1993R2454 — LV — 01.07.2009 — 013.002

Šis dokuments ir izveidots vienīgi dokumentācijas nolūkos, un iestādes neuzņemas nekādu atbildību par tā saturu

Grozīta ar:





Grozīta ar:





Labota ar:







NB: Šajā konsolidētajā versijā ir atsauces uz Eiropas norēķinu vienību un/vai ecu, kuras no 1999. gada 1. janvāra jāsaprot kā atsauces uz euro − Padomes Regula (EEK) Nr. 3308/80 (OV L 345, 20.12.1980., 1. lpp.) un Padomes Regula (EK) Nr. 1103/97 (OV L 162, 19.6.1997., 1. lpp.).









▼B

KOMISIJAS REGULA (EEK) Nr. 2454/93

(1993. gada 2. jūlijs),

ar ko nosaka īstenošanas noteikumus Padomes Regulai (EEK) Nr. 2913/92 par Kopienas Muitas kodeksa izveidi







EIROPAS KOPIENU KOMISIJA, ņemot vērā Eiropas Ekonomikas kopienas dibināšanas līgumu, ņemot vērā Padomes 1992. gada 12. oktobra Regulu (EEK) Nr. 2913/92 par Kopienas Muitas kodeksa izveidi ( 1 ), še turpmāk “Kodekss”, — jo īpaši tās 249. pantu, tā kā, pieņemot Kodeksu, muitas tiesību normas ir apkopotas vienotā tiesību aktā; tā kā minētās muitas tiesību normas Kodeksā tomēr mazliet mainītas, tās padarot saskanīgākas un vienkāršākas un novēršot atsevišķus izlaidumus; tā kā tādējādi Kodekss ir pilnīgi pabeigts Kopienas tiesību akts šajā jomā; tā kā iemesli, kas bija par pamatu Kodeksa pieņemšanai, tādā pašā mērā attiecas arī uz muitas īstenošanas noteikumiem; tā kā tādēļ ir vēlams apkopot vienā regulā visus ar muitu saistītos īstenošanas noteikumus, kas pašlaik ir izkliedēti dažādās Kopienas regulās un direktīvās; tā kā ar šo regulu izveidotajā Kopienu Muitas kodeksa īstenošanas kodeksā jāietver visi īstenošanas noteikumi muitas jomā; tā kā tomēr, ņemot vērā praksi: — jāizdara daži grozījumi, lai minētos noteikumus pieskaņotu Kodeksa noteikumiem, — ievērojot Kodeksa vispārējo piemērojamību, jāpaplašina darbības joma dažiem noteikumiem, kas šobrīd attiecas tikai uz konkrētām muitas procedūrām, — daži noteikumi jāizsaka precīzāk, lai uzlabotu tiesisko drošību, tos piemērojot; tā kā grozījumi galvenokārt attiecas uz noteikumiem par muitas parādu; tā kā ir ieteicams līdz 1995. gada 1. janvārim ierobežot 791. panta 2. punkta piemērošanu un konkrēto jautājumu pārskatīt, ņemot vērā šajā laikā gūto pieredzi; tā kā šajā regulā paredzētie pasākumi saskan ar Muitas kodeksa komitejas atzinumu, IR PIEŅĒMUSI ŠO REGULU.







I DAĻA

VISPĀRĪGI ĪSTENOŠANAS NOTEIKUMI







I SADAĻA

VISPĀRĪGI NOTEIKUMI







1. NODAĻA

Jēdzienu definīcijas

1. pants

Šajā regulā:

1. “Kodekss” — Padomes 1992. gada 12. oktobra Regula (EEK) Nr. 2913/92 par Kopienas Muitas kodeksa izveidi;

▼M6

2. “ATA karnete nozīmē” — starptautisko muitas dokumentu pagaidu ievešanai, kas izdots saskaņā ar ATA konvenciju vai Stambulas Konvenciju;

▼M21

3. “Komiteja ir:” — Muitas kodeksa komiteja, kas izveidota ar Kodeksa 247.a un 248.a pantu;

▼B

4. “Muitas sadarbības padome” — organizācija, kas izveidota ar Briselē 1950. gada 15. decembrī noslēgto Konvenciju par Muitas sadarbības padomes dibināšanu;

5. “preču identifikācijai vajadzīgie dati” — pirmkārt, dati, ko izmanto preču komerciālai identificēšanai un kas ļauj muitas dienestiem noteikt tarifa klasifikāciju, otrkārt, preču daudzums;

6. “nekomerciālas preces” — preces, kurām attiecīgo muitas procedūru piemēro atsevišķos gadījumos un kuru raksturs un daudzums liecina, ka tās paredzētas preču saņēmēju vai vedēju privātai, personiskai vai ģimenes lietošanai vai kas acīmredzami domātas kā dāvanas;

7. “tirdzniecības politikas pasākumi” — ar tarifu nesaistīti pasākumi, kas ir saskaņā ar kopējo tirdzniecības politiku pieņemti Kopienas noteikumi, ar kuriem reglamentē preču ievešanu un izvešanu, piemēram, uzraudzības vai drošības pasākumi, daudzumu ierobežojumi vai limiti un ievešanas vai izvešanas aizliegumi;

8. “muitas nomenklatūra” — viena no Kodeksa 20. panta 6. punktā minētajām nomenklatūrām;

9. “Harmonizētā sistēmā” — Preču aprakstīšanas un kodēšanas harmonizētā sistēma;

▼M21

10. “Līgums ir:” — Eiropas Kopienas dibināšanas līgums;

▼M6

11. “Stambulas Konvencija nozīmē” — Az áruk ideiglenes behozataláról 1990. június 26-án, Isztambulban aláírt egyezmény;

▼M29

12. “Komersants” ir: — persona, kura savas saimnieciskās darbības veikšanas laikā ir iesaistīta darbībās, kuras reglamentē muitas tiesību akti;

▼M32

13. Vienotā atļauja – atļauja, kas attiecas uz muitas pārvaldēm vairāk nekā vienā dalībvalstī saistībā ar vienu no šādām procedūrām: — vienkāršotās deklarēšanas procedūra saskaņā ar kodeksa 76. panta 1. punktu vai — vietējās muitošanas procedūra saskaņā ar kodeksa 76. panta 1. punktu, vai — muitas procedūras ar saimniecisku nozīmi saskaņā ar kodeksa 84. panta 1. punkta b) apakšpunktu, vai — galapatēriņa procedūra saskaņā ar kodeksa 21. panta 1. punktu.

14. Integrēta atļauja – atļauja izmantot vairāk nekā vienu 13. punktā minēto procedūru; tā var būt noformēta kā integrēta vienotā atļauja, ja tā attiecas uz vairāk nekā vienu muitas pārvaldi.

15. Atļaujas devējs muitas dienests – muitas dienests, kurš piešķir atļauju.

▼M33

16. “EORI numurs (komersanta reģistrācijas un identifikācijas numurs)” ir – Eiropas Kopienā unikāls numurs, ko dalībvalsts muitas dienests vai atbildīgā iestāde vai iestādes piešķir komersantiem un citām personām saskaņā ar 6. nodaļā izklāstītajiem noteikumiem.

17. “Ievešanas kopsavilkuma deklarācija” ir – kopsavilkuma deklarācija, kas minēta Kodeksa 36.a pantā un kas jāiesniedz par precēm, kuras ieved Kopienas muitas teritorijā, ja vien šajā regulā nav paredzēts citādi.

▼M18

1.a pants

Attiecībā uz 291. līdz 300. panta piemērošanu, Beniluksa Ekonomikas savienības valstis uzskata par vienu dalībvalsti.

▼B







2. NODAĻA

Lēmumi

2. pants

Ja lēmuma lūdzējs nespēj sagādāt visus dokumentus un datus, kas vajadzīgi nolēmuma pieņemšanai, muitas dienesti sniedz to rīcībā esošos dokumentus un datus.

3. pants

Lēmumu par nodrošinājumu, kas bijis labvēlīgs personai, kura parakstījusi apņemšanos vajadzīgo summu iemaksāt, tiklīdz muitas dienesti izdevuši pirmo rakstisko prasību, atsauc, ja minētās saistības nav pildītas.

4. pants

Atsaukšana neskar preces, kurām atsaukšanas spēkā stāšanās brīdī saskaņā ar atsaukto atļauju jau piemēro kādu procedūru.

Tomēr muitas dienesti var prasīt, lai tādām precēm muitas dienestu noteiktā termiņā piemēro kādu muitas apstiprinātu režīmu vai izmantojumu.

▼M1







3. NODAĻA

Datu apstrādes paņēmieni

4.a pants

1. Atbilstīgi pašu noteiktiem nosacījumiem un pašu noteiktā veidā, ņemot vērā muitas noteikumos iekļautos principus, muitas dienesti var paredzēt muitas formalitāšu kārtošanu ar datu apstrādes paņēmieniem.

Sakarā ar to:

— “datu apstrādes paņēmiens” nozīmē: — a) EDI (electronic data interchange) standarta ziņu apmaiņu muitas dienestu starpā; b) attiecīgo muitas formalitāšu kārtošanai vajadzīgās informācijas ievadīšanu muitas datu apstrādes sistēmās;

— “EDI” (electronic data interchange) nozīmē atbilstīgi pieņemtiem ziņu standartiem strukturētu datu elektronisku pārraidi no vienas datorsistēmas uz citu;

— “standarta ziņa” nozīmē iepriekš definētu struktūru, kas pieņemta datu elektroniskai pārraidīšanai.

2. Nosacījumos attiecībā uz muitas formalitāšu kārtošanu ar datu apstrādes paņēmieniem cita starpā paredz to, kādā veidā pārbaudīt datu avotus un aizsargāties pret datu pakļaušanu neatļautas piekļuves, nozaudēšanas, grozīšanas vai iznīcināšanas riskam.

4.b pants

Ja formalitāšu kārtošanā izmanto datu apstrādes paņēmienus, tad muitas dienesti nosaka, kādā veidā aizstāt pašrocīgus parakstus, piemēram, izmantot kodus.

▼M19

4.c pants

Pārbaudes programmu vajadzībām, kas izmanto datu apstrādes paņēmienus, kuri izstrādāti iespējamo vienkāršojumu novērtēšanai, muitas dienests uz laiku, kas stingri nepieciešams programmas veikšanai, var atcelt prasību sniegt šādu informāciju:

a) 178. panta 1. punktā noteikto deklarāciju;

b) atkāpjoties no 222. panta 1. punkta, datus, kas attiecas uz noteiktām vienotā administratīvā dokumenta ailēm, kuri nav vajadzīgi preču noteikšanai un neietekmē ievedmuitas vai izvedmuitas piemērošanu.

Informācijai tomēr ir jābūt pieejamai pēc pieprasījuma, veicot kontroles darbības.

Ievedmuita, ko uzliek saskaņā ar pirmo apakšpunktu piešķirtā atbrīvojuma laikā, nav mazāka nekā ievedmuita, ko iekasētu bez atbrīvojuma.

Dalībvalstis, kas vēlas iesaistīties šādās pārbaudes programmās, iepriekš sniedz Komisijai ierosināto pārbaudes programmu sīku datus, ieskaitot paredzēto darbības ilgumu. Tās arī informē Komisiju par faktisko īstenošanu un rezultātiem. Komisija informē visas pārējās dalībvalstis.

▼M29







4. NODAĻA

Datu apmaiņa starp muitas dienestiem, izmantojot informācijas tehnoloģijas un datortīklus

4.d pants

1. Neskarot jebkādus īpašus apstākļus un noteikumus attiecībā uz konkrēto procedūru, kuru vajadzības gadījumā piemēro pēc analoģijas, ja dalībvalstis sadarbībā ar Komisiju attiecībā uz muitas procedūrām vai komersantiem ir izstrādājušas elektroniskās informācijas apmaiņas sistēmas, muitas dienesti izmanto šādas sistēmas informācijas apmaiņai starp attiecīgajām muitas iestādēm.

2. Ja procedūrā iesaistītās muitas iestādes atrodas dažādās dalībvalstīs, ziņojumi, kurus izmanto datu apmaiņā, atbilst struktūrai un datiem, ko muitas dienesti noteikuši, saskaņojot cits ar citu.

4.e pants

1. Papildus 4.a panta 2. punktā minētajiem nosacījumiem muitas dienesti ievieš un uztur atbilstošus drošības pasākumus, lai nodrošinātu dažādo sistēmu efektīvu, uzticamu un drošu darbību.

2. Lai nodrošinātu 1. punktā paredzēto sistēmas drošības līmeni, katru reizi, veicot datu ievadi, maiņu vai dzēšanu, to reģistrē kopā ar informāciju par šādas apstrādes iemesliem un precīzu laiku, kā arī norāda personu, kas to ir veikusi. Turklāt sākotnējos datus un jebkurus šādi apstrādātus datus uzglabā vismaz trīs kalendāros gadus kopš tā gada beigām, uz kuru šie dati attiecas, vai ilgāk, ja nav noteikts citādi.

3. Muitas dienesti regulāri uzrauga drošību.

4. Iesaistītie muitas dienesti informē viens otru un vajadzības gadījumā informē attiecīgo komersantu par visiem iespējamiem drošības pārkāpumiem.







5. NODAĻA

Riska pārvaldība

4.f pants

1. Muitas dienesti veic riska pārvaldību, lai diferencētu riska līmeņus, kas saistīti ar precēm, kurām veic muitas kontroli vai pārraudzību, lai noteiktu, vai precēm jāveic īpašas muitas pārbaudes, un, ja jāveic, tad kādos gadījumos.

