2009R1122 — LV — 01.03.2011 — 002.001

Šis dokuments ir izveidots vienīgi dokumentācijas nolūkos, un iestādes neuzņemas nekādu atbildību par tā saturu

Grozīta ar:









▼B

KOMISIJAS REGULA (EK) Nr. 1122/2009

(2009. gada 30. novembris),

ar ko paredz sīki izstrādātus noteikumus, lai īstenotu Padomes Regulu (EK) Nr. 73/2009 attiecībā uz savstarpēju atbilstību, modulāciju un integrēto administrēšanas un kontroles sistēmu saskaņā ar minētajā regulā paredzētajām tiešā atbalsta shēmām lauksaimniekiem, kā arī, lai īstenotu Padomes Regulu (EK) Nr. 1234/2007 attiecībā uz savstarpēju atbilstību saskaņā ar vīna nozarē paredzēto atbalsta shēmu







EIROPAS KOPIENU KOMISIJA, ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu, ņemot vērā Padomes 2007. gada 22. oktobra Regulu (EK) Nr. 1234/2007, ar ko izveido lauksaimniecības tirgu kopīgu organizāciju un paredz īpašus noteikumus dažiem lauksaimniecības produktiem (Vienotā TKO regula) ( 1 ), un jo īpaši tās 85.x pantu un 103.za pantu saistībā ar 4. pantu, ņemot vērā Padomes 2009. gada 19. janvāra Regulu (EK) Nr. 73/2009, ar ko paredz kopējus noteikumus tiešā atbalsta shēmām saskaņā ar kopējo lauksaimniecības politiku un izveido dažas atbalsta shēmas lauksaimniekiem, kā arī groza Regulas (EK) Nr. 1290/2005, (EK) Nr. 247/2006, (EK) Nr. 378/2007 un atceļ Regulu (EK) Nr. 1782/2003, un jo īpaši tās 142. panta b), c), d), e), h), k), l), m), n), o), q) un s) punktu, tā kā: (1) Ar Regulu (EK) Nr. 73/2009 atceļ un aizstāj Padomes 2003. gada 29. septembra Regulu (EK) Nr. 1782/2003, ar ko izveido kopīgus tiešā atbalsta shēmu noteikumus saskaņā ar kopējo lauksaimniecības politiku un izveido dažas atbalsta shēmas lauksaimniekiem, un groza Regulas (EEK) Nr. 2019/93, (EK) Nr. 1452/2001, (EK) Nr. 1453/2001, (EK) Nr. 1454/2001, (EK) Nr. 1868/94, (EK) Nr. 1251/1999, (EK) Nr. 1254/1999, (EK) Nr. 1673/2000, (EEK) Nr. 2358/71 un (EK) Nr. 2529/2001, un ievieš vairākus grozījumus vienotā maksājuma shēmā, kā arī dažās citās tiešā maksājuma shēmās. Vienlaikus ar to no 2010. gada atceļ vairākas tiešā maksājuma shēmas. Turklāt ar to ievieš vairākas izmaiņas sistēmā, saskaņā ar kurām tiešajiem maksājumiem lauksaimniekam, kurš neievēro konkrētus nosacījumus sabiedrības, dzīvnieku un augu veselības aizsardzības, vides aizsardzības un dzīvnieku labturības jomā (“savstarpēja atbilstība”), maksājumus samazina vai nepiešķir. (2) Tiešā maksājuma shēmas pirmoreiz ieviesa pēc kopējās lauksaimniecības politikas reformas 1992. gadā un turpmāk attīstīja saskaņā ar turpmākajām reformām. Uz shēmām attiecas integrētā administrēšanas un kontroles sistēma (turpmāk “integrētā sistēma”). Ir pierādījies, ka minētā sistēma, kā noteikts Komisijas 2004. gada 24. aprīļa Regulā (EK) Nr. 796/2004, ar ko paredz sīki izstrādātus noteikumus, lai ieviestu savstarpēju atbilstību, modulāciju un integrēto administrēšanas un kontroles sistēmu, kura paredzēta Padomes Regulā (EK) Nr. 1782/2003 un Regulā (EK) Nr. 73/2009, kā arī, lai ieviestu savstarpēju atbilstību, kura paredzēta Padomes Regulā (EK) Nr. 479/2008 ( 2 ), ir iedarbīgs un efektīvs līdzeklis tiešo maksājumu shēmu ieviešanai. Regula (EK) Nr. 73/2009 ir veidota uz tādas integrētās sistēmas pamata. (3) Ņemot vērā grozījumus, kas ar Regulu (EK) Nr. 73/2009 izdarīti tiešajos maksājumos, ir lietderīgi atcelt un aizstāt Regulu (EK) Nr. 796/2004, vienlaikus pamatojot jauno regulu uz principiem, kuri noteikti ar Regulu (EK) Nr. 796/2004. Vienlaikus, līdz ar vīna nozares iekļaušanu Padomes Regulā (EK) Nr. 1234/2007, ir lietderīgi aizstāt Regulā (EK) Nr. 796/2004 esošās atsauces uz Padomes Regulu (EK) Nr. 479/2008 ( 3 ) ar atsaucēm uz Regulu (EK) Nr. 1234/2007. Saskanības labad daži Regulas (EK) Nr. 796/2004 noteikumi jāiekļauj Komisijas Regulā (EK) Nr. 1120/2009 ( 4 ), ar kuru atcelta un aizstāta Komisijas 2004. gada 21. aprīļa Regula (EK) Nr. 795/2004, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus par to, kā īstenot vienreizējo maksājumu shēmu, kura paredzēta Padomes Regulā (EK) Nr. 1782/2003, ar ko izveido kopīgus tiešā atbalsta shēmu noteikumus saskaņā ar kopējo lauksaimniecības politiku un izveido dažas atbalsta shēmas lauksaimniekiem ( 5 ). (4) Ar Regulu (EK) Nr. 73/2009 dalībvalstīm ir dota izvēles iespēja attiecībā uz dažu minētajā regulā paredzēto atbalsta shēmu piemērošanu. Līdz ar to šajā regulā jāparedz, kāda administrēšana un kontrole jāveic dalībvalstīs, ņemot vērā to iespējamo izvēli izmantot konkrētas atbalsta shēmas. Šīs regulas attiecīgie noteikumi tādēļ būtu jāpiemēro tikai tiktāl, ciktāl dalībvalstis ir izdarījušas šādu izvēli. (5) Regulā (EK) Nr. 73/2009 kā savstarpējas atbilstības nosacījumu sastāvdaļa ir paredzētas konkrētas saistības dalībvalstīm, no vienas puses, un atsevišķiem lauksaimniekiem, no otras puses, attiecībā uz pastāvīgo ganību uzturēšanu. Sīki jāizstrādā pastāvīgo ganību un saglabājamās lauksaimniecības zemes attiecības noteikšana un jāparedz atsevišķās lauksaimnieku saistības, kas jāievēro, ja konstatē, ka minētā attiecība samazinās, kaitējot zemei, ko izmanto pastāvīgajām ganībām. (6) Lai nodrošinātu efektīvu kontroli un novērstu vairāku atbalsta pieteikumu iesniegšanu dažādām maksājumu aģentūrām vienā dalībvalstī, dalībvalstīm jāparedz vienota sistēma to lauksaimnieku identitātes reģistrēšanai, kuri iesniedz atbalsta pieteikumus saskaņā ar integrēto sistēmu. (7) Vajadzīgi sīki izstrādāti noteikumi attiecībā uz lauksaimniecības zemes gabalu identifikācijas sistēmu, kas izmantojama dalībvalstīs saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 73/2009 17. pantu. Atbilstoši minētajam pantam jāizmanto datorizētā ģeogrāfiskās informācijas sistēma (ĢIS). Jāprecizē, kādā līmenī sistēmai būtu jādarbojas un cik sīkai informācijai būtu jābūt pieejamai ĢIS. (8) Lai nodrošinātu Regulas (EK) Nr. 73/2009 III sadaļā paredzētās vienotā maksājuma shēmas pareizu īstenošanu, dalībvalstīs jāizveido identifikācijas un reģistrācijas sistēma, saskaņā ar kuru tiesībām uz maksājumu jābūt izsekojamām un kura, inter alia, dod iespēju veikt kontrolpārbaudi attiecībā uz platībām, kas deklarētas vienotā maksājuma shēmas piemērošanai, un katram lauksaimniekam pieejamām tiesībām uz maksājumu, un attiecībā uz dažādajām tiesībām uz maksājumu kā tādām. (9) Lai īstenotu dažādo savstarpējās atbilstības saistību ievērošanas pārraudzību, jāizveido kontroles sistēma un jānosaka attiecīgi samazinājumi. Tādēļ dalībvalstu dažādajām iestādēm jāizplata informācija par atbalsta pieteikumiem, kontrolparaugiem, uz vietas veikto pārbaužu rezultātiem u. c. Jāparedz šādas sistēmas pamatelementi. (10) Vienkāršošanas labad jāatļauj dalībvalstīm nolemt, ka visus atbalsta pieteikumus saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 73/2009 III un IV sadaļu var ietvert vienotā pieteikumā. (11) Dalībvalstīm jāveic vajadzīgie pasākumi, lai integrētā sistēma varētu pareizi darboties gadījumos, kad par vienu un to pašu lauksaimnieku ir atbildīgas vairākas maksājumu aģentūras. (12) Lai nodrošinātu efektīvu kontroli, jebkurš platību izmantošanas veids un attiecīgās atbalsta shēmas jādeklarē vienlaikus. Tādēļ jāparedz tāda vienota atbalsta pieteikuma iesniegšana, kurā ietverti visi atbalsta pieteikumi, kas kaut kādā veidā ir saistīti ar platību. Turklāt vienotā pieteikuma veidlapa būtu jāiesniedz pat tiem lauksaimniekiem, kas nepieprasa nevienu no tiem atbalstiem, uz kuriem attiecas vienotais pieteikums, ja minēto lauksaimnieku rīcībā ir lauksaimniecības zemes. Tomēr ir lietderīgi atļaut dalībvalstīm atbrīvot lauksaimniekus no šā pienākuma, ja iestādēm minētā informācija jau ir pieejama. (13) Dalībvalstīm jānosaka vienotā pieteikuma iesniegšanas termiņš, lai pieteikumu varētu savlaicīgi apstrādāt un pārbaudīt, tam jābūt ne vēlāk kā 15. maijā. Ievērojot īpašus klimatiskos apstākļus Igaunijā, Latvijā, Lietuvā, Somijā un Zviedrijā, jāatļauj minētajām dalībvalstīm noteikt vēlāku datumu, tomēr ne vēlāk par 15. jūniju. Turklāt, izmantojot to pašu juridisko pamatu, jāparedz individuālas atkāpes, ja nākotnē konkrētā gadā tas ir vajadzīgs klimatisko apstākļu dēļ. (14) Lauksaimniekam vienotajā pieteikumā jādeklarē ne tikai platība, ko viņš izmanto lauksaimniecībai, bet arī viņa tiesības uz maksājumu un visa vajadzīgā informācija, lai noteiktu viņa tiesības uz atbalstu. Tomēr ir lietderīgi atļaut dalībvalstīm atkāpties no zināmām saistībām, ja konkrētā gadā piešķiramās tiesības uz maksājumu vēl nav galīgi noteiktas. (15) Lai vienkāršotu pieteikšanās kārtību un saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 73/2009 19. panta 2. punktu šajā ziņā būtu jāparedz, ka dalībvalstis, ciktāl iespējams, nodrošina lauksaimniekus ar iepriekš iespiestu informāciju. (16) Jebkura specifiska informācija par kaņepju, riekstu, cietes kartupeļu, sēklu, kokvilnas, augļu un dārzeņu ražošanu un par īpašo atbalstu, uz ko attiecas vienotais pieteikums, jāpieprasa kopā ar vienoto pieteikumu, vai attiecīgā gadījumā vēlāk, ja tas darāms informācijas būtības dēļ. Turklāt jāparedz, ka platības, par kurām netiek prasīts atbalsts, deklarējamas vienotā pieteikuma veidlapā. Atkarībā no izmantošanas veida liela nozīme var būt precīzai informācijai par to, kādēļ daži izmantošanas veidi deklarējami atsevišķi, bet citus veidus var deklarēt vienā pozīcijā. Tomēr, ja dalībvalstis jau saņem šāda veida informāciju, tad ir pieļaujama atkāpe no minētā noteikuma. (17) Lai nodrošinātu efektīvu pārraudzību, katrai dalībvalstij turklāt būtu jānosaka lauksaimniecības zemes gabala minimālā platība, ko var deklarēt atbalsta pieteikumā. (18) Lai nodrošinātu pēc iespējas lielāku elastību, jāļauj lauksaimniekiem, plānojot platības izmantošanu, grozīt savu vienoto pieteikumu līdz datumiem, kad parasti notiek sēšana, ja ir ievērotas visas dažādajās atbalsta shēmās iekļautās prasības un ja kompetentā iestāde vēl nav informējusi lauksaimnieku par kļūdām vienotajā pieteikumā, kā arī nav paziņojusi par pārbaudi uz vietas, kuras gaitā konstatētas kļūdas saistībā ar pieteikuma grozīto daļu. Pēc pieteikuma grozīšanas jādod iespēja koriģēt attiecīgos iesniedzamos apstiprinošos dokumentus vai līgumus. (19) Lai varētu veikt efektīvu administrēšanu, ir būtiski precīzi iesniegt pieteikumus par vērtības palielināšanu vai piešķirtt tiesības uz maksājumu saskaņā ar vienotā maksājuma shēmu. Tāpēc dalībvalstīm jānosaka pieteikuma termiņš, kas nedrīkst būt vēlāk par 15. maiju. Lai vienkāršotu procedūras, jādod dalībvalstīm iespēja nolemt, ka pieteikumu var iesniegt reizē ar vienoto pieteikumu. Tādēļ jāatļauj Igaunijai, Latvijai, Lietuvai, Somijai un Zviedrijai noteikt vēlāku datumu, tomēr ne vēlāk par 15. jūniju. (20) Ja dalībvalsts izvēlas piemērot dažādas ganāmpulka atbalsta shēmas, jāizstrādā kopīgi noteikumi attiecībā uz informāciju, kas jāiekļauj ganāmpulka atbalsta pieteikumos. (21) Saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 73/2009 117. pantu piemaksas saskaņā ar liellopu atbalsta shēmām var maksāt tikai par tādiem dzīvniekiem, kuri ir pienācīgi identificēti un reģistrēti saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2000. gada 17. jūlija Regulu (EK) Nr. 1760/2000, ar ko izveido liellopu identifikācijas un reģistrācijas sistēmu un paredz liellopu gaļas un liellopu gaļas produktu marķēšanu, kā arī atceļ Padomes Regulu (EK) Nr. 820/97 ( 6 ). Tādēļ jādod iespēja lauksaimniekiem, kuri iesniedz pieteikumus saskaņā ar attiecīgajām atbalsta shēmām, savlaicīgi piekļūt attiecīgajai informācijai. (22) Atbalsts cukurbiešu un cukurniedru audzētājiem, atsevišķie maksājumi par cukuru un atsevišķie maksājumi par augļiem un dārzeņiem pēc būtības nav saistīti ar lauksaimniecības zemes platību, tāpēc uz šīm maksājumu shēmām neattiecas noteikumi par vienoto pieteikumu. Tādēļ būtu jāizveido noteikumi atbilstošai pieteikumu iesniegšanas procedūrai. (23) Jānosaka turpmākas prasības attiecībā uz tādu īpašā atbalsta pieteikumu iesniegšanu saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 73/2009 68. pantu, kas nav maksājumi par platībām vai ganāmpulkiem. Konkrēto atbalsta pasākumu iespējamās dažādības dēļ ir īpaši svarīgi, lai visu informāciju, kas vajadzīga atbilstības noteikšanai, iesniegtu lauksaimnieks. Praktisku iemeslu dēļ būtu jāatļauj dalībvalstīm pieprasīt apstiprinošos dokumentus vēlāk, jau pēc pieteikumu iesniegšanas termiņa. (24) Ja piemēro Regulas (EK) Nr. 73/2009 68. panta 1. punkta e) apakšpunktu, tad atbalstu saņem nevis lauksaimnieki, bet kopfondi, no kuriem kompensēti lauksaimnieku ekonomiskie zaudējumi. Jāparedz īpašas prasības, kas piemērojamas kopfondu atbalstam un kurās atspoguļota vajadzīgā informācija, lai noteiktu viņu tiesības uz maksājumu. (25) Jāizveido vispārēja sistēma vienkāršotu procedūru ieviešanai attiecībā uz lauksaimnieku un dalībvalstu iestāžu savstarpējo saziņu. Šādā sistēmā jo īpaši jāparedz elektronisko saziņas līdzekļu izmantošanas iespēja. Tomēr jo īpaši jānodrošina, ka šādi pārsūtīti dati ir pilnīgi ticami un ka šāda kārtība nerada lauksaimnieku diskrimināciju. Turklāt, lai lauksaimniekiem un valsts iestādēm vienkāršotu administrēšanu, jādod valsts iestādēm iespēja pieprasīt tieši no informācijas avota, nevis no lauksaimnieka apstiprinošos dokumentus, kas vajadzīgi, lai verificētu konkrētu maksājumu atbilstību. (26) Jebkurā brīdī jābūt iespējai izdarīt labojumus atbalsta pieteikumos, ja tajos ir acīmredzamas kļūdas. (27) Jāizstrādā noteikumi, kas piemērojami situācijās, kad dažādo pieteikumu, dokumentu vai grozījumu iesniegšanas galīgais termiņš ir valsts svētku diena, sestdiena vai svētdiena. (28) Obligāti jāievēro atbalsta pieteikumu iesniegšanas un platībatkarīgā atbalsta pieteikumu un visu apstiprinošo dokumentu, līgumu vai deklarāciju grozīšanas termiņi, lai valstu pārvaldes iestādēm dotu iespēju plānot un pēc tam veikt atbalsta pieteikumu pareizības efektīvas pārbaudes. Tādēļ jāparedz termiņš, līdz kuram var iesniegt novēlotus pieteikumus. Turklāt jāpiemēro samazinājums, lai lauksaimnieki būtu ieinteresēti ievērot noteiktos termiņus. (29) Lai dalībvalstis varētu savlaicīgi noteikt tiesības uz