadedzināšanu un līdzsadedzināšanu veic vai nu saskaņā ar Direktīvas 2000/76/EK noteikumiem, vai, ja nepiemēro minēto direktīvu, saskaņā ar šīs regulas noteikumiem. Sadedzināšanas un līdzsadedzināšanas iekārtas apstiprina saskaņā ar minēto direktīvu vai saskaņā ar 2. vai 3. punktu.

2. Lai saņemtu kompetentās iestādes apstiprinājumu dzīvnieku izcelsmes blakusproduktu iznīcināšanai, tādai lieljaudas sadedzināšanas vai līdzsadedzināšanas iekārtām, uz kurām neattiecas Direktīva 2000/76/EK:

a) jāatbilst vispārīgajiem nosacījumiem, kas noteikti IV pielikuma I nodaļā;

b) jāatbilst ekspluatācijas nosacījumiem, kas noteikti IV pielikuma II nodaļā;

c) jāatbilst prasībām, kas noteiktas IV pielikuma III nodaļā attiecībā uz ūdens aizvadīšanu;

d) jāatbilst prasībām, kas noteiktas IV pielikuma IV nodaļā attiecībā uz atliekām;

e) jāatbilst temperatūras mērījumu prasībām, kas noteiktas IV pielikuma V nodaļā; un

f) jāatbilst nosacījumiem par ekspluatāciju ārkārtas situācijā, kas noteikti IV pielikuma VI nodaļā.

3. Lai saņemtu kompetentās iestādes apstiprinājumu dzīvnieku izcelsmes blakusproduktu iznīcināšanai, tādas mazjaudas sadedzināšanas vai līdzsadedzināšanas iekārtas, uz kurām neattiecas Direktīva 2000/76/EK:

▼M1

a) jāizmanto tikai tāpēc, lai iznīcinātu beigtus lolojumdzīvniekus un dzīvnieku blakusproduktus, kuri minēti 4. panta 1. punkta b) apakšpunktā, 5. panta 1. punktā un 6. panta 1. punktā un uz kuriem neattiecas Direktīva 2000/76/EK;

▼B

b) ja tā atrodas uzņēmumā, tā ir jāizmanto vienīgi šī konkrētā uzņēmuma materiāla iznīcināšanai;

c) tai jāatbilst vispārējiem nosacījumiem, kas noteikti IV pielikuma I nodaļā;

d) tai jāatbilst ekspluatācijas nosacījumiem, kas noteikti IV pielikuma II nodaļā;

e) tai jāatbilst prasībām, kas noteiktas IV panta IV nodaļā attiecībā uz atliekām;

f) tai jāatbilst temperatūras mērījumu prasībām, kas noteiktas IV pielikuma V nodaļā;

g) tai jāatbilst nosacījumiem par ekspluatāciju ārkārtas situācijā, kas noteikti IV pielikuma VI nodaļā; un

▼M1

h) tai jāatbilst IV pielikuma VII nodaļas nosacījumiem, ja to izmanto 4. panta 1. punkta b) apakšpunktā minēto dzīvnieku blakusproduktu iznīcināšanai.

▼B

4. Apstiprinājumu nekavējoties aptur, ja vairs netiek pildīti nosacījumi, ar kuriem tas piešķirts.

5. Prasības, kas izklāstītas 2. un 3. punktā, sakarā ar jaunākajām zinātnes atziņām var grozīt saskaņā ar 33. panta 2. punktā minēto procedūru pēc apspriešanās ar attiecīgu zinātnisko komiteju.

13. pants

Pirmās kategorijas un otrās kategorijas pārstrādes uzņēmumu apstiprināšana

1. Pirmās kategorijas un otrās kategorijas pārstrādes uzņēmumi jāapstiprina kompetentajai iestādei.

2. Lai saņemtu apstiprinājumu, pirmās un otrās kategorijas pārstrādes uzņēmumiem:

a) jāatbilst V pielikuma I nodaļas prasībām;

b) jāpārkrauj, jāpārstrādā un jāuzglabā pirmās kategorijas vai otrās kategorijas materiāls saskaņā ar V pielikuma II nodaļu un VI pielikuma I nodaļu;

c) tās jāapstiprina kompetentajai iestādei saskaņā ar V pielikuma V nodaļu;

d) jāveic uzņēmuma pašvērtēšana, kas paredzēta 25. pantā;

e) tās jāpārbauda kompetentajai iestādei saskaņā ar 26. pantu. un

f) jānodrošina, lai produkti pēc pārstrādes atbilstu VI pielikuma I nodaļas prasībām.

3. Apstiprinājumu nekavējoties aptur, ja vairs netiek pildīti nosacījumi, ar kuriem tas piešķirts.

14. pants

Otrās kategorijas un trešās kategorijas tauku pārstrādes uzņēmumu apstiprināšana

1. Tauku pārstrādes uzņēmumi jāapstiprina kompetentajai iestādei.

2. Lai saņemtu apstiprinājumu, otrās kategorijas tauku pārstrādes uzņēmumiem:

a) jāpārstrādā no otrās kategorijas materiāla iegūti kausētie tauki atbilstīgi standartiem, kas noteikti VI pielikuma III nodaļā;

b) jāizveido un jāievieš kritisko kontrolpunktu uzraudzības un kontroles metodes, balstoties uz izmantoto procesu;

c) jāreģistrē saskaņā ar b) apakšpunktu iegūtie dati, lai tos uzrādītu kompetentajai iestādei; un

d) tie jāpārbauda kompetentajai iestādei saskaņā ar 26. pantu.

3. Lai saņemtu apstiprinājumu, trešās kategorijas tauku pārstrādes uzņēmumiem ir jāpārstrādā kausētie tauki, kas iegūti vienīgi no trešās kategorijas materiāla, un jāatbilst attiecīgajām prasībām, kas minētas 2. punktā.

4. Apstiprinājumu nekavējoties aptur, ja vairs netiek pildīti nosacījumi, ar kuriem tas piešķirts.

15. pants

Biogāzes iekārtu un kompostēšanas iekārtu apstiprināšana

1. Biogāzes iekārtas un kompostēšanas iekārtas jāapstiprina kompetentajai iestādei.

2. Lai saņemtu apstiprinājumu, biogāzes iekārtām un kompostēšanas iekārtām:

a) jāatbilst VI pielikuma II nodaļas A daļas prasībām;

b) jāpārkrauj un jāpārveido dzīvnieku izcelsmes blakusprodukti saskaņā ar VI pielikuma II nodaļas B un C daļu;

c) tās jāpārbauda kompetentajai iestādei saskaņā ar 26. pantu;

d) tām jāizveido un jāievieš kritisko kontrolpunktu uzraudzības un kontroles metodes; un

e) tām jānodrošina fermentācijas atlieku un – attiecīgi – komposta atbilstība mikrobioloģiskajiem standartiem, kas noteikti VI pielikuma II nodaļas D daļā.

3. Apstiprinājumu nekavējoties aptur, ja vairs netiek pildīti nosacījumi, ar kuriem tas piešķirts.







IV NODAĻA

TĀDU PĀRSTRĀDĀTU DZĪVNIEKU OLBALTUMVIELU UN CITU PĀRSTRĀDĀTU PRODUKTU LAIŠANA TIRGŪ UN IZMANTOŠANA, KO VARĒTU LIETOT PAR BARĪBAS SASTĀVDAĻĀM, LOLOJUMDZĪVNIEKU BARĪBU, SUŅU KOŠĻĀJAMĀM ROTAĻLIETĀM UN TEHNISKIEM PRODUKTIEM, UN AR ŠIEM PRODUKTIEM SAISTĪTO UZŅĒMUMU APSTIPRINĀŠANA

16. pants

Vispārējie dzīvnieku veselības noteikumi

1. Dalībvalstis veic visus vajadzīgos pasākumus, lai nodrošinātu to, ka VII un VIII pielikumā minētie dzīvnieku izcelsmes blakusprodukti un no tiem iegūtie produkti netiek sūtīti no uzņēmuma kādā rajonā, uz ko attiecas ierobežojumi sakarā ar tādas slimības gadījumiem, pret kuru ir uzņēmīga tā suga, no kuras iegūst attiecīgo produktu, vai no kāda uzņēmuma vai rajona, no kura pārvadājumi vai tirdzniecība apdraudētu dalībvalstu vai dalībvalstu apgabalu dzīvnieku veselības statusu, ja vien produkti nav apstrādāti saskaņā ar šo regulu.

2. Pasākumi, kas minēti 1. punktā, garantē to, ka produkti tiek iegūti no dzīvniekiem:

a) kas ir no tāda uzņēmuma, teritorijas vai teritorijas daļas vai – akvakultūras produktu gadījumā – no saimniecības, rajona vai rajona daļas, uz kuru neattiecas dzīvnieku veselības ierobežojumi, ko piemēro attiecīgajiem dzīvniekiem un produktiem, un jo īpaši ierobežojumi sakarā ar slimības kontroles pasākumiem, kas noteikti ar Kopienas tiesību aktiem vai sakarā ar nopietnu transmisīvo slimību, kas minēta sarakstā Padomes 1992. gada 17. decembra Direktīvā 92/119/EEK, ar ko ievieš vispārējos Kopienas pasākumus konkrētu dzīvnieku slimību kontrolei un īpašus pasākumus attiecībā uz cūku vezikulāro slimību ( 22 );

b) kas nav nokauti tādā uzņēmumā, kur kaušanas brīdī atradušies dzīvnieki, kuri inficēti vai par kuriem pastāv aizdomas par to inficēšanos ar kādu no slimībām, uz ko attiecas a) apakšpunktā minētie noteikumi.

3. Atkarībā no atbilstības 2. punkta a) apakšpunktā minētajiem slimības kontroles pasākumiem atļauj laist tirgū dzīvnieku izcelsmes blakusproduktus un no tiem iegūtus produktus, kas minēti VII un VIII pielikumā, kuru izcelsme ir teritorija vai teritorijas daļa, uz kuru attiecināti ierobežojumi saistībā ar dzīvnieku veselību, bet kas nav inficēti un par ko nepastāv aizdomas par to inficēšanos, ja vien produktus:

a) iegūst, pārkrauj, transportē un uzglabā atsevišķi no produktiem, kas atbilst dzīvnieku veselības nosacījumiem, vai no tiem citā laikā;

b) tie ir pietiekami apstrādāti, lai likvidētu attiecīgo dzīvnieku veselības problēmu saskaņā ar šo regulu, tādā uzņēmumā, ko šim mērķim apstiprinājusi tā dalībvalsts, kurā radusies šī dzīvnieku veselības problēma;

c) tie ir pienācīgi identificēti;

d) tie atbilst prasībām, kas noteiktas VII un VIII pielikumā, vai vispārējiem sīki izstrādātiem noteikumiem, kas jānosaka saskaņā ar 33. panta 2. punktā minēto procedūru.