2. Riska līmeņu noteikšana jāpamato ar riska iespējamības novērtējumu un izraisītajām sekām konkrētā gadījumā, ja šāds gadījums patiešām notiek. Izvēloties sūtījumu un deklarāciju, kam jāveic muitas kontrole, balstās uz nejaušības principu.

4.g pants

1. Kodeksa 13. panta 2. punktā minēto riska pārvaldību veic saskaņā ar elektronisku vienotu riska pārvaldības sistēmu, kurā ietverti šādi elementi:

a) Kopienas Muitas riska pārvaldības sistēma, kas paredzēta riska pārvaldības īstenošanai un kuru savstarpējā saziņā izmantos dalībvalstu muitas dienesti un Komisija attiecībā uz jebkādu riska informāciju, kas sekmēs muitas pārbaužu efektivitāti;

b) kopējas prioritārās kontroles jomas;

c) kopēji riska kritēriji un standarti muitas pārbaužu saskaņotai piemērošanai īpašos gadījumos.

2. Muitas dienesti, izmantojot 1. punkta a) apakšpunktā minēto sistēmu, apmainās ar riska informāciju šādos gadījumos:

a) muitas dienests novērtē, ka pastāv ievērojams risks un jāveic muitas kontrole, un kontroles rezultātos tiek konstatēts, ka ir noticis gadījums, kas minēts Kodeksa 4. panta 25. punktā;

b) kontroles rezultātos netiek konstatēts, ka Kodeksa 4. panta 25. punktā minētais gadījums ir noticis, bet attiecīgais muitas dienests uzskata, ka pastāv liela riska iespējamība citur Kopienā.

4.h pants

1. Kopējās prioritārās kontroles jomas aptver īpašu muitas apstiprinātu režīmu vai izmantošanu, preču veidus, satiksmes maršrutus, transporta veidus vai komersantus, kuri noteiktā laika periodā ir paaugstinātas riska analīzes un pastiprinātas muitas kontroles objekti.

2. Kopējās prioritārās kontroles jomas piemēro, balstoties uz kopēju pieeju riska analīzei un kopējiem riska kritērijiem un standartiem preču vai komersantu atlasei, lai nodrošinātu līdzvērtīgu muitas pārbaužu veikšanas līmeni.

3. Muitas pārbaudes, ko veic kopējās prioritārās kontroles jomās, neskar citas pārbaudes, kuras parasti veic muitas dienesti.

4.i pants

1. Kopējie riska kritēriji un standarti, kas minēti 4.g panta 1. punkta c) apakšpunktā, ietver šādus elementus:

a) riska(-u) aprakstu;

b) riska faktorus vai rādītājus, kas jāizmanto, izraugoties preces vai komersantus, kurus pakļauj muitas pārbaudei;

c) muitas dienestu veicamo muitas pārbaužu raksturu;

d) c) apakšpunktā minēto muitas pārbaužu piemērošanas ilgumu.

Pirmajā daļā minēto elementu piemērošanas rezultātā iegūto informāciju izplata, izmantojot Kopienas Muitas riska pārvaldības sistēmu, kas minēta 4.g panta 1. punkta a) apakšpunktā. Muitas dienestiem šī informācija jāizmanto savās riska pārvaldības sistēmās.

2. Muitas dienesti informē Komisiju par muitas pārbaužu rezultātiem, kas veiktas saskaņā ar 1. punktu.

4.j pants

Lai izveidotu kopējas prioritārās kontroles jomas un piemērotu kopējus riska novērtēšanas kritērijus un standartus, ņem vērā šādus elementus:

a) proporcionalitāte attiecībā uz risku;

b) veicamo pārbaužu steidzamība;

c) iespējamā ietekme uz tirdzniecības plūsmu, ietekme uz atsevišķām dalībvalstīm un kontroles resursiem.

▼M33







“6.

NODAĻA

Reģistrācijas un identifikācijas sistēma

4.k pants

1. EORI numuru izmanto, lai identificētu komersantus un citas personas to attiecībās ar muitas dienestiem.

EORI numura struktūra atbilst kritērijiem, kas izklāstīti 38. pielikumā.

2. Ja iestāde, kas atbild par EORI numura piešķiršanu, nav muitas dienests, tad katra dalībvalsts izraugās iestādi vai iestādes, kas atbild par komersantu un citu personu reģistrēšanu un EORI numuru piešķiršanu tiem.

Dalībvalsts muitas dienesti paziņo Komisijai tās iestādes vai iestāžu nosaukumu un adreses datus, kas atbild par EORI numura piešķiršanu. Komisija publicē minēto informāciju tīmekļa vietnē.

3. Ievērojot 1. punktu, dalībvalstis kā EORI numuru var izmantot tādu numuru, kuru komersantam vai citai personai jau ir piešķīrušas kompetentās iestādes nodokļu, statistikas vai citos nolūkos.

4.l pants

1. Kopienas muitas teritorijā nodibinātu komersantu reģistrē tās dalībvalsts muitas dienests vai atbildīgā iestāde, kurā komersants ir nodibināts. Komersanti piesakās reģistrācijai pirms 1. panta 12. punktā minēto darbību sākšanas. Tomēr komersanti, kuri nav pieteikušies reģistrācijai, var to izdarīt, veicot savu pirmo darbību.

2. Regulas 4.k panta 3. punktā minētajos gadījumos dalībvalstis var atbrīvot komersantu vai citu personu no pienākuma pieteikties uz EORI numuru.

3. Ja komersantam, kas nodibināts ārpus Kopienas muitas teritorijas, nav EORI numura, tad to reģistrē tās dalībvalsts muitas dienests vai atbildīgā iestāde, kurā tas pirmo reizi veic vienu no sekojošām darbībām:

a) Kopienā iesniedz kopsavilkuma vai muitas deklarāciju, kas nav: i) muitas deklarācija, kas noformēta saskaņā ar 225. līdz 238. pantu; vai ii) muitas deklarācija, kas noformēta pagaidu importa procedūrai;

b) Kopienā iesniedz izvešanas vai ievešanas kopsavilkuma deklarāciju;

c) pagaidu uzglabāšanas vietas turēšanu saskaņā ar 185. panta 1. punktu;

d) iesniedz pieteikumu atļaujas saņemšanai atbilstīgi 324.a vai 372. pantam;

e) iesniedz pieteikumu atzītā komersanta (AEO) sertifikāta saņemšanai atbilstīgi 14.a pantam.

4. Personas, kas nav komersanti, netiek reģistrēti, ja nav izpildīti visi sekojošie nosacījumi:

a) šādu reģistrāciju prasa dalībvalsts tiesību akti;

b) personai nav iepriekš bijis piešķirts EORI numurs;

c) persona iesaistās darbībās, attiecībā uz kurām jāsniedz EORI numurs atbilstīgi 30.A pielikumam vai 37. pielikuma I sadaļai.

5. 4. punktā minētajos gadījumos:

a) personu, kas reģistrēta Kopienas muitas teritorijā, izņemot 1. punktā minēto komersantu, reģistrē tās dalībvalsts muitas dienests vai atbildīgā iestāde, kurā komersants ir nodibināts;

b) personu, kas nav reģistrēta Kopienas muitas teritorijā, izņemot 3. punktā minēto komersantu, reģistrē tās dalībvalsts muitas dienests vai atbildīgā iestāde, kurā tie iesaistīti darbībās, kuras reglamentē muitas tiesību akti.

6. Komersantiem un citām personām ir tikai viens EORI numurs.

7. Lai noteiktu, vai persona ir reģistrēta dalībvalstī, šīs nodaļas nolūkos mutatis mutandis piemēro Kodeksa 4. panta 2. punktu.

4.m pants

1. Komersantu un attiecīgā gadījumā citu personu reģistrācijas un identifikācijas dati, ko apstrādā 4.o pantā minētajā sistēmā, ietver 38.d pielikumā norādītos datus, ievērojot 4.o panta 4. un 5. punktā izklāstītos īpašos nosacījumus.

2. Reģistrējot komersantus un citas personas EORI numuram, dalībvalstis var pieprasīt tiem iesniegt arī citus datus, kas nav norādīti 38.d pielikumā, ja tas vajadzīgs attiecīgās valsts tiesību aktos noteiktajiem nolūkiem.

3. Dalībvalstis var pieprasīt komersantiem un attiecīgā gadījumā citām personām 1. un 2. punktā minētos datus iesniegt elektroniski.

4.n pants

Vajadzības gadījumā EORI numuru izmanto komersantu un citu personu jebkāda veida saziņai ar muitas dienestiem. To izmanto arī informācijas apmaiņai starp muitas dienestiem, kā arī starp muitas dienestiem un citām iestādēm saskaņā ar 4.p un 4.q pantā izklāstītajiem nosacījumiem.

4.o pants

1. Dalībvalstis sadarbojas ar Komisiju, lai izstrādātu centrālu elektronisku informācijas un sakaru sistēmu, kurā ietverti 38.d pielikumā norādītie dati, ko iesniegušas visas dalībvalstis.

2. Muitas dienesti sadarbojas ar Komisiju, lai ar 1. punktā minētās sistēmas palīdzību apstrādātu 38.d pielikumā norādītos komersantu un citu personu reģistrācijas un identifikācijas datus un lai nodrošinātu minēto datu apmaiņu starp muitas dienestiem, kā arī starp Komisiju un muitas dienestiem.

Datus, kas nav norādīti 38.d pielikumā, centrālajā sistēmā neapstrādā.

3. Dalībvalstis nodrošina, ka to valsts sistēmas tiek regulāri atjauninātas, ir pilnīgas un precīzas.

4. Dalībvalstis regulāri augšupielādē centrālajā sistēmā 38.d pielikuma 1. līdz 4. punktā norādītos datus par komersantiem un citām personām ik reizi, kad tiek piešķirti jauni EORI numuri vai mainās minētie dati.

5. Dalībvalstis arī regulāri augšupielādē centrālajā sistēmā – ja tie ir pieejami valsts sistēmās – 38.d pielikuma 5. līdz 12. punktā norādītos datus par komersantiem un citām personām ik reizi, kad tiek piešķirti jauni EORI numuri vai mainās minētie dati.

6. Centrālajā sistēmā augšupielādē vienīgi tos EORI numurus, kas piešķirti saskaņā ar 4.l panta 1. līdz 5. punktu, kopā ar citiem 38.d pielikumā norādītajiem datiem.

7. Ja tiek konstatēts, ka komersants vai cita persona, kas nav komersants, pārtrauc 1. panta 12. punktā minētās darbības, tad dalībvalstis to atspoguļo 38.d pielikuma 11. punktā norādītajos datos.

4.p pants

Katrā dalībvalstī iestāde, kas izraudzīta saskaņā ar 4.k panta 2. punktu, sniedz attiecīgās dalībvalsts muitas dienestiem tiešu piekļuvi 38.d pielikumā norādītajiem datiem.

4.q pants

1. Katrā dalībvalstī sekojošās iestādes katrā atsevišķā gadījumā viena otrai var nodrošināt tiešu piekļuvi 38.d pielikuma 1. līdz 4. punktā norādītajiem datiem, kas ir to rīcībā:

a) muitas dienesti;

b) veterinārie dienesti;

c) sanitārie dienesti;

d) statistikas iestādes;

e) nodokļu iestādes;

f) iestādes, kas atbildīgas par krāpšanas apkarošanu;

g) iestādes, kas atbildīgas par tirdzniecības politiku, tai skaitā attiecīgā gadījumā lauksaimniecības iestādes;

h) iestādes, kas atbildīgas par robežkontroli.

2. Panta 1. punktā minētās iestādes var uzglabāt minētajā punktā norādītos datus vai savstarpēji apmainīties ar datiem vienīgi tad, ja tāda datu apstrāde ir vajadzīga, lai pildītu to juridiskās saistības attiecībā uz preču apriti, uz ko attiecas muitas procedūra.

3. Dalībvalstu muitas dienesti Komisijai dara zināmas iestāžu, kas minētas 1. punktā, adreses. Komisija publicē minēto informāciju internetā.

4.r pants

EORI numuru un 38.d pielikumā norādītos datus centrālajā sistēmā apstrādā laika posmā, kas noteikts to dalībvalstu tiesību aktos, kuras augšupielādējušas 4.o panta 4. un 5. punktā minētos datus.

4.s pants

1. Šī regula neskar un nekādā veidā neietekmē apmēru, kādā notiek fizisku personu aizsardzība attiecībā uz personas datu apstrādi atbilstīgi Kopienas un valstu tiesību aktu noteikumiem, un jo īpaši tā nemaina ne dalībvalstu saistības attiecībā uz personas datu apstrādi saskaņā ar Direktīvu 95/46/EK, ne Kopienas iestāžu un struktūru saistības attiecībā uz personas datu apstrādi saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 45/2001, pildot to pienākumus.

2. Komersantu un citu personu identifikācijas un reģistrācijas datus, kas norādīti 38.d pielikuma 1., 2. un 3. punktā, Komisija drīkst publicēt internetā vienīgi tad, ja persona brīvprātīgi ir devusi īpašu rakstisku piekrišanu, kas balstīta uz informētību. Ja tāda piekrišana ir dota, tad par to atbilstīgi dalībvalstu tiesību aktiem paziņo iestādei vai iestādēm, ko dalībvalsts izraudzījusies saskaņā ar 4.k panta 2. punktu, vai muitas dienestiem.