maksājumu, ir būtiski, lai lauksaimnieki precīzi termiņā iesniegtu tiesību uz maksājumu pieteikumus. Tāpēc minēto pieteikumu novēlotu iesniegšanu var atļaut tikai tajā papildu termiņā, kas paredzēts jebkuru atbalsta pieteikumu novēlotai iesniegšanai. Jāpiemēro arī preventīva samazinājuma likme, ja vien kavējums nav noticis nepārvaramas varas gadījumā vai ārkārtas apstākļu dēļ. (30) Jādod lauksaimniekiem tiesības jebkurā laikā atsaukt savus atbalsta pieteikumus vai to daļas, ja vien kompetentā iestāde nav jau informējusi lauksaimnieku par kļūdām atbalsta pieteikumā, kā arī nav paziņojusi par pārbaudi uz vietas. (31) Efektīvi jāuzrauga atbilstība to atbalsta shēmu noteikumiem, ko pārvalda, piemērojot integrēto sistēmu. Tādēļ, kā arī, lai nodrošinātu saskaņotu uzraudzības līmeni visās dalībvalstīs, sīki jāizstrādā kritēriji un tehniskās procedūras administratīvo pārbaužu un pārbaužu uz vietas veikšanai attiecībā uz atbilstības kritērijiem, kas noteikti saistībā ar atbalsta shēmām, un attiecībā uz savstarpējas atbilstības saistībām. Lai varētu īstenot uzraudzību, ir būtiski, ka iespējams veikt pārbaudes uz vietas. Tāpēc, ja lauksaimnieks traucē tādu pārbaužu veikšanu, pieteikumi jānoraida. (32) Paziņot par atbilstības vai savstarpējās atbilstības pārbaudēm uz vietas ir atļauts tikai tad, ja tas neapdraud pārbaudes, un katrā ziņā jānosaka piemēroti termiņi. Turklāt, ja īpašos nozares noteikumos attiecībā uz tiesību aktiem vai standartiem saistībā ar savstarpējo atbilstību ir paredzēts, ka par pārbaudēm uz vietas nav jāpaziņo, tad minētie noteikumi jāievēro. (33) Attiecīgos gadījumos jāparedz, ka dalībvalstīm jāapvieno dažādās pārbaudes. (34) Lai administratīvajās pārbaudēs efektīvi konstatētu pārkāpumus, jāparedz noteikumi jo īpaši attiecībā uz kontrolpārbaužu saturu. Pret pārkāpumiem pēc tam jāvēršas, ievērojot atbilstošas procedūras. (35) Veicot kontrolpārbaudes, bieži sastopama kļūda ir neliela kopējās lauksaimniecības zemes pārdeklarēšana bāzes zemes gabalā. Ja uz bāzes zemes gabalu attiecas tādu divu vai vairāku lauksaimnieku atbalsta pieteikums, kuri pieprasa atbalstu saskaņā ar vienu un to pašu atbalsta shēmu, un ja kopīgā deklarētā platība pārsniedz lauksaimniecības zemes par lielumu, uz kuru attiecas pieļaujamā novirze attiecībā uz lauksaimniecības zemes gabalu mērījumiem, tad vienkāršošanas labad dalībvalstīm jāatļauj paredzēt proporcionālu attiecīgo platību samazinājumu. Tomēr jādod attiecīgajiem lauksaimniekiem tiesības pārsūdzēt tādus lēmumus. (36) Ja dalībvalsts izmanto Regulas (EK) Nr. 73/2009 68. pantā paredzēto iespēju un maksājumus piešķir par platībām vai ganāmpulku, tad ir lietderīgi piemērot to pašu pārbaužu biežumu, ko piemēro citiem platībatkarīgajiem maksājumiem un maksājumiem par ganāmpulku. Attiecībā uz citiem īpašiem atbalsta pasākumiem saņēmēji būtu jāuzskata par atsevišķu kopu, un uz viņiem jāattiecina īpašs pārbaužu biežuma minimums. (37) Jānosaka minimālais to lauksaimnieku skaits, kuri jāpārbauda uz vietas saskaņā ar dažādajām atbalsta shēmām. Ja dalībvalstis izvēlas piemērot vairākas ganāmpulka atbalsta shēmas, tad attiecībā uz lauksaimniekiem, kuri pieprasa atbalstu saskaņā ar minētajām shēmām, jāparedz integrēta pieeja, pamatojoties uz saimniecībām. (38) Konstatējot būtiskus pārkāpumus un neatbilstību, jāpalielina uz vietas veikto pārbaužu biežums kārtējā un/vai nākamajā gadā, lai nodrošinātu pieņemamu pārliecinātības pakāpi attiecībā uz konkrēto atbalsta pieteikumu pareizību. Ja runa ir par savstarpējo atbilstību, tad paraugs būtu jāpaplašina, galveno uzmanību pievēršot konkrētajiem tiesību aktiem vai standartiem. (39) Veicot to lauksaimnieku pārbaudi uz vietas, kuri iesniedz atbalsta pieteikumus, nav obligāti jāpārbauda katrs atsevišķs dzīvnieks vai lauksaimniecības zemes gabals. Dažos gadījumos tos var pārbaudīt izlases veidā. Tomēr, ja ir atļauts, tad paraugs būtu jāpaplašina līdz tādam apjomam, kas nodrošina ticamu un pietiekamu pārliecinātības līmeni. Dažos gadījumos var būt vajadzība izlases veida pārbaudi paplašināt, veicot visaptverošu pārbaudi. Dalībvalstīm jānosaka pārbaudāmā parauga atlases kritēriji. (40) Lai nodrošinātu uz vietas veicamo pārbaužu obligāto biežumu, paraugs jāizraugās, daļēji pamatojoties uz riska analīzi un daļēji izlases veidā. Kompetentajai iestādei jānosaka riska faktori, jo tā labāk spēj izvēlēties būtiskos riska faktorus. Lai nodrošinātu atbilstošu un efektīvu riska analīzi, jānovērtē šīs riska analīzes efektivitāte un šis vērtējums katru gadu jāatjaunina, ņemot vērā katra riska faktora būtiskumu, salīdzinot pēc nejaušības principa veiktas izlases un uz risku pamatotas izlases rezultātus un īpašos apstākļus dalībvalstīs. (41) Lai pārbaude uz vietas būtu efektīva, ir svarīgi informēt darbiniekus, kuri veic pārbaudes, par šādi pārbaudāmo lauksaimnieku atlases iemesliem. Dalībvalstīm šāda informācija būtu jāreģistrē. (42) Dažos gadījumos ir būtiski veikt pārbaudes uz vietas pirms visu pieteikumu saņemšanas, un tāpēc jādod dalībvalstīm iespēja veikt kontrolparauga daļēju atlasi pirms pieteikumu iesniegšanas termiņa beigām. (43) Lai valsts iestādēm, kā arī visām kompetentajām Kopienas iestādēm būtu iespēja kontrolēt uz vietas veiktās pārbaudes, sīka informācija par pārbaudēm jāreģistrē kontroles ziņojumā. Jādod iespēja lauksaimniekam vai viņa pārstāvim parakstīt ziņojumu. Ja pārbaude uz vietas notiek, izmantojot attālo uzrādi, tad dalībvalstīm tomēr jābūt iespējai paredzēt minētās tiesības tikai tajos gadījumos, kad pārbaudē ir konstatēti pārkāpumi. Neatkarīgi no tā, kāda veida pārbaude uz vietas ir veikta, ja konstatēti pārkāpumi, tad lauksaimniekam jāsaņem ziņojuma kopija. (44) Lai nodrošinātu pareizu uzraudzību, platībatkarīgo shēmu pārbaudēm uz vietas jāattiecas uz visiem deklarētajiem lauksaimniecības zemes gabaliem. Vienkāršošanas nolūkā tomēr jāatļauj zemes gabalu faktisko noteikšanu ierobežot līdz paraugam, kurā ietilpst 50 % zemes gabalu. Paraugam tomēr jābūt ticamam un reprezentatīvam, un tas jāpalielina anomāliju gadījumā. Parauga rezultāti jāekstrapolē attiecībā pret pārējo populāciju. Ir lietderīgi precizēt, ka dalībvalstis drīkst izmantot noteiktus tehniskos līdzekļus, lai veiktu pārbaudes uz vietas. (45) Lai nodrošinātu mērījumu kvalitāti, kas līdzvērtīga Kopienas līmenī sastādītajos tehniskajos standartos prasītajai kvalitātei, jāizstrādā sīki noteikumi par platību noteikšanu un izmantojamām mērīšanas metodēm. (46) Pieredze liecina, ka, nosakot to lauksaimniecībā izmantojamo zemes gabalu platību, par kuriem ir tiesības pretendēt uz platībatkarīgo maksājumu, jādefinē dažu lauku elementu, jo īpaši žogu, grāvju un sienu, pieņemamais platums. Ņemot vērā īpašas vides prasības, būtu jāparedz zināma elastība, nepārsniedzot ierobežojumus, ko ņem vērā, nosakot reģionālās ražas. (47) Jānosaka, kādos apstākļos lauksaimniecības zemes gabali ar kokiem ir uzskatāmi par atbilstīgiem saskaņā ar platībatkarīgajām shēmām. Ir arī lietderīgi paredzēt noteikumu par administratīvo procedūru, kas jāievēro, ja platības ir koplietošanā. (48) Jāparedz nosacījumi attālās uzrādes izmantošanai pārbaudēs uz vietas un jāparedz fiziskas pārbaudes gadījumos, kad fotointerpretācija nedod skaidru rezultātu. Piemēram, laika apstākļu dēļ var gadīties, ka papildu pārbaudes, kuras jāveic pārbaužu uz vietas biežuma palielinājuma dēļ, vairs nevar veikt, izmantojot attālo uzrādi. Tādā gadījumā tās būtu jāveic ar tradicionālajiem līdzekļiem. (49) Saskaņā ar vienotā maksājuma shēmu lauksaimnieki, kuriem ir īpašās tiesības, var saņemt atbalstu tikai tad, ja viņi izpilda konkrētu darbības prasību. Lai efektīvi verificētu minēto prasību, dalībvalstīm jānosaka procedūras to lauksaimnieku pārbaudēm uz vietas, kuriem ir īpašās tiesības. (50) Ņemot vērā sēklu, kokvilnas un cukura atbalsta shēmu īpatnības saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 73/2009 IV sadaļas 1. nodaļas 5., 6. un 7. iedaļu, jāizstrādā īpaši kontroles noteikumi. (51) Regulas (EK) Nr. 73/2009 39. panta 1. punktā ir paredzēts, ka, lai par kaņepju šķirnēm būtu tiesības saņemt tiešos maksājumus, tetrahidrokanabinola (THC) saturs tajās nedrīkst pārsniegt 0,2 %. Lai ieviestu šo noteikumu, jāizveido sistēma, kura dalībvalstīm jāizmanto, lai verificētu THC saturu kaņepēs. (52) Turklāt, lai varētu efektīvi veikt paredzētos pārbaudes pienākumus attiecībā uz minētajiem kultūraugiem, jāparedz laikposms pēc ziedēšanas, kurā nedrīkst ievākt šķiedrai audzēto kaņepju ražu. (53) Ja dalībvalsts izvēlas piemērot dažādās ganāmpulka atbalsta shēmas un ja saskaņā ar minētajām atbalsta shēmām ir pieprasīts atbalsts, tad būtu jāprecizē uz vietas veicamo pārbaužu laiks un obligātais saturs. Lai efektīvi pārbaudītu atbalsta pieteikumos iekļauto deklarāciju un elektroniskajai liellopu datubāzei sniegto paziņojumu pareizību, ļoti svarīgi ir veikt lielāko daļu šādu pārbaužu uz vietas tad, kad dzīvniekiem vēl jāatrodas saimniecībā saskaņā ar turēšanas saistībām. (54) Ja dalībvalsts izvēlas piemērot dažādās atbalsta shēmas attiecībā uz liellopiem un ja saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 73/2009 117. pantu pienācīga liellopu identifikācija un reģistrācija ir atbalsta piešķiršanas nosacījums, tad jānodrošina, ka Kopienas atbalstu piešķir tikai par pienācīgi identificētiem un reģistrētiem liellopiem. Šādas pārbaudes jāveic arī attiecībā uz liellopiem, par kuriem vēl nav pieprasīts atbalsts, bet par kuriem turpmāk varētu iesniegt atbalsta pieteikumu, jo vairāku atbalsta shēmu par liellopiem struktūras dēļ par šādiem dzīvniekiem daudzos gadījumos atbalstu pieprasa tikai tad, kad tie jau aizvesti no saimniecības. (55) Attiecībā uz aitām un kazām pārbaudes uz vietas jo īpaši būtu jāattiecina uz turēšanas saistību ievērošanu un reģistrā veikto ierakstu pareizību. (56) Ja dalībvalsts izvēlas piemērot kaušanas piemaksu, tad jāparedz īpaši noteikumi attiecībā uz pārbaudēm, kas veicamas uz vietas lopkautuvēs, lai pārbaudītu, vai ir tiesības pretendēt uz atbalstu par dzīvniekiem, par kuriem atbalsts pieprasīts, un vai informācija elektroniskajā datubāzē ir pareiza. Dalībvalstīm jābūt pilnvarotām piemērot divus dažādus pamatojumus attiecībā uz lopkautuvju izvēli tādām pārbaudēm. (57) Attiecībā uz kaušanas piemaksu, ko piešķir pēc liellopu eksporta, ir vajadzīgi īpaši noteikumi līdztekus Kopienas pārbaudes noteikumiem, kuri attiecas uz eksportu vispār, jo pārbaužu mērķi ir atšķirīgi. (58) Pamatojoties uz Komisijas 2003. gada 23. jūnija Regulu (EK) Nr. 1082/2003, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 1760/2000 īstenošanai attiecībā uz minimālo līmeni pārbaudēm, kas jāveic saskaņā ar liellopu identifikācijas un reģistrācijas sistēmu ( 7 ), ir izstrādāti īpaši pārbaužu noteikumi. Ja veic minētajā regulā paredzētās pārbaudes, tad to rezultāti būtu jāiekļauj pārbaudes ziņojumā integrētās sistēmas mērķiem. (59) Turklāt jāizstrādā noteikumi attiecībā uz pārbaudes ziņojumu, ja veic pārbaudes uz vietas lopkautuvēs vai ja piemaksu piešķir pēc eksporta. Saskaņotības labad jāparedz arī, ka, ja netiek ievēroti noteikumi, kuri paredzēti I sadaļā Regulā (EK) Nr. 1760/2000 vai Padomes 2003. gada 17. decembra Regulā (EK) Nr. 21/2004, ar ko izveido aitu un kazu identifikācijas un reģistrācijas sistēmu un ar ko groza Regulu (EK) Nr. 1782/2003 un Direktīvas 92/102/EEK un 64/432/EEK ( 8 ), pārbaudes ziņojumu kopijas jānosūta iestādēm, kuras atbild par minēto regulu piemērošanu. (60) Ja dalībvalsts izmanto iespēju piešķirt īpašo atbalstu, kā paredzēts Regulas (EK) Nr. 73/2009 68. pantā, tad pēc iespējas jāpiemēro šajā regulā paredzētie pārbaudes noteikumi. Ja nav iespējams piemērot minētos noteikumus, tad dalībvalstīm jānodrošina līdzvērtīgs pārbaudes līmenis. Jāizstrādā konkrētas pārbaudes prasības attiecībā uz kopfondu iesniegtajiem maksājumu pieteikumiem un attiecībā uz ieguldījumiem. (61) Ar Regulu (EK) Nr. 73/2009 ievieš savstarpējās atbilstības saistības lauksaimniekiem, kuri saņem maksājumus saskaņā ar visām minētās regulas I pielikumā uzskaitītajām tiešo maksājumu shēmām, un tajā ir paredzēts maksājumus samazināt vai neveikt, ja minētās saistības neizpilda. Minēto sistēmu piemēro arī maksājumiem saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1234/2007 85.p, 103.q un 103.r pantu. Minētā sistēma sīki jāizstrādā. (62) Sīki jāizstrādā jautājums par to, kuras iestādes dalībvalstīs pārbauda savstarpējās atbilstības saistību izpildi. (63) Atsevišķos gadījumos dalībvalstīm ir lietderīgi veikt savstarpējās atbilstības saistību izpildes administratīvas pārbaudes. Tomēr tādas pārbaudes instrumenti dalībvalstīm nevar būt obligāti. (64) Jānosaka savstarpējās atbilstības saistību izpildīšanas obligātais kontroles līmenis. Tāds kontroles līmenis jānosaka attiecībā uz 1 % lauksaimnieku, uz kuriem attiecas savstarpējā atbilstība, kuri ir katras kontroles iestādes kompetencē un kuri jāizvēlas, pamatojoties uz attiecīgu riska analīzi. (65) Jādod dalībvalstīm iespēja izvēlēties izpildīt obligāto kontroles intensitāti katras kompetentās kontroles iestādes līmenī, maksājumu aģentūras līmenī vai tiesību akta, standarta, vai tiesību aktu vai standartu grupas līmenī. (66) Ja konkrētos tiesību aktos, kas piemērojami tiesību aktam un standartiem, ir noteikts kontroles intensitātes minimums, tad dalībvalstīm šī intensitāte ir jāievēro. Tomēr jādod dalībvalstīm iespēja piemērot savstarpējās atbilstības pārbaudēm uz vietas vienotu kontroles intensitāti. Ja dalībvalstis izvēlas šo iespēju, tad jāziņo par jebkuru neatbilstības gadījumu, kas konstatēts pārbaudēs uz vietas, ievērojot nozares tiesību aktus, un tad tas jākontrolē saistībā ar savstarpējo atbilstību. (67) Ar Regulu (EK) Nr. 73/2009 ir ieviesti noteikumi, saskaņā ar kuriem konkrētos gadījumos kompetentajai iestādei jāapstiprina tas, ka lauksaimnieks ir veicis korektīvos pasākumus. Lai nevājinātu kontroles sistēmu, jo īpaši attiecībā uz savstarpējās atbilstības paraugu ņemšanu pārbaudēm uz vietas, precīzi jāparedz, ka, nosakot tā minimālo lielumu, šādi turpmāki uzraudzības pasākumi nav jāņem vērā. (68) Kontrolparaugs savstarpējās atbilstības pārbaudei atlasāms, vai nu pamatojoties uz to lauksaimnieku izlasi, kuri izraudzīti atbilstības kritēriju pārbaudei uz vietas, vai no visiem lauksaimniekiem, kuri iesnieguši tiešo maksājumu atbalsta pieteikumus. Pēdējā minētajā gadījumā būtu pieļaujami apakšvarianti. (69) Paraugu ņemšanu savstarpējās atbilstības pārbaudei uz vietas var uzlabot, atļaujot riska analīzē ņemt vērā lauksaimnieku dalību saimniecību konsultatīvajā sistēmā, kas paredzēta Regulas (EK) Nr. 73/2009 12. pantā, kā arī lauksaimnieku dalību attiecīgajās sertifikācijas sistēmās. Ņemot tādu dalību vērā, tomēr jāpierāda, ka lauksaimnieki, kuri piedalās minētajās shēmās, rada mazāku risku nekā lauksaimnieki, kuri tādās shēmās nepiedalās. (70) Lai veiktu savstarpējās atbilstības pārbaudi uz vietas, parasti vairākas reizes jāapmeklē viena un tā pati saimniecība. Lai samazinātu pārbaužu slogu gan lauksaimniekiem, gan administrācijām, pārbaudes var ierobežot līdz vienam pārbaudes apmeklējumam. Jāprecizē minētā apmeklējuma laiks. Dalībvalstīm tomēr jānodrošina, lai reprezentatīva un efektīva prasību un standartu pārbaude tiktu veikta vienā un tajā pašā kalendārajā gadā. (71) Lai vienkāršotu savstarpējās atbilstības pārbaudes uz vietas un labāk izmantotu esošās pārbaudes iespējas, jāparedz, ka gadījumos, kad pārbaužu efektivitāte ir vismaz tāda pati kā pārbaudēs uz vietas sasniegtā, pārbaudes saimniecības līmenī var aizstāt ar administratīvajām pārbaudēm vai pārbaudēm uzņēmumu līmenī. (72) Turklāt, veicot savstarpējās atbilstības pārbaudes uz vietas, jādod dalībvalstīm iespēja izmantot objektīvus rādītājus, kas raksturīgi konkrētām prasībām vai standartiem. Minētajiem rādītājiem tomēr jābūt tieši saistītiem ar prasībām un standartiem, kuri raksturo visus pārbaudāmos elementus un attiecas uz tiem. (73) Jāparedz noteikumi sīki izstrādātu un īpašu savstarpējās atbilstības pārbaudes ziņojumu izveidošanai. Kontrolieriem, kas specializējušies attiecīgajā jomā, jānorāda visi konstatētie pārkāpumi un arī tādu pārkāpumu smaguma pakāpe, lai maksājumu aģentūra varētu noteikt ar tiem saistītos samazinājumus vai attiecīgā gadījumā nolemt nepiešķirt tiešos maksājumus. (74) Lauksaimniekiem jābūt informētiem par jebkuru iespējamo neatbilstību, kas konstatēta pārbaudē uz vietas. Ir lietderīgi paredzēt noteiktu termiņu, kurā lauksaimniekiem jāsaņem tāda informācija. Tomēr, ja minētais termiņš tiek pārsniegts, tas nedod attiecīgajiem lauksaimniekiem tiesības izvairīties no sekām, kuras konstatētā neatbilstība citādi izraisītu. (75) Samazinājumu un nepiešķiršanas sistēmas jāveido, ņemot vērā proporcionalitātes principu un īpašās problēmas, kas saistītas ar nepārvaramas varas gadījumiem, kā arī ārkārtas un dabas apstākļiem. Attiecībā uz savstarpējās atbilstības saistībām samazinājumus un nepiešķiršanu var piemērot tikai tad, ja lauksaimnieks ir rīkojies nolaidīgi vai ļaunprātīgi. Samazinājumiem un nepiešķiršanai jānosaka vairākas pakāpes atbilstoši veikto pārkāpumu smagumam, piemērojot pat pilnīgu izslēgšanu no vienas vai vairākām atbalsta shēmām uz noteiktu laika posmu. Attiecībā uz atbilstības kritērijiem jāņem vērā dažādo atbalsta shēmu īpatnības. (76) Lai dotu dalībvalstīm iespēju efektīvi veikt kontroles, jo īpaši kontroles par savstarpējās atbilstības saistību ievērošanu, lauksaimnieki saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 73/2009 19. panta 1. punkta a) apakšpunktu deklarē visas savā rīcībā esošās platības neatkarīgi no tā, vai tiek vai netiek prasīts atbalsts par minētajām platībām. Jāparedz mehānisms, lai nodrošinātu, ka lauksaimnieki izpilda minēto pienākumu. (77) Lai noteiktu platības un aprēķinātu samazinājumus, jānosaka platības, uz kurām attiecas viena un tā pati kultūraugu grupa. Platība jāņem vērā vairākas reizes, ja tā deklarēta atbalsta saņemšanai saskaņā ar vairākām atbalsta shēmām. (78) Lai samaksātu atbalstu saskaņā ar vienotā maksājuma shēmu, ir vajadzīgs vienāds skaits tiesību uz maksājumu un hektāru, par kuriem ir tiesības saņemt atbalstu. Tāpēc šīs shēmas piemērošanas nolūkā ir lietderīgi paredzēt, ka neatbilstību gadījumā starp deklarētajām tiesībām uz maksājumu un deklarēto platību maksājums jāaprēķina, pamatojoties uz mazāko lielumu. Lai novērstu aprēķinu uz neesošu tiesību pamata, jāparedz, ka aprēķinam izmantoto tiesību uz maksājumu skaits nedrīkst pārsniegt lauksaimnieka tiesību uz maksājumu skaitu. (79) Saistībā ar platībatkarīgā atbalsta pieteikumiem pārkāpumi parasti attiecas uz platību daļām. Tādēļ deklarēšanas pārsniegumu attiecībā uz vienu zemes gabalu var kompensēt ar tās pašas kultūraugu grupas citu zemes gabalu nepietiekamu deklarāciju. Nepārsniedzot konkrētu pielaides robežu, jāparedz, ka atbalsta pieteikumus pielāgo tikai faktiski apstiprinātajai platībai, un samazinājumus sāk piemērot tikai tad, ja attiecīgā robeža ir pārsniegta. (80) Turklāt attiecībā uz pieteikumiem platībatkarīgo maksājumu saņemšanai bieži vien nav būtiskas atšķirības starp pieteikumā deklarēto kopējo platību un kopējo platību, kas atbilst piešķiršanas kritērijiem. Lai izvairītos no vajadzības veikt pieteikumos daudzus sīkus labojumus, jānodrošina, ka nedrīkst koriģēt atbalsta pieteikumu par apstiprināto platību, izņemot gadījumus, kad ir pārsniegta zināma atšķirību robeža. (81) Ir vajadzīgi īpaši noteikumi, lai ņemtu vērā saskaņā ar atbalsta shēmām par cietes kartupeļiem, sēklām un kokvilnu iesniegto atbalsta pieteikumu īpatnības. (82) Ja pārdeklarēšana ir veikta ļaunprātīgi, tad jāpiemēro īpaši noteikumi par samazināšanu. (83) Jānosaka īstenošanas noteikumi, lai aprēķinātu bāzi piemaksām par ganāmpulkiem. (84) Lauksaimniekiem jābūt iespējai aizstāt liellopus un aitas/kazas saskaņā ar zināmiem nosacījumiem un attiecīgās nozares noteikumos pieļautajiem ierobežojumiem. (85) Attiecībā uz ganāmpulka atbalsta pieteikumiem, konstatējot pārkāpumus, tiesības pretendēt uz atbalstu par minētajiem dzīvniekiem tiek zaudētas. Samazinājumi jāparedz, sākot no pirmā dzīvnieka, attiecībā uz kuru konstatēti pārkāpumi, bet neatkarīgi no samazinājuma apjoma gadījumos, ja pārkāpumus konstatē attiecībā uz trīs vai mazāk dzīvniekiem, tad sodiem jābūt mazāk bargiem. Visos citos gadījumos soda bargums jānosaka, ņemot vērā to dzīvnieku procentuālo daļu, attiecībā uz kuriem konstatēti pārkāpumi. (86) Attiecībā uz aitām un kazām nozares īpatnību dēļ jāparedz vairāki īpaši noteikumi. (87) Ja dabas apstākļu dēļ lauksaimnieks nespēj izpildīt turēšanas saistības, ievērojot nozares noteikumus, tad samazinājumi un nepiešķiršana nav jāpiemēro. (88) Ja dalībvalsts izvēlas piemērot kaušanas piemaksu, ņemot vērā lopkautuvju nozīmi dažu atbalsta shēmu par liellopiem pareizā darbībā, jāparedz noteikumi arī attiecībā uz tādiem gadījumiem, kad lopkautuves rupjas nolaidības dēļ vai ļaunprātīgi izsniedz nepareizas apliecības vai deklarācijas. (89) Ja īpašo atbalstu, kas paredzēts Regulas (EK) Nr. 73/2009 68. pantā, piešķir kā platībatkarīgo maksājumu vai maksājumu par ganāmpulku, tad noteikumi par samazinājumiem un nepiešķiršanu (kuri jānosaka) jāpiemēro mutatis mutandis pēc iespējas plašāk. Citiem gadījumiem dalībvalstīm par katru pasākumu saskaņā ar īpašo atbalstu jāparedz līdzvērtīgi samazinājumi un nepiešķiršana. (90) Informācija par savstarpējās atbilstības pārbaužu rezultātiem jādara pieejama visām maksājumu aģentūrām, kuri atbild par dažādo maksājumu pārvaldību, ievērojot savstarpējās atbilstības prasības, lai gadījumā, kad atzinumi to pamato, piemērotu attiecīgus samazinājumus. (91) Turklāt, ja dalībvalstis saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 73/2009 23. panta 2. punktu vai 24. panta 2. punktu izmanto iespēju nenoteikt samazinājumus par nelielām neatbilstībām vai nenoteikt samazinājumus, kas ir mazāki par vai vienādi ar EUR 100, tad jāparedz noteikumi gadījumiem, kad lauksaimnieki neveic vajadzīgās korektīvās darbības. (92) Attiecībā uz savstarpējas atbilstības saistībām neatkarīgi no samazinājumu vai nepiešķiršanas pakāpēm saskaņā ar proporcionalitātes principu jāparedz, ka, sākot no noteikta brīža, vienu un to pašu savstarpējās atbilstības saistību atkārtoti pārkāpumi uzskatāmi par tīšiem pārkāpumiem, iepriekš par to brīdinot attiecīgo lauksaimnieku. (93) Samazinājumi un nepiešķiršana attiecībā uz atbilstības kritērijiem parasti nav jāpiemēro, ja lauksaimnieks ir iesniedzis faktiski pareizu informāciju vai ja viņš var citādi pierādīt, ka nav vainojams. (94) Uz lauksaimniekiem, kuri jebkurā laikā paziņo kompetentajām valsts iestādēm par nepareiziem atbalsta pieteikumiem, neatkarīgi no nepareizības iemesla nav jāattiecina samazinājumi vai nepiešķiršana, ja lauksaimnieks nav bijis informēts par kompetentās iestādes nodomu veikt pārbaudi uz vietas un ja minētā iestāde jau nav paziņojusi lauksaimniekam par pārkāpumiem pieteikumā. (95) Tāpat rīkojas, ja elektroniskajā datubāzē ir nepareizi dati par pieteikumā iekļautajiem liellopiem, attiecībā uz kuriem tādi pārkāpumi rada ne tikai savstarpējās atbilstības saistību neizpildi, bet arī atbilstības kritērija neievērošanu, un par pieteikumā neiekļautajiem liellopiem, ja tādi pārkāpumi ir būtiski tikai attiecībā uz savstarpējas atbilstības saistībām. (96) Regulas (EK) Nr. 73/2009 31. pantā ir noteikti nepārvaramas varas gadījumi un ārkārtas apstākļi, kas dalībvalstīm jāatzīst. Ja tādu apstākļu rezultātā lauksaimnieks nespēj izpildīt savas saistības, tad viņam nav jāzaudē savas tiesības uz atbalsta maksājumu. Tomēr jānosaka termiņš, kurā lauksaimniekam jāpaziņo par tādu gadījumu. (97) Nelielu summu pārvaldība ir apgrūtinošs uzdevums dalībvalstu kompetentajām iestādēm. Tāpēc ir lietderīgi atļaut dalībvalstīm nemaksāt atbalsta summas, kas ir mazākas par noteiktu minimumu. (98) Jāparedz īpaši un sīki izstrādāti noteikumi, lai nodrošinātu dažādo samazinājumu vienlīdzīgu piemērošanu viena un tā paša lauksaimnieka vienam vai vairākiem atbalsta pieteikumiem. Šajā regulā paredzētie samazinājumi un nepiešķiršana piemērojama, neskarot papildu sodus, kas noteikti saskaņā ar citiem Kopienas vai attiecīgās valsts tiesību aktiem. (99) Jānosaka kārtība katras atbalsta shēmas dažādo potenciālo samazinājumu aprēķinam. Lai nodrošinātu tiešā atbalsta shēmām noteikto dažādo maksimāli pieļaujamo budžeta apjomu ievērošanu, jo īpaši jāparedz, ka maksājumus samazina, piemērojot koeficientu, ja citādi minētais maksimālais apjoms tiktu pārsniegts. (100) Regulas (EK) Nr. 73/2009 7., 10. un 11. pantā ir paredzēti to tiešo maksājumu summu samazinājumi un attiecīgā gadījumā korekcijas, kas jāpiešķir lauksaimniekam par kalendāro gadu attiecīgi modulācijas un finanšu disciplīnas dēļ. Īstenošanas noteikumos jāparedz bāze tādu samazinājumu un korekciju aprēķinam lauksaimniekiem veicamo maksājumu apjoma aprēķināšanas procesā. (101) Lai nodrošinātu godprātības principa vienotu piemērošanu visā Kopienā, atlīdzinot nepienācīgi samaksātas summas, jāparedz nosacījumi, saskaņā ar kuriem var izmantot minēto principu, neskarot rīkošanos ar attiecīgajiem izdevumiem saistībā ar grāmatojumu noskaidrošanu saskaņā ar Padomes 2005. gada 21. jūnija Regulu (EK) Nr. 1290/2005 par kopējās lauksaimniecības politikas finansēšanu ( 9 ). (102) Jāparedz noteikumi gadījumam, kad lauksaimnieks nepamatoti ir saņēmis noteiktu skaitu tiesību uz maksājumu vai kad katru tiesību uz maksājumu vērtība ir noteikta nepareizā līmenī, un ja uz konkrēto gadījumu neattiecas Regulas (EK) Nr. 73/2009 137. pants. Tomēr dažreiz, kad nepamatoti piešķirtās tiesības uz maksājumu neietekmē kopējo vērtību, bet tikai lauksaimnieka tiesību skaitu, dalībvalstīm jākoriģē piešķīrums vai attiecīgā gadījumā tiesību veids, nesamazinot to vērtību. Šis noteikums jāpiemēro tikai gadījumos, kad lauksaimniekam attaisnojošu iemeslu dēļ nav bijis iespējams atklāt kļūdu. Turklāt dažreiz nepamatoti piešķirtās tiesības atbilst ļoti mazām summām, un minēto tiesību atgūšana prasa ievērojamu administratīvo slogu. Ņemot vērā vienkāršošanu un līdzsvaru starp administratīvo slogu un atgūstamo summu, jānosaka mazākā iespējamā summa, par kuru var sākt atgūšanas procesu. Turklāt jāparedz noteikums gadījumam, kad tādas tiesības uz maksājumu ir nodotas, un gadījumam, kad tiesību uz maksājumu nodošana ir notikusi, neievērojot Regulas (EK) Nr. 1782/2003 46. panta 2. punktu vai Regulas (EK) Nr. 73/2009 43. pantu, 62. panta 1. un 2. punktu un 68. panta 5. punktu. (103) Jāparedz noteikumi par visu saimniecību nodošanas sekām, kam piemērojamas konkrētas saistības saskaņā ar tiešo maksājumu shēmām, uz kurām attiecas integrētā sistēma. (104) Parasti dalībvalstīm jāveic visi papildu pasākumi, kas vajadzīgi, lai nodrošinātu integrētās administratīvās pārbaudes sistēmas pareizu darbību. Vajadzības gadījumā dalībvalstīm jāsniedz savstarpēja palīdzība. (105) Komisijai attiecīgā gadījumā jābūt informētai par visiem pasākumiem, ko veic dalībvalstis, lai ieviestu izmaiņas integrētās sistēmas īstenošanā. Lai Komisija varētu efektīvi uzraudzīt integrēto sistēmu, dalībvalstīm ik gadu jānosūta tai statistikas dati par pārbaudēm. Dalībvalstīm turklāt jāinformē Komisija par visiem pasākumiem, ko tās veic attiecībā uz pastāvīgajām ganībām izmantotas zemes uzturēšanu, kā arī par visiem samazinājumiem, kas piemēroti saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 73/2009 8. panta 1. punktu. (106) Regulas (EK) Nr. 73/2009 9. pantā ir paredzēti noteikumi par modulācijas rezultātā iegūtajām summām. Daļa no summām jāpiešķir saskaņā ar sadales sistēmu, attiecībā uz kuru jāparedz noteikumi, pamatojoties uz minētajā pantā noteiktajiem kritērijiem. (107) Šī regula jāpiemēro no 2010. gada 1. janvāra. Tādēļ no minētās dienas jāatceļ Regula (EK) Nr. 796/2004. Tā tomēr joprojām jāpiemēro atbalsta pieteikumiem, kas attiecas uz tirdzniecības gadiem vai piemaksu periodiem, kuri sākas pirms 2010. gada 1. janvāra. (108) Šajā regulā paredzētie pasākumi ir saskaņā ar Lauksaimniecības tirgu kopīgās organizācijas pārvaldības komitejas un Tiešo maksājumu pārvaldības komitejas atzinumu, tā kā: IR PIEŅĒMUSI ŠO REGULU.







I DAĻA

VISPĀRĪGIE NOTEIKUMI







I SADAĻA

DARBĪBAS JOMA UN DEFINĪCIJAS

1. pants

Darbības joma

Šajā regulā ir paredzēti sīki izstrādāti noteikumi, lai ieviestu savstarpēju atbilstību, modulāciju un integrēto administrēšanas un kontroles sistēmu (turpmāk “integrētā sistēma”), kas noteikta Regulas (EK) Nr. 73/2009 II sadaļas 4. nodaļā, un lai ieviestu savstarpēju atbilstību, kā paredzēts Regulas (EK) Nr. 1234/2007 85.t un 103.z pantā. Šī regula neskar īpašus noteikumus, kas paredzēti regulās, kuras attiecas uz atsevišķām atbalsta shēmām.

2. pants

Definīcijas

Šīs regulas mērķiem piemēro Regulas (EK) Nr. 73/2009 2. pantā minētās definīcijas.

Piemēro arī šādas definīcijas:

(1) “lauksaimniecības zemes gabals” ir vienlaidus zemes platība, ko deklarējis viens lauksaimnieks un uz kuras audzē ne vairāk kā vienu kultūraugu grupu. Tomēr, ja saistībā ar šo regulu tiek prasīta izmantošanas veida atsevišķa deklarēšana attiecībā uz kultūraugu grupai apstiprinātu platību, tad tāds īpašais izmantošanas veids vajadzības gadījumā vēl vairāk ierobežo lauksaimniecības zemes gabalu. Dalībvalstis var noteikt papildu kritērijus, lai vēl vairāk ierobežotu lauksaimniecības zemes gabalu;

(2) “pastāvīgās ganības” ir pastāvīgās ganības, kā definēts Regulas (EK) Nr. 1120/2009 ( 10 ) 2. panta c) punktā;

(3) “liellopu identifikācijas un reģistrācijas sistēma” ir sistēma liellopu identifikācijai un reģistrācijai, kas izveidota ar Regulu (EK) Nr. 1760/2000;

(4) “krotālija” ir ausu marķēšana dzīvnieku individuālai identifikācijai, kas minēta Regulas (EK) Nr. 1760/2000 3. panta a) punktā un 4. pantā;

(5) “elektroniska liellopu datubāze” ir elektroniskā datubāze, kas minēta Regulas (EK) Nr. 1760/2000 3. panta b) punktā un 5. pantā;

(6) “dzīvnieka pase” ir dzīvnieka pase, kas minēta Regulas (EK) Nr. 1760/2000 3. panta c) punktā un 6. pantā;

(7) “reģistrs” ir reģistrs, ko veido dzīvnieku turētāji attiecīgi saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 21/2004 5. pantu vai Regulas (EK) Nr. 1760/2000 3. panta d) punktu un 7. pantu;

(8) “liellopu identifikācijas un reģistrācijas sistēmas elementi” ir elementi, kas minēti Regulas (EK) Nr. 1760/2000 3. pantā;

(9) “identifikācijas kods” ir identifikācijas kods, kas minēts Regulas (EK) Nr. 1760/2000 4. panta 1. punktā;

(10) “pārkāpumi” ir to noteikumu neievērošana, kas attiecas uz konkrētā atbalsta piešķiršanu;

(11) “vienots pieteikums” ir tiešo maksājumu pieteikums saistībā ar vienotā maksājuma shēmu un citām platībatkarīgā atbalsta shēmām;

(12) “platībatkarīgā atbalsta shēmas” ir vienotā maksājuma shēma, platībatkarīgie maksājumi saskaņā ar konkrētu atbalstu un visas atbalsta shēmas, kas noteiktas Regulas (EK) Nr. 73/2009 IV un V sadaļā, izņemot shēmas, kas noteiktas minētās IV sadaļas 7., 10. un 11. iedaļā, izņemot minētās regulas 126. pantā noteikto atsevišķo maksājumu par cukuru un izņemot minētās regulas 127. pantā noteikto atsevišķo maksājumu par augļiem un dārzeņiem;

(13) “ganāmpulka atbalsta pieteikums” ir atbalsta maksājuma pieteikumi saskaņā ar piemaksu shēmu par aitām un kazām un maksājumu shēmām par liellopu un teļa gaļu, kā paredzēts attiecīgi Regulas (EK) Nr. 73/2009 IV sadaļas 10. un 11. iedaļā, un atbalsta maksājumu pieprasījumi par katru ganāmpulka dzīvnieku vai maksājumu pieprasījumi par ganāmpulka vienībām saskaņā ar īpašu atbalstu;

(14) “īpašais atbalsts” ir atbalsts, kas minēts Regulas (EK) Nr. 73/2009 68. pantā;

(15) “izmantošana” ir platības izmantošana, ņemot vērā kultūraugu veidu vai zemes nosegumu, vai kultūraugu neesamību;

(16) “atbalsta shēmas par liellopiem” ir atbalsta shēmas, kas minētas Regulas (EK) Nr. 73/2009 108. pantā;

(17) “atbalsta shēma par aitām/kazām” ir atbalsta shēma, kas minēta Regulas (EK) Nr. 73/2009 99. pantā;

(18) “pieteikumā iekļauti liellopi” ir liellopi, uz kuriem attiecas ganāmpulka atbalsta pieteikums saskaņā ar atbalsta shēmām par liellopiem vai saskaņā ar īpašu atbalstu;

(19) “pieteikumā neiekļauti liellopi” ir liellopi, uz kuriem vēl neattiecas ganāmpulka atbalsta pieteikums, bet par kuriem varētu būt tiesības pieprasīt atbalstu saskaņā ar atbalsta shēmām par liellopiem;

(20) “potenciāli atbilstīgs dzīvnieks” ir dzīvnieks, kurš a priori varētu potenciāli izpildīt atbilstības kritērijus, lai par to varētu saņemt atbalstu konkrētajā pieprasījuma gadā;

(21) “turēšanas periods” ir laika posms, kurā dzīvniekam, par ko pieprasīts atbalsts, jāatrodas saimniecībā, kā paredzēts šādos Regulas (EK) Nr. 1121/2009 ( 11 ) noteikumos: a) attiecībā uz īpašo piemaksu par vīriešu kārtas liellopiem – 53. un 57. pantā, b) attiecībā uz piemaksu par zīdītājgovīm – 61. pantā, c) attiecībā uz kaušanas piemaksu – 80. pantā, d) attiecībā uz atbalstu, ko maksā par aitām un kazām – 35. panta 3. punktā;

(22) “dzīvnieku turētājs” ir jebkura fiziska vai juridiska persona, kas ir atbildīga par dzīvniekiem pastāvīgi vai uz laiku, tostarp transportēšanas laikā vai tirgū;

(23) “apstiprināta platība” ir platība, attiecībā uz kuru ir ievēroti visi nosacījumi, kas paredzēti noteikumos par atbalsta piešķiršanu; attiecībā uz vienotā maksājuma shēmu deklarēto platību var uzskatīt par apstiprinātu tikai tad, ja faktiski ir deklarēts arī atbilstošs tiesību uz maksājumu skaits;

(24) “apstiprināts dzīvnieks” ir dzīvnieks, attiecībā uz kuru ir ievēroti visi nosacījumi, kas paredzēti noteikumos par atbalsta piešķiršanu;

(25) “piemaksu periods” ir laika posms, uz kuru attiecas atbalsta pieteikumi neatkarīgi no to iesniegšanas brīža;

(26) “ģeogrāfiskā informācijas sistēma” (turpmāk “ĢIS”) ir elektroniskas ģeogrāfiskās informācijas sistēmas metodes, kas minētas Regulas (EK) Nr. 73/2009 17. pantā;

(27) “bāzes zemes gabals” ir ģeogrāfiski norobežota platība ar īpašu identifikācijas numuru, kas reģistrēts dalībvalsts identifikācijas sistēmas ĢIS, kā norādīts Regulas (EK) Nr. 73/2009 15. pantā;

(28) “ģeogrāfiskais materiāls” ir kartes vai citi dokumenti, ko izmanto ĢIS satura savstarpējai paziņošanai starp atbalsta pieprasītājiem un dalībvalstīm;

(29) “valsts koordinātu atskaites sistēma” ir sistēma, kā definēts Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvā 2007/2/EK ( 12 ), kas atļauj lauksaimniecības zemes gabalu standartizētu mērīšanu un unikālu identifikāciju visā attiecīgajā dalībvalstī;

(30) “maksājumu aģentūra” ir iestādes un organizācijas, kas minētas Regulas (EK) Nr. 1290/2005 8. panta 1. punktā;

(31) “savstarpēja atbilstība” ir likumā noteiktās pārvaldības prasības un labi lauksaimniecības un vides apstākļi saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 73/2009 5. un 6. pantu;

(32) “savstarpējās atbilstības jomas” ir likumā noteikto pārvaldības prasību dažādās jomas Regulas (EK) Nr. 73/2009 5. panta 1. punkta nozīmē un labi lauksaimniecības un vides apstākļi, kā noteikts minētās regulas 6. pantā;

(33) “tiesību akts” ir katra no Regulas (EK) Nr. 73/2009 II pielikumā uzskaitītajām atsevišķajām direktīvām un regulām;

(34) “standarti” ir standarti, ko noteikušas dalībvalstis saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 73/2009 6. pantu un tās III pielikumu, kā arī šīs regulas 4. pantā noteiktie pienākumi attiecībā uz pastāvīgajām ganībām;

(35) “prasība” – ja šis termins ir lietots saistībā ar savstarpēju atbilstību – katra atsevišķā likumā noteiktā pārvaldības prasība, kas izriet no visiem Regulas (EK) Nr. 73/2009 II pielikumā minētajiem pantiem konkrētajā tiesību aktā un atšķiras pēc būtības no visām pārējām prasībām tajā pašā tiesību aktā;

(36) “neatbilstība” ir jebkāda neatbilstība prasībām un standartiem;

(37) “specializētas kontroles iestādes” ir valstu kompetentās kontroles iestādes, kas, kā minēts šīs regulas 48. pantā, ir atbildīgas par likumā noteikto pārvaldības prasību un labu lauksaimniecības un vides nosacījumu ievērošanas nodrošināšanu saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 73/2009 22. panta 2. punkta pirmo daļu;

(38) “kopš maksājuma” Regulas (EK) Nr. 1234/2007 85.t un 103.z pantā paredzēto savstarpējas atbilstības saistību nolūkā ir no tā gada 1. janvāra, kas seko kalendārajam gadam, kurā piešķirts pirmais maksājums.







II SADAĻA

PASTĀVĪGO GANĪBU UZTURĒŠANA

3. pants

Pastāvīgajām ganībām izmantotās zemes uzturēšana dalībvalsts līmenī

1. Neskarot izņēmumus, kas paredzēti Regulas (EK) Nr. 73/2009 6. panta 2. punkta trešajā daļā, dalībvalstis, ievērojot minētā punkta pirmo daļu, nodrošina pastāvīgajām ganībām izmantotās zemes un kopējās lauksaimniecības zemes platības attiecības saglabāšanu. Minēto pienākumu piemēro valsts vai reģionālā līmenī.

Ja pastāvīgajām ganībām izmantotās zemes apjoms absolūtajā izteiksmē, kas noteikta saskaņā ar šā panta 4. punkta a) apakšpunktu, 5. punkta a) apakšpunktu, 6. punkta a) apakšpunktu un 7. punkta a) apakšpunktu, tomēr ir saglabāts, tad Regulas (EK) Nr. 73/2009 6. panta 2. punkta pirmajā daļā noteiktās saistības uzskatāmas par izpildītām.

2. Lai piemērotu Regulas (EK) Nr. 73/2009 6. panta 2. punkta otro daļu, dalībvalstis nodrošina, ka šā panta 1. punktā minētā attiecība nemazinās, kaitējot pastāvīgajām ganībām izmantotajai zemei, par vairāk nekā 10 % salīdzinājumā ar attiecību attiecīgajam atsauces gadam, kas norādīts minētās regulas 6. panta 2. punkta pirmajā daļā (turpmāk – “atsauces attiecība”).

3. Šā panta 1. punktā minēto attiecību nosaka katru gadu, pamatojoties uz platībām, ko lauksaimnieki deklarējuši par attiecīgo gadu.

4. Dalībvalstīm, kuras nav jaunās dalībvalstis, atsauces attiecību nosaka šādi:

a) pastāvīgajām ganībām izmantotā zeme ir pastāvīgajām ganībām izmantotā zeme, ko lauksaimnieki deklarējuši 2003. gadā, kopā ar pastāvīgajām ganībām izmantoto zemi, kas deklarēta 2005. gadā saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 796/2004 14. panta 1. punktu un kas nav deklarēta cita veida izmantošanai, izņemot 2003. gadā zālaugu platībai izmantotu zemi, ja vien lauksaimnieks nevar pierādīt, ka šāda zeme netika izmantota pastāvīgajām ganībām 2003. gadā. Platības, kuras 2005. gadā deklarētas kā pastāvīgajām ganībām izmantota zeme un par kurām 2003. gadā bija tiesības saņemt laukaugu platībatkarīgo maksājumu saskaņā ar Padomes Regulas (EK) Nr. 1251/1999 ( 13 ) 1. panta 3. punktu, neņem vērā. Zemi, kas 2003. gadā tika izmantota pastāvīgajām ganībām un ir apmežota saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 73/2009 6. panta 2. punkta trešo daļu, neņem vērā;

b) kopējā lauksaimniecības zemes platība ir kopējā lauksaimniecības zemes platība, ko lauksaimnieki deklarējuši 2005. gadā.

5. Jaunajām dalībvalstīm, kas nav pieteikušās 2004. gada vienotā platībmaksājuma shēmā, kas minēta Regulas (EK) Nr. 1782/2003 143.b pantā, atsauces līmeni nosaka šādi:

a) pastāvīgajām ganībām izmantotā zeme ir pastāvīgajām ganībām izmantotā zeme, ko lauksaimnieki deklarējuši 2004. gadā, kopā ar pastāvīgajām ganībām izmantoto zemi, kas deklarēta 2005. gadā saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 796/2004 14. panta 1. punktu un kas nav deklarēta cita veida izmantošanai, izņemot 2004. gadā zālaugu platībai izmantotu zemi, ja vien lauksaimnieks nevar pierādīt, ka šāda zeme nav izmantota pastāvīgajām ganībām 2004. gadā. Platības, kuras 2005. gadā deklarētas kā pastāvīgajām ganībām izmantota zeme un par kurām 2004. gadā bija tiesības saņemt laukaugu platībatkarīgo maksājumu saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1251/1999 1. panta 3. punktu, neņem vērā. Zemi, kas 2004. gadā tika izmantota pastāvīgajām ganībām un kas ir apmežota saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 73/2009 6. panta 2. punkta trešo daļu, neņem vērā;

b) kopējā lauksaimniecības zemes platība ir kopējā lauksaimniecības zemes platība, ko lauksaimnieki deklarējuši 2005. gadā.

6. Jaunajām dalībvalstīm, kas ir pieteikušās 2004. gada vienotā platībmaksājuma shēmā, kas minēta Regulas (EK) Nr. 1782/2003 143.b pantā, atsauces attiecību nosaka šādi:

a) pastāvīgajām ganībām izmantotā zeme ir pastāvīgajām ganībām izmantotā zeme, ko lauksaimnieki deklarējuši 2005. gadā saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 796/2004 14. panta 1. punktu. Zemi, kas 2005. gadā tika izmantota pastāvīgajām ganībām un ir apmežota saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 73/2009 6. panta 2. punkta trešo daļu, neņem vērā;

b) kopējā lauksaimniecības zemes platība ir kopējā lauksaimniecības zemes platība, ko lauksaimnieki deklarējuši 2005. gadā.

7. Bulgārijai un Rumānijai atsauces attiecību nosaka šādi:

a) pastāvīgajām ganībām izmantotā zeme ir pastāvīgajām ganībām izmantotā zeme, ko lauksaimnieki deklarējuši 2007. gadā saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 796/2004 14. panta 1. punktu. Zemi, kas 2005. gadā tika izmantota pastāvīgajām ganībām un ir apmežota saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 73/2009 6. panta 2. punkta trešo daļu, neņem vērā;

b) kopējā lauksaimniecības zemes platība ir kopējā lauksaimniecības zemes platība, ko lauksaimnieki deklarējuši 2007. gadā.

8. Ja objektīvi rādītāji liecina, ka attiecības attīstība neatspoguļo pastāvīgajām ganībām izmantotās zemes faktisko attīstību, tad dalībvalstis koriģē atsauces attiecību. Tādā situācijā Komisiju tūlīt informē par izdarīto korekciju un korekcijas pamatojumu.

4. pants

Pastāvīgajām ganībām izmantotās zemes uzturēšana individuālā līmenī

1. Ja konstatē, ka šīs regulas 3. panta 1. punktā minētā attiecība samazinās, tad attiecīgā dalībvalsts valsts vai reģionālā līmenī paredz, ka lauksaimniekiem, kuri pieprasa atbalstu saskaņā ar jebkuru no Regulas (EK) Nr. 73/2009 I pielikumā uzskaitītajām tiešo maksājumu shēmām, ir pienākums nepārveidot pastāvīgajām ganībām izmantotu zemi bez iepriekšējas atļaujas.

Ja pirmajā daļā minētās atļaujas iegūšana ir atkarīga no nosacījuma, ka zemes platība tiek noteikta kā pastāvīgās ganības, tad šādu zemi no pirmās pārveidošanas dienas uzskata par pastāvīgajām ganībām, atkāpjoties no 2. panta 2. punktā noteiktās definīcijas. Minētās platības izmanto stiebrzāļu vai cita veida zāles lopbarības audzēšanai piecus gadus pēc kārtas no pārveidošanas dienas.

2. Ja konstatē, ka šīs regulas 3. panta 2. punktā minēto pienākumu nevar izpildīt, tad attiecīgā dalībvalsts papildus pasākumiem, kas jāveic saskaņā ar šā panta 1. punktu, valsts vai reģionālā līmenī paredz, ka lauksaimniekiem, kuri pieprasa atbalstu saskaņā ar jebkuru no Regulas (EK) Nr. 73/2009 I pielikumā uzskaitītajām tiešo maksājumu shēmām, ir pienākums pārveidot zemi atpakaļ par pastāvīgajām ganībām izmantotu zemi – šis pienākums attiecas uz tiem lauksaimniekiem, kuru rīcībā ir zeme, kas tikusi pārveidota no pastāvīgajām ganībām izmantotas zemes par zemi citiem lietojumiem.

Minētais pienākums attiecas uz zemi, kas tādējādi pārveidota no 24 mēnešu laika posma pirmās dienas pirms pēdējās dienas, kas saskaņā ar šīs regulas 11. panta 2. punktu attiecīgajā dalībvalstī bija vēlākais vienoto pieteikumu iesniegšanas termiņš.

Tādā gadījumā lauksaimnieki minētās platības procentuālu daļu atkārtoti pārveido par pastāvīgajām ganībām izmantojamu zemi vai nosaka šādu platības apjomu par pastāvīgajām ganībām izmantojamu zemi. Minēto procentuālo daļu aprēķina, pamatojoties uz lauksaimnieka pārveidotās platības apjomu un līdzsvara atjaunošanai vajadzīgās platības apjomu.

Tomēr, ja tāda zeme ir nodota pēc tam, kad tā ir pārveidota par zemi citiem lietojumiem, tad šo pienākumu piemēro tikai tad, ja nodošana ir notikusi pēc Regulas (EK) Nr. 796/2004 stāšanās spēkā.

Atkāpjoties no 2. panta 2. punkta, platības, kas ir atkārtoti pārveidotas vai noteiktas par pastāvīgajām ganībām izmantojamu zemi, no šādas atkārtotas pārveidošanas vai noteikšanas dienas uzskata par “pastāvīgajām ganībām”. Minētās platības izmanto stiebrzāļu vai cita veida zāles lopbarības audzēšanai piecus gadus pēc kārtas no to pārveidošanas dienas.

3. Lauksaimnieku pienākumu, kas minēts 1. un 2. punktā, nepiemēro, ja lauksaimnieki izveidojuši pastāvīgajām ganībām izmantotu zemi programmu ietvaros saskaņā ar Padomes Regulām (EEK) Nr. 2078/92 ( 14 ), (EK) Nr. 1257/1999 ( 15 ) un (EK) Nr. 1698/2005 ( 16 ).







II DAĻA

INTEGRĒTĀ ADMINISTRĒŠANAS UN KONTROLES SISTĒMA







I SADAĻA

SISTĒMAS PRASĪBAS UN SAVSTARPĒJĀ ATBILSTĪBA







I NODAĻA

Identifikācijas un reģistrācijas sistēma

5. pants

Lauksaimnieku identifikācija

Neskarot Regulas (EK) Nr. 73/2009 19. panta 3. punktu, vienotā sistēma katra lauksaimnieka identitātes reģistrēšanai, kas paredzēta minētās regulas 15. panta 1. punkta f) apakšpunktā, nodrošina īpašu identifikāciju attiecībā uz visiem atbalsta pieteikumiem, kurus iesniedzis viens un tas pats lauksaimnieks.

6. pants

Lauksaimniecības zemes gabalu identifikācija

1. Regulas (EK) Nr. 73/2009 17. pantā minētā lauksaimniecības zemes gabalu identifikācijas sistēma darbojas bāzes zemes gabalu, piemēram, kadastrālo zemes gabalu vai lauksaimniecības kultūraugu platības līmenī, kas nodrošina katra bāzes zemes gabala īpašu identifikāciju.

Par katru bāzes zemes gabalu nosaka maksimālo platību, par kuru ir tiesības pretendēt uz atbalstu, lai piedalītos vienotā maksājuma shēmā vai vienotā platībmaksājuma shēmā. ĢIS darbojas, pamatojoties uz valsts koordinātu atskaites sistēmu. Ja izmanto atšķirīgas koordinātu sistēmas, tad tās ir saderīgas katrā dalībvalstī.

Turklāt dalībvalstis nodrošina, ka lauksaimniecības zemes gabalu identifikācija ir ticami identificēta, un jo īpaši pieprasa, lai vienotajam pieteikumam būtu pievienota informācija vai dokumenti, kurus norādījusi kompetentā iestāde un kuri dod iespēju noteikt katra lauksaimniecības zemes gabala atrašanās vietu un tādu gabalu izmērīt.

▼M1

2. Dalībvalstis katru gadu novērtē lauksamniecības zemes gabalu identifikācijas sistēmu. Minētajā novērtējumā ņem vērā šādus kvalitātes elementus:

a) pareizu tās maksimālās platības, par kuru ir tiesības uz maksājumu;

b) bāzes zemes gabalu proporciju un sadalījumu, kuru maksimālajā platībā, par kuru ir tiesības uz maksājumu, iekļauj platības, par kurām nav tiesību uz maksājumu, vai neiekļauj tajā lauksaimniecības platību;

c) bāzes zemes gabalu klasifikāciju, kuru maksimālajā platībā, par kuru ir tiesības uz maksājumu, iekļauj platības, par kurām nav tiesību uz maksājumu, vai neiekļauj tajā lauksaimniecības platību;

d) bāzes zemes gabalus, kuriem ir būtiskas nepilnības;

e) attiecību starp deklarēto platību un to maksimālo platību bāzes zemes gabalā, par kuru ir tiesības uz maksājumu;

f) bāzes zemes gabalu procentuālo daļu, kurā gadu gaitā ir notikušas izmaiņas;

g) pārkāpumu skaitu, kuri konstatēti, veicot pārbaudes uz vietas.

Veicot pirmajā daļā minēto novērtēšanu, dalībvalstis:

a) izmanto datus, kas ļauj novērtēt pašreizējo situāciju uz vietas;

b) no visiem bāzes zemes gabaliem izvēlas atbilstošu izlases veida paraugu.

Komisijai vēlākais līdz tā gada 31. janvārim, kas sekos attiecīgajam kalendārajam gadam, nosūta novērtējuma ziņojumu un attiecīgā gadījumā koriģējošas darbības un grafiku to īstenošanai. Tomēr attiecībā uz 2010. kalendāro gadu šo informāciju Komisijai nosūta vēlākais līdz 2011. gada 28. februārim.

▼B

7. pants

Tiesību uz maksājumu identifikācija un reģistrācija

1. Regulas (EK) Nr. 73/2009 18. pantā paredzētā tiesību uz maksājumu identifikācijas un reģistrācijas sistēma ir elektronisks reģistrs dalībvalsts līmenī un jo īpaši attiecībā uz šīs regulas 28. pantā paredzētajām kontrolpārbaudēm nodrošina tiesību uz maksājumu efektīvu izsekojamību, īpaši attiecībā uz šādiem elementiem:

a) turētājs,

b) vērtība,

c) izveides datums,

d) pēdējās aktivēšanas datums,

e) izcelsme, jo īpaši attiecībā uz to piešķiršanu, sākotnējo vai valsts rezervi, pirkšanu, nomu, mantošanu,

▼M1

f) tiesības uz maksājumu veidu, jo īpaši Regulas (EK) Nr. 73/2009 44. pantā paredzētās īpašās tiesības, kā arī tiesības, kas piešķirtas saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 73/2009 68. panta 1. punkta c) apakšpunktu, un tiesības, uz kurām attiecas Regulas (EK) Nr. 73/2009 64. panta 2. punktā paredzētā atkāpe;

▼B

g) attiecīgā gadījumā – reģionāli ierobežojumi.

2. Dalībvalstis, kurās ir vairākas maksājumu aģentūras, var nolemt izmantot elektronisko reģistru maksājumu aģentūru līmenī. Tādā gadījumā attiecīgā dalībvalsts nodrošina dažādo reģistru savstarpēju saderību.







II NODAĻA

Savstarpējā atbilstība

8. pants

Savstarpējās atbilstības kontroles sistēma

1. Dalībvalstis izveido sistēmu, kas nodrošina savstarpējas atbilstības ievērošanas efektīvu kontroli. Minētā sistēma saskaņā ar šīs daļas III sadaļas III nodaļu jo īpaši paredz:

a) ja kompetentā kontroles iestāde nav maksājumu aģentūra, tad vajadzīgās informācijas par lauksaimniekiem, kuri pieprasa tiešos maksājumus, nodošanu no maksājumu aģentūras specializētajām kontroles iestādēm un/vai attiecīgā gadījumā ar Regulas (EK) Nr. 73/2009 20. panta 3. punktā minētās koordinējošās iestādes starpniecību,

b) metodes, kas izmantojamas kontrolparaugu atlasē,

c) norādes par veicamo pārbaužu veidu un apjomu,

d) kontroles ziņojumus, kuros jo īpaši ietverta konstatētā neatbilstība un tās nopietnības, apjoma, ilgums un atkārtošanās novērtējums,

e) ja kompetentā kontroles iestāde nav maksājumu aģentūra, tad kontroles ziņojumu nodošanu no specializētajām kontroles iestādēm vai nu maksājumu aģentūrai, vai Regulas (EK) Nr. 73/2009 20. panta 3. punktā minētajai koordinējošajai iestādei, vai abām minētajām iestādēm,

f) samazinājumu un nepiešķiršanas sistēmas piemērošanu, ko īsteno maksājumu aģentūra.

2. Dalībvalstis var paredzēt procedūru, saskaņā ar kuru lauksaimnieks norāda maksājumu aģentūrai elementus, kas vajadzīgi, lai noteiktu viņam piemērojamās prasības un standartus.

9. pants

Atbalsta maksājums attiecībā uz savstarpējās atbilstības pārbaudēm

Attiecībā uz šīs daļas III sadaļas III nodaļā noteiktajām savstarpējās atbilstības pārbaudēm, ja šādas pārbaudes nav iespējams pabeigt līdz maksājumam, tad visus nepamatotos maksājumus atgūst atbilstīgi 80. pantam.







II SADAĻA

ATBALSTA PIETEIKUMI







I NODAĻA

Vienotais pieteikums

10. pants

Vispārīgi noteikumi attiecībā uz vienoto pieteikumu

1. Dalībvalstis var nolemt, ka vienotais pieteikums attiecas uz visiem atbalsta pieteikumiem saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 73/2009 III un IV sadaļu. Tādā gadījumā šīs sadaļas II–V nodaļu piemēromutatis mutandis konkrētajām prasībām, kas noteiktas, ņemot vērā atbalsta pieteikumu saskaņā ar minētajām shēmām.

2. Ja par vienu un to pašu lauksaimnieku par to atbalsta shēmu pārvaldību, saistībā ar kurām jāiesniedz vienotais pieteikums, ir atbildīgas vairākas maksājumu aģentūras, tad attiecīgā dalībvalsts veic piemērotus pasākumus, lai nodrošinātu, ka vienotajā pieteikumā prasīto informāciju dara pieejamu visām iesaistītajām maksājumu aģentūrām.

11. pants

Vienotā pieteikuma iesniegšanas termiņš

1. Lauksaimnieks, kurš pieprasa atbalstu saskaņā ar kādu no platībatkarīgā atbalsta shēmām, gadā var iesniegt tikai vienu vienotu pieteikumu.

Lauksaimnieks, kurš nepiesakās atbalstam saskaņā ar kādu no platībatkarīgā atbalsta shēmām, bet piesakās atbalstam saskaņā ar citu atbalsta shēmu, kas uzskaitīta Regulas (EK) Nr. 73/2009 I pielikumā, vai atbalstam saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1234/2007 85.p, 103.q un 103.r pantu, ja viņa rīcībā ir lauksaimniecības zeme, iesniedz vienotā pieteikuma veidlapu, kurā uzskaita minētās platības saskaņā ar šīs regulas 13. pantu.

Lauksaimnieks, uz kuru attiecas tikai savstarpējas atbilstības saistības saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1234/2007 85.t un 103.z pantu, iesniedz vienotā pieteikuma veidlapu katrā kalendārajā gadā, kurā šīs saistības ir spēkā.

Dalībvalstis tomēr var atbrīvot lauksaimniekus no otrajā un trešajā daļā noteiktajām saistībām, ja attiecīgo informāciju dara pieejamu kompetentajām iestādēm, izmantojot citas administrēšanas un kontroles sistēmas, kas nodrošina atbilstību integrētajai sistēmai saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 73/2009 26. pantu.

2. Vienoto pieteikumu iesniedz līdz datumam, kas jānosaka dalībvalstīm, bet ne vēlāk kā 15. maijā. Tomēr Igaunija, Latvija, Lietuva, Somija un Zviedrija drīkst noteikt vēlāku datumu, bet ne vēlāku kā 15. jūnijs.

Nosakot minēto datumu, dalībvalstis ņem vērā laika posmu, kas vajadzīgs, lai būtu pieejami visi atbalsta pareizai administratīvajai un finansiālajai pārvaldībai būtiskie dati, un nodrošina, lai varētu plānot efektīvas kontroles.

Saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 73/2009 141. panta 2. punktā minēto procedūru var atļaut šā punkta pirmajā daļā minētos datumus atlikt uz vēlāku laiku dažās zonās, kurās ārkārtas klimatisko apstākļu dēļ parastie termiņi nav piemērojami.

12. pants

Vienotā pieteikuma saturs

1. Vienotajā pieteikumā ietver visu informāciju, kas vajadzīga, lai noteiktu tiesības pretendēt uz atbalstu, jo īpaši:

a) lauksaimnieka identitāti,

b) attiecīgo atbalsta shēmu vai shēmas,

c) tiesību uz maksājumu identifikāciju saskaņā ar 7. pantā paredzēto identifikācijas un reģistrācijas sistēmu vienotā maksājuma shēmas mērķiem,

d) informāciju, kas ļauj identificēt visus lauksaimniecības zemes gabalus saimniecībā, to platību, kas izteikta hektāros līdz divām zīmēm aiz komata, atrašanās vietu un attiecīgā gadījumā izmantošanas veidu, kā arī to, vai lauksaimniecības zemes gabalu apūdeņo,

e) lauksaimnieka paziņojumu par to, ka viņam ir zināmi visi nosacījumi, kas attiecas uz attiecīgajām atbalsta shēmām.

2. Lai identificētu 1. punkta c) apakšpunktā minētās tiesības uz maksājumu, iepriekš iespiestajās veidlapās, ko lauksaimniekiem izplata saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 73/2009 19. panta 2. punktu, norāda tiesību uz maksājumu identifikāciju saskaņā ar šīs regulas 7. pantā paredzēto identifikācijas un reģistrācijas sistēmu.

3. Lai identificētu visus lauksaimniecības zemes gabalus saimniecībā, kā minēts 1. punkta d) apakšpunktā, iepriekš iespiestajās veidlapās, ko lauksaimniekiem izplata saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 73/2009 19. panta 2. punktu, norāda maksimālo platību, par kuru ir tiesības pieprasīt atbalstu, katrā bāzes zemes gabalā vienotā maksājuma shēmas vai vienotā platībatkarīgā maksājuma shēmas piemērošanai. Turklāt ģeogrāfiskajā materiālā, ko lauksaimnieks saņem saskaņā ar to pašu noteikumu, norāda bāzes zemes gabalu robežas un to īpašo identifikācijas numuru, un lauksaimnieks norāda katra lauksaimniecības zemes gabala atrašanās vietu.

4. Iesniedzot pieteikuma veidlapu, lauksaimnieks izdara labojumus 2. un 3. punktā minētajā iepriekš iespiestajā veidlapā, ja atbilstīgi Regulas (EK) Nr. 73/2009 43. pantam ir nodotas tiesības uz maksājumu vai iepriekš iespiestajās veidlapās ir nepareiza informācija.

Ja labojums attiecas uz bāzes zemes gabala platību, tad lauksaimnieks deklarē katra attiecīgā lauksaimniecības zemes gabala jaunāko platību un vajadzības gadījumā norāda bāzes zemes gabala jaunās robežas.

5. Vienotā maksājuma shēmas pirmajā piemērošanas gadā dalībvalstis var atkāpties no šā panta un 13. panta noteikumiem, ja tiesības uz maksājumu vēl nav galīgi noteiktas pēdējā dienā, kas noteikta vienotā pieteikuma iesniegšanai.

Pirmajā daļā paredzētās atkāpes piemēro arī pirmajam gadam, ja vienotā maksājuma shēmā ievieš jaunas nozares un tiesības uz maksājumu attiecīgajam lauksaimniekam ar šo ieviešanu vēl nav galīgi noteiktas.

13. pants

Īpašas prasības par vienoto pieteikumu un deklarācijām saistībā ar platības konkrētu izmantošanu

1. Ja lauksaimnieks ir paredzējis audzēt kaņepes saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 73/2009 39. pantu, tad vienotajā pieteikumā iekļauj:

a) visu informāciju, kas vajadzīga kaņepju sējplatību identifikācijai, norādot iesēto kaņepju šķirnes,

b) norādi par izlietoto sēklu daudzumiem (kg uz hektāru),

c) oficiālās etiķetes, kas izmantotas uz sēklu iesaiņojuma saskaņā ar Padomes Direktīvu 2002/57/EK ( 17 ) un jo īpaši tās 12. pantu vai jebkuru citu dokumentu, ko dalībvalsts atzinusi par līdzvērtīgu.

Atkāpjoties no pirmās daļas c) apakšpunkta, etiķetes iesniedz vēlākais līdz 30. jūnijam, ja sēšana notiek pēc vienotā pieteikuma iesniegšanai noteiktā termiņa beigām. Ja etiķetes ir jāiesniedz arī citām valsts iestādēm, tad dalībvalstis var noteikt, ka šīs etiķetes pēc tam, kad tās iesniegtas saskaņā ar minēto apakšpunktu, atdod atpakaļ lauksaimniekam. Uz atdotajām etiķetēm izdara atzīmi, ka tās izmantotas pieteikuma iesniegšanai.

2. Ja iesniegts pieteikums platībatkarīgā maksājuma atbalstam par riekstiem, kas paredzēts Regulas (EK) Nr. 73/2009 IV sadaļas 1. nodaļas 4. iedaļā, tad vienotajā pieteikumā norāda riekstu koku skaitu, kas sadalīti pa sugām.

3. Pieprasot Regulas (EK) Nr. 73/2009 IV sadaļas 1. nodaļas 2. iedaļā paredzēto atbalstu par cietes kartupeļiem, vienotajā pieteikumā iekļauj audzēšanas līguma kopiju; dalībvalstis var noteikt, ka minēto kopiju tomēr var iesniegt vēlāk, bet ne vēlāk kā 30. jūnijā.

4. Pieprasot Regulas (EK) Nr. 73/2009 IV sadaļas 1. nodaļas 5. iedaļā paredzēto atbalstu par sēklām, vienotajā pieteikumā iekļauj:

a) audzēšanas līguma vai audzēšanas deklarācijas kopiju; dalībvalstis var noteikt, ka minēto kopiju tomēr var iesniegt vēlāk, bet ne vēlāk kā 15. septembrī,

b) norādi par katrā zemes gabalā iesēto sēklu sugām,

c) norādi par saražoto sertificēto sēklu daudzumu, kas izteikts centneros līdz vienai zīmei aiz komata; dalībvalstis var noteikt, ka minēto informāciju tomēr var iesniegt vēlāk, bet ne vēlāk kā 15. jūnijā gadā, kas ir pēc ražas gada,

d) to apstiprinošo dokumentu kopiju, kuros apliecināts, ka minēto sēklu daudzumi ir oficiāli sertificēti; dalībvalstis var noteikt, ka minēto informāciju tomēr var iesniegt vēlāk, bet ne vēlāk kā 15. jūnijā gadā, kas ir pēc ražas gada.

5. Pieprasot Regulas (EK) Nr. 73/2009 IV sadaļas 1. nodaļas 6. iedaļā paredzēto kultūratkarīgo maksājumu par kokvilnu, vienotajā pieteikumā iekļauj:

a) izmantoto kokvilnas sēklu šķirnes nosaukumu,

b) attiecīgā gadījumā tās apstiprinātās starpnozaru organizācijas nosaukumu un adresi, kuras biedrs ir lauksaimnieks.

6. Ja piesakās pārejas posma maksājumiem par augļiem un dārzeņiem, kas paredzēti Regulas (EK) Nr. 73/2009 IV sadaļas 1. nodaļas 8. iedaļā, vai piesakās pārejas posma maksājumiem par noteikta veida augļiem [mīkstajiem augļiem], kas paredzēti minētās nodaļas 9. iedaļā, tad vienotajā pieteikumā iekļauj pārstrādes līguma kopiju vai saistības to iesniegt atbilstīgi Regulas (EK) Nr. 1121/2009 33. pantam.

Dalībvalstis var noteikt, ka pirmajā daļā minēto informāciju var iesniegt atsevišķi vēlāk, bet ne vēlāk kā pieteikuma iesniegšanas gada 1. decembrī.

7. Ja iesniedz pieteikumu par jebkuru platībatkarīgo pasākumu saskaņā ar īpašo atbalstu, tad vienotajā pieteikumā iekļauj visus dalībvalsts prasītos dokumentus.

8. Platības izmantojumus, kas minēti Regulas (EK) Nr. 73/2009 6. panta 2. punktā un 38. pantā, un tos, kas uzskaitīti minētās regulas VI pielikumā, vai platības izmantojumus, kas deklarēti Regulas (EK) Nr. 73/2009 68. pantā paredzētajam īpašajam atbalstam, ja minētās platības nav jādeklarē saskaņā ar šo pantu, deklarē atsevišķā pozīcijā vienotā pieteikuma veidlapā.

Platību izmantojumu tādiem mērķiem, kas nav atbalsta shēmā atbilstoši Regulas (EK) Nr. 73/2009 III, IV un V sadaļai un kas nav uzskaitīts minētās regulas VI pielikumā, deklarē vienā vai vairākas pozīcijās “cits izmantojums”.

Dalībvalstis tomēr var pirmo un otro daļu nepiemērot, ja attiecīgā informācija ir darīta pieejama kompetentajām iestādēm, izmantojot citas administrēšanas un kontroles sistēmas, kas nodrošina atbilstību integrētajai sistēmai saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 73/2009 26. pantu.

9. Katra dalībvalsts nosaka lauksaimniecības zemes gabalu minimālo lielumu, par kuru var iesniegt pieteikumu. Minimālais lielums tomēr nedrīkst pārsniegt 0,3 ha.

14. pants

Vienoto pieteikumu grozījumi

1. Pēc vienotā pieteikuma iesniegšanas termiņa beigām vienotajā pieteikumā var iekļaut atsevišķus lauksaimniecības zemes gabalus vai atsevišķas tiesības uz maksājumu, ja vien ir ievērotas prasības saskaņā ar attiecīgajām atbalsta shēmām.

Izmaiņas atbalsta shēmā vai izmantojumā attiecībā uz atsevišķiem lauksaimniecības zemes gabaliem vai tiesībās uz maksājumu, kas jau ir deklarētas vienotajā pieteikumā, drīkst veikt atbilstoši tādiem pašiem nosacījumiem.

Ja pirmajā un otrajā daļā minētie grozījumi attiecas uz iesniedzamajiem apstiprinošajiem dokumentiem vai līgumiem, tad ir atļauti arī tādu dokumentu vai līgumu attiecīgi grozījumi.

2. Neskarot datumus, ko Igaunija, Latvija, Lietuva, Somija vai Zviedrija noteikusi vienotā pieteikuma iesniegšanai saskaņā ar 11. panta 2. punkta pirmo daļu, atbilstīgi šā panta 1. punktam izdarītos grozījumus rakstiski paziņo kompetentajai iestādei vēlākais līdz attiecīgā kalendārā gada 31. maijam, izņemot Igauniju, Latviju, Lietuvu, Somiju un Zviedriju, kurās tos paziņo vēlākais līdz attiecīgā kalendārā gada 15. jūnijam.

3. Ja kompetentā iestāde jau ir informējusi lauksaimnieku par pārkāpumiem vienotajā pieteikumā vai ja tā ir paziņojusi lauksaimniekam par nodomu veikt pārbaudi uz vietas, un ja šajā pārbaudē uz vietas atklāj pārkāpumus, tad attiecībā uz tiem lauksaimniecības zemes gabaliem, saistībā ar kuriem ir konstatēti pārkāpumi, grozījumi saskaņā ar 1. punktu nav atļauti.







II NODAĻA

Pieteikumu iesniegšana par tiesībām uz maksājumu

15. pants

Tiesību uz maksājumu piešķiršana vai palielināšana

1. Pieteikumus tiesību uz maksājumu piešķiršanai vai attiecīgā gadījumā palielināšanai saskaņā ar vienotā maksājuma shēmu iesniedz termiņā, kas jānosaka dalībvalstīm, bet ne vēlāk kā līdz 15. maijam pirmajā gadā pēc vienotā maksājuma shēmas ieviešanas, saistītā atbalsta iekļaušanas, Regulas (EK) Nr. 73/2009 46.–48. panta piemērošanas, vai tās pašas regulas 41., 57. panta vai 68. panta 1. punkta c) apakšpunkta piemērošanas gados. Tomēr Igaunija, Latvija, Lietuva, Somija un Zviedrija drīkst noteikt vēlāku datumu, bet ne vēlāku kā 15. jūnijs.

2. Dalībvalstis var nolemt, ka pieteikumu par tiesībām uz maksājumu iesniedz vienlaikus ar pieteikumu par maksājumu saskaņā ar vienotā maksājuma shēmu.







III NODAĻA

Ganāmpulka atbalsta pieteikumi

16. pants

Prasības, kas attiecas uz ganāmpulka atbalsta pieteikumiem

1. Ganāmpulka atbalsta pieteikumā iekļauj visu informāciju, kas vajadzīga, lai noteiktu tiesības pretendēt uz atbalstu, un jo īpaši:

a) lauksaimnieka identitāti,

b) norādi uz vienoto pieteikumu, ja tas jau ir iesniegts,

c) to katra veida dzīvnieku skaitu, par kuriem ir iesniegts pieteikums par atbalstu, un attiecībā uz liellopiem norāda dzīvnieku identifikācijas kodu,

d) attiecīgā gadījumā iekļauj lauksaimnieka apņemšanos audzēt c) apakšpunktā minētos dzīvniekus savā saimniecībā turēšanas periodā un informāciju par atrašanās vietu vai vietām, kur dzīvniekus turēs, tostarp attiecīgo periodu vai periodus,

e) attiecīgā gadījumā iekļauj individuālo ierobežojumu vai individuālo maksimāli pieļaujamo apjomu attiecībā uz attiecīgajiem dzīvniekiem,

f) attiecīgā gadījumā individuālo piena atskaites daudzumu, kas lauksaimniekam pieejams 31. martā vai, ja attiecīgā dalībvalsts nolemj izmantot atkāpi, kas paredzēta Regulas (EK) Nr. 1121/2009 85. pantā, tad attiecīgā kalendārā gada 1. aprīlī; ja šis daudzums pieteikuma iesniegšanas dienā nav zināms, tad to pēc iespējas drīzāk paziņo kompetentajai iestādei,

g) lauksaimnieka paziņojumu, ka viņam ir zināmi visi nosacījumi, kuri attiecas uz konkrēto atbalstu.

Ja dzīvnieku pārved uz citu atrašanās vietu turēšanas periodā, tad lauksaimnieks iepriekš rakstiski informē kompetento iestādi, ja vien attiecīgā dalībvalsts nenolemj nepieprasīt šo informāciju, ar nosacījumu, ka elektroniskā liellopu datubāze sniedz tādu pārliecinātības un īstenošanas līmeni, kas vajadzīgs atbalsta shēmu pareizai pārvaldībai, un ka informācija minētajā datubāzē ir pietiekama, lai identificētu dzīvnieku atrašanās vietu.

2. Dalībvalstis katram dzīvnieku turētājam nodrošina tiesības bez ierobežojumiem, pieņemamā termiņā un bez pārliekas kavēšanās iegūt no kompetentās iestādes informāciju par elektroniskajā liellopu datubāzē iekļautajiem datiem, kas attiecas uz viņu un viņa audzētajiem dzīvniekiem. Iesniedzot atbalsta pieteikumu, lauksaimnieks apliecina, ka minētie dati ir pareizi un pilnīgi, vai arī viņš izlabo nepareizos datus vai pievieno iztrūkstošos datus.

3. Dalībvalstis var nolemt, ka daļa no 1. punktā minētās informācijas nav jāiekļauj atbalsta pieteikumā, ja minētā informācija jau paziņota kompetentajai iestādei.

Dalībvalstis var ieviest kārtību, kādā datus no elektroniskās liellopu datubāzes var izmantot atbalsta pieteikumā, ja attiecīgā elektroniskā liellopu datubāze nodrošina tādu pārliecinātības un īstenošanas līmeni, kāds vajadzīgs attiecīgo atbalsta shēmu pareizai pārvaldībai. Tāda kārtība var ietvert sistēmu, saskaņā ar kuru lauksaimnieks var pieprasīt atbalstu par visiem dzīvniekiem, par kuriem dienā, kas jānosaka dalībvalstij, var pretendēt uz atbalstu, pamatojoties uz elektroniskajā liellopu datubāzē iekļautajiem datiem. Tādā gadījumā dalībvalstis veic vajadzīgos pasākumus, lai nodrošinātu, ka:

a) saskaņā ar konkrētajai atbalsta shēmai piemērojamiem noteikumiem attiecīgo turēšanas periodu sākuma un beigu datums ir skaidri noteikts un zināms lauksaimniekam,

b) lauksaimniekam ir zināms, ka visus dzīvniekus, par kuriem potenciāli var pretendēt uz atbalstu un attiecībā uz kuriem konstatē nepareizu identifikāciju vai reģistrāciju liellopu identifikācijas un reģistrācijas sistēmā, uzskata par dzīvniekiem, attiecībā uz kuriem ir konstatēti šīs regulas 65. pantā minētie pārkāpumi.

4. Dalībvalstis var paredzēt, ka daļu no 1. punktā minētās informācijas var nosūtīt vai nosūta ar minēto dalībvalstu apstiprinātas organizācijas vai organizāciju starpniecību. Par nosūtītajiem datiem atbildīgs tomēr joprojām ir lauksaimnieks.







IV NODAĻA

Atbalsts cukurbiešu un cukurniedru audzētājiem, atsevišķais maksājums par cukuru un atsevišķais maksājums par augļiem un dārzeņiem

17. pants

Prasības, kas attiecas uz atbalsta pieteikumiem, lai saņemtu atbalstu cukurbiešu un cukurniedru audzētājiem, atsevišķo maksājumu par cukuru un atsevišķo maksājumu par augļiem un dārzeņiem

1. Lauksaimnieki, kuri piesakās uz atbalstu cukurbiešu un cukurniedru audzētājiem, kā paredzēts Regulas (EK) Nr. 73/2009 IV sadaļas 1. nodaļas 7. iedaļā, lauksaimnieki, kas piesakās atsevišķajam maksājumam par cukuru, kā paredzēts minētās regulas 126. pantā, un lauksaimnieki, kas piesakās atsevišķajam maksājumam par augļiem un dārzeņiem, kā paredzēts minētās regulas 127. pantā, iesniedz atbalsta pieteikumus, kuros iekļauta visa vajadzīgā informācija, lai tiesības uz atbalstu tiktu apliecinātas, un jo īpaši šādi dati:

a) lauksaimnieka identitāte,

b) lauksaimnieka paziņojums, ka viņam ir zināmi visi nosacījumi, kuri attiecas uz konkrēto atbalstu.

Pieteikumā cukurbiešu un cukurniedru audzētājiem paredzētajam atbalstam iekļauj arī Regulas (EK) Nr. 73/2009 94. pantā minētā piegādes līguma kopiju.

2. Atbalsta pieteikumus, kas minēti 1. punktā, iesniedz līdz dalībvalstu noteiktajam datumam, kas nedrīkst būt vēlāks kā 15. maijs, bet Igaunijā, Latvijā un Lietuvā – 15. jūnijs.

Dalībvalstis var paredzēt, ka 1. punkta otrajā daļā minētā piegādes līguma kopiju var iesniegt vēlāk atsevišķi, tomēr ne vēlāk kā pieteikuma iesniegšanas gada 1. decembrī.







V NODAĻA

Pieteikšanās uz īpašo atbalstu, kas nav platībmaksājumi vai maksājumi par ganāmpulku

18. pants

Prasības, kas attiecas uz atbalsta pieteikumiem īpašajam atbalstam, kas nav platībmaksājumi vai maksājumi par ganāmpulku

1. Lauksaimnieki, kuri piesakās uz īpašo atbalstu, uz ko neattiecas šīs sadaļas I, II vai III nodaļā minētie pieteikumi, iesniedz atbalsta pieteikumus, kuros iekļauta visa vajadzīgā informācija, lai tiesības uz atbalstu tiktu apliecinātas, un jo īpaši šādi dati:

a) lauksaimnieka identitāte,

b) lauksaimnieka paziņojums, ka viņam ir zināmi visi nosacījumi, kuri attiecas uz konkrēto atbalstu,

c) attiecīgā gadījumā visi vajadzīgie apstiprinošie dokumenti, lai apliecinātu tiesības uz attiecīgo pasākumu.

Atbalsta pieteikumu iesniedz dalībvalstu noteiktā termiņā. Datumu nosaka tā, lai būtu pietiekami daudz laika pirms maksāšanas verificēt atbilstības nosacījumus, kā paredzēts Regulas (EK) Nr. 73/2009 29. panta 3. punktā.

2. Šā panta 1. punkta c) apakšpunkta mērķiem, ja lauksaimnieks piesakās uz īpašo atbalstu saistībā ar ieguldījumu pasākumiem, tad pieteikumā iekļauj arī visu attiecīgo apstiprinošo dokumentu kopijas, piemēram, faktūrrēķinu kopijas un to dokumentu kopijas, kuri apliecina lauksaimnieka veiktos maksājumus. Ja tādas kopijas vai dokumentus nevar iesniegt, tad lauksaimnieka veiktos maksājumus apstiprina ar dokumentiem, kuriem ir līdzvērtīga pierādījuma vērtība.

3. Šā panta 1. punkta c) apakšpunkta mērķiem, ja lauksaimnieks piesakās uz īpašo atbalstu, kas paredzēts Regulas (EK) Nr. 73/2009 68. panta 1. punkta a) apakšpunkta v) daļā, un ja individuālais maksājums ir pamatots uz faktiskajām izmaksām vai faktiskajiem ienākumu zudumiem, tad pieteikumā iekļauj arī visu to attiecīgo apstiprinošo dokumentu kopijas, kuri apliecina faktiski radušās papildu izmaksas un ienākumu zudumus saskaņā ar minētās regulas 68. panta 2. punkta a) apakšpunkta i) daļu.

4. Šā panta 1. punkta c) apakšpunkta mērķiem, ja lauksaimnieks piesakās uz īpašo atbalstu, kas paredzēts Regulas (EK) Nr. 73/2009 68. panta 1. punkta d) apakšpunktā, tad pieteikumā iekļauj arī apdrošināšanas līguma, kas minēts Regulas (EK) Nr. 1120/2009 13. pantā, kopiju un pierādījumu par iemaksas veikšanu.

5. Dalībvalstis var noteikt, ka 2., 3. un 4. punktā minētos dokumentus vai kopijas var vēlāk iesniegt atsevišķi. Datums ir noteikts tā, lai būtu pietiekami daudz laika pirms maksāšanas verificēt atbilstības nosacījumus, kā paredzēts Regulas (EK) Nr. 73/2009 29. panta 3. punktā.

19. pants

Kopfondu pieteikumi

1. Kopfondi, kuri pieprasa īpašo atbalstu, iesniedz atbalsta pieteikumu, kurā ir ietverta visa informācija, kas vajadzīga, lai būtu iespējams konstatēt tiesības uz atbalstu, jo īpaši šādi dati:

a) kopfonda identitāte,

b) tā pasākumu dokumentācija, kura rezultātā veikti kompensācijas maksājumi fondam piederīgajiem lauksaimniekiem,

c) datumi, kad veikti kompensācijas maksājumi fondam piederīgajiem lauksaimniekiem,

d) to fondam piederīgo lauksaimnieku identitāte, kuri saņem fonda kompensācijas maksājumus,

e) samaksātās kompensācijas kopsumma,

f) kopfonda apliecinājums, ka tam ir zināmi nosacījumi, kuri attiecas uz konkrēto atbalstu.

2. Dalībvalstis nosaka galīgo datumu, līdz kuram kopfondi iesniedz īpašā atbalsta pieteikumus. Datums ir noteikts tā, lai būtu pietiekami daudz laika pirms maksāšanas verificēt atbilstības nosacījumus, kā paredzēts Regulas (EK) Nr. 73/2009 29. panta 3. punktā.







VI NODAĻA

Kopīgi noteikumi

20. pants

Procedūru vienkāršošana

1. Neskarot šīs regulas un Regulas (EK) Nr. 73/2009 īpašos noteikumus, dalībvalstis var atļaut vai pieprasīt, lai visa veida paziņojumus saskaņā ar šo regulu lauksaimnieks nosūta iestādēm un otrādi, izmantojot elektroniskos saziņas līdzekļus. Tādā gadījumā veic attiecīgus pasākumus, lai jo īpaši nodrošinātu, ka:

a) lauksaimnieks ir nepārprotami identificēts,

b) lauksaimnieks izpilda visas prasības saskaņā ar attiecīgo atbalsta shēmu,

c) pārsūtītie dati ir ticami, ņemot vērā attiecīgās atbalsta shēmas pareizu pārvaldību; ja izmanto datus, kas iekļauti elektroniskajā liellopu datubāzē, tad minētā datubāze nodrošina tādu pārliecinātības un īstenošanas līmeni, kāds vajadzīgs attiecīgo atbalsta shēmu pareizai pārvaldībai,

d) ja pavaddokumentus nevar pārsūtīt elektroniski, tad kompetentās iestādes saņem minētos dokumentus tajos pašos termiņos, kas paredzēti, ja informāciju nosūta, izmantojot neelektroniskus saziņas līdzekļus,

e) lauksaimniekus, kuri pieteikumu iesniegšanai izmanto neelektroniskus saziņas līdzekļus, un lauksaimniekus, kuri izvēlas datus pārsūtīt elektroniski, savstarpēji nediskriminē.

2. Attiecībā uz atbalsta pieteikumu iesniegšanu dalībvalstis saskaņā ar 1. punktā paredzētajiem nosacījumiem var paredzēt vienkāršotas procedūras, ja dati jau ir pieejami iestādēm, jo īpaši tad, ja situācija kopš nesenākās atbalsta pieteikuma iesniegšanas saskaņā ar attiecīgo atbalsta shēmu nav mainījusies.

3. Informāciju, kas prasīta visos kopā ar atbalsta pieteikumu iesniedzamajos apstiprinošajos dokumentos, kompetentā iestāde, ja tas iespējams, var pieprasīt tieši no informācijas avota.

21. pants

Acīmredzamu kļūdu koriģēšana

Neskarot 11.–20. pantu, atbalsta pieteikumā var izdarīt labojumus jebkurā laikā pēc tā iesniegšanas, ja kompetentā iestāde ir atklājusi acīmredzamas kļūdas.

22. pants

Atkāpe no pieteikumu iesniegšanas galīgā datuma

Atkāpjoties no Padomes Regulas (EEK, Euratom) Nr. 1182/71 5. panta 1. punkta, ja atbalsta pieteikumu vai visu apstiprinošu dokumentu, līgumu vai deklarāciju iesniegšanas galīgais datums saskaņā ar šo sadaļu vai vienotā pieteikuma grozījumu iesniegšanas galīgais datums ir valsts svētku diena, sestdiena vai svētdiena, tad uzskata, ka minētais datums ir pirmā nākamā darbdiena ( 18 ).

Pirmo daļu piemēro arī lauksaimnieku pieteikumiem uz vienotā maksājuma shēmu saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 73/2009 56. pantu un lauksaimnieku pieteikumiem uz tiesībām uz maksājumu saskaņā ar šīs regulas 15. pantu.

23. pants

Novēlota iesniegšana

1. Izņemot 75. pantā minētos nepārvaramas varas gadījumus un ārkārtas apstākļus, ja atbalsta pieteikumu saskaņā ar šo regulu iesniedz pēc attiecīgā termiņa beigām, tad summas, kādas lauksaimnieks būtu tiesīgs saņemt, ja pieteikums būtu iesniegts noteiktajā termiņā, samazina par 1 % par katru nokavēto darbdienu.

Neskarot konkrētus pasākumus, kas dalībvalstīm jāveic saistībā ar vajadzību savlaicīgi iesniegt apstiprinošus dokumentus, lai varētu plānot un veikt efektīvas pārbaudes, pirmo daļu piemēro arī dokumentiem, līgumiem un deklarācijām, kas jāiesniedz kompetentajai iestādei saskaņā ar 12. un 13. pantu, ja tādi dokumenti, līgumi un deklarācijas ir būtiski attiecībā uz tiesībām saņemt attiecīgo atbalstu. Tādā gadījumā samazinājumu piemēro summai, kas maksājama kā attiecīgais atbalsts.

Ja kavēšanās ilgst vairāk par 25 kalendārajām dienām, tad pieteikumu uzskata par nepieņemamu.

2. Izņemot 75. pantā minētos nepārvaramas varas gadījumus un ārkārtas apstākļus, ja vienotā pieteikuma grozījumus iesniedz pēc galīgā datuma, kas paredzēts 14. panta 2. punktā, tad summas saistībā ar lauksaimniecības zemes faktisko izmantošanu samazina par 1 % par katru nokavēto darbdienu.

Vienotā pieteikuma grozījumi ir pieļaujami tikai līdz vienotā pieteikuma novēlotas iesniegšanas vēlākajam datumam, kā noteikts 1. punkta trešajā daļā. Ja minētais datums ir agrāk par 14. panta 2. punktā paredzēto datumu vai tas pats, tad vienotā pieteikuma grozījumus pēc 14. panta 2. punktā noteiktā datuma tomēr uzskata par nepieņemamiem.

24. pants

Novēlota pieteikumu iesniegšana par tiesību uz maksājumu piešķiršanu

Izņemot 75. pantā minētos nepārvaramas varas gadījumus un ārkārtas apstākļus, ja pieteikumu par tiesību piešķiršanu vai attiecīgā gadījumā palielināšanu iesniedz pēc galīgā datuma, kas noteikts atbilstīgi šīs regulas 15. pantam vai Regulas (EK) Nr. 73/2009 56. panta 1. punktam, tad tajā gadā maksājamās summas attiecībā uz lauksaimniekam piešķiramajām tiesībām uz maksājumu samazina par 3 % par katru nokavēto darbdienu.

Ja tāds kavējums pārsniedz 25 kalendārās dienas, tad pieteikumu uzskata par nepieņemamu un lauksaimniekam nepiešķir tiesības uz maksājumu.

25. pants

Atbalsta pieteikumu atsaukšana

1. Atbalsta pieteikumu var jebkurā laikā pilnīgi vai daļēji rakstiski atsaukt.

Ja dalībvalsts izmanto 16. panta 3. punkta otrajā daļā paredzētās iespējas, tad minētā dalībvalsts var paredzēt, ka paziņojumi elektroniskajai liellopu datubāzei par dzīvnieku, kas aizvests no saimniecības, var aizstāt rakstisku atsaukšanu.

2. Ja kompetentā iestāde jau ir informējusi lauksaimnieku par pārkāpumiem atbalsta pieteikumā vai ja kompetentā iestāde ir paziņojusi lauksaimniekam par nodomu veikt pārbaudi uz vietas, un ja šajā pārbaudē uz vietas atklāj pārkāpumus, tad nav atļauts atsaukt tās atbalsta pieteikuma daļas, attiecībā uz kurām ir konstatēti pārkāpumi.

3. Pēc atsaukšanas saskaņā ar 1. punktu prasītājs ir tādā pašā situācijā, kādā viņš bija, pirms iesniedza attiecīgo atbalsta pieteikumu vai atbalsta pieteikuma daļu.







III SADAĻA

KONTROLE







I NODAĻA

Kopīgi noteikumi

26. pants

Vispārīgi principi

1. Šajā regulā paredzētās administratīvās pārbaudes un pārbaudes uz vietas veic tā, lai nodrošinātu efektīvu pārbaudi attiecībā uz atbilstību noteikumiem, saskaņā ar kuriem ir piešķirts atbalsts, un attiecībā uz prasībām un standartiem, kas attiecas uz savstarpēju atbilstību.

2. Attiecīgos atbalsta pieteikumus noraida, ja lauksaimnieka vai viņa pārstāvja vainas dēļ nav iespējams veikt pārbaudes uz vietas.

27. pants

Paziņojumi par pārbaudēm uz vietas

1. Ja netiek apdraudēts pārbaudes mērķis, tad par pārbaudēm uz vietas var sniegt iepriekšēju paziņojumu. Paziņojumus nesniedz drīzāk kā noteikti nepieciešams, un tos nedrīkst sniegt vairāk kā 14 dienas iepriekš. Tomēr paziņojumu par pārbaudēm uz vietas attiecībā uz ganāmpulka atbalsta pieteikumiem nedrīkst sniegt vairāk kā 48 stundas iepriekš, izņemot attiecīgi pamatotus gadījumus. Turklāt, ja tiesību aktu noteikumi, kas piemērojami tiesību aktiem un standartiem saistībā ar savstarpēju atbilstību, paredz, ka pārbaudei uz vietas jābūt iepriekš nepieteiktai, tad šie noteikumi attiecas arī uz savstarpējas atbilstības pārbaudēm uz vietas.

2. Attiecīgā gadījumā šajā regulā paredzētās pārbaudes uz vietas un citas pārbaudes, kas paredzētas Kopienas noteikumos, veic vienlaikus.







II NODAĻA

Atbilstības kritēriju pārbaudes







I sadaļa

Administratīvās pārbaudes

28. pants

Kontrolpārbaudes

1. Regulas (EK) Nr. 73/2009 20. pantā minētās administratīvās pārbaudes nodrošina pārkāpumu atklāšanu, jo īpaši automātisko atklāšanu, izmantojot datorizētus līdzekļus, tostarp kontrolpārbaudes:

a) attiecībā uz attiecīgi deklarētām tiesībām uz maksājumu un deklarētiem zemes gabaliem, lai nepieļautu viena un tā paša atbalsta nepamatotu atkārtotu piešķiršanu vienā un tajā pašā kalendārajā vai tirdzniecības gadā un lai novērstu saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 73/2009 ►M1 I un VI pielikums ◄ uzskaitītajām platībatkarīgā atbalsta shēmām piešķirta atbalsta nepamatotu uzkrāšanos,

b) attiecībā uz tiesībām uz maksājumu, lai verificētu to esību un tiesības pretendēt uz atbalstu,

c) attiecībā uz vienotajā pieteikumā deklarētajiem lauksaimniecības zemes gabaliem un lauksaimniecības zemes gabalu identifikācijas sistēmā iekļautajiem bāzes zemes gabaliem, lai verificētu tiesības pretendēt uz atbalstu par platībām kā tādām,

d) attiecībā uz tiesībām uz maksājumu un apstiprināto platību, lai verificētu, vai kopā ar tiesībām ir deklarēts līdzvērtīgs skaits hektāru, par kuriem var pretendēt uz atbalstu, kā noteikts Regulas (EK) Nr. 73/2009 34. panta 2. punktā,

e) lai, izmantojot elektronisko liellopu datubāzi, verificētu tiesības pretendēt uz atbalstu un nepieļautu viena un tā paša atbalsta nepamatotu atkārtotu piešķiršanu vienā un tajā pašā kalendārajā gadā,

f) starp lauksaimniecības zemes gabaliem, kas deklarēti vienotajā pieteikumā, un zemes gabaliem, attiecībā uz kuriem veikta oficiālā pārbaude un kuri atzīti par atbilstīgiem Regulas (EK) Nr. 73/2009 87. panta 1. punkta prasībām,

g) starp lauksaimniecības zemes gabaliem, kas deklarēti vienotajā pieteikumā, un zemes gabaliem, ko dalībvalstis saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 73/2009 89. pantu atļāvušas kokvilnas audzēšanai,

h) starp lauksaimnieku deklarācijām vienotajā pieteikumā par to, ka viņi ir apstiprinātas starpnozaru organizācijas biedri, informāciju atbilstīgi šīs regulas 13. panta 5. punkta b) apakšpunktam un informāciju, ko nosūtījušas attiecīgās apstiprinātās starpnozaru organizācijas, lai verificētu, vai ir tiesības uz Regulas (EK) Nr. 73/2009 92. panta 2. punktā paredzēto atbalsta palielinājumu,

i) starp informāciju, kas norādīta piegādes līgumā, kurš minēts Regulas (EK) Nr. 73/2009 94. pantā, un informāciju par piegādi, ko sniedz cukura ražotājs.

2. Ziņojumam par kontrolpārbaudēs atklātajiem pārkāpumiem seko jebkura cita piemērota administratīva procedūra un vajadzības gadījumā pārbaude uz vietas.

3. Ja uz bāzes zemes gabalu attiecas divu vai vairāku lauksaimnieku atbalsta pieteikums saskaņā ar vienu un to pašu atbalsta shēmu un ja kopējā deklarētā platība pārsniedz lauksaimniecības zemes platību par lielumu, uz kuru attiecas pieļaujamā mērījumu novirze saskaņā ar 34. panta 1. punktu, tad dalībvalstis var paredzēt proporcionālu attiecīgo platību samazinājumu. Tādā gadījumā attiecīgie lauksaimnieki var pārsūdzēt lēmumu par samazinājumu, pamatojoties uz to, ka kāds no citiem attiecīgajiem lauksaimniekiem ir pārdeklarējis savas platības, pārkāpjot pieļaujamo novirzi un nodarot viņam kaitējumu.

29. pants

Īpašā atbalsta administratīvās pārbaudes

1. Jāpārbauda visi pieteikumi par katru pasākumu saskaņā ar īpašo atbalstu, attiecībā uz kuru ir tehniski iespējams veikt administratīvo pārbaudi. Pārbaudes jo īpaši nodrošina, ka:

a) ir izpildīti nosacījumi, lai varētu pretendēt uz īpašo atbalstu,

b) nenotiek dubulta finansēšana ar citu Kopienas shēmu starpniecību,

c) lauksaimniekiem netiek izmaksātas pārmērīgas kompensācijas saistībā ar finanšu ieguldījumiem, kas paredzēti Regulas (EK) Nr. 73/2009 70. panta 3. punktā un 71. panta 7. punktā, un

d) attiecīgā gadījumā ir iesniegti apstiprinošie dokumenti, un tie apliecina tiesības pretendēt uz atbalstu.

2. Attiecīgā gadījumā dalībvalstis var izmantot no citiem dienestiem, iestādēm vai organizācijām saņemtus pierādījumus, lai verificētu, vai ir ievēroti atbilstības kritēriji. Tomēr tām jāpārliecinās, ka konkrētais dienests, iestāde vai organizācija savā darbībā ievēro standartu, kas ir pietiekams, lai pārbaudītu atbilstības kritēriju ievērošanu.







II iedaļa

Pārbaudes uz vietas







I apakšiedaļa

Kopīgi noteikumi

30. pants

Kontroles intensitāte

1. Kopējais pārbaužu uz vietas skaits, ko veic katru gadu, attiecas uz vismaz 5 % visu lauksaimnieku, kuri piesakās attiecīgi uz vienotā maksājuma shēmu, vienoto platībatkarīgo maksājumu shēmu vai platībatkarīgajiem maksājumiem saskaņā ar īpašo atbalstu. Dalībvalstis nodrošina, ka pārbaudes uz vietas attiecas uz vismaz 3 % lauksaimnieku, kuri iesnieguši pieteikumu atbalsta saņemšanai saskaņā ar citām platībatkarīgā atbalsta shēmām, kas noteiktas Regulas (EK) Nr. 73/2009 III, IV un V sadaļā.

2. Kopējais pārbaužu uz vietas skaits, ko veic katru gadu, attiecas vismaz uz:

a) obligāto kontroles intensitāti, kas ir 30 % vai 20 % no Regulas (EK) Nr. 73/2009 39. pantā minētajām kaņepju audzēšanai deklarētajām platībām. Ja dalībvalsts jau ir ieviesusi tādas audzēšanas iepriekšēja apstiprinājuma sistēmu un jau ir Komisijai darījusi zināmus savus sīki izstrādātos noteikumus un nosacījumus saistībā ar minēto sistēmu pirms Regulas (EK) Nr. 796/2004 stāšanās spēkā, tad visus minēto sīki izstrādāto noteikumu un nosacījumu grozījumus bez liekas kavēšanās dara zināmus Komisijai;

b) 5 % no visiem lauksaimniekiem, kuri piesakās uz atbalstu saskaņā ar atbalsta shēmu par liellopiem, maksājumiem par dzīvnieku vai ganāmpulka vienības maksājumiem par liellopiem saskaņā ar īpašo atbalstu vai īpašu atbalstu, kura pamatā ir individuālās piena kvotas, kuras noteiktas saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1234/2007 65. pantu, vai īpašo atbalstu, kas pamatots ar faktiski saražoto piena daudzumu. Ja tomēr elektroniskā liellopu datubāze nenodrošina tādu pārliecinātības un īstenošanas līmeni, kāds vajadzīgs attiecīgo atbalsta shēmu pareizai pārvaldībai, tad procentuālo daļu palielina līdz 10 %. Minētās pārbaudes uz vietas attiecas arī uz vismaz 5 % no visiem tiem dzīvniekiem katrā atbalsta shēmā, par kuriem ir iesniegts atbalsta pieteikums;

c) 5 % no visiem lauksaimniekiem, kuri piesakās uz atbalstu saskaņā ar atbalsta shēmu par aitām/kazām un maksājumiem par dzīvnieku vai ganāmpulka vienības maksājumiem par aitām/kazām saskaņā ar īpašo atbalstu. Minētajās pārbaudēs uz vietas pārbauda arī vismaz 5 % no visiem dzīvniekiem, par kuriem pieprasa atbalstu. Ja tomēr Regulas (EK) Nr. 21/2004 8. pantā paredzētā elektroniskā datubāze par aitām/kazām nenodrošina tādu pārliecinātības un īstenošanas līmeni, kāds vajadzīgs attiecīgo atbalsta shēmu pareizai pārvaldībai, tad lauksaimnieku procentuālo daļu palielina līdz 10 %;

d) 10 % visu lauksaimnieku, kuri piesakās uz īpašo atbalstu un nav minēti 1. punktā un šā punkta b) un c) apakšpunktā, izslēdzot pasākumu, kurš minēts Regulas (EK) Nr. 73/2009 68. panta 1. punkta d) apakšpunktā;

e) 10 % pārējo dienestu, iestāžu vai organizāciju, kuras sniedz pierādījumus, lai verificētu atbilstības kritēriju ievērošanu, kā minēts 29. panta 2. punktā;

f) 100 % kopfondu, kuri piesakās uz Regulas (EK) Nr. 73/2009 68. panta 1. punkta e) apakšpunktā minēto atbalstu;

g) attiecībā uz atbalsta pieteikumiem kultūratkarīgam maksājumam par kokvilnu saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 73/2009 IV sadaļas 1. nodaļas 6. iedaļu – 20 % no atbilstīgi minētās regulas 91. pantam apstiprinātajām starpnozaru organizācijām, kuru biedri saskaņā ar viņu vienotajiem pieteikumiem ir lauksaimnieki;

h) attiecībā uz atbalsta pieteikumiem cukurbiešu un cukurniedru audzētājiem saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 73/2009 IV sadaļas 1. nodaļas 7. iedaļu par cukura ražotāju kontroli par kvotu cukura daudzumu, kuru iegūst no cukurbietēm un cukurniedrēm, kas piegādāts saskaņā ar minētās regulas 94. pantu, vismaz 5 % no pieteikumu iesniedzējiem, kuri veic piegādes attiecīgajam ražotājam.

3. Ja pārbaudēs uz vietas atklāj būtiskus pārkāpumus saistībā ar konkrētu atbalsta shēmu vai reģionu, vai reģiona daļu, tad kompetentā iestāde attiecīgi palielina pārbaužu uz vietas skaitu kārtējā gadā un attiecīgi palielina to lauksaimnieku procentuālo daļu, kuru pārbaude uz vietas jāveic nākamajā gadā.

4. Ja paredzēts, ka pārbaudē uz vietas īpašus elementus var īstenot, pamatojoties uz izlasi, tad minētā izlase nodrošina ticamu un reprezentatīvu kontroles intensitāti. Dalībvalstis nosaka izlases izraudzīšanās kritērijus. Ja minētās izlases pārbaudē atklāj pārkāpumus, tad izlases apjomu un jomu attiecīgi paplašina.

31. pants

Kontrolparauga atlase

1. Kontrolparaugus pārbaudēm uz vietas, ko veic saskaņā ar šo regulu, izraugās kompetentā iestāde, pamatojoties uz riska analīzi un iesniegto atbalsta pieteikumu reprezentativitāti.

Lai nodrošinātu reprezentativitāti, dalībvalstis pēc nejaušības principa izraugās vismaz 20–25 % no to lauksaimnieku skaita, attiecībā uz kuriem jāveic pārbaude uz vietas, kā paredzēts 30. panta 1. un 2. punktā.

Tomēr, ja lauksaimnieku skaits, kuriem jāveic pārbaudes uz vietas, pārsniedz obligāto lauksaimnieku skaitu, kuriem jāveic pārbaudes uz vietas atbilstoši 30. panta 1. un 2. punktam, tad nejaušā atlasē izvēlēto lauksaimnieku skaits papildu atlasē nedrīkst pārsniegt 25 %.

2. Riska analīzes efektivitāti novērtē un atjauni