Īpašās situācijās ar lēmumu, ko pieņem saskaņā ar 33. panta 2. punktu, var paredzēt nosacījumus, kas atšķiras no pirmajā apakšpunktā noteiktajiem. Šādos lēmumos ņem vērā visus pasākumus attiecībā uz dzīvniekiem vai ar tiem veicamajiem testiem un slimības īpašās iezīmes attiecīgajā sugā un precizē visus pasākumus, kas vajadzīgi, lai Kopienā aizsargātu dzīvnieku veselību.

17. pants

Trešās kategorijas pārstrādes uzņēmumu apstiprināšana

1. Trešās kategorijas pārstrādes uzņēmumi jāapstiprina kompetentajai iestādei.

2. Lai saņemtu apstiprinājumu, trešās kategorijas pārstrādes uzņēmumiem:

a) jāatbilst V pielikuma I nodaļas un VII pielikuma I nodaļas prasībām;

b) jāpārkrauj, jāapstrādā un jāuzglabā trešās kategorijas materiāls saskaņā ar V pielikuma II nodaļu un VII pielikumu;

c) tie jāapstiprina kompetentajai iestādei saskaņā ar V pielikuma V nodaļu;

d) tiem jāveic uzņēmuma pašvērtēšana, kas paredzēta 25. pantā;

e) tie jāpārbauda kompetentajai iestādei saskaņā ar 26. pantu. un

f) tiem jānodrošina, lai produkti pēc pārstrādes atbilstu VII pielikuma I nodaļas prasībām.

3. Apstiprinājumu nekavējoties aptur, ja vairs netiek pildīti nosacījumi, ar kuriem tas piešķirts.

18. pants

Lolojumdzīvnieku barības ražošanas uzņēmumu un tehnisko iekārtu apstiprināšana

1. Lolojumdzīvnieku barības ražošanas uzņēmumi un tehniskās iekārtas jāapstiprina kompetentajai iestādei.

2. Lai saņemtu apstiprinājumu, lolojumdzīvnieku barības ražošanas uzņēmumam vai tehniskajām iekārtām:

a) ievērojot īpašās prasības, kas noteiktas VIII pielikumā attiecībā uz uzņēmuma ražotajiem produktiem, jāapņemas: i) ievērot īpašās ražošanas prasības, kas noteiktas šajā regulā; ii) izveidot un ieviest kritisko kontrolpunktu uzraudzības un kontroles metodes, balstoties uz izmantoto procesu; iii) atkarībā no produktiem veikt paraugu ņemšanu analīzēm laboratorijā, ko atzinusi kompetentā iestāde, lai pārbaudītu atbilstību šīs regulas noteiktajiem standartiem; iv) reģistrēt saskaņā ar ii) un iii) daļu iegūtos datus, lai tos uzrādītu kompetentajai iestādei. Pārbaužu un testu rezultātus saglabā vismaz divus gadus: v) informēt kompetento iestādi, ja iii) daļā minētās laboratorijas pārbaudes rezultāts vai jebkādi citi tiem pieejami dati atklāj nopietnus draudus dzīvnieku veselībai vai sabiedrības veselībai; un

b) tas jāpārbauda kompetentajai iestādei saskaņā ar 26. pantu.

3. Apstiprinājumu nekavējoties aptur, ja vairs netiek pildīti nosacījumi, ar kuriem tas piešķirts.

19. pants

Tādu pārstrādātu dzīvnieku olbaltumvielu un citu pārstrādātu produktu laišana tirgū un eksportēšana, kurus varētu izmantot par barības sastāvdaļām

Dalībvalstis nodrošina to, ka pārstrādātas dzīvnieku olbaltumvielas un citus pārstrādātus produktus, ko varētu izmantot par barības sastāvdaļām, laiž tirgū vai eksportē vienīgi tad, ja tie:

a) ir sagatavoti trešās kategorijas pārstrādes uzņēmumā, ko apstiprina un uzrauga saskaņā ar 17. pantu;

b) ir sagatavoti vienīgi ar trešās kategorijas materiālu, kā precizēts VII pielikumā;

c) ir pārkrauti, pārstrādāti, uzglabāti un transportēti saskaņā ar VII pielikumu un tādā veidā, lai nodrošinātu to atbilstību 22. pantam; un

d) atbilst īpašajām prasībām, kas noteiktas VII pielikumā.

20. pants

Lolojumdzīvnieku barības, suņu košļājamo rotaļlietu un tehnisko izstrādājumu laišana tirgū un eksportēšana

1. Dalībvalstis nodrošina to, lai lolojumdzīvnieku barība, suņu košļājamās rotaļlietas, tehniskie izstrādājumi, izņemot tos, kas minēti 2. un 3. punktā, un tādi dzīvnieku izcelsmes blakusprodukti, kas minēti VIII pielikumā, tiktu laisti tirgū vienīgi tad, ja:

a) tie atbilst vai nu: i) īpašajām prasībām, kas noteiktas VIII pielikumā; vai ii) ja produktu varētu izmantot gan kā tehnisku izstrādājumu, gan par barības sastāvdaļām un ja VIII pielikumā nav īpašu prasību – prasībām, kas noteiktas VII pielikuma attiecīgajā nodaļā; un

b) tie ir no tādiem uzņēmumiem, kas ir apstiprināti un ko uzrauga saskaņā ar 18. pantu vai – tādiem dzīvnieku izcelsmes blakusproduktiem, kas minēti VIII pielikumā, – no citiem uzņēmumiem, kas apstiprināti saskaņā ar Kopienas tiesību aktiem veterinārijas jomā.

2. Dalībvalstis nodrošina to, ka organiskos mēslojumus un augsnes ielabotājus, kas iegūti no pārstrādātiem produktiem, izņemot tos, ko iegūst no kūtsmēsliem un gremošanas trakta satura, laiž tirgū vai eksportē vienīgi tad, ja tie atbilst prasībām, ja tādas pastāv, kas noteiktas saskaņā ar procedūru, kura minēta 33. panta 2. punktā, pēc apspriešanās ar attiecīgo zinātnisko komiteju.

3. dalībvalstis nodrošina to, ka no otrās kategorijas materiāla iegūtus derivātus laiž tirgū vai eksportē vienīgi tad, ja:

a) tie ir sagatavoti otrās kategorijas tauku pārstrādes uzņēmumā, kas apstiprināts saskaņā ar 14. pantu, no kausētiem taukiem, kuri rodas, pārstrādājot otrās kategorijas materiālu otrās kategorijas pārstrādes uzņēmumā, kas apstiprināts saskaņā ar 13. pantu, piemērojot jebkuru no 1. līdz 5. pārstrādes metodei;

b) tie ir pārkrauti, pārstrādāti, uzglabāti un transportēti saskaņā ar VI pielikumu; un

c) tie atbilst īpašajām prasībām, kas noteiktas VIII pielikumā.

21. pants

Drošības pasākumi

Direktīvas 90/425/EEK 10. pants attiecas uz produktiem, kas ietverti šīs regulas VII un VIII pielikumā.

22. pants

Izmantošanas ierobežojumi

1. Ir aizliegta šāda dzīvnieku izcelsmes blakusproduktu un pārstrādātu produktu izmantošana:

a) kādas sugas dzīvnieku barošana ar pārstrādātām dzīvnieku olbaltumvielām, kas iegūtas no tās pašas sugas dzīvnieku ķermeņiem vai ķermeņa daļām;

b) lauksaimniecības dzīvnieku, izņemot kažokzvērus, barošana ar ēdināšanas uzņēmumu pārtikas atkritumiem vai ar barības sastāvdaļām, kas satur ēdināšanas uzņēmumu pārtikas atkritumus vai ir iegūtas no tiem; un

c) tādu organisko mēslojumu un augsnes ielabotāju lietošana ganībām, kas nav kūtsmēsli.

2. Noteikumus šā panta īstenošanai, tostarp noteikumus par kontroles pasākumiem, pieņem saskaņā ar procedūru, kas minēta 33. panta 2. punktā. Ar to pašu procedūru pēc apspriešanās ar attiecīgu zinātnisko komiteju var piešķirt atkāpes no 1. punkta a) apakšpunkta attiecībā uz zivīm un kažokzvēriem.







V NODAĻA

ATKĀPES

23. pants

Atkāpes attiecībā uz dzīvnieku izcelsmes blakusproduktu izmantošanu

1. Dalībvalstis var atļaut kompetento iestāžu uzraudzībā:

a) izmantot dzīvnieku izcelsmes blakusproduktus diagnostikas, izglītības un pētniecības mērķiem; un

b) izmantot dzīvnieku izcelsmes blakusproduktus taksidermijai tehniskās iekārtās, kas šim mērķim ir apstiprinātas saskaņā ar 18. pantu.

2.

a) Dalībvalstis var arī atļaut izmantot b) apakšpunktā uzskaitītos dzīvnieku izcelsmes blakusproduktus c) apakšpunktā uzskaitītu dzīvnieku barošanai kompetento iestāžu uzraudzībā un saskaņā ar noteikumiem, kas noteikti IX pielikumā.

b) Dzīvnieku izcelsmes blakusprodukti, kas minēti a) apakšpunktā, ir: i) otrās kategorijas materiāls, ar noteikumu, ka tas ir no dzīvniekiem, kuri nav nokauti vai nav miruši sakarā ar tādu slimību vai aizdomām par tādu slimību, kas var tikt pārnesta uz cilvēkiem vai dzīvniekiem, un ii) trešās kategorijas materiāls, kas minēts 6. panta 1. punkta a) līdz j) apakšpunktā un, ievērojot 22. panta nosacījumus, 6. panta 1. punkta 1. apakšpunktā;

c) dzīvnieki, kas minēti a) apakšpunktā, ir: i) zooloģiskā dārza dzīvnieki, ii) cirka dzīvnieki, iii) rāpuļi un plēsīgie putni, kas nav zooloģiskā dārza vai cirka dzīvnieki, iv) kažokzvēri, v) savvaļas dzīvnieki, kuru gaļa nav paredzēta cilvēku uzturam, vi) suņi no atzītām suņaudzētavām vai medību suņu bariem, un vii) tārpi zivju ēsmai.

d) Dalībvalstis turklāt var atļaut kompetentas iestādes uzraudzībā izmantot 4. panta 1. punkta b) apakšpunkta ii) daļā minētu pirmās kategorijas materiālu apdraudētu vai aizsargātu maitēdāju putnu sugu barošanai saskaņā ar noteikumiem, kas noteikti atbilstīgi 33. panta 2. punktā minētajai procedūrai pēc apspriešanās ar Eiropas Pārtikas nekaitīguma iestādi.

3. Dalībvalstis informē Komisiju:

a) par 2. punktā minēto atkāpju piemērošanu; un

b) par ieviestajiem pārbaudes noteikumiem, lai nodrošinātu to, ka attiecīgos dzīvnieku izcelsmes blakusproduktus izmanto vienīgi atļautiem mērķiem.

4. Katra dalībvalsts sastāda to lietotāju un savākšanas centru sarakstu, kas ir autorizēti un reģistrēti tās teritorijā saskaņā ar 2. punkta c) apakšpunkta iv), vi) un vii) daļu. Katram lietotājam un savākšanas centram piešķir oficiālu numuru inspekcijas mērķiem un lai varētu izsekot attiecīgu produktu izcelsmi.

Kompetentā iestāde uzrauga iepriekšējā apakšpunktā minēto lietotāju un savākšanas centru telpas, un tai ir brīva pieeja jebkurā laikā jebkurā šādu telpu daļā, lai pārliecinātos par atbilstību 2. punktā minētajām prasībām.

Ja šāda inspekcija atklāj, ka šīs prasības netiek pildītas, kompetentā iestāde attiecīgi rīkojas.

5. Sīki izstrādātus noteikumus pārbaudes pasākumiem var pieņemt saskaņā ar procedūru, kas minēta 33. panta 2. punktā.

24. pants

Atkāpes attiecībā uz dzīvnieku izcelsmes blakusproduktu iznīcināšanu

1. Kompetentā iestāde vajadzības gadījumā var nolemt, ka:

a) nobeigušos lolojumdzīvniekus drīkst tiešā veidā iznīcināt kā atkritumus, tos dedzinot;

b) sadedzinot vai aprokot uz vietas, kā atkritumus drīkst iznīcināt šādus dzīvnieku izcelsmes blakusproduktus, kuru izcelsme ir attālos rajonos: i) pirmās kategorijas materiālu, kas minēts 4. panta 1. punkta b) apakšpunkta ii) daļā, ii) otrās kategorijas materiālu un iii) trešās kategorijas materiālu; un

c) dzīvnieku izcelsmes blakusproduktus var iznīcināt kā atkritumus, tos sadedzinot vai aprokot uz vietas, tādas slimības uzliesmojuma gadījumā, kas minēta Starptautiskā epizootisko slimību biroja (OIE) A sarakstā, ja kompetentā iestāde liedz transportu līdz tuvākajām sadedzināšanas iekārtām vai pārstrādes uzņēmumam sakarā ar veselības apdraudējuma izplatīšanās briesmām vai tāpēc, ka epizootiskas slimības uzliesmojuma dēļ pietrūkst šādu iekārtu jaudas.

2. Nedrīkst piešķirt nekādas atkāpes attiecībā uz pirmās kategorijas materiālu, kas minēts 4. panta 1. punkta a) apakšpunkta i) daļā.

3. Tādam pirmās kategorijas materiālam, kas minēts 4. panta 1. punkta b) apakšpunkta ii) daļā, sadedzināšanu var veikt saskaņā ar 1. punkta b) vai c) apakšpunktu vienīgi tad, ja kompetentā iestāde atļauj un uzrauga izmantoto metodi un ir pārliecinājusies, ka tā novērš jebkuru risku pārnest TSE.

4. Dalībvalstis dara zināmu Komisijai:

a) ja tās izmanto iespējas, kas paredzētas 1. punkta b) apakšpunktā attiecībā uz pirmās kategorijas un otrās kategorijas materiālu; un

b) apgabalus, ko tās ierindo pie attāliem apgabaliem, piemērojot 1. punkta b) apakšpunktu, un šāda iedalījuma pamatojumu.

5. Kompetentā iestāde veic vajadzīgos pasākumus:

a) lai nodrošinātu to, ka dzīvnieku izcelsmes blakusproduktu sadedzināšana vai aprakšana neapdraud dzīvnieku vai cilvēku veselību; un

b) lai novērstu dzīvnieku izcelsmes blakusproduktu pamešanu, izgāšanu neatļautā vietā vai nekontrolētu iznīcināšanu.

6. Sīki izstrādātus noteikumus šā panta piemērošanai var pieņemt saskaņā ar 33. panta 2. punktā minēto procedūru.







VI NODAĻA

KONTROLE UN PĀRBAUDES

25. pants

Uzņēmuma pašvērtēšanas sistēma

1. Starpuzņēmumu un pārstrādes uzņēmumu uzņēmēji un īpašnieki vai viņu pārstāvji veic vajadzīgos pasākumus, lai izpildītu šīs regulas prasības. Viņi izveido, ievieš un uztur pastāvīgu procedūru, kas izstrādāta saskaņā ar riska analīzes un kritisko kontrolpunktu noteikšanas sistēmas (HACCP) principiem. Tie konkrēti:

a) identificē un kontrolē kritiskos kontrolpunktus uzņēmumos;

b) izveido un ievieš šādu kritisko kontrolpunktu uzraudzības un kontroles metodes;

c) pārstrādes uzņēmumiem – ņem raksturīgus paraugus, lai pārbaudītu atbilstību: i) katrai pārstrādātajai partijai – produkcijas standartiem, kas noteikti ar šo regulu, un ii) maksimāli pieļaujamajiem fizikāli ķīmisko atlieku līmeņiem, kas noteikti ar Kopienas tiesību aktiem;

d) veic b) un c) punktā minēto pārbaužu un testu rezultātu uzskaiti un saglabā to vismaz divus gadus, lai varētu uzrādīt kompetentajām iestādēm;

e) ievieš sistēmu, kas nodrošina katras nosūtītās partijas izsekojamību.

2. Ja testu rezultāti paraugiem, kas ņemti saskaņā ar 1. punkta c) apakšpunktu, neatbilst šīs regulas noteikumiem, pārstrādes uzņēmuma uzņēmējam:

a) nekavējoties jāziņo kompetentajai iestādei sīka informācija par paraugu un partiju, no kuras tas ņemts;

b) jānoskaidro neatbilstības cēloņi;

c) atkārtoti jāpārstrādā vai jāiznīcina piesārņotā partija kompetentās iestādes uzraudzībā;

d) jānodrošina, lai no uzņēmuma netiktu izvests materiāls, par kuru pastāv aizdomas, ka tas varētu būt piesārņots, vai par kuru ir zināms, ka tas ir piesārņots, kamēr tas nav atkārtoti pārstrādāts kompetentās iestādes uzraudzībā un no tā nav oficiāli ņemts atkārtots paraugs attiecībā uz atbilstību šajā regulā noteiktajiem standartiem, ja vien tas nav paredzēts iznīcināšanai;

e) jāpalielina produkcijas paraugu ņemšanas un testēšanas biežums;

f) jāizpēta dzīvnieku izcelsmes blakusproduktu dokumentācija, kas attiecas uz pabeigto paraugu; un

g) jāierosina uzņēmumā atbilstīgas dezaktivācijas un attīrīšanas procedūras.

3. Sīki izstrādātus noteikumus šā panta īstenošanai, ieskaitot noteikumus attiecībā uz pārbaužu biežumu un mikrobioloģiskās analīzes standartmetodes, var noteikt saskaņā ar procedūru, kas minēta 33. panta 2. punktā.

26. pants

Oficiālās kontroles un apstiprināto uzņēmumu saraksti

1. Kompetentā iestāde regulāri veic pārbaudes un uzraudzību uzņēmumos, kas apstiprināti saskaņā ar šo regulu. Pārstrādes uzņēmumu pārbaudes un uzraudzību veic saskaņā ar V pielikuma IV nodaļu.

2. Pārbaužu un uzraudzības biežums ir atkarīgs no uzņēmuma lieluma, ražotās produkcijas veida, riska vadības un sniegtajām garantijām saskaņā ar riska analīzes un kritisko kontrolpunktu noteikšanas sistēmas (HACCP) principiem.

3. Ja kompetentās iestādes veiktajā pārbaudē atklājas, ka netiek ievērota viena vai vairākas šīs regulas prasības, kompetentā iestāde attiecīgi rīkojas.

4. Katra dalībvalsts sastāda tādu uzņēmumu sarakstu, kas tās teritorijā apstiprināti saskaņā ar šo regulu. Tā piešķir katram uzņēmumam oficiālu numuru, kas identificē uzņēmumu attiecībā uz tā darbības būtību. Dalībvalstis nosūta Komisijai un pārējām dalībvalstīm saraksta kopijas un atjauninātus variantus.

5. Sīki izstrādātus noteikumus šā panta īstenošanai, ieskaitot noteikumus attiecībā uz pārbaužu biežumu un mikrobioloģiskās analīzes standartmetodes, var noteikt saskaņā ar procedūru, kas minēta 33. panta 2. punktā.







VII NODAĻA

KOPIENAS KONTROLE

27. pants

Kopienas kontrole dalībvalstīs

1. Komisijas eksperti var veikt pārbaudes uz vietas sadarbībā ar dalībvalstu kompetentajām iestādēm, ciktāl tas vajadzīgs vienādai šīs regulas piemērošanai. Dalībvalsts, kuras teritorijā veic pārbaudes, sniedz ekspertiem visu palīdzību, kas vajadzīga, lai viņi varētu pildīt savus pienākumus. Komisija informē kompetento iestādi par veikto pārbaužu rezultātiem.

2. Šā panta piemērošanas noteikumus un jo īpaši tos, kas regulē sadarbības kārtību ar attiecīgo valstu kompetentajām iestādēm, pieņem saskaņā ar 33. panta 2. punktā paredzēto kārtību.







VIII NODAĻA

NOTEIKUMI PAR ATSEVIŠĶU DZĪVNIEKU IZCELSMES BLAKUSPRODUKTU UN NO TIEM IEGŪTU PRODUKTU IMPORTĒŠANU UN TRANZĪTU

28. pants

Vispārīgi noteikumi

Noteikumi, ko piemēro VII un VIII pielikumā minētu produktu ievešanai no ārpuskopienas valstīm, nav labvēlīgāki vai nelabvēlīgāki par tiem, ko piemēro šādu produktu ražošanai un tirdzniecībai Kopienā.

No trešām valstīm tomēr atļauj ievest lolojumdzīvnieku barību un lolojumdzīvnieku barības izejmateriālu, kas iegūts no dzīvniekiem, kuri apstrādāti ar noteiktām vielām, kas aizliegtas saskaņā ar Direktīvu 96/22/EK, ar noteikumu, ka šāds materiāls ir paliekoši iezīmēts, un saskaņā ar nosacījumiem, kas pieņemti atbilstīgi 33. panta 2. punktā minētajai procedūrai.

29. pants

Aizliegumi un atbilstība Kopienas noteikumiem

1. Aizliegts veikt dzīvnieku izcelsmes blakusproduktu un pārstrādātu produktu importu un tranzītu, izņemot tādu, kas atbilst šai regulai.

2. Tādu produktu ievešanu Kopienā un tranzītu caur Kopienu, kas minēti VII un VIII pielikumā, drīkst veikt vienīgi tad, ja šie produkti atbilst 3. līdz 6. punktā izvirzītajām prasībām.

3. Produkti, kas minēti VII un VIII pielikumā, ja vien šajos pielikumos nav noteikts citādi, ir no tādām trešām valstīm vai trešo valstu daļām, kas ietvertas sarakstā, kurš jāsastāda un jāatjaunina saskaņā ar 33. panta 2. punktā minēto procedūru.

Šo sarakstu var kombinēt ar citiem sarakstiem, kas izveidoti sabiedrības un dzīvnieku veselības aizsardzības nolūkos.

Veidojot šo sarakstu, jo īpaši ņem vērā:

a) trešās valsts tiesību aktus;

b) kompetentās iestādes un tās kontroles dienestu organizāciju trešā valstī, šādu dienestu pilnvarojumu, uzraudzību, kādai tie pakļauti, un to pilnvaras efektīvi uzraudzīt savu tiesību aktu piemērošanu;

c) faktiskos dzīvnieku veselības nosacījumus, ko piemēro Kopienai paredzētu dzīvnieku izcelsmes produktu ieguvei, ražošanai, pārkraušanai, uzglabāšanai un nosūtīšanai;

d) garantijas, ko var sniegt trešā valsts attiecībā uz attiecīgo dzīvnieku veselības nosacījumu ievērošanu;

e) pieredzi trešās valsts produkta tirgošanā un veikto importa pārbaužu rezultātus;

f) jebkādus rezultātus, kas gūti Kopienas inspekcijās trešā valstī;

g) mājlopu, citu mājdzīvnieku un savvaļas dzīvnieku veselības statusu trešā valstī, jo īpaši pievēršot uzmanību eksotiskajām dzīvnieku slimībām un jebkādiem vispārējā veselības stāvokļa aspektiem valstī, kas varētu apdraudēt sabiedrības vai dzīvnieku veselību Kopienā;

h) regularitāti un ātrumu, ar kādu trešā valsts sniedz informāciju par infekcijas vai lipīgām dzīvnieku slimībām tās teritorijā, jo īpaši tādām slimībām, kas minētas OIE A un B sarakstā, vai – akvakultūras dzīvnieku slimībām – ziņojamām slimībām, kas uzskaitītas OIE Ūdensdzīvnieku veselības kodeksā;

i) trešā valstī spēkā esošiem noteikumiem attiecībā uz dzīvnieku infekcijas vai lipīgu slimību profilaksi un kontroli un to īstenošanu, tostarp noteikumiem par importu no citām valstīm.

4. Produktiem, kas minēti VII un VIII pielikumā, izņemot tehniskus produktus, jābūt no tādiem uzņēmumiem, kas iekļauti Kopienas sarakstā, kurš sastādīts saskaņā ar 33. panta 2. punktā minēto procedūru, balstoties uz trešās valsts kompetento iestāžu sniegto informāciju Komisijai, kas apliecina to, ka uzņēmums atbilst Kopienas prasībām un ir pakļauts valsts pārbaudes dienesta uzraudzībai šajā trešā valstī.

Apstiprinātos sarakstus groza šādi:

a) Komisija informē dalībvalstis par pārmaiņām uzņēmumu sarakstos, ko ierosinājusi attiecīgā trešā valsts, piecu darba dienu laikā kopš ierosināto pārmaiņu saņemšanas;

b) dalībvalstu rīcībā kopš a) apakšpunktā minēto uzņēmumu sarakstu pārmaiņu saņemšanas ir septiņas darba dienas, lai nosūtītu Komisijai rakstiskas atsauksmes;

c) ja vismaz viena dalībvalsts sniedz rakstiskas atsauksmes, Komisija informē dalībvalstis piecu darba dienu laikā un iekļauj šo punktu Pastāvīgās pārtikas aprites un dzīvnieku veselības komitejas nākamās sanāksmes darba kārtībā, lai lemtu saskaņā ar 33. panta 2. punktā minēto procedūru;

d) ja Komisija b) apakšpunktā minētajā termiņā nesaņem nekādas dalībvalstu atsauksmes, uzskata, ka dalībvalstis ir piekritušas grozījumiem šajā sarakstā. Komisija piecu darba dienu laikā informē dalībvalstis, un piecas dienas pēc tam, kad dalībvalstis ir saņēmušas šo informāciju, atļauj importu no šādiem uzņēmumiem.

5. Tehniskiem produktiem, kas minēti VIII pielikumā, jānāk no tādiem uzņēmumiem, kurus ir apstiprinājušas un reģistrējušas trešo valstu kompetentās iestādes.

6. Ja VII un VIII pielikumā nav noteikts citādi, šajos pielikumos minētu produktu sūtījumiem jāpievieno veselības sertifikāts, kas atbilst X pielikumā izklāstītajam paraugam, ar kuru apliecina, ka produkts atbilst šajos pielikumos minētiem nosacījumiem un ir no uzņēmumiem, kas nodrošina šādus nosacījumus.

7. Līdz 4. punktā paredzētā saraksta apkopošanai un 6. punktā minēto sertifikātu paraugu pieņemšanai dalībvalstis var saglabāt Direktīvā 97/78/EK paredzēto kontroli un pastāvošajos valsts tiesību aktos paredzētos sertifikātus.

30. pants

Līdzvērtība

1. Saskaņā ar 33. panta 2. punktā minēto procedūru var pieņemt lēmumu, ar kuru atzīst, ka tie veselības aizsardzības pasākumi, ko piemēro trešā valsts, trešo valstu grupa vai trešās valsts apgabals attiecībā uz vienas vai vairāku VII un VIII pielikumā minētu produktu kategoriju ieguvi, ražošanu, pārkraušanu, uzglabāšanu un transportu, sniedz garantijas, kas ir līdzvērtīgas Kopienā piemērotajām garantijām, ar noteikumu, ja trešā valsts sniedz tam objektīvu pierādījumu.

Ar šādu lēmumu pieņem nosacījumus, kas reglamentē dzīvnieku izcelsmes blakusproduktu ievešanu un/vai tranzītu no šāda apgabala, valsts vai valstu grupas.

2. Šā panta 1. punktā minētajos nosacījumos iekļauj:

a) produktam pievienojamā veselības sertifikāta raksturojumu un saturu;

b) īpašās veselības aizsardzības prasības, ko piemēro importam Kopienā un/vai tranzītam caur Kopienu; un

c) vajadzības gadījumā – procedūras tādu apgabalu vai uzņēmumu sarakstu sastādīšanai un grozīšanai, no kuriem ir atļauts imports un/vai tranzīts.

3. Sīki izstrādātus noteikumus šā panta piemērošanai nosaka saskaņā ar 33. panta 2. punktā noteikto kārtību.

31. pants

Kopienas pārbaudes un revīzijas

1. Komisijas eksperti vajadzības gadījumā kopā ar dalībvalstu ekspertiem var veikt pārbaudes uz vietas:

a) lai sastādītu trešo valstu vai to daļu sarakstu un definētu importa un/vai tranzīta nosacījumus;

b) lai pārbaudītu atbilstību: i) nosacījumiem iekļaušanai Kopienas trešo valstu sarakstā, ii) importa un/vai tranzīta nosacījumiem, iii) pasākumu līdzvērtības atzīšanas nosacījumiem, iv) jebkādiem ārkārtas pasākumiem, ko piemēro atbilstīgi Kopienas tiesību aktiem.

Komisija ieceļ dalībvalstu ekspertus, kas ir atbildīgi par šīm pārbaudēm.

2. Pārbaudes, kas minētas 1. punktā, veic Kopienas vārdā, un Kopiena sedz ar tām saistītos izdevumus.

3. Pārbaužu biežumu, kas minētas 1. punktā, un to veikšanas procedūru var noteikt saskaņā ar 33. panta 2. punktā minēto procedūru.

4. Ja 1. punktā minēta pārbaude atklāj nopietnus veselības aizsardzības noteikumu pārkāpumus, Komisija nekavējoties pieprasa trešai valstij veikt attiecīgus pasākumus vai aptur produktu sūtījumus un nekavējoties informē dalībvalstis.







IX NODAĻA

NOBEIGUMA NOTEIKUMI

32. pants

Pielikumu grozījumi un pārejas pasākumi

1. Pēc apspriešanās ar attiecīgo zinātnisko komiteju par visiem jautājumiem, kas varētu ietekmēt dzīvnieku vai sabiedrības veselības aizsardzību, var grozīt vai papildināt pielikumus un pieņemt attiecīgos pārejas pasākumus saskaņā ar 33. panta 2. punktā minēto procedūru.

2. Ievērojot 22. pantā minēto aizliegumu izbarot ēdināšanas uzņēmumu pārtikas atkritumus, ja dalībvalstīs pirms šīs regulas piemērošanas pastāv pienācīgas kontroles sistēmas, pieņem pārejas pasākumus saskaņā ar 1. punktu, lai ļautu turpināt izmantot barībā atsevišķu veidu pārtikas atkritumus stingri kontrolētos apstākļos tādu laika periodu, kas nav ilgāks par četriem gadiem, sākot no 2002. gada 1. novembra. Šie pasākumi nodrošina to, lai pārejas periodā nerastos nevajadzīgs risks dzīvnieku vai sabiedrības veselībai.

33. pants

Regulatīvā procedūra

1. Komisijai palīdz Pastāvīgā pārtikas aprites un dzīvnieku veselības komiteja, še turpmāk saukta “Komiteja”.

2. Ja ir norāde uz šo punktu, tad piemēro Lēmuma 1999/468/EK 5. un 7. pantu, ņemot vērā tā 8. panta noteikumus.

Lēmuma 1999/468/EK 5. panta 6. punktā minētais termiņš ir 15 dienas.

3. Komiteja pieņem savu reglamentu.

34. pants

Apspriešanās ar zinātniskajām komitejām

Ar attiecīgām zinātniskām komitejām apspriežas par visiem jautājumiem, uz ko attiecas šī regula un kuri varētu ietekmēt dzīvnieku vai sabiedrības veselības aizsardzību.

35. pants

Valstu noteikumi

1. Dalībvalstis dara Komisijai zināmus tiesību aktus, ko tās pieņēmušas jomā, uz kuru attiecas šī regula.

2. Cita starpā dalībvalstis informē Komisiju par veiktajiem pasākumiem, lai nodrošinātu atbilstību šai regulai viena gada laikā kopš tās stāšanās spēkā. Pamatojoties uz saņemto informāciju, Komisija iesniedz Eiropas Parlamentam un Padomei ziņojumu, kam vajadzības gadījumā pievieno likumdošanas priekšlikumus.

3. Dalībvalstis var pieņemt vai saglabāt noteikumus, kas vairāk, nekā paredzēts šajā regulā, ierobežo organisko mēslojumu un augsnes ielabotāju izmantošanu, līdz Kopienas noteikumu pieņemšanai attiecībā uz to izmantošanu saskaņā ar 20. panta 2. punktu. Dalībvalstis var pieņemt vai saglabāt noteikumus, kas vairāk, nekā paredzēts šajā regulā, ierobežo tādu tauku derivātu izmantošanu, kuri iegūti no otrās kategorijas materiāla, līdz Kopienas noteikumu VIII pielikuma papildinājuma pieņemšanai attiecībā uz to izmantošanu saskaņā ar 32. pantu.

36. pants

Finanšu noteikumi

Komisija sagatavo ziņojumu par finanšu noteikumiem dalībvalstīs attiecībā uz dzīvnieku izcelsmes blakusproduktu pārstrādi, savākšanu, uzglabāšanu un iznīcināšanu, pievienojot attiecīgus priekšlikumus.

37. pants

Atcelšana

Direktīvu 90/667/EEK un Lēmumus 95/348/EK un 1999/534/EK atceļ sešus mēnešus pēc šīs regulas stāšanās spēkā.

Atsauces uz Direktīvu 90/667/EEK uzskata par atsaucēm uz šo regulu.

38. pants

Stāšanās spēkā

Šī regula stājas spēkā 20. dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Kopienu Oficiālajā Vēstnesī.

Šo regulu sāk piemērot sešus mēnešus pēc tās spēkā stāšanās dienas. Tomēr 12. panta 2. punktu piemēro, kā precizēts Direktīvas 2000/76/EK 20. pantā, bet 22. panta 1. punkta b) apakšpunktu un 32. pantu piemēro no 2002. gada 1. novembra.

Šī regula uzliek saistības kopumā un ir tieši piemērojama visās dalībvalstīs.









I PIELIKUMS

ĪPAŠAS DEFINĪCIJAS

Šajā regulā izmanto šādas definīcijas.

▼M9

1. “Biškopības blakusprodukti” ir medus, bišu vasks, peru pieniņš, propoliss vai putekšņi, kas nav paredzēti lietošanai pārtikā.

▼B

2. “Partija” ir tādas produkcijas vienība, kas saražota vienā un tajā pašā uzņēmumā, izmantojot vienotus ražošanas parametrus – vai virkne šādu vienību, ja tās uzglabā kopā – un ko iespējams identificēt izņemšanai no apgrozības, atkārtotai apstrādei vai iznīcināšanai, ja testi uzrāda, ka to nepieciešams darīt.

3. “Biogāzes iekārta” ir iekārta, kurā veic dzīvnieku izcelsmes produktu bioloģisko noārdīšanu anaerobos apstākļos biogāzes ražošanai un savākšanai.

4. “Asins pagatavojumi” ir produkti, ko iegūst no asinīm vai asiņu frakcijām, izņemot žāvētu asiņu miltus; tajos ietilpst žāvēta/sasaldēta/šķidra plazma, žāvētas nesadalītas asinis, žāvēti/sasaldēti/šķidrie sarkanie asinsķermenīši vai to frakcijas un maisījumi.

5. “Asinis” ir svaigas nesadalītas asinis.

▼M14

6. “Žāvētu asiņu milti” ir produkti, ko iegūst asins termiskajā apstrādē saskaņā ar VII pielikuma II nodaļu un kas paredzēti dzīvnieku patēriņam vai organiskajam mēslojumam.

▼B

7. “Konservēta lolojumdzīvnieku barība” ir termiski pārstrādāta lolojumdzīvnieku barība, kas atrodas hermētiski noslēgtā traukā.

8. “Pirmās kategorijas vai otrās kategorijas starpuzņēmums” ir uzņēmums, kurā pārkrauj un/vai īslaicīgi uzglabā nepārstrādātu pirmās kategorijas vai otrās kategorijas materiālu, lai to tālāk nogādātu galamērķī, un kur var tikt veiktas dažas provizoriskas darbības, piemēram, ādu noņemšana un pēckaušanas ekspertīze.

9. “Pirmās kategorijas pārstrādes uzņēmums” ir uzņēmums, kurā pārstrādā pirmās kategorijas materiālu pirms tā galīgās noglabāšanas.

10. “Otrās kategorijas tauku pārstrādes uzņēmums” ir uzņēmums, kurā pārstrādā kausētus taukus, kas iegūti no otrās kategorijas materiāla tādos nosacījumos, kas izklāstīti VI pielikuma III nodaļā.

11. “Otrās kategorijas pārstrādes uzņēmums” ir uzņēmums, kurā pārstrādā otrās kategorijas materiālu pirms tā galīgās noglabāšanas, tālākas pārveidošanas vai izmantošanas.

12. “Trešās kategorijas starpuzņēmums” ir uzņēmums, kurā šķiro un/vai sagriež un/vai atdzesē vai dziļi sasaldē blokos un/vai īslaicīgi uzglabā nepārstrādātu trešās kategorijas materiālu, lai to tālāk transportētu līdz tā galamērķim.

13. “Trešās kategorijas tauku pārstrādes uzņēmums” ir uzņēmums, kurā pārstrādā kausētus taukus, kas iegūti no trešās kategorija materiāla.

14. “Trešās kategorijas pārstrādes uzņēmums” ir uzņēmums, kurā trešās kategorijas materiālu pārstrādā pārstrādātās dzīvnieku olbaltumvielās un citos pārstrādātos produktos, ko varētu izmantot par barības sastāvdaļām.

▼M1

15. “Ēdināšanas uzņēmuma pārtikas atkritumi” ir visi pārtikas atkritumi, tostarp vārīšanai izmantotā eļļa, kas radušies restorānos, sabiedriskās ēdināšanas uzņēmumos un virtuvēs, tostarp centralizētajās virtuvēs un mājas virtuvēs.

▼B

16. “Līdzsadedzināšanas iekārta” ir atkritumu iznīcināšanas vieta, kas definēta Direktīvas 2000/76/EK 3. panta 5. punktā.

17. “Līdzsadedzināšana” nozīmē dzīvnieku izcelsmes blakusproduktu vai no tiem iegūtu produktu iznīcināšanu līdzsadedzināšanas iekārtā.

18. “Savākšanas centri” ir telpas, kur savāc un apstrādā noteiktus dzīvnieku izcelsmes blakusproduktus, kas paredzēti lietošanai 23. panta 2. punkta c) apakšpunktā norādīto dzīvnieku barošanā.

19. “Kompostēšanas iekārta” ir iekārta, kurā notiek dzīvnieku izcelsmes produktu bioloģiskā noārdīšanās aerobos apstākļos.

20. “Fermentācijas atliekas” ir atliekas, kas rodas, transformējot dzīvnieku izcelsmes blakusproduktus biogāzes iekārtās.

21. “Gremošanas trakta saturs” ir zīdītāju un skrējējputnu gremošanas trakta saturs, kas var būt atdalīts vai neatdalīts no gremošanas trakta.

22. “Košļājamās suņu rotaļlietas” ir lolojumdzīvniekiem košļāšanai paredzēti nemiecēti produkti, ko ražo no nagaiņu jēlādām un ādām vai cita dzīvnieku izcelsmes materiāla.

23. “Barības sastāvdaļas” ir tādi barības materiāli, kas definēti Direktīvā 96/25/EK ( 23 ), kuriem ir dzīvnieku izcelsme, ieskaitot pārstrādātas dzīvnieku olbaltumvielas, asins pagatavojumus, kausētus taukus, zivju eļļu, tauku derivātus, želatīnu un hidrolizētus proteīnus, dikalcija fosfātu, pienu, piena produktus un jaunpienu.

24. “Zivju milti” nozīmē pārstrādātu dzīvnieku olbaltumvielu, ko iegūst no jūras dzīvniekiem, izņemot jūras zīdītājus.

25. “Kažokzvēri” nozīmē dzīvniekus, ko tur vai audzē kažokādu ieguvei un nelieto cilvēku uzturam.

26. “Želatīns” ir dabīgs, šķīstošs proteīns, kurš sarec vai nesarec, ko iegūst tāda kolagēna daļējā hidrolīzē, kuru iegūst no dzīvnieku kauliem, jēlādām un ādām, cīpslām un asinsvadiem (ieskaitot zivis un mājputnus).

27. “Dradži” ir proteīnu saturošas atliekas no tauku kausēšanas pēc tauku un ūdens daļējas atdalīšanās.

28. “Hermētiski noslēgts trauks” ir tāds trauks, kas veidots un paredzēts drošībai pret mikroorganismu iekļūšanu tajā.

29. “Jēlādas un ādas” nozīmē visus ādas un zemādas audus.

30. “Lieljaudas sadedzināšanas iekārta” ir sadedzināšanas iekārta, izņemot mazjaudas sadedzināšanas iekārtu.

31. “Hidrolizēti proteīni” ir polipeptīdi, peptīdi un aminoskābes, un to maisījumi, ko iegūst dzīvnieku izcelsmes blakusproduktu hidrolīzē.

32. “Sadedzināšanas iekārta” ir atkritumu iznīcināšanas vieta, kas definēta Direktīvas 2000/76/EK 3. panta 4. punktā.

33. “Sadedzināšana” nozīmē dzīvnieku izcelsmes blakusproduktu vai no tiem iegūtu produktu iznīcināšanu sadedzināšanas iekārtā.

34. “Laboratorijas reaģents” ir iesaiņots produkts, gatavs lietošanai, kas satur asins pagatavojumus un ko ir paredzēts lietot laboratorijā kā reaģentu, lietojot to vienu pašu vai kombinējot.

35. “Atkritumu poligons” ir atkritumu apglabāšanas vieta, kas definēta Direktīvā 1999/31/EK.

36. “Mazjaudas sadedzināšanas iekārta” ir sadedzināšanas iekārta, kuras caurlaides spēja ir mazāka nekā 50 kg dzīvnieku izcelsmes blakusproduktu stundā.

▼M1

37. “Kūtsmēsli” ir jebkādi lauksaimniecības dzīvnieku ekskrementi un/vai urīns kopā ar pakaišiem vai bez tiem vai gvano, kas var būt nepārstrādāts vai pārstrādāts saskaņā ar VIII pielikuma III nodaļu, vai citādā veidā pārveidots biogāzes vai kompostēšanas iekārtās.

▼B

38. “Organiskie mēslojumi” un “augsnes ielabotāji” ir dzīvnieku izcelsmes materiāli, ko atsevišķi vai kopā izmanto, lai saglabātu vai uzlabotu augu apgādi ar barības vielām un augšņu fizikālās un ķīmiskās īpašības un bioloģisko aktivitāti; tajos var būt kūtsmēsli, gremošanas trakta saturs, komposts un fermentācijas atliekas.

▼M6

39. “Ganības” ir zeme, kas klāta ar graudzālēm vai citiem lakstaugiem, kuros gana lauksaimniecības dzīvniekus vai ko izmanto to barībai, izņemot zemi, kuras apstrādei ir izmantoti organiskie mēslošanas līdzekļi un augsnes ielabotāji saskaņā ar Komisijas Regulu (EK) Nr. 181/2006 ( 24 ).

▼B

40. “Mājdzīvnieku barības ražošanas uzņēmums” ir uzņēmums, kurš ražo mājdzīvnieku barību vai suņu košļājamās rotaļlietas, vai dzīvnieku izcelsmes garšas uzlabotājus un kurā dažus dzīvnieku blakusproduktus izmanto šādas mājdzīvnieku barības, suņu košļājamo rotaļlietu vai dzīvnieku izcelsmes garšas uzlabotāju ražošanā.

41. “Lolojumdzīvnieku barība” ir tāda lolojumdzīvniekiem paredzēta barība, kas satur trešās kategorijas materiālu.

▼M9

42. “Pārstrādāts dzīvnieku proteīns” ir dzīvnieku proteīns, kas pilnībā iegūts no 3. kategorijas materiāla, kurš apstrādāts saskaņā ar VII pielikuma II nodaļu, tādējādi padarot to derīgu tiešai lietošanai kā barības materiālu vai jebkurai citai lietošanai dzīvnieku, tajā skaitā lolojumdzīvnieku, barībā, vai lietošanai organiskajā mēslojumā vai augsnes uzlabotājos; tajā tomēr neietilpst asins pagatavojumi, piens, produkti uz piena bāzes, jaunpiens, želatīns, hidrolizēti proteīni un dikalcija fosfāts, olas un olu produkti, kalcija fosfāts un kolagēns.

▼B

43. “Pārstrādāta lolojumdzīvnieku barība” ir lolojumdzīvnieku barība, izņemot neapstrādātu lolojumdzīvnieku barību, kura ir apstrādāta saskaņā ar VIII pielikuma prasībām.

44. “Pārstrādāti produkti” ir dzīvnieku izcelsmes blakusprodukti, kas bijuši pakļauti kādai no pārstrādes metodēm vai citāda veida apstrādei, kas prasīta VII vai VIII pielikumā.

45. “Pārstrādes metodes” ir tās metodes, kas uzskaitītas V pielikuma III nodaļā.

46. “Pārstrādes uzņēmums” ir dzīvnieku izcelsmes blakusproduktu pārstrādes uzņēmums.

47. “Produkts, ko izmanto in vitro diagnostikai,” ir iesaiņots produkts, gatavs lietošanai, kurā ir asins pagatavojums un ko izmanto kā reaģentu, kalibrētāju, komplektu vai jebkādu citu sistēmu, lietojot to vienu pašu vai kombinējot, kas paredzēts izmantošanai in vitro, lai pārbaudītu cilvēku vai dzīvnieku izcelsmes paraugus, izņemot ziedotus orgānus vai asinis, lietojot to atsevišķi vai pamatā paredzot diagnosticēt fizioloģisko stāvokli, veselības stāvokli, slimību vai ģenētisku novirzi no normas, vai lai noteiktu drošumu un saderību ar reaģentiem.

48. “Neapstrādāta lolojumdzīvnieku barība” ir lolojumdzīvnieku barība, kam nav veikts nekāds konservēšanas process, izņemot atvēsināšanu, sasaldēšanu vai ātrsaldēšanu, lai nodrošinātu saglabāšanos.

49. “Attāli apgabali” ir apgabali, kur dzīvnieku populācija ir tik maza un kur iekārtas atrodas tik ļoti tālu, ka pasākumi, kas vajadzīgi savākšanai un transportam, būtu nepieņemami apgrūtinoši salīdzinājumā ar vietēju noglabāšanu.

50. “Kausēti tauki” ir tauki, kas iegūti otrās kategorijas materiāla vai trešās kategorijas materiāla pārstrādē.

51. “Uzglabāšanas uzņēmums” ir uzņēmums, izņemot tādus uzņēmumus un starpniekus, uz kuriem attiecas Direktīva 95/69/EK ( 25 ), kurā īslaicīgi uzglabā pārstrādātus produktus pirms to galīgās izlietošanas vai iznīcināšanas.

52. “Miecēšana” ir jēlādu cietināšana, izmantojot augu miecvielas, hroma sāļus vai citas vielas, piemēram, alumīnija sāļus, dzelzs sāļus, silīcija sāļus, aldehīdus un hinonus, vai citus sintētiskos cietinātājus.

53. “Tehniska iekārta” ir iekārta, kurā izmanto dzīvnieku izcelsmes blakusproduktus, lai ražotu tehniskus produktus.

54. “Tehniski produkti” ir produkti, kas tiešā veidā iegūti no dažiem dzīvnieku izcelsmes blakusproduktiem un paredzēti citiem mērķiem, nevis patēriņam cilvēku pārtikā vai dzīvnieku barībā, ieskaitot miecētas un apstrādātas ādas un jēlādas, medību trofejas, pārstrādātu vilnu, apspalvojumu, sarus, spalvas un spalvu daļas, zirgu dzimtas dzīvnieku serumu, asins pagatavojumus, farmācijas, ārstniecības un kosmētikas līdzekļus, kaulu produktus kaolīnam, želatīnam un līmei, organiskos mēslojumus, augsnes ielabotājus, kausētus taukus, tauku derivātus, pārstrādātus kūtsmēslus, pienu un piena produktus.

▼M1

55. “Nepārstrādātas spalvas un spalvu daļas” ir tādas spalvas un spalvu daļas, kas nav apstrādātas ar tvaika strūklu vai ar kādu citu metodi, kura nodrošina to, ka tajās nepaliek patogēni.

56. “Nepārstrādāta vilna” ir tāda aitas vilna, kas nav rūpnieciski mazgāta, nav iegūta miecēšanā vai nav apstrādāta, izmantojot kādu citu metodi, kas nodrošina to, ka tajā nepaliek patogēni.

57. “Nepārstrādāti dzīvnieku mati” ir tādi atgremotājdzīvnieku mati, kas nav rūpnieciski mazgāti, nav iegūti miecēšanā vai nav apstrādāti, izmantojot kādu citu metodi, kura nodrošina to, ka tajās nepaliek patogēni.

58. “Nepārstrādāti cūku sari” ir tādi cūku sari, kas nav rūpnieciski mazgāti, nav iegūti miecēšanā vai nav apstrādāti, izmantojot kādu citu metodi, kura nodrošina to, ka tajos nepaliek patogēni.

▼M1

59. “Kolagēns” ir proteīna produkti, kas iegūti no dzīvnieku ādas un cīpslām, tostarp cūku un mājputnu kauliem un zivju asakām.

60. “Atkritumi pēc sijāšanas” ir saskatāmi cieti dzīvnieku valsts materiāli, kas aizturēti notekūdeņu sietā, ja nepieciešams veikt iepriekšēju attīrīšanu, kā minēts II pielikuma IX nodaļā.

61. “Tauku un eļļas maisījums” ir peldoši dzīvnieku valsts materiāli, kas savākti pie notekūdeņu tauku attīrīšanas sistēmu virsmas, ja nepieciešams veikt iepriekšēju attīrīšanu, kā minēts II pielikuma IX nodaļā.

62. “Dūņas” ir saskatāmi cieti dzīvnieku valsts materiāli vai nosēdumi, kas aizturēti notekūdeņu kanalizācijas caurulēs, ja nepieciešams veikt iepriekšēju attīrīšanu, kā minēts II pielikuma IX nodaļā.

63. “Materiāls no smilšu uztvērējiem” ir saskatāmi cieti dzīvnieku valsts materiāli vai nosēdumi, ko aiztur smilšu uztvērējos, ja nepieciešams veikt iepriekšēju attīrīšanu, kā minēts II pielikuma IX nodaļā.

▼M2

64. “dzīvnieku izcelsmes garšas uzlabotājs” ir šķidrs vai dehidrēts dzīvnieku izcelsmes pārstrādes produkts, ko izmanto, lai pastiprinātu mājdzīvnieku barības garšas īpašības.

▼M10

65. “Krāsu marķēšana” ir sistemātiska krāsu lietošana, kas noteikta II pielikuma I nodaļā, lai uzrādītu informāciju uz iepakojuma, konteinera vai transportlīdzekļa virsmas vai virsmas daļas vai uz izmantotās etiķetes vai simbola virsmas, kā paredzēts šajā regulā.

▼B









II PIELIKUMS

DZĪVNIEKU IZCELSMES BLAKUSPRODUKTU UN PĀRSTRĀDĀTU PRODUKTU SAVĀKŠANAS UN TRANSPORTĒŠANAS HIGIĒNAS PRASĪBAS

▼M10

I NODAĻA

Identifikācija

1. Jāveic visi vajadzīgie pasākumi, lai nodrošinātu to, ka: a) 1. kategorijas, 2. kategorijas un 3. kategorijas materiāli ir identificējami un to savākšanas un transportēšanas laikā tiek turēti atsevišķā un identificējamā veidā; b) pārstrādātie produkti ir identificējami un to transportēšanas laikā tiek turēti atsevišķā un identificējamā veidā; c) marķējuma vielu dzīvnieku izcelsmes blakusproduktu vai konkrētas kategorijas pārstrādāto produktu identificēšanai izmanto tikai tai kategorijai, kurai attiecīgās vielas izmantošana ir noteikta šajā regulā, vai tā ir izstrādāta vai ir noteikta atbilstīgi 4. punktam; un d) dzīvnieku izcelsmes blakusproduktus un pārstrādātos produktus nosūta no vienas dalībvalsts uz citu dalībvalsti iepakojumā, konteineros vai transportlīdzekļos, kam ir piešķirts šāds uzskatāms un, vismaz transportēšanas periodā, noturīgs krāsu marķējums: i) melnā krāsa, ja tas ir 1. kategorijas materiāls; ii) dzeltenā krāsa, ja tas ir 2. kategorijas materiāls (izņemot kūtsmēslus un gremošanas trakta saturu); iii) zaļā krāsa ar lielu zilās krāsas piemaisījumu, lai nodrošinātu, ka tā ir viegli atšķirama no citām krāsām, ja tas ir 3. kategorijas materiāls.

2. Transportēšanas laikā uz iepakojuma, konteinera vai uz transportlīdzekļa piestiprinātajā zīmē: a) skaidri jānorāda dzīvnieku izcelsmes blakusproduktu kategorija vai – pārstrādātu produktu gadījumā – to dzīvnieku izcelsmes blakusproduktu kategorija, no kuriem iegūti pārstrādātie produkti; un b) jāiekļauj šādi vārdi: i) “nelietot cilvēku uzturā”, ja tas ir 3. kategorijas materiāls; ii) “nelietot dzīvnieku uzturam”, ja tas ir 2. kategorijas materiāls (izņemot kūtsmēslus un gremošanas trakta saturu) un no tā ir iegūti pārstrādātie produkti; tomēr gadījumā, ja 2. kategorijas materiāls ir paredzēts 23. panta 2. punkta c) apakšpunktā minēto dzīvnieku barošanai saskaņā ar minētajā pantā paredzētajiem nosacījumiem, etiķetē iepriekš minētā teksta vietā norāda “… barošanai”, ierakstot tās dzīvnieku sugas(-u) nosaukumu, kuras(-u) barošanai materiāls ir paredzēts; iii) “lietojams vienīgi utilizācijai”, ja tas ir 1. kategorijas materiāls un no tā iegūti pārstrādātie produkti; iv) “kūtsmēsli”, ja tie ir kūtsmēsli un gremošanas trakta saturs.

3. Dalībvalstis var izveidot sistēmas vai paredzēt noteikumus attiecībā uz iepakojuma, konteineru vai transportlīdzekļu krāsu marķējumu, ko izmanto dažādu kategoriju dzīvnieku izcelsmes blakusproduktu un pārstrādāto produktu transportēšanā ar izcelsmi attiecīgajā valstī vai kas paliek tās teritorijā, ar nosacījumu, ka šīs sistēmas vai noteikumi nerada neskaidrības krāsu marķējuma sistēmā, kas minēta 1. punkta d) apakšpunktā.

4. Neskarot Regulas (EK) Nr. 999/2001 V pielikuma 3. punktu, dalībvalstis var izveidot sistēmas vai paredzēt noteikumus attiecībā uz to dzīvnieku izcelsmes blakusproduktu iepakojuma, konteineru vai transportlīdzekļu krāsu marķējumu, kuru izcelsme ir attiecīgajā valstī vai kas paliek tās teritorijā, ar nosacījumu, ka šīs sistēmas vai noteikumi nav pretrunā tām marķēšanas prasībām attiecībā uz pārstrādātajiem produktiem, kas paredzētas šīs regulas VI pielikuma I nodaļā.

5. Atkāpjoties no 3. un 4. punkta, dalībvalstis var izmantot šajos punktos minētas sistēmas vai noteikumus dzīvnieku izcelsmes produktiem, kuru izcelsme ir attiecīgajā dalībvalstī, bet kas nepaliek to teritorijā, ja dalībvalsts vai trešā valsts, kas ir galamērķa valsts, ir informējusi par tās piekrišanu.

▼B

II NODAĻA

Vagoni un konteineri

1. Dzīvnieku izcelsmes blakusprodukti un pārstrādāti produkti jāsavāc un jātransportē jaunā aizzīmogotā iepakojumā vai slēgtos necaurlaidīgos konteineros vai vagonos.

2. Vagoni, vairākkārt izmantojamie konteineri un visas vairākkārt izmantojamās ierīces un iekārtas, kas nonāk saskarē ar dzīvnieku izcelsmes blakusproduktiem vai pārstrādātiem produktiem: a) jānotīra, jānomazgā un jādezinficē pirms katras lietošanas; b) jāuztur tīras; un c) tām pirms lietošanas jābūt tīrām un sausām.

3. Vairākkārt izmantojamie konteineri jāparedz konkrēta produkta pārvadāšanai, ciktāl vajadzīgs, lai novērstu tālāku piesārņojuma izplatību.

▼M1

4. Iepakojuma materiāls jāsadedzina vai jāiznīcina kādā citā veidā saskaņā ar kompetentās iestādes norādījumiem.

▼B

III NODAĻA

Tirdzniecības dokumenti un veselības sertifikāti

▼M1

1. Pārvadāšanas laikā dzīvnieku blakusproduktiem un pārstrādātajiem produktiem jābūt līdzi tirdzniecības pavadzīmei vai, ja tas paredzēts šajā regulā, veselības sertifikātam, izņemot tādu pārstrādātu produktu gadījumā, kuri iegūti no 3. kategorijas materiāla un kurus vienas dalībvalsts robežās mazumtirgotāji piegādā galīgajiem lietotājiem, kas nav tirgus dalībnieki.

▼B

2. Tirdzniecības dokumentos jānorāda: a) datums, kurā materiāls saņemts no telpām; b) materiāla apraksts, ieskaitot informāciju, kas minēta I nodaļā, dzīvnieku suga trešās kategorijas materiālam un no tā iegūtajiem pārstrādātajiem produktiem, ko paredzēts izmantot par barības sastāvdaļām, un – attiecīgā gadījumā – krotālijas numurs; c) materiāla daudzums; d) materiāla izcelsmes vieta; e) transportuzņēmēja nosaukums un adrese; f) saņēmēja nosaukums un adrese un attiecīgā gadījumā tā apstiprinājuma numurs; un g) attiecīgā gadījumā: i) izcelsmes uzņēmuma apstiprinājuma numurs, un ii) apstrādes būtība un metodes.

3. Tirdzniecības dokumentam jābūt sagatavotam vismaz trijos eksemplāros (viens oriģināls un divas kopijas). Oriģinālam jābūt pie sūtījuma līdz pat galamērķim. Tas jāpatur saņēmējam. Viena kopija jāpatur ražotājam un otra – transportuzņēmējam.

4. Tirdzniecības dokumenta paraugu var pieņemt saskaņā ar 33. panta 2. punktā minēto procedūru.

5. Veselības sertifikāti jāizdod un jāparaksta kompetentajai iestādei.

IV NODAĻA

Uzskaite

Reģistros, kas minēti 9. pantā, jābūt šādai informācijai, kura minēta III nodaļas 2. punktā. Tajos jābūt:

a) informācijai, kas minēta b) un c) apakšpunktā; un

b) tādā uzskaitē, ko veic persona, kura nosūta dzīvnieku izcelsmes blakusproduktus, informācijai, kas minēta a), e) un – ja tāda pieejama – f) apakšpunktā; vai

c) tādā uzskaitē, ko veic persona, kura pārvadā dzīvnieku izcelsmes blakusproduktus, informācijai, kas minēta a), d) un f) apakšpunktā; vai

d) tādā uzskaitē, ko veic persona, kura saņem dzīvnieku izcelsmes blakusproduktus, saņemšanas datumam un informācijai, kas minēta d) un e) apakšpunktā.

V NODAĻA

Dokumentu glabāšana

Tirdzniecības dokuments un veselības sertifikāti, kas minēti III nodaļā, un reģistri, kas minēti IV nodaļā, jāsaglabā vismaz divus gadus, lai varētu uzrādīt kompetentajai iestādei.

VI NODAĻA

Temperatūra

1. Dzīvnieku izcelsmes blakusproduktu transportēšana jāveic pareizā temperatūrā, lai neradītu risku dzīvnieku vai sabiedrības veselībai.

2. Nepārstrādāts trešās kategorijas materiāls, kas paredzēts barības sastāvdaļu vai lolojumdzīvnieku barības ražošanai, jātransportē atvēsinātā vai saldētā veidā, ja vien tas netiek pārstrādāts 24 stundu laikā pēc izbraukšanas.

3. Refrižeratoru transportlīdzekļu konstrukcijai jānodrošina pareizs temperatūras režīms visu pārvadājuma laiku.

VII NODAĻA

Īpaši noteikumi attiecībā uz tranzītu

Dzīvnieku izcelsmes blakusproduktu un pārstrādātu produktu pārvadāšanai tranzītā jāatbilst I, II, III un VI nodaļā paredzētajām prasībām.

VIII NODAĻA

Kontroles pasākumi

Kompetentajai iestādei jāveic vajadzīgie pasākumi, lai kontrolētu dzīvnieku izcelsmes blakusproduktu un pārstrādātu produktu savākšanu, transportēšanu, izmantošanu un iznīcināšanu, tostarp pārbaudot vajadzīgo uzskaiti un dokumentāciju un, ja tas prasīts šajā regulā vai ja kompetentā iestāde to uzskata par vajadzīgu, veicot aizzīmogošanu.

Ja kompetentā iestāde piemēro dzīvnieku izcelsmes blakusproduktu vai pārstrādātu produktu sūtījumu aizzīmogošanu, tā informē galamērķa vietas kompetento iestādi.

▼M1

IX NODAĻA

Dzīvnieku valsts materiāla savākšana, attīrot notekūdeņus

1. Pārstrādes uzņēmumos, kas pieder 1. kategorijai, un citos uzņēmumos, uz kuriem nogādā īpaša riska materiālu, kautuvēs un 2. kategorijas pārstrādes uzņēmumos notekūdeņu attīrīšanas pirmais etaps ir iepriekšēja attīrīšana, ko veic, lai savāktu un aizturētu dzīvnieku valsts materiālu. Iepriekšējā attīrīšanā izmantojamais aprīkojums sastāv no procesa noslēguma daļā izvietotiem notekūdeņu uztvērējiem vai sietiem ar tāda izmēra atvērumiem vai sieta acīm, kas nepārsniedz 6 mm, vai no līdzvērtīgām sistēmām, kuras nodrošina, ka cietās daļiņas caur sistēmām plūstošajos notekūdeņos nav lielākas par 6 mm.

2. Notekūdeņiem, kas rodas 1. punktā minētajos uzņēmumos, jāveic iepriekšēja attīrīšana, kas nodrošina visu notekūdeņu filtrēšanu, pirms tos novada prom no uzņēmumiem. Neveic smalcināšanu vai macerāciju, kas varētu atvieglot dzīvnieku valsts materiāla izkļūšanu cauri iepriekšējas attīrīšanas aprīkojumam.

3. Visu dzīvnieku valsts materiālu, kas aizturēts iepriekšējas attīrīšanas procesā uzņēmumos, kas minēti 1. punktā, attiecīgā gadījumā savāc un transportē kā 1. kategorijas vai 2. kategorijas materiālu un iznīcina saskaņā ar šo regulu.

4. Notekūdeņus, kam veikta iepriekšēja attīrīšana 1. punktā minētajos uzņēmumos, un notekūdeņus, kuri rodas uzņēmumos, kas saņem vienīgi 3. kategorijas materiālu, apstrādā saskaņā ar citiem attiecīgiem Kopienas tiesību aktiem.

▼M9

X NODAĻA

Tirdzniecības dokuments

▼M10

1. Transportēšanas laikā dzīvnieku blakusproduktiem un pārstrādātiem produktiem ir līdzi tirdzniecības dokuments, kā paraugs ir iekļauts šajā nodaļā. Tomēr dalībvalstis savā teritorijā dzīvnieku izcelsmes blakusproduktu un pārstrādāto produktu transportēšanai var pieprasīt: a) izmantot atšķirīgu tirdzniecības dokumentu, ko iesniedz drukātā veidā vai elektroniski, ar nosacījumu, ka šāds tirdzniecības dokuments ir saskaņā ar prasībām, kas paredzētas III nodaļas 2. punktā; b) ka III nodaļas 2. punkta c) apakšpunktā minēto materiāla daudzumu tirdzniecības dokumentā izsaka kā materiāla svaru; c) ka saņēmējs nosūta atpakaļ ražotājam tirdzniecības dokumenta kopiju, ko ražotājs kā sūtījuma piegādes apliecinājumu uzglabā saskaņā ar V nodaļu.

▼M9

2. Ja ir iesaistīts vairāk nekā viens pārvadātājs, katrs pārvadātājs aizpilda deklarāciju, kā minēts tirdzniecības dokumenta 7. punktā, un tās ir daļa no dokumenta.

TIRDZNIECĪBAS DOKUMENTA PARAUGS DZĪVNIEKU BLAKUSPRODUKTU UN PĀRSTRĀDES PRODUKTU PĀRVADĀŠANAI EIROPAS KOPIENĀ

Piezīmes

a) Tirdzniecības dokumentus sastāda saskaņā ar pielikumā norādīto parauga shēmu. Paraugā norādītajā numurētajā secībā ir ietverti apliecinājumi, kas prasīti dzīvnieku blakusproduktu un no tiem iegūto pārstrādes produktu pārvadāšanai.

b) To sastāda vienā no izcelsmes dalībvalsts vai galamērķa dalībvalsts oficiālajām valodām pēc vajadzības. To tomēr var sastādīt arī citās Kopienas oficiālajās valodās, ja ir pievienots oficiāls tulkojums vai ja tam iepriekš ir piekritusi galamērķa dalībvalsts kompetentā iestāde.

c) Tirdzniecības dokuments jāsastāda vismaz trijos eksemplāros (viens oriģināldokuments un divas kopijas). Oriģināldokumentam jābūt pievienotam sūtījumam līdz tā galamērķim. Saņēmējam tas jāsaglabā. Ražotājam jāpatur viena no kopijām un pārvadātājam – otra.

d) Katra tirdzniecības dokumenta oriģināls sastāv no vienas lapas abām pusēm, vai, ja ir prasīts vairāk teksta, tas ir tādā formātā, ka visas vajadzīgās lapas ir daļa no vienota veseluma un ir nedalāmas.

e) Ja sūtījuma posteņu identifikācijas apsvērumu dēļ tirdzniecības dokumentam ir pievienotas papildu lapas, šīs lapas arī uzskata par oriģināldokumenta daļu, par sūtījumu atbildīgajai personai uzliekot savu parakstu uz katras lapas.

f) Ja tirdzniecības dokuments, ieskaitot e) punktā minētās papildu lapas, ietver vairāk nekā vienu lappusi, tad katru lappusi lapas apakšā numurē šādi – (lappuses numurs) no (kopējā lappušu skaita) – un to augšā ir dokumenta koda numurs, ko noteikusi atbildīgā persona.

g) Tirdzniecības dokumenta oriģināls jāaizpilda un jāparaksta atbildīgajai personai. To darot, atbildīgā persona pārliecinās, ka tiek ievēroti dokumentācijas principi, kas noteikti Regulas (EK) Nr. 1774/2002 II pielikuma III nodaļā. Tirdzniecības dokumentā jāprecizē: i) datums, kad materiāls paņemts no telpām; ii) materiāla apraksts, ieskaitot materiāla identifikāciju, dzīvnieku sugas 3. kategorijas materiāliem un no tiem iegūtiem pārstrādes produktiem, kas paredzēti izmantošanai par barības materiālu, un, ja vajadzīgs, dzīvnieka krotālijas numurs; iii) materiāla daudzums; iv) materiāla izcelsmes vieta; v) materiāla pārvadātāja nosaukums un adrese; vi) saņēmēja nosaukums un adrese un, attiecīgā gadījumā, viņa apstiprinājuma numurs; un vii) pēc vajadzības – izcelsmes uzņēmuma apstiprinājuma numurs, apstrādes veids un metodes.

h) Atbildīgās personas paraksta krāsai jāatšķiras no drukas krāsas.

i) Tirdzniecības dokuments jāsaglabā vismaz divus gadus, lai to uzrādītu kompetentajai iestādei ierakstu pārbaudei, kā minēts Regulas (EK) Nr. 1774/2002 9. pantā.

j) Ja dalībvalsts nolemj izmantot tirdzniecības dokumentu elektroniskā formātā, tajā pēc vajadzības jāievēro a) līdz i) punktā uzskaitītās prasības.

▼B









III PIELIKUMS

HIGIĒNAS PRASĪBAS ATTIECĪBĀ UZ STARPUZŅĒMUMIEM UN UZGLABĀŠANAS UZŅĒMUMIEM

I NODAĻA

Starpuzņēmumu apstiprināšanai izvirzītās prasības

1. Telpām un iekārtām jāatbilst vismaz šādām prasībām. a) Telpām jābūt pienācīgi norobežotām no automaģistrālēm un citām telpām, piemēram, kautuvēm. Uzņēmumu plānojumam jānodrošina, lai pirmās kategorijas un otrās kategorijas materiāls būtu pilnībā nošķirts no trešās kategorijas materiāla no tā saņemšanas brīža līdz pat nosūtīšanai. b) Uzņēmumā jābūt telpai zem jumta dzīvnieku izcelsmes blakusproduktu saņemšanai. c) Uzņēmumam jābūt tā veidotam, lai to varētu viegli tīrīt un dezinficēt. Grīdu uzbūvei jābūt tādai, kas veicina šķidrumu novadīšanu. d) Uzņēmumam jābūt piemērotām personāla tualetēm, ģērbtuvēm un izlietnēm. e) Uzņēmumam jābūt piemērotiem aizsarglīdzekļiem pret kaitēkļiem, piemēram, kukaiņiem, grauzējiem un putniem. f) Uzņēmumam jābūt notekūdeņu izvadīšanas sistēmai, kas atbilst sanitārajām prasībām. g) Ja tas ir vajadzīgs saskaņā ar šīs regulas mērķiem, uzņēmumiem jābūt piemērotām pietiekamas jaudas noliktavām ar termoregulāciju, lai varētu uzglabāt dzīvnieku izcelsmes blakusproduktus pareizā temperatūrā, kas projektētas tā, lai būtu iespējams šīs temperatūras uzraudzīt un reģistrēt.

2. Uzņēmumam jābūt atbilstīgām iekārtām, lai tīrītu un dezinficētu konteinerus vai tvertnes, kurās saņemti dzīvnieku izcelsmes blakusprodukti, un transportlīdzekļus, kuros tie atvesti, izņemot kuģus. Jābūt atbilstīgām iekārtām transportlīdzekļu riteņu dezinficēšanai.

II NODAĻA

Vispārējās higiēnas prasības

A. Trešās kategorijas starpuzņēmumi

1. Uzņēmums nedrīkst veikt citas darbības, kā tikai trešās kategorijas materiāla importēšanu, savākšanu, šķirošanu, sadalīšanu, atvēsināšanu, sasaldēšanu blokos, īslaicīgu uzglabāšanu un nosūtīšanu.

2. Trešās kategorijas materiāla šķirošana jāveic tādā veidā, lai izvairītos no dzīvnieku slimību izplatīšanās.

3. Visu šķirošanas vai uzglabāšanas la