3. Personu tiesības attiecībā uz to reģistrācijas datiem, kas norādīti 38.d pielikumā un ko apstrādā valstu sistēmās, izmanto saskaņā ar tās dalībvalsts tiesību aktiem, kura uzglabā attiecīgos personas datus, un jo īpaši attiecīgā gadījumā saskaņā ar Direktīvas 95/46/EK īstenošanas noteikumiem.

4.t pants

Valstu datu aizsardzības uzraudzības iestādes un Eiropas Datu aizsardzības uzraudzītājs, rīkojoties saskaņā ar savām attiecīgajām pilnvarām, aktīvi sadarbojas un nodrošina 4.o panta 1. punktā minētās sistēmas saskaņotu uzraudzību.”

▼M10







II SADAĻA

SAISTOŠĀ IZZIŅA







1. NODAĻA

Definīcijas

5. pants

Šajā sadaļā:

1. Saistoša izziņa: izziņa par tarifu vai izziņa par izcelsmi, kas ir juridiski saistoša visām Kopienas dalībvalstu pārvaldes iestādēm, ja ir izpildīti 6. un 7. panta nosacījumi;

2. Lūguma iesniedzējs: — attiecībā uz tarifu — persona, kas muitas iestādēm ir iesniegusi lūgumu sniegt saistošu izziņu par tarifu, — attiecībā uz izcelsmi — persona, kas muitas iestādēm ir iesniegusi lūgumu sniegt saistošu izziņu par izcelsmi un kurai ir pamatoti iemesli šādi rīkoties;

3. Saņēmējs: persona, ar kuras vārdu izdod saistošo izziņu.







2. NODAĻA

Saistošu izziņu izsniegšanas procedūra. Informācijas paziņošana lūguma iesniedzējiem un pārsūtīšana Komisijai

6. pants

1. Lūgumus sniegt saistošu izziņu izdara rakstveidā, adresējot tos vai nu kompetentajam muitas dienestam dalībvalstī(-īs), kur informāciju paredzēts izmantot, vai kompetentajam muitas dienestam dalībvalstī, kurā lūguma iesniedzējs ir reģistrēts.

▼M18

Lūgumu sniegt saistošu izziņu par tarifu iesniedz uz veidlapas, kas atbilst paraugam 1.b pielikumā.

▼M10

2. Lūgums sniegt saistošu izziņu par tarifu attiecas tikai uz vienu preču veidu. Lūgums sniegt saistošu izziņu par izcelsmi attiecas tikai uz vienu preču veidu un uz vienu apstākļu kopumu, kas piešķir izcelsmi.

3.

A) Lūgumos izdot saistošu izziņu par tarifu jāiekļauj šādi elementi: a) saņēmēja vārds un adrese; b) lūguma iesniedzēja vārds un adrese, ja šī persona nav saņēmējs; c) muitas nomenklatūra, kurā preces ir klasificējamas. Ja lūguma iesniedzējs vēlas panākt preču klasifikāciju vienā no nomenklatūrām, kas uzskaitītas Kodeksa 20. panta 3. punkta b) apakšpunktā un 6. punkta b) apakšpunktā, tad lūgumā sniegt saistošu izziņu par tarifu noteikti norāda attiecīgo nomenklatūru; d) preču detalizēts apraksts, kas ļauj tās identificēt un noteikt to klasifikāciju muitas nomenklatūrā; e) preču sastāvs un jebkāda pārbaudes metode, kas izmantota tā noteikšanai, ja no tā atkarīga preču klasifikācija; f) jebkāds paraugs, fotogrāfija, plāns, katalogs vai cits pieejams dokuments, kas var palīdzēt muitas dienestam noteikt pareizo preču klasifikāciju preču nomenklatūrā, pievienots pielikumā; g) paredzētā klasifikācija; h) apņemšanās sniegt jebkura pievienotā dokumenta tulkojumu attiecīgās dalībvalsts valsts valodā (vai vienā no valsts valodām), ja to prasa muitas dienests; i) norāde uz informāciju, kas uzskatāma par konfidenciālu; j) lūguma iesniedzēja norāde par to, vai, cik tam zināms, saistoša izziņa attiecībā uz identiskām vai līdzīgām precēm jau ir Kopienā lūgta vai izdota; ▼M24 k) piekrišana sniegto ziņu glabāšanai Komisijas datu bāzē un saistošās tarifa izziņas datu, ieskaitot fotoattēlus, skices, brošūras u.c., nodošanai atklātībai Internetā, izņemot ziņas, ko iesniedzējs atzīmējis kā neizpaužamas; piemēro spēkā esošos noteikumus par informācijas aizsardzību. ▼M10

B) Lūgumos izdot saistošu izziņu par izcelsmi jāiekļauj šādi elementi: a) saņēmēja vārds un adrese; b) lūguma iesniedzēja vārds un adrese, ja šī persona nav saņēmējs; c) Kodeksa 22. un 27. panta nolūkos piemērojamā juridiskā bāze; d) preču sīks apraksts un to tarifikācija; e) preču sastāvs un jebkāda pārbaudes metode, kas izmantota tā noteikšanai, kā arī to ražotāja cena; f) nosacījumi, kas ļauj noteikt izcelsmi, izmantotie materiāli un to izcelsme, tarifikācija, atbilstošās vērtības un apstākļu apraksts (tarifa pozīcijas maiņas noteikumi, pievienotā vērtība, darbības vai procesa apraksts, vai jebkāds cits īpašs noteikums), kas ļauj izpildīt attiecīgos nosacījumus; īpaši jānorāda precīzs piemērotais izcelsmes noteikums un paredzētā preču izcelsme; g) ikviens paraugs, fotogrāfija, plāns, katalogs vai cits pieejams dokuments, kas attiecas uz preču sastāvu un materiāliem, kas ir to sastāvdaļas, un kas var palīdzēt aprakstīt ražošanas procesu vai materiālu pārstrādi; h) apņemšanās sniegt jebkura pievienotā dokumenta tulkojumu attiecīgās dalībvalsts valsts valodā (vai vienā no valsts valodām), ja to prasa muitas dienests; i) norāde uz informāciju, kas uzskatāma par konfidenciālu vai nu attiecībā uz sabiedrību, vai uz pārvaldes iestādēm; j) lūguma iesniedzēja norāde par to, vai, cik tam zināms, saistoša izziņa par tarifu vai izcelsmi attiecībā uz precēm vai materiāliem, kas identiski vai līdzīgi tiem, kas minēti d) vai f) punktā, jau ir Kopienā lūgta vai izdota; k) piekrišana tam, ka sniegto informāciju var saglabāt publiski pieejamās Komisijas datu bāzēs; tomēr, izņemot Kodeksa 15. pantu, piemēro dalībvalstīs spēkā esošos noteikumus, kas regulē informācijas aizsardzību.

4. Ja, saņemot lūgumu, muitas dienests uzskata, ka tajā nav ietverti visi elementi, kas ir vajadzīgi, lai pieņemtu kompetentu atzinumu, muitas dienests lūguma iesniedzējam lūdz iesniegt vajadzīgo informāciju. Trīs mēnešu un 150 dienu termiņi, kas minēti 7. pantā, sākas no brīža, kad muitas dienestam ir visa lēmuma pieņemšanai vajadzīgā informācija; muitas dienests paziņo lūguma iesniedzējam, ka lūgums ir saņemts, un dienu, kurā sākas minētais termiņš.

5. To muitas dienestu sarakstu, kuras dalībvalstis izraugās, lai tie veiktu lūgumu saņemšanas vai saistošu izziņas izdošanas funkcijas, publicē Eiropas Kopienu Oficiālā Vēstneša C sērijā.

7. pants

1. Par saistošu izziņu iespējami ātri paziņo lūguma iesniedzējam.

a) Attiecībā uz tarifu: ja par saistošu izziņu par tarifu nav bijis iespējams lūguma iesniedzējam paziņot trīs mēnešu laikā no lūguma saņemšanas dienas, muitas dienests sazinās ar lūguma iesniedzēju, lai paskaidrotu kavēšanās iemeslu un norādītu, kad plāno būt gatavs paziņot.

b) Attiecībā uz izcelsmi: informāciju sniedz 150 dienu laikā no dienas, kad lūgums pieņemts.

2. Saistošu izziņu sagatavo veidlapā, kas atbilst paraugam 1. pielikumā (saistoša izziņa par tarifu) vai 1.a pielikumā (saistoša izziņa par izcelsmi). Paziņojumā norāda, kādas ziņas uzskatīs par konfidenciālām. Jānorāda Kodeksa 243. pantā paredzētās pārsūdzēšanas tiesības.

▼M24

8. pants

1. Saistošas izziņas par tarifu gadījumā dalībvalstu muitas dienesti tūlīt nosūta Komisijai:

a) saistošās izziņas par tarifu pieteikuma kopiju (parādīta 1.B pielikumā);

b) izziņotās saistošās izziņas par tarifu kopiju (2. eksemplārs 1. pielikumā);

c) datus, kas iekļauti 1. pielikumā parādītajā 4. eksemplārā.

Saistošas izziņas par tarifu gadījumā tās tūlīt nosūta Komisijai attiecīgos izziņotās saistošās izziņas par tarifu datus.

Šādu pārsūtīšanu izdara elektroniskiem līdzekļiem.

2. Ja to lūdz kāda no dalībvalstīm, Komisija tūlīt nosūta tai datus, kas saņemti saskaņā ar 1. punktu. Šādu pārsūtīšanu izdara elektroniskiem līdzekļiem.

3. Elektroniski pārsūtītie saistošās izziņas par tarifu pieteikuma dati, izziņotā saistošā izziņa par tarifu un 1. pielikuma 4. eksemplāra sniegtie dati glabājami centrālā Komisijas datu bāzē. Saistošās izziņas par tarifu datus, ieskaitot fotoattēlus, skices, brošūras u.c., var darīt zināmus atklātībai Internetā, izņemot neizpaužamās ziņas, kas iekļautas izziņotās saistošās izziņas par tarifu 3. un 8. ailē.

▼M10







3. NODAĻA

Noteikumi, kurus piemēro atšķirīgu saistošu izziņu gadījumā

9. pants

1. Ja pastāv dažādas saistošu izziņas:

— Komisija pēc savas iniciatīvas vai pēc dalībvalsts pārstāvja lūguma iekļauj šo jautājumu komitejas dienaskārtībā apspriešanai sanāksmē, kuru notur nākamajā mēnesī, vai nākamajā sanāksmē,

— saskaņā ar komitejas procedūru, cik vien drīz iespējams un vēlākais sešus mēnešus pēc sanāksmes, kas minēta pirmajā ievilkumā, Komisija veic pasākumus, lai nodrošinātu attiecīgi nomenklatūras vai izcelsmes noteikumu vienotu piemērošanu.

2. Panta 1. punkta piemērošanas nolūkos uzskata, ka saistoša izziņa par izcelsmi ir atšķirīga, ja tā piešķir dažādu izcelsmi precēm:

— kuras iekļautas vienā un tai pašā tarifa pozīcijā un kuru izcelsmi noteica saskaņā ar vieniem un tiem pašiem izcelsmes noteikumiem, un

— kuras iegūtas ar vienu un to pašu ražošanas procesu.







4. NODAĻA

Saistošās izziņas juridiskais spēks

10. pants

1. Neietekmējot Kodeksa 5. un 64. pantu, uz saistošu izziņu var atsaukties tikai saņēmējs.

2.

a) Attiecībā uz tarifu: muitas dienests var prasīt, lai saņēmējs, pildot muitas formalitātes, informētu muitas dienestu, ka viņam ir saistoša izziņa par tarifu attiecībā uz precēm, kuras muito.

b) Attiecībā uz izcelsmi: iestādes, kas atbildīgas par saistošu izziņas par izcelsmi piemērojamības pārbaudi, var prasīt, lai saņēmējs, pildot jebkādas formalitātes, informētu minētās iestādes, ka viņam ir saistoša izziņa par izcelsmi attiecībā uz precēm, par kurām veic formalitātes.

3. Saistošu izziņas saņēmējs var to izmantot attiecībā uz konkrētām precēm tikai gadījumos, kad pierāda:

a) attiecībā uz tarifu: ka attiecīgās preces pēc attiecīgo muitas dienestu uzskata visos aspektos atbilst tām, kas aprakstītas uzrādītajā informācijā;

b) attiecībā uz izcelsmi: ka attiecīgās preces un apstākļi, kas nosaka to izcelsmi, pēc 2. punkta b) apakšpunktā minēto iestāžu ieskatiem visos aspektos atbilst tiem, kas aprakstīti uzrādītajā informācijā.

4. Muitas dienesti (attiecībā uz saistošu izziņu par tarifu) vai dienesti, kas minēti 2. punkta b) apakšpunktā (attiecībā uz saistošu izziņu par izcelsmi) var lūgt, lai informācija tiktu iztulkota attiecīgās dalībvalsts valsts valodā vai vienā no valsts valodām.

11. pants

Saistoša izziņu par tarifu, ko dalībvalsts muitas dienests izdevis pēc 1991. gada 1. janvāra, kļūst saistoša visām dalībvalstu kompetentajām iestādēm saskaņā ar vienādiem noteikumiem.

12. pants

1. Pieņemot vienu no aktiem vai normām, kas minēti Kodeksa 12. panta 5. punktā, muitas dienests veic visus vajadzīgos pasākumus, lai nodrošinātu to, ka saistošu izziņu turpmāk izdos vienīgi saskaņā ar minēto aktu vai normu.

2.

a) Attiecībā uz saistošu izziņu par tarifu, panta 1. punkta piemērošanai vērā ņemamais datums ir šāds: — regulām par grozījumiem muitas nomenklatūrā, kas minētas Kodeksa 12. panta 5. punkta a) apakšpunkta (i) nodalījumā — diena, no kuras tās piemērojamas, — regulām, kas nosaka vai groza preču klasifikāciju muitas nomenklatūrā, kas minētas Kodeksa 12. panta 5. punkta a) apakšpunkta (i) nodalījumā — diena, kurā tās publicētas Eiropas Kopienu Oficiālā Vēstneša L sērijā, — regulām par grozījumiem kombinētās nomenklatūras paskaidrojumos, kas minētas Kodeksa 12. panta 5. punkta a) apakšpunkta (ii) nodalījumā — diena, kurā tās publicētas Eiropas Kopienu Oficiālā Vēstneša C sērijā, — Eiropas Kopienu tiesas spriedumiem, kas minēti Kodeksa 12. panta 5. punkta a) apakšpunkta (ii) nodalījumā — sprieduma diena, — normām par klasifikācijas atzinuma vai harmonizētās sistēmas paskaidrojumu pieņemšanu Pasaules Muitas organizācijā, kas minētas Kodeksa 12. panta 5. punkta a) apakšpunkta (ii) nodalījumā — diena, kurā Eiropas Kopienu Oficiālā Vēstneša C sērijā publicēts Komisijas paziņojums;

b) attiecībā uz saistošu izziņu par izcelsmi, panta 1. punkta piemērošanai vērā ņemamais datums ir šāds: — regulām par preču izcelsmes noteikšanu, kas paredzētas Kodeksa 12. panta 5. punkta b) apakšpunkta (i) nodalījumā, un noteikumiem, kas paredzēti Kodeksa 12. panta 5. punkta b) apakšpunkta (ii) nodalījumā — diena, no kuras tie piemērojami, — normām par grozījumiem Kopienas līmenī pieņemtos paskaidrojumos un atzinumos, kas minētas Kodeksa 12. panta 5. punkta b) apakšpunkta (ii) nodalījumā — diena, kurā tās publicētas Eiropas Kopienu Oficiālā Vēstneša C sērijā, — Eiropas Kopienu tiesas spriedumiem, kas minēti Kodeksa 12. panta 5. punkta b) apakšpunkta (ii) nodalījumā — sprieduma diena, — normām, kas attiecas uz Pasaules tirdzniecības organizācijas pieņemtiem atzinumiem par izcelsmi un piezīmēm, kas minētas Kodeksa 12. panta 5. punkta b) apakšpunkta (ii) nodalījumā — diena, kas norādīta Komisijas paziņojumā Eiropas Kopienu Oficiālā Vēstneša C sērijā, — normām par pielikumu Pasaules tirdzniecības organizācijas nolīgumam par izcelsmes noteikumiem, kas paredzētas Kodeksa 12. panta 5. punkta b) apakšpunkta (ii) nodalījumā, un normām, kas pieņemtas saskaņā ar starptautiskiem nolīgumiem — diena, no kuras tās piemērojamas.

3. Komisija iespējami drīz muitas dienestam paziņo šajā pantā minēto aktu un normu pieņemšanas datumu.







5. NODAĻA

Noteikumi, kurus piemēro gadījumos, kad saistoša izziņa zaudē spēku

13. pants

Ja saskaņā ar Kodeksa 12. panta 4. punkta otro teikumu un 12. panta 5. punktu saistoša izziņa izrādās nederīga vai zaudē spēku, muitas dienests, kurš to izdevis, iespējami drīz par to paziņo Komisijai.

14. pants

1. Ja tādas saistošas izziņas saņēmējs, kura ir zaudējusi spēku Kodeksa 12. panta 5. punktā minēto iemeslu dēļ, vēlas izmantot iespēju atsaukties uz šādu izziņu zināmu laiku saskaņā ar minētā panta 6. punktu, viņš to paziņo muitas dienestam, iesniedzot visus vajadzīgos apliecinošos dokumentus, kas ļauj pārbaudīt, vai ir izpildīti attiecīgie nosacījumi.

2. Izņēmuma gadījumos, kad saskaņā ar Kodeksa 12. panta 7. punkta otro daļu Komisija pieņem normu, kas atkāpjas no minētā panta 6. punkta noteikumiem, vai ja šā panta 1. punktā minētie nosacījumi iespējai turpināt atsaukties uz saistošu izziņu par tarifu vai saistošu izziņu par izcelsmi nav izpildīti, muitas dienests to saņēmējam paziņo rakstveidā.

▼M29







II.A SADAĻA

ATZĪTIE KOMERSANTI







1. NODAĻA

Sertifikātu piešķiršanas kārtība







1. iedaļa

Vispārīgie noteikumi

14.a pants

1. Neskarot citu muitas noteikumos paredzēto vienkāršojumu izmantošanu, pēc komersanta pieteikuma un saskaņā ar Kodeksa 5.a pantu muitas dienesti var izsniegt šādus atzītā komersanta sertifikātus (turpmāk tekstā – “ ►C5 AK ◄ sertifikāti”):

a) ►C5 AK ◄ sertifikāts – muitas procedūru vienkāršojumi, ko attiecina uz komersantiem, kuri ir pieprasījuši muitas noteikumos paredzētos vienkāršojumus un kuri atbilst nosacījumiem, kas noteikti 14.h, 14.i un 14.j pantā;

b) ►C5 AK ◄ sertifikāts – drošība un drošums, ko attiecina uz komersantiem, kuri ir pieprasījuši atvieglojumus attiecībā uz tām muitas pārbaudēm, ko veic saistībā ar drošību un drošumu, ievedot preces Kopienas muitas teritorijā vai izvedot preces no Kopienas muitas teritorijas, un kuri atbilst nosacījumiem, kas noteikti 14.h, 14.i, 14.j un 14.k pantā;

c) ►C5 AK ◄ sertifikāts – muitas procedūru vienkāršojumi/drošība un drošums, ko attiecina uz komersantiem, kuri ir pieprasījuši a) apakšpunktā aprakstītos vienkāršojumus un b) apakšpunktā aprakstītos atvieglojumus un kuri atbilst nosacījumiem, kas noteikti 14.h, 14.i, 14.j un 14.k pantā.

2. Muitas dienesti ņem vērā komersantu īpašās iezīmes, jo īpaši attiecībā uz maziem un vidējiem uzņēmumiem.

14.b pants

1. Ja 14.a panta 1. punkta a) vai c) apakšpunktā minētā ►C5 AK ◄ sertifikāta turētājs iesniedz pieteikumu viena vai vairāku 260., 263., 269., 272., 276., 277., 282., 283., 313.a, 313.b, 324.a, 324.e, 372. vai 454.a un 912.g pantā minēto sertifikātu saņemšanai, muitas dienesti atkārtoti nepārbauda tos nosacījumus, kuri jau tika pārbaudīti, piešķirot ►C5 AK ◄ sertifikātu.

2. Kad 14.a panta 1. punkta b) vai c) apakšpunktā minētā AEO sertifikāta turētājs iesniedz ievešanas kopsavilkuma deklarāciju, kompetentā muitas iestāde pirms preču nonākšanas muitas teritorijā paziņo atzītajam komersantam, ja drošības apsvērumu un riska analīzes rezultātā sūtījums ir izraudzīts turpmākas fiziskās kontroles veikšanai. Šādu paziņojumu var sniegt tikai tad, ja tas neapdraud veicamās kontroles nodrošināšanu.

Tomēr pat tad, ja atzītais komersants par to nav informēts, dalībvalstīs var veikt fizisku kontroli precēm pirms to ievešanas Kopienas muitas teritorijā, izraugoties preču sūtījumu šādai kontrolei. Ja preces paredzēts izvest no Kopienas muitas teritorijas, pirmās un otrās daļas noteikumus piemēro pēc analoģijas.

3. 14.a panta 1. punkta b) vai c) apakšpunktā minētā AEO sertifikāta turētāji, ievedot vai izvedot preces, var iesniegt ievešanas un izvešanas kopsavilkuma deklarācijas, kas ietver samazinātas datu sniegšanas prasības, kā izklāstīts 30.A pielikuma 2.5. iedaļā.

Pārvadātāji, kravu ekspeditori vai muitas brokeri, kuri ir 14.a panta 1. punkta b) vai c) apakšpunktā minētā AEO sertifikāta turētāji un kuri ir iesaistīti preču ievešanā vai izvešanā AEO sertifikāta turētāja vārdā, kā minēts 14.a panta 1. punkta b) vai c) apakšpunktā, arī ir tiesīgi iesniegt ievešanas un izvešanas kopsavilkuma deklarācijas, kas ietver samazinātas datu sniegšanas prasības, kā izklāstīts 30.A pielikuma 2.5. iedaļā.

AEO sertifikāta turētājiem, kuri ir tiesīgi izmantot samazinātas datu sniegšanas prasības, var tikt pieprasīts sniegt papildu datus, lai nodrošinātu to sistēmu pareizu darbību, kuras noteiktas starptautiskajos līgumos ar trešām valstīm attiecībā uz AK sertifikātu un pasākumu, kas saistīti ar drošību, savstarpējo atzīšanu.

4. ►C5 AK ◄ sertifikāta turētājam piemēro mazāk fizisko un dokumentu pārbaužu nekā citiem komersantiem. Muitas dienesti var nolemt citādi, lai ņemtu vērā īpašu apdraudējumu vai kontroles saistības, kas noteiktas citos Kopienas tiesību aktos.

Ja pēc riska analīzes kompetentais muitas dienests tomēr izvēlas turpmākai pārbaudei sūtījumu, par kuru ievešanas vai izvešanas kopsavilkuma deklarāciju ir iesniedzis atzītais komersants, tā veic vajadzīgās pārbaudes prioritārā kārtā. Ja atzītais komersants to lūdz, ņemot vērā līgumu, kas noslēgts ar attiecīgo muitas dienestu, šīs kontroles var veikt nevis iesaistītajā muitas iestādē, bet citur.

5. Priekšrocības, kas noteiktas 1. līdz 4. punktā, attiecina uz tiem komersantiem, kuri var norādīt vajadzīgos ►C5 AK ◄ sertifikāta numurus.







2. iedaļa

►C5 AK ◄ sertifikāta pieteikums

14.c pants

1. ►C5 AK ◄ sertifikāta pieteikumu iesniedz rakstiski vai elektroniski saskaņā ar 1.C pielikumā ietverto paraugu.

2. Ja muitas dienests konstatē, ka pieteikumā nav ietverti visi nepieciešamie dati, muitas dienests 30 kalendāro dienu laikā no pieteikuma saņemšanas pieprasa atzītajam komersantam sniegt attiecīgo informāciju, pamatojot šādu pieprasījumu.

14.l panta 1. punktā un 14.o panta 2. punktā minētos termiņus sāk skaitīt no dienas, kad muitas dienests ir saņēmis visu informāciju, kas vajadzīga, lai apstiprinātu pieteikumu. Muitas dienests informē komersantu, ka pieteikums ir apstiprināts, un paziņo dienu, no kuras sākas minētais termiņš.

14.d pants

1. Pieteikumu iesniedz vienam no šādām muitas dienestiem:

a) dalībvalsts muitas dienestam, kurā tiek glabāti pieteikuma iesniedzēja galvenie uzskaites reģistri, kas saistīti ar attiecīgo muitas režīmu, un kurā tiek veikta vismaz daļa to darbību, uz kurām attiecas ►C5 AK ◄ sertifikāts;

b) dalībvalsts muitas dienestam, kuram, izmantojot informācijas tehnoloģijas un datortīklus, ir pieejami pieteikuma iesniedzēja datoru sistēmā esošie galvenie uzskaites reģistri, kas saistīti ar attiecīgo muitas režīmu, vai kurā notiek pieteikuma iesniedzēja vispārīgais loģistikas darbs un kurā tiek veikta vismaz daļa darbību, uz ko attiecas ►C5 AK ◄ sertifikāts.

Pieteikuma iesniedzēja galvenie uzskaites reģistri, kas minēti a) un b) apakšpunktā, ietver uzskaites reģistrus un dokumentāciju, kas ļauj muitas dienestam pārbaudīt un pārraudzīt ►C5 AK ◄ sertifikāta saņemšanai nepieciešamos nosacījumus un kritērijus.

2. Ja kompetento muitas dienestu nevar noteikt saskaņā ar 1. punktu, pieteikums jāiesniedz vienā no šādiem muitas dienestiem:

a) dalībvalsts muitas dienestā, ja tajā tiek glabāti pieteikuma iesniedzēja galvenie uzskaites reģistri, kas saistīti ar attiecīgo muitas režīmu;

b) dalībvalsts muitas dienestā, ja tajā ir pieejami pieteikuma iesniedzēja galvenie uzskaites reģistri, kas saistīti ar attiecīgo muitas režīmu, kā minēts 1. punkta b) apakšpunktā, un kurā notiek pieteikuma iesniedzēja vispārīgais loģistikas darbs.

3. Ja daļu attiecīgo reģistru un dokumentācijas glabā citā dalībvalstī, kas nav tās muitas dienesta dalībvalsts, kurai iesniegts pieteikums saskaņā ar 1. vai 2. punktu, pieteikuma iesniedzējs attiecīgi aizpilda 1.C pielikumā aprakstītās pieteikuma veidlapas 13., 16., 17. un 18. aili.

4. Ja pieteikuma iesniedzējs uztur glabāšanas telpas vai citas telpas dalībvalstī, kas nav muitas dienesta dalībvalsts, kurai iesniegts pieteikums saskaņā ar 1. vai 2. punktu, šo informāciju pieteikuma iesniedzējs sniedz 1.C pielikumā aprakstītās pieteikuma veidlapas 13. ailē, lai atvieglotu šīs dalībvalsts muitas dienestu veikto glabāšanas iekārtu vai citu telpu attiecīgā stāvokļa pārbaudi.

5. 14.m pantā minēto apspriešanās procedūru piemēro gadījumos, kas minēti šā panta 2., 3. un 4. punktā.

6. Pieteikuma iesniedzējs nodrošina viegli pieejamu centrālo kontaktpunktu vai ieceļ kontaktpersonu no pieteikuma iesniedzēja administrācijas, lai muitas dienestiem būtu pieejama visa informācija, kas nepieciešama, lai pierādītu atbilstību ►C5 AK ◄ sertifikāta izdošanas prasībām.

7. Pieteikuma iesniedzēji, ciktāl iespējams, iesniedz vajadzīgos datus muitas dienestiem elektroniski.

14.e pants

Dalībvalstis dara zināmu Komisijai to kompetento dienestu sarakstu, kurām jāsūta pieteikumi, un jebkuras turpmākās izmaiņas šajos sarakstos. Komisija pārsūta šādu informāciju citām dalībvalstīm vai dara to pieejamu internetā.

Šie dienesti darbojas arī kā ►C5 AK ◄ sertifikātu izdevēji muitas dienesti.

14.f pants

Pieteikumu nepieņem šādos gadījumos:

a) pieteikums neatbilst 14.c un 14.d pantam;

b) pieteikuma iesniedzējs ir krimināli sodīts par smagu nodarījumu, kas saistīts ar pieteikuma iesniedzēja saimniecisko darbību, vai pieteikuma iesniegšanas brīdī notiek bankrota procedūra;

c) pieteikuma iesniedzēja likumīgais pārstāvis muitas lietās ir krimināli sodīts par smagu muitas noteikumu pārkāpumu, kas saistīts ar tā likumīgā pārstāvja darbību;

d) pieteikumu iesniedz trīs gadus pēc ►C5 AK ◄ sertifikāta atcelšanas, kā paredzēts 14.v panta 4. punktā.







3. iedaļa

►C5 AK ◄ sertifikāta piešķiršanas nosacījumi un kritēriji

14.g pants

Pieteikuma iesniedzējam nav jābūt reģistrētam Kopienas muitas teritorijā šādos gadījumos:

a) ja starptautiskā nolīgumā, kas noslēgts starp Kopienu un trešo valsti, kurā reģistrēts komersants, ir paredzēta ►C5 AK ◄ sertifikāta atzīšana un, vajadzības gadījumā, noteikta administratīvā kārtība atbilstošu pārbaužu veikšanai dalībvalsts muitas dienesta vārdā;

b) ja 14.a panta 1. punkta b) apakšpunktā minēto pieteikumu ►C5 AK ◄ sertifikāta piešķiršanai iesniedz aviosabiedrība vai kuģošanas sabiedrība, kas nav reģistrēta Kopienā, bet kurai tur ir reģionāls birojs un kura jau gūst priekšrocības no 324.e, 445. vai 448. pantā noteiktajiem vienkāršojumiem.

Pirmās daļas b) apakšpunktā minētajā gadījumā uzskata, ka pieteikuma iesniedzējs ir izpildījis 14.h, 14.i un 14.j pantā izklāstītos nosacījumus, bet tam ir jāizpilda arī 14.k panta 2. punkta nosacījumi.

14.h pants

1. Dokumentu, kas apstiprina atbilstību Kodeksa 5.a panta 2. punkta pirmajā ievilkumā minētajām muitas prasībām, uzskata par atbilstīgu, ja pēdējo trīs gadu laikā pirms pieteikuma iesniegšanas neviena no sekojošām personām nav izdarījusi smagus vai atkārtotus muitas noteikumu pārkāpumus:

a) pieteikuma iesniedzējs;

b) par pieteikuma iesniedzēja uzņēmumu atbildīgās personas vai personas, kuras veic uzņēmuma vadības kontroli;

c) attiecīgā gadījumā pieteikuma iesniedzēja pilnvarotais pārstāvis muitas lietās;

d) persona, kura pieteikuma iesniedzēja uzņēmumā atbildīga par muitas lietām.

Tomēr dokumentu, kas apliecina atbilstību muitas prasībām, var uzskatīt par atbilstīgu, ja kompetentais muitas dienests uzskata minētos pārkāpumus par nenozīmīgiem saistībā ar muitas darbību skaitu vai apjomu un ja nerodas šaubas par pieteikuma iesniedzēja labticību.

2. Ja personas, kuras veic pieteikuma iesniedzēja uzņēmuma vadības kontroli, ir reģistrētas vai atrodas trešā valstī, to atbilstību muitas prasībām muitas dienesti izvērtē, pamatojoties uz uzskaiti un informāciju, kas ir pieejama.

3. Ja pieteikuma iesniedzējs veic komercdarbību mazāk nekā trīs gadus, tā atbilstību muitas prasībām muitas dienesti izvērtē, pamatojoties uz uzskaiti un informāciju, kas ir pieejama.

14.i pants

Lai ļautu muitas dienestiem konstatēt, vai pieteikuma iesniedzējam ir atbilstoša komercdarbības vadības un, vajadzības gadījumā, transporta uzskaites sistēma, kā minēts Kodeksa 5.a panta 2. punkta otrajā ievilkumā, pieteikuma iesniedzējs pilda šādas prasības:

a) uztur grāmatvedības sistēmu, kas ir saskaņā ar vispārpieņemtiem grāmatvedības principiem, ko lieto dalībvalstīs, kur tiek veikta uzskaite, un kas veicina uz audita pamatotu muitas kontroli;

b) nodrošina muitas dienestam fizisku vai elektronisku piekļuvi muitas uzskaitei un, vajadzības gadījumā, transporta uzskaitei;

c) nodrošina loģistikas sistēmu, ar kuras palīdzību tiek diferencētas Kopienas preces un ārpuskopienas preces;

d) nodrošina administratīvu organizāciju, kas atbilst uzņēmuma veidam un lielumam un kas ir piemērota preču plūsmas vadībai, un nodrošina iekšējas pārbaudes, kurās iespējams noteikt nelikumīgus vai neatbilstīgus darījumus;

e) vajadzības gadījumā ievieš atbilstīgu apstrādes procedūru atļaujām un pilnvarām, kuras ir saistītas ar tirdzniecības politikas pasākumiem vai lauksaimniecības produktu tirdzniecību;

f) ievieš attiecīgas procedūras uzņēmuma dokumentācijas un informācijas arhivēšanai un aizsardzībai pret informācijas nozaudēšanu;

g) nodrošina, lai darbinieki apzinātos vajadzību informēt muitas dienestus, ja tiek konstatēta neatbilstība, kā arī lai tiktu nodibināti atbilstošie kontakti muitas dienestu informēšanai par šādiem gadījumiem;

h) ievieš attiecīgus informācijas tehnoloģiju drošības pasākumus, lai aizsargātu pieteikuma iesniedzēja datorsistēmu pret neatļautu ielaušanos sistēmā un nodrošinātu pieteikuma iesniedzēja dokumentācijas saglabāšanu.

Pieteikuma iesniedzējam, kas pieprasa 14.a panta 1. punkta b) apakšpunktā minēto ►C5 AK ◄ sertifikātu, nav jāatbilst šī panta pirmās daļas c) punktā noteiktajā prasībām.

14.j pants

1. Kodeksa 5.a panta 2. punkta trešajā ievilkumā minēto nosacījumu par pieteikuma iesniedzēja maksātspēju uzskata par izpildītu, ja šo maksātspēju var pierādīt par pēdējiem trim gadiem.

Šī panta izpratnē maksātspēja ir labs finansiālais stāvoklis, kas ir pietiekams pieteikuma iesniedzēja saistību izpildei, attiecīgi ņemot vērā saimnieciskā darbības veida iezīmes.

2. Ja pieteikuma iesniedzējs veic komercdarbību mazāk nekā trīs gadus, tā maksātspēju izvērtē, pamatojoties uz uzskaiti un pieejamo informāciju.

14.k pants

1. Kodeksa 5.a panta 2. punkta ceturtajā ievilkumā minētos pieteikuma iesniedzēja drošības un drošuma standartus uzskata par atbilstīgiem, ja tiek izpildīti šādi nosacījumi:

a) sertifikātā paredzētajai lietošanai izmantojamās ēkas ir celtas no materiāliem, kas neļauj nelikumīgi tajās iekļūt un nodrošina aizsardzību pret nelikumīgu ielaušanos;

b) ir ieviesti atbilstošie piekļuves kontroles pasākumi, lai novērstu neatļautu piekļuvi kuģošanas rajoniem, iekraušanas vietām un kravas nodalījumiem;

c) preču apstrādes pasākumi ietver aizsardzību pret jebkāda materiāla pievienošanu, nomaiņu vai zaudēšanu un manipulācijām ar kravas vienībām;

d) vajadzības gadījumā ir ieviestas procedūras ievešanas un/vai izvešanas atļauju apstrādei saistībā ar aizliegumiem un ierobežojumiem un šo preču atšķiršanai no citām precēm;

e) pieteikuma iesniedzējs īsteno pasākumus, kas nodrošina tā tirdzniecības partneru skaidru identificēšanu, lai nodrošinātu starptautisko piegādes ķēdi;

f) pieteikuma iesniedzējs, ciktāl atļauj tiesību akti, veic topošo darbinieku, kuri ieņems no drošības viedokļa jutīgus amatus, drošības pārbaudes, kā arī nodrošina periodiskas personu iepriekšējās darbības pārbaudes;

g) pieteikuma iesniedzējs nodrošina, ka tā attiecīgais personāls aktīvi iesaistās drošības izpratnes programmās.

2. Ja aviosabiedrība vai kuģošanas sabiedrība, kura nav reģistrēta Kopienā, bet kuras reģionālais birojs ir Kopienā un kura gūst priekšrocības no 324.e, 445. vai 448. pantā noteiktajiem vienkāršojumiem, iesniedz pieteikumu 14.a panta 1. punkta b) apakšpunktā minētā ►C5 AK ◄ sertifikāta saņemšanai, tai ir jāatbilst vienam no šādiem nosacījumiem:

a) tai jābūt starptautiski atzīta drošības un/vai drošuma sertifikāta, kas izdots uz attiecīgo transporta nozaru reglamentējošo starptautisko konvenciju pamata, turētājai;

b) tai jābūt pilnvarotajam pārstāvim, kā minēts Eiropas Parlamenta un Padomes Regulā (EK) Nr. 2320/2002 ( 2 ), un jāatbilst prasībām, kas izklāstītas Komisijas Regulā (EK) Nr. 622/2003 ( 3 );

c) tai jābūt tāda sertifikāta turētājai, kas izdots valstī ārpus Kopienas muitas teritorijas, ja starp Kopienu un šo trešo valsti noslēgtais divpusējais nolīgums paredz šī sertifikāta atzīšanu šajā nolīgumā noteiktajā apjomā un saskaņā ar minētā nolīguma noteikumiem.

Ja aviosabiedrība vai kuģošanas sabiedrība ir šī punkta a) apakšpunktā minētā sertifikāta turētāja, tad tā atbilst 1. punktā izklāstītajiem kritērijiem. Izdevējs muitas dienests uzskata, ka 1. punktā izklāstītie kritēriji ir izpildīti ar nosacījumu, ka starptautiskā sertifikāta izdošanas kritēriji ir identiski vai salīdzināmi ar tiem kritērijiem, kas izklāstīti 1. punktā.

3. Ja pieteikuma iesniedzējs ir reģistrēts Kopienā un ir Regulā (EK) Nr. 2320/2002 minētais pilnvarotais pārstāvis, kā arī atbilst Regulā (EK) Nr. 622/2003 noteiktajām prasībām, 1. punktā izklāstītos kritērijus uzskata par izpildītiem attiecībā uz telpām, kuru lietošanai iegūts pilnvarotā pārstāvja statuss.

4. Ja pieteikuma iesniedzējs, kurš ir reģistrēts Kopienā, ir starptautiski atzīta uz starptautisko konvenciju pamata izdota drošības un/vai drošuma sertifikāta turētājs, uz Kopienas tiesību aktu pamata izdota Eiropas drošības un/vai drošuma sertifikāta turētājs, Starptautiskās Standartizācijas organizācijas starptautiskā standarta sertifikāta vai Eiropas Standartu organizācijas Eiropas standarta sertifikāta turētājs, 1. punktā izklāstītos kritērijus uzskata par izpildītiem, ja minēto sertifikātu izdošanas kritēriji ir identiski vai salīdzināmi ar šajā regulā noteiktajiem.







4. iedaļa

►C5 AK ◄ sertifikātu izdošanas kārtība

14.l pants

1. Izdevējs muitas dienests piecu darba dienu laikā no dienas, kad tā saņēma pieteikumu, saskaņā ar 14.c pantu, par to ziņo visu pārējo dalībvalstu muitas dienestiem, izmantojot 14.x pantā minēto saziņas sistēmu.

2. Ja jebkuras citas dalībvalsts muitas dienesta rīcībā ir nozīmīga informācija, kuras dēļ sertifikātu varētu nepiešķirt, tas šo informāciju dara zināmu izdevējam muitas dienestam 35 kalendāro dienu laikā pēc 1. punktā paredzētās paziņošanas dienas, izmantojot 14.x pantā minēto saziņas sistēmu.

14.m pants

1. Ja sertifikāta izdevējs muitas dienests nevar veikt viena vai vairāku 14.g līdz 14.k pantā izklāstīto kritēriju pārbaudi vai nu informācijas trūkuma dēļ, vai arī ja tai nav iespējas to pārbaudīt, ir vajadzīga savstarpēja dalībvalstu muitas dienestu apspriede. Šādos gadījumos dalībvalstu muitas dienesti apspriešanos veic 60 kalendāro dienu laikā, sākot ar dienu, kad izdevējs muitas dienests dara zināmu informāciju, lai atļautu izdot ►C5 AK ◄ sertifikātu vai noraidītu pieteikumu 14.o panta 2. punktā noteiktajos termiņos.

Ja muitas dienests, ar kuru pieprasīta apspriede, neatbild 60 kalendāro dienu laikā, dienests, kas pieprasījis apspriedi, uz tā muitas dienesta, kuram tika prasīta apspriede, atbildību un rēķina, var pieņemt, ka kritēriji, par kuriem tika prasīta apspriede, ir izpildīti. Šo laika posmu var pagarināt, ja pieteikuma iesniedzējs veic korekcijas, lai izpildītu minētos kritērijus, un ziņo par to muitas dienestam, kas pieprasījis apspriedi, un muitas dienestam, ar kuru pieprasīta apspriede.

2. Ja pēc 14.n pantā paredzētās pārbaudes muitas dienests, ar ko ir veikta apspriede, konstatē, ka pieteikuma iesniedzējs neizpilda vienu vai vairākus kritērijus, tad tas nosūta atbilstoši dokumentētus rezultātus izdevējam muitas dienestam, un šis dienests pieteikumu noraida. Piemēro 14.o panta 4., 5. un 6. punktu.

14.n pants

1. Izdevējs muitas dienests veic 14.g līdz 14.k pantā paredzēto sertifikāta izdošanai noteikto nosacījumu un kritēriju izpildes vai neizpildes pārbaudi. 14.k pantā izklāstīto kritēriju pārbaudi veic visām telpām, kas attiecas uz pieteikuma iesniedzēja ar muitu saistīto darbību. Pārbaudi un tās rezultātus dokumentē muitas dienests.

Ja liela telpu skaita gadījumā sertifikāta izdošanas termiņa dēļ nav iespējams pārbaudīt visas attiecīgās telpas, bet muitas dienestam nav šaubu, ka pieteikuma iesniedzējs nodrošina drošības standartus, kādi parasti tiek piemēroti visās tā telpās, tā var nolemt pārbaudīt reprezentatīvu daļu minēto telpu.

2. Izdevējs muitas dienests var pieņemt eksperta sniegtus secinājumus būtiskajās jomās, kas minētas 14.i, 14.j un 14.k pantā, attiecībā uz nosacījumiem un kritērijiem, kas attiecīgi izklāstīti šajos pantos. Eksperts nedrīkst būt saistīts ar pieteikuma iesniedzēju.

14.o pants

1. Izdevējs muitas dienests izdod ►C5 AK ◄ sertifikātu saskaņā ar 1.D pielikumā izklāstīto paraugu.

2. ►C5 AK ◄ sertifikātu izdod 90 kalendāro dienu laikā pēc pieteikuma saņemšanas saskaņā ar 14.c pantu. Ja muitas dienests nevar ievērot termiņu, šo laika posmu var pagarināt vēl par 30 kalendārām dienām. Šādos gadījumos muitas dienests informē pieteikuma iesniedzēju par pagarināšanas iemesliem pirms 90 kalendāro dienu termiņa beigām.

3. 2. punkta pirmajā teikumā noteikto termiņu var pagarināt arī, ja kritēriju pārbaudes laikā pieteikuma iesniedzējs veic korekcijas, lai izpildītu šos kritērijus, un ziņo par to kompetentajam dienestam.

4. Ja saskaņā ar 14.l, 14.m un 14.n punktu veiktās pārbaudes rezultātā pieteikums būtu jānoraida, izdevējs muitas dienests par to ziņo pieteikuma iesniedzējam un dod tam iespēju atbildēt 30 kalendāro dienu laikā, pirms pieteikums tiek noraidīts. 2. punkta pirmajā teikumā noteikto termiņu attiecīgi aptur.

5. Pieteikuma noraidīšanas rezultātā netiek automātiski atceltas saskaņā ar muitas noteikumiem izdotās pašreizējās atļaujas.

6. Ja pieteikums tiek noraidīts, muitas dienests informē pieteikuma iesniedzēju par pamatojumu, uz kā balstīts lēmums. Lēmumu par noraidīšanu pieteikuma iesniedzējam paziņo 2., 3. un 4. punktā noteiktajos termiņos.

14.p pants

Izdevējs muitas dienests piecu darba dienu laikā informē pārējo dalībvalstu muitas dienestus, ka ir izdots ►C5 AK ◄ sertifikāts, izmantojot 14.x pantā minēto saziņas sistēmu. Informāciju sniedz tādā pašā termiņā arī tad, ja pieteikums tiek noraidīts.







2. NODAĻA

►C5 AK ◄ sertifikātu tiesiskās sekas







1. iedaļa

Vispārīgie noteikumi

14.q pants

1. ►C5 AK ◄ sertifikāts stājas spēkā desmitajā darba dienā pēc tā izdošanas dienas.

2. ►C5 AK ◄ sertifikātu atzīst visās dalībvalstīs.

3. ►C5 AK ◄ sertifikāta derīguma termiņš nav ierobežots.

4. Muitas dienesti pārrauga atzītā komersanta atbilstību izpildāmajiem nosacījumiem un kritērijiem.

5. Izdevējs muitas dienests atkārtotu nosacījumu un kritēriju novērtējumu veic šādos gadījumos:

a) ja attiecīgajos Kopienas tiesību aktos ir būtiskas izmaiņas;

b) ja ir pamatota norāde, ka atzītais komersants vairs neizpilda attiecīgos nosacījumus un kritērijus.

Ja ►C5 AK ◄ sertifikāts izdots pieteikuma iesniedzējam, kas veic komercdarbību mazāk nekā trīs gadus, pirmā gada laikā ir jāveic stingra uzraudzība.

Piemēro 14.n panta 2. punktu.

Atkārtotā novērtējuma rezultātus dara pieejamus visu dalībvalstu muitas dienestiem, izmantojot 14.x pantā minēto saziņas sistēmu.







2. iedaļa

Atzītā komersanta statusa apturēšana

14.r pants

1. Atzītā komersanta statusu izdevējs muitas dienests var apturēt šādos gadījumos:

a) ja konstatē neatbilstību ►C5 AK ◄ sertifikāta turēšanas nosacījumiem vai kritērijiem;

b) ja muitas dienestiem ir pamatots iemesls uzskatīt, ka atzītais komersants ir izdarījis pārkāpumu, par kuru var uzsākt kriminālprocesu, un ja tas ir saistīts ar muitas noteikumu pārkāpšanu.

Tomēr pirmās daļas b) apakšpunktā minētajā gadījumā muitas dienests var pieņemt lēmumu neapturēt atzītā komersanta statusu, ja tā uzskata, ka pārkāpums ir nenozīmīgs saistībā ar muitas darbību skaitu vai apjomu un ja nerodas šaubas par atzītā komersanta labticību.

Pirms šāda lēmuma pieņemšanas muitas dienesti šo slēdzienu dara zināmu attiecīgajam atzītajam komersantam. Attiecīgajam atzītajam komersantam ir tiesības labot situāciju un/vai izklāstīt savu viedokli 30 kalendāro dienu laikā no slēdziena saņemšanas dienas.

Tomēr, ja draudu rakstura vai pakāpes dēļ to pieprasa iedzīvotāju drošība un drošums, sabiedrības veselība vai vides aizsardzība, atzītā komersanta statuss tiek apturēts nekavējoties. Muitas dienests, kas aptur atzītā komersanta statusu, nekavējoties par to ziņo pārējo dalībvalstu muitas dienestiem, izmantojot 14.x pantā minēto saziņas sistēmu, lai tie varētu attiecīgi rīkoties.

2. Ja ►C5 AK ◄ sertifikāta turētājs nelabo 1. punkta pirmās daļas a) punktā minēto situāciju 30 kalendāro dienu laikā, kā minēts 1. punkta trešajā daļā, kompetentais muitas dienests paziņo attiecīgajam atzītajam komersantam, ka atzītā komersanta statuss tiek apturēts uz 30 kalendāro dienu ilgu laika posmu, lai dotu iespēju atzītajam komersantam veikt vajadzīgos pasākumus situācijas nokārtošanai. Paziņojumu, izmantojot 14.x pantā minēto saziņas sistēmu, nosūta arī pārējo dalībvalstu muitas dienestiem.

3. Ja ►C5 AK ◄ sertifikāta turētājs ir veicis 1. punkta pirmās daļas b) punktā minēto darbību, izdevējs muitas dienests aptur atzītā komersanta statusu uz laiku, kamēr notiek tiesvedība. Tā par to informē sertifikāta turētāju. Paziņojumu, izmantojot 14.x pantā minēto saziņas sistēmu, nosūta arī pārējo dalībvalstu muitas dienestiem.

4. Izdevējs muitas dienests aptur atzītā komersanta statusu uz turpmākām 30 kalendārajām dienām, ja attiecīgais komersants nevar labot situāciju 30 kalendāro dienu laikā, bet var pierādīt, ka spēj izpildīt nosacījumus, ja apturēšanas periods tiek pagarināts.

14.s pants

1. Apturēšana neietekmē tās muitas procedūras, kas sāktas pirms sertifikāta apturēšanas dienas un vēl nav pabeigtas.

2. Apturēšana automātiski neietekmē atļauju, kas piešķirta, neatkarīgi no ►C5 AK ◄ sertifikāta, ja vien apturēšanas iemesli nav būtiski arī piešķirto atļauju gadījumā.

3. ►C5 Apturēšana automātiski neietekmē atļauju izmantot muitas vienkāršojumus, kas piešķirta, pamatojoties uz AK sertifikātu, un attiecībā uz ko nosacījumi joprojām ir izpildīti. ◄

4. 14.a panta 1. punkta c) apakšpunktā minētā ►C5 AK ◄ sertifikāta gadījumā, ja attiecīgais atzītais komersants nevar nodrošināt 14.k pantā aprakstīto nosacījumu izpildi, atzītā komersanta statusu aptur daļēji un pēc atzītā komersanta lūguma izdod jaunu ►C5 AK ◄ sertifikātu, kā minēts 14.a panta 1. punkta a) apakšpunktā.

14.t pants

1. Kad attiecīgais komersants atbilstīgi muitas dienestu prasībām ir veicis vajadzīgos pasākumus, lai atbilstu nosacījumiem un kritērijiem, kuriem atzītajam komersantam jāatbilst, izdevējs muitas dienests atceļ apturēšanu un par to informē attiecīgo atzīto komersantu un pārējo dalībvalstu kompetentos muitas dienestus. Apturēšanu var atcelt pirms 14.r panta 2. vai 4. punktā noteiktā termiņa beigām.

14.s panta 4. punktā minētās situācijas gadījumā muitas dienests, kurš veic minēto apturēšanu, atjauno apturēto sertifikātu. Tā attiecīgi atceļ ►C5 AK ◄ sertifikātu, kas minēts 14.a panta 1. punkta a) apakšpunktā.

2. Ja attiecīgais komersants neveic vajadzīgos pasākumus 14.r panta 2. vai 4. punktā paredzētajā apturēšanas laika posmā, izdevējs muitas dienests atceļ ►C5 AK ◄ sertifikātu un nekavējoties ziņo pārējo dalībvalstu muitas dienestiem, izmantojot 14.x pantā minēto saziņas sistēmu.

14.s panta 4. punktā minētajā situācijā sākotnējo sertifikātu atceļ un derīgs ir tikai jaunais ►C5 AK ◄ sertifikāts, kas minēts 14.a panta 1. punkta a) apakšpunktā.

14.u pants

1. Ja atzītais komersants uz laiku nevar nodrošināt jebkura no 14.a pantā minētajiem kritērijiem izpildi, viņš var pieprasīt atzītā komersanta statusa apturēšanu. Šādā gadījumā atzītajam komersantam par to jāpaziņo izdevējam muitas dienestam, norādot arī datumu, kad atkal būs iespējams nodrošināt atbilstību kritērijiem. Viņam arī jāpaziņo izdevējam muitas dienestam par jebkādiem plānotajiem pasākumiem un to termiņu.

Muitas dienests, kurš saņēmis šādu paziņojumu, nekavējoties ziņo pārējo dalībvalstu muitas dienestiem, izmantojot 14.x pantā minēto saziņas sistēmu.

2. Ja atzītais komersants nevar labot situāciju savā paziņojumā noteiktajā laikā, izdevējs muitas dienests var piešķirt šā termiņa pieņemamu pagarinājumu, ja nerodas šaubas par atzītā komersanta godprātīgu rīcību. Par šo pagarinājumu ziņo Komisijai un pārējo dalībvalstu muitas dienestiem, izmantojot 14.x pantā minēto saziņas sistēmu.

Visos pārējos gadījumos ►C5 AK ◄ sertifikātu atceļ, un izdevēja muitas dienests nekavējoties par to ziņo pārējo dalībvalstu muitas dienestiem, izmantojot 14.x pantā minēto saziņas sistēmu.

3. Ja prasītie pasākumi apturēšanas laika posmā netiek veikti, piemēro 14.v pantu.







3. iedaļa

►C5 AK ◄ sertifikāta atcelšana

14.v pants

1. ►C5 AK ◄ sertifikātu izdevējs muitas dienests atceļ šādos gadījumos:

a) ja atzītais komersants neveic pasākumus, kas minēti 14.t panta 1. punktā;

b) ja atzītais komersants ir izdarījis smagus muitas noteikumu pārkāpumus un nepastāv turpmākas pārsūdzības tiesības;

c) ja atzītais komersants neveic vajadzīgos pasākumus apturēšanas laika posmā, kas minēts 14.u pantā;

d) pēc atzītā komersanta pieprasījuma.

Tomēr b) apakšpunktā minētajā gadījumā muitas dienests var izlemt neatcelt ►C5 AK ◄ sertifikātu, ja tas uzskata, ka pārkāpumi ir nenozīmīgi, ņemot vērā ar muitas operācijām saistīto veikto darbību skaitu vai apjomu un nerada šaubas par atzītā komersanta labticību.

2. Atcelšana stājas spēkā ar nākamo dienu pēc tās izziņošanas.

14.a panta 1. punkta c) apakšpunktā minētā ►C5 AK ◄ sertifikāta gadījumā, ja vien attiecīgais komersants nenodrošina 14.k pantā aprakstīto nosacījumu izpildi, izdevējs muitas dienests sertifikātu atceļ, un tiek izdots jauns ►C5 AK ◄ sertifikāts, kas minēts 14.a panta 1. punkta a) apakšpunktā.

3. Izdevējs muitas dienests par AK sertifikāta atcelšanu nekavējoties ziņo pārējo dalībvalstu muitas dienestiem, izmantojot 14.x pantā minēto saziņas sistēmu.

4. Izņemot 1. punkta c) un d) apakšpunktā aprakstītos gadījumus, komersanti nevar iesniegt jaunu pieteikumu ►C5 AK ◄ sertifikāta piešķiršanai trīs gadus no atcelšanas dienas.







3. NODAĻA

Informācijas apmaiņa

14.w pants

1. Atzītais komersants ziņo izdevējam muitas dienestam par visiem tiem apstākļiem, kas radušies pēc sertifikāta piešķiršanas, kas var ietekmēt tā turpmāko derīgumu vai saturu.

2. Visa būtiskā informācija, ko saņem izdevējs muitas dienests vai kas ir tā rīcībā, tiek darīta pieejama pārējo dalībvalstu muitas dienestiem, kur atzītais komersants veic ar muitu saistītas darbības.

3. Ja muitas dienests atceļ īpašu atļauju, kas piešķirta atzītajam komersantam, pamatojoties uz ►C5 AK ◄ sertifikātu, lai varētu izmantot konkrētus muitas vienkāršojumus, kā paredzēts 260., 263., 269., 272., 276., 277., 282., 283., 313.a un 313.b, 324.a, 324.e, 372. un 454.a un 912.g pantā, tā par to paziņo muitas dienestam, kurš ir izdevis ►C5 AK ◄ sertifikātu.

14.x pants

1. Elektroniska informācijas un saziņas sistēma, kādu noteikusi Komisija un muitas dienesti pēc savstarpējas vienošanās, ir jāizmanto informācijas sniegšanai un saziņai starp muitas dienestiem, kā arī Komisijas un komersantu informēšanai.

2. Komisija un muitas dienesti, izmantojot 1. punktā minēto sistēmu, glabā un nodrošina piekļuvi šādai informācijai:

a) elektroniski nosūtītiem datiem par pieteikumiem;

b) informācijai par ►C5 AK ◄ sertifikātiem un, vajadzības gadījumā, to grozījumiem, atcelšanu vai atzīta komersanta statusa apturēšanu;

c) visai citai atbilstošai informācijai.

3. Izdevējs muitas dienests ziņo riska analīzes iestādēm savā dalībvalstī par ►C5 AK ◄ sertifikāta piešķiršanu, grozīšanu, atcelšanu vai atzīta komersanta statusa apturēšanu. Tas arī informē visus izdevējus dienestus citās dalībvalstīs.

4. Komisija atzīto komersantu sarakstu var darīt zināmu sabiedrībai, publicējot to internetā pēc iepriekšējas vienošanās ar attiecīgajiem atzītajiem komersantiem. Sarakstu atjaunina.

▼M18 —————

▼B







IV SADAĻA

PREČU IZCELSME







1. NODAĻA

Nepreferenciāla izcelsme







1. iedaļa

Apstrāde vai pārstrāde, kas dod izcelsmi

35. pants

Šajā nodaļā ir definēta tā apstrāde vai pārstrāde, kas — saistībā ar tekstilmateriāliem un tekstilizstrādājumiem, kas iekļauti kombinētās nomenklatūras XI iedaļā, un saistībā ar atsevišķiem produktiem, kas nav tekstilmateriāli vai tekstilizstrādājumi — uzskatāma par Kodeksa 24. panta kritērijiem atbilstošu un kas attiecīgajiem produktiem dod tās valsts izcelsmi, kurā tāda apstrāde vai pārstrāde veikta.

“Valsts” nozīmē attiecīgi vai nu kādu trešo valsti, vai Kopienu.







1. apakšiedaļa

Tekstilmateriāli un tekstilizstrādājumi, kas iekļauti kombinētās nomenklatūras XI iedaļā

36. pants

Saistībā ar tekstilmateriāliem un tekstilizstrādājumiem, kas iekļauti kombinētās nomenklatūras XI iedaļā, par pabeigtu procesu saskaņā ar 37. panta definīciju uzskata tādu apstrādi vai pārstrādi, kas dod izcelsmi atbilstīgi Kodeksa 24. pantam.

37. pants

Par pabeigtiem procesiem uzskata tādu apstrādi vai pārstrādi, pēc kuras iegūtie produkti ir ierindojami kādā no kombinētās nomenklatūras pozīcijām, kurās nav iekļautas dažādās izmantotās izejvielas bez noteiktas izcelsmes.

Tomēr saistībā ar 10. pielikumā uzskaitītiem produktiem tikai tā paša pielikuma 3. ailē minētos procesus attiecībā uz katru iegūto produktu uzskata par pabeigtiem neatkarīgi no tā, vai notiek pārklasificēšana citā pozīcijā.

Metode, pēc kuras piemērojami 10. pielikuma noteikumi, ir aprakstīta 9. pielikuma ievada piezīmēs.

38. pants

Piemērojot iepriekšējo pantu, jebkurā gadījumā tālāk aprakstīto apstrādi vai pārstrādi neuzskata par pietiekamu, lai piešķirtu noteiktas izcelsmes produktu statusu neatkarīgi no tā, vai notiek pārvietošana citā pozīcijā:

a) darbības, lai nodrošinātu produktu saglabāšanu labā stāvoklī, tos pārvadājot un uzglabājot (vēdināšana, izklāšana, žāvēšana, bojāto daļu atdalīšana un tamlīdzīgas darbības);

b) vienkāršas darbības — putekļu noslaucīšana, sijāšana vai vētīšana, šķirošana, klasificēšana, saskaņošana (tostarp, priekšmetu komplektu veidošana), mazgāšana, sagriešana;

(i) iepakojuma maiņa, kā arī sūtījumu sadalīšana un komplektēšana; (ii) vienkārša pildīšana maisos vai kastēs, nostiprināšana uz dēļiem u. tml., kā arī citas vienkāršas iepakošanas darbības; c)

d) marķējuma, etiķešu vai citu atšķirības zīmju piestiprināšana produktiem vai to iepakojumam;

e) vienkārša produktu daļu komplektēšana, lai veidotu gatavu produktu;

f) vienas vai vairāku a)—e) apakšpunktā norādīto darbību apvienojums.







2. apakšiedaļa

Citi produkti, kas nav kombinētās nomenklatūras XI iedaļā iekļautie tekstilmateriāli un tekstilizstrādājumi

39. pants

Saistībā ar 11. pielikumā uzskaitītiem iegūtiem produktiem tā paša pielikuma 3. ailē minēto apstrādi vai pārstrādi uzskata par tādu procesu vai darbību, kas dod izcelsmi atbilstīgi Kodeksa 24. pantam.

Metode, pēc kuras piemērojami 11. pielikuma noteikumi, ir aprakstīta 9. pielikuma ievada piezīmēs.







3. apakšiedaļa

Visiem produktiem kopēji noteikumi

40. pants

Ja 10. un 11. pielikuma sarakstos ir teikts, ka izcelsmi piešķir gadījumos, kad izmantoto izejvielu bez noteiktas izcelsmes vērtība nepārsniedz noteiktu procentu no iegūto produktu ražotāja cenas, tad tādu procentu aprēķina šādi:

— “vērtība” ir izmantoto izejvielu bez noteiktas izcelsmes muitas vērtība to ievešanas brīdī vai, ja tā nav zināma un to nevar noskaidrot, tad pirmā noskaidrojamā cena, ko par šīm izejvielām maksā apstrādes valstī,

— “ražotāja cena” ir iegūtā produkta ražotāja cena, no kuras atņem visus iekšējos nodokļus, ko atlīdzina vai ko varētu atlīdzināt, attiecīgo produktu izvedot,

— “komplektēšanas darbību rezultātā iegūtā vērtība” ir vērtības pieaugums, ko rada pati komplektēšana kopā ar apdares un pārbaudes darbībām, kā arī tādu daļu iestrāde, kuru izcelsme ir valstī, kurā attiecīgās darbības veiktas, ieskaitot peļņu un vispārējās izmaksas, ko minētajā valstī maksā saistībā ar minētajām darbībām.







2. iedaļa

Īstenošanas noteikumi par rezerves daļām

41. pants

▼M1

1. Par tādu palīgierīču, rezerves daļu vai mašīnu izcelsmi, ko piegādā kopā ar kādu iekārtu, mašīnu, aparatūru vai transportlīdzekli un kas ir daļa no to parastā aprīkojuma, uzskata to pašu izcelsmi, kāda ir attiecīgajai iekārtai, mašīnai, aparatūrai vai transportlīdzeklim.

▼B

►M1 2. ◄ Būtiskas rezerves daļas, kas lietojamas kopā ar kādu iekārtu, mašīnu, aparātu vai transportlīdzekli, ko laiž brīvā apgrozībā vai kas izvests iepriekš, uzskata par tādas pašas izcelsmes kā attiecīgo iekārtu, mašīnu, aparātu vai transportlīdzekli, ar noteikumu, ka ir ievēroti šajā iedaļā izklāstītie nosacījumi.

42. pants

Iepriekšējā pantā minēto izcelsmes prezumpciju pieņem vienīgi tad:

— ja tas vajadzīgs ievešanai galamērķa valstī,

— ja attiecīgās rezerves daļas iestrāde attiecīgajā iekārtā, mašīnā, aparātā vai transportlīdzeklī ražošanas stadijā nebūtu bijusi šķērslis Kopienas vai ražotājas valsts izcelsmes piešķiršanai tādai iekārtai, mašīnai, aparātam vai transportlīdzeklim.

43. pants

41. pantā:

a) “iekārta, mašīna, aparāts vai transportlīdzeklis” ir kombinētās nomenklatūras XVI, XVII un XVIII iedaļā uzskaitītās preces;

b) “būtiskas rezerves daļas” ir daļas: — bez kurām a) apakšpunktā minētās brīvā apgrozībā laistās vai iepriekš izvestās preces nevar funkcionēt pilnvērtīgi, — kuras ir minētajām precēm raksturīgas, un — kuras paredzētas minēto preču parastai uzturēšanai vai tādu pašu bojātu vai nolietotu daļu aizstāšanai.

44. pants

Ja dalībvalstu kompetentajām iestādēm vai pilnvarotām aģentūrām iesniedz izcelsmes sertifikāta pieteikumu saistībā ar 41. pantā definētām rezerves daļām, tad sertifikāta 6. ailē (pozīcijas numurs, marķējums, iepakojumu skaits un numuri, preču apraksts) un ar to saistītajā pieteikumā iekļauj attiecīgās personas deklarāciju par to, ka sertifikātā un pieteikumā minētās preces ir paredzētas iepriekš izvestas iekārtas, mašīnas, aparāta vai transportlīdzekļa parastai apkopei, kā arī sniedz precīzus datus par minēto iekārtu, mašīnu, aparātu vai agregātu.

Kad vien iespējams, attiecīgā persona sniedz arī datus par izcelsmes sertifikātu (izdevēja iestāde, sertifikāta numurs un izdošanas datums), ar kuru saskaņā izvesta iekārta, mašīna, aparāts vai transportlīdzeklis, kura apkopei attiecīgās daļas paredzētas.

45. pants

Ja, laižot brīvā apgrozībā Kopienā 41. pantā definētās būtiskās rezerves daļas, to izcelsmes pierādīšanai jāuzrāda izcelsmes sertifikāts, tad sertifikātā jāiekļauj 44. pantā minētie dati.

46. pants

Lai nodrošinātu šās iedaļas piemērošanu, dalībvalstu kompetentās iestādes var prasīt papildu pierādījumus, cita starpā:

— uzrādīt rēķinu vai tā kopiju, kas attiecas uz brīvā apgrozībā laistu vai iepriekš izvestu iekārtu, mašīnu, aparātu vai transportlīdzekli,

— līgumu, tā kopiju vai jebkādu citu dokumentu, kurā norādīts, ka piegādi izdara saistībā ar parastu apkopi.







3. iedaļa

Īstenošanas noteikumi par izcelsmes sertifikātiem







1. apakšiedaļa

Noteikumi par vispārējiem izcelsmes sertifikātiem

47. pants

Ja, ievedot produktus, to izcelsmi pierāda vai tā ir jāpierāda, uzrādot izcelsmes sertifikātu, tad tādam sertifikātam jāatbilst šādiem nosacījumiem:

a) to ir izdevusi uzticama iestāde vai dibinājums, ko tādam nolūkam pienācīgi pilnvarojusi izdošanas valsts;

b) tajā iekļauti visi dati, kas vajadzīgi attiecīgo produktu identificēšanai, cita starpā: — iepakojumu skaits, to veids un uz tiem esošais marķējums un numuri, — produkta veids, — produkta bruto un neto svars; tomēr šos datus var aizstāt ar citiem, piemēram, ar skaitu vai daudzumu, ja produkta svars pārvadāšanas laikā vērā ņemami mainās, ja produkta svaru nevar noteikt vai ja to parasti identificē pēc šiem citiem datiem, — sūtītāja vārds/nosaukums;

c) tajā nepārprotami apliecināts, ka attiecīgā produkta izcelsme ir konkrētā valstī.

48. pants

1. Dalībvalstu kompetento iestāžu vai pilnvaroto aģentūru izdotam izcelsmes sertifikātam jāatbilst 47. panta a) un b) apakšpunkta nosacījumiem.

2. Sertifikātus un to pieteikumus sagatavo veidlapās, kas atbilst 12. pielikumā dotajiem paraugiem.

3. Ar tādiem izcelsmes sertifikātiem apliecina, ka preču izcelsme ir Kopienā.

Tomēr, ja tas vajadzīgs saskaņā ar ārējās tirdzniecības prasībām, ar tām var arī apliecināt, ka preču izcelsme ir kādā konkrētā dalībvalstī.

Ja Kodeksa 24. pantā izklāstītie nosacījumi ir ievēroti vienīgi pēc vairākām darbībām vai procesiem, kas veikti dažādās dalībvalstīs, tad preču izcelsme var būt tikai Kopienā.

49. pants

Izcelsmes sertifikātus izdod pēc attiecīgās personas rakstiska lūguma.

Attiecīgos apstākļos, jo īpaši, ja pieteikuma iesniedzējs izvešanu izdara regulāri, dalībvalstis var lemt neprasīt iesniegt pieteikumu par katru izvešanas darbību, ar nosacījumu, ka ir ievēroti visi noteikumi, kas reglamentē izcelsmi.

Ja tas vajadzīgs saskaņā ar tirdzniecības prasībām, tad var izdot vienu vai vairākus izcelsmes sertifikāta papildeksemplārus.

Tādus eksemplārus sagatavo uz veidlapām, kas atbilst 12. pielikumā dotam paraugam.

50. pants

1. Sertifikāta izmēri ir 210 × 297 mm. Ir pieļaujams, ka garums ir par 5 mm mazāks vai par 8 mm lielāks. Izmanto rakstīšanai gatavotu baltu papīru bez mehāniskās papīra masas, kas sver vismaz 64 g/m2 vai — ja izmanto gaisa pasta papīru — 25 līdz 30 g/m2. Uz tā ir iespiests sarkanbrūns gijošēta aizsargraksta fons, lai novērstu mehāniskiem vai ķīmiskiem līdzekļiem izdarītus viltojumus.

2. Pieteikuma veidlapa iespiežama izvedējas dalībvalsts valsts valodā vai vienā vai vairākās tās valsts valodās. Izcelsmes sertifikāta veidlapa iespiežama vienā vai vairākās Kopienas oficiālajās valodās vai — atkarā no tirdzniecības prakses un prasībām — jebkurā citā valodā.

3. Dalībvalstīm ir tiesības izcelsmes sertifikātu veidlapas iespiest pašām vai tās pasūtīt apstiprinātās tipogrāfijās. Otrā gadījumā katrā veidlapā jābūt atsaucei par tipogrāfijas apstiprinājumu. Katra izcelsmes sertifikāta veidlapā jābūt tipogrāfijas nosaukumam un adresei vai zīmei, pēc kuras tipogrāfiju var identificēt. Veidlapā arī jābūt uzdrukātam vai ar zīmogu uzspiestam kārtas numuram, pēc kura veidlapu var identificēt.

51. pants

Pieteikuma veidlapu un izcelsmes sertifikātu aizpilda tāpat mašīnrakstā vai rokrakstā drukātiem burtiem vienā no Kopienas oficiālajām valodām vai — atkarībā no tirdzniecības prakses un prasībām — jebkurā citā valodā.

52. pants

Katram izcelsmes sertifikātam jābūt ar kārtas numuru, pēc kura to identificēt. Arī sertifikāta pieteikumam un visām sertifikāta kopijām ir tāds pats kārtas numurs.

Papildus tam dalībvalstu kompetentās iestādes un pilnvarotās aģentūras minētos dokumentus var numurēt to izdošanas kārtībā.

53. pants

Dalībvalstu kompetentās iestādes lemj, vai un kādi papildu dati pievienojami pieteikumam. Tādus papildu datus prasa tikai tik, cik absolūti nepieciešams.

Katra dalībvalsts informē Komisiju par noteikumiem, ko tā pieņem atbilstīgi šā panta iepriekšējai daļai. Komisija šo informāciju tūlīt ziņo pārējām dalībvalstīm.

54. pants

Dalībvalstu kompetentās iestādes vai pilnvarotās aģentūras, kas izdevušas izcelsmes sertifikātus, to pieteikumus saglabā vismaz divus gadus.

Tomēr var saglabāt arī tikai pieteikumu kopijas, ar noteikumu, ka kopijām saskaņā ar attiecīgās dalībvalsts tiesību aktiem ir tāda pati pierādījuma vērtība.







2. apakšiedaļa

Īpaši noteikumi, kas attiecas uz tādu atsevišķu lauksaimniecības produktu izcelsmes sertifikātiem, kuri pakļautas īpašam ievešanas režīmam

55. pants

56.—65. pantā ir izklāstīti nosacījumi, kas attiecas uz tādu izcelsmes sertifikātu izmantošanu, kas izdoti par trešo valstu izcelsmes lauksaimniecības produktiem, attiecībā uz ko ir ieviests īpašs nepreferenciāls režīms, ciktāl šāda režīma noteikumos ir atsauce uz tālāk minētiem noteikumiem.







a)

Izcelsmes sertifikāti

56. pants

1. Izcelsmes sertifikātus par tādu trešo valstu izcelsmes lauksaimniecības produktiem, attiecībā uz kurām ir ieviests īpašs nepreferenciāls ievešanas režīms, sagatavo veidlapā, kas atbilst 13. pielikumā dotajam paraugam.

2. Tādus sertifikātus izdod attiecīgo trešo valstu kompetentas pārvaldes iestādes, še turpmāk — izdevējas iestādes, ja produktus, uz ko sertifikāti attiecas, var uzskatīt par šo valstu izcelsmes produktiem saskaņā ar Kopienā spēkā esošiem noteikumiem.

3. Tāpat ar tādiem sertifikātiem apliecina visu vajadzīgo informāciju, kas prasīta Kopienas tiesību aktos, kuri reglamentē 55. pantā minēto īpašo ievešanas režīmu.

4. Neskarot 55. pantā minētos konkrētos noteikumus par īpašo ievešanas režīmu, izcelsmes sertifikātu derīguma termiņš ir desmit mēneši no dienas, kurā tās izdevušas izdevējas iestādes.

57. pants

1. Izcelsmes sertifikāti, kas izdoti saskaņā ar šās apakšiedaļas noteikumiem, sastāv tikai no vienas lapas, uz kuras blakus dokumenta nosaukumam ir vārds “oriģināls”.

Ja vajadzīgi papildeksemplāri, tad uz tiem blakus dokumenta nosaukumam ir atzīme “papildeksemplārs”.

2. Kopienas kompetentās iestādes atzīst par derīgu tikai izcelsmes sertifikāta oriģinālu.

58. pants

1. Izcelsmes sertifikāta izmēri ir 210 × 297 mm; ir pieļaujams, ka garums ir par 8 mm lielāks vai par 5 mm mazāks. Izmanto baltu papīru bez mehāniskās papīra masas, kas sver vismaz 40 g/m2. Oriģināla aversā ir iespiests dzeltens gijošēta aizsargraksta fons, lai novērstu mehāniskiem vai ķīmiskiem līdzekļiem izdarītus viltojumus.

2. Sertifikātus iespiež un aizpilda kādā no Kopienas oficiālajām valodām.

59. pants

1. Sertifikātu aizpilda mašīnrakstā vai izmanto automātiskas datu apstrādes sistēmu vai tamlīdzīgu procedūru.

2. Ierakstus nedrīkst dzēst, un nedrīkst rakstīt tiem virsū. Labojumi izdarāmi, nepareizo ierakstu svītrojot un vajadzības gadījumā klāt pierakstot pareizos datus. Tādiem labojumiem pievieno labotājas personas iniciāļus, un tos vizē izdevējas iestādes.

60. pants

1. Saskaņā ar 56.—59. pantu izdotu izcelsmes sertifikātu 5. ailē iekļauj papildu datus, kas varētu būt vajadzīgi, lai piemērotu īpašo ievešanas režīmu, uz ko tie attiecas, kā tas minēts 56. panta 3. punktā.

2. Sertifikātu 5., 6. un 7. ailes neizmantotos laukumus aizsvītro, lai vēlāk tur neko nevarētu ierakstīt.

61. pants

Katrā izcelsmes sertifikātā ir drukāts vai citādi ievietots sērijas numurs, pēc kura sertifikāts identificējams, kā arī izdevējas iestādes zīmogs un viena vai vairāku pilnvaroto parakstītāju paraksti.

Sertifikātu izdod, attiecīgos produktus izvedot, un izdevēja iestāde patur katra izdotā a sertifikāta kopiju.

62. pants

Izņēmuma kārtā iepriekš minētos sertifikātus var izdot pēc attiecīgo produktu izvešanas, ja izvešanas laikā tās nav izdotas nejaušas kļūdas vai bezdarbības, vai īpašu apstākļu dēļ.

Izdevējas iestādes 56.—61. pantā minēto izcelsmes sertifikātu nevar izdot ar atpakaļejošu spēku, kamēr tās nav pārbaudījušas, vai izvedēja pieteikumā sniegtie dati atbilst attiecīgajā izvešanas lietā iekļautajiem datiem.

Ar atpakaļejošu spēku izdotajos sertifikātos jābūt vienam no šiem ierakstiem:

— expedido a posteriori,

— udstedt efterfølgende,

— Nachträglich ausgestellt,

— Εκδοθέν εκ των υστέρων,

— Issued retrospectively,

— Délivré a posteriori,

— rilasciato a posteriori,

— afgegeven a posteriori,

— emitido a posteriori,

▼A1

— annettu jälkikäteen/utfärdat i efterhand,

— utfärdat i efterhand,

▼A2

— Vystaveno dodatečně,

— Välja antud tagasiulatuvalt,

— Izsniegts retrospektīvi,

— Retrospektyvusis išdavimas,

— Kiadva visszamenőleges hatállyal,

— Maħruġretrospettivament,

— Wystawione retrospektywnie,

— Izdano naknadno,

▼M26

— Vyhotovené dodatočne,

▼M30

— издаден впоследствие,

— eliberat ulterior

▼B

ailē “Piezīmes”.







b)

Administratīvā sadarbība

63. pants

1. Ja kādiem lauksaimniecības produktiem piemērota īpaša ievešanas režīma noteikumos ir paredzēts izmantot 56.—62. pantā aprakstīto izcelsmes sertifikātu, tad tādu režīmu ir tiesības izmantot vienīgi pēc administratīvās sadarbības procedūras ieviešanas, ja vien attiecīgā režīma noteikumos nav paredzēts citādi.

Tādā nolūkā attiecīgās trešās valstis nosūta Eiropas Kopienu Komisijai:

— izcelsmes sertifikātu izdevēju iestāžu nosaukumus un adreses, kā arī minēto iestāžu zīmogu paraugus,

— to valdības iestāžu nosaukumus un adreses, kurām nosūtāmi tālāk 64. pantā minētie lūgumi attiecībā uz turpmāku izcelsmes sertifikātu pārbaudīšanu.

Komisija visu iepriekš minēto informāciju nosūta dalībvalstu kompetentajām iestādēm.

2. Ja attiecīgās trešās valstis Komisijai 1. punktā minēto informāciju nenosūta, tad Kopienas kompetentās iestādes tām liedz tiesības piedalīties īpašajā ievešanas režīmā.

64. pants

1. Šās direktīvas 56.—62. pantā minētos izcelsmes sertifikātus turpmāk pārbauda izlases kārtā un tad, ja rodas pamatotas šaubas par sertifikāta autentiskumu vai tajā iekļautās informācijas pareizumu.

Saistībā ar izcelsmes jautājumiem pārbaudi izdara pēc muitas dienestu ierosinājuma.

Saistībā ar lauksaimniecības normām attiecīgos gadījumos pārbaudi var izdarīt citas kompetentas iestādes.

2. Piemērojot 1. punktu, Kopienas kompetentās iestādes izcelsmes sertifikātu vai tā kopiju nosūta atpakaļ izvedējas valsts izraudzītām valdības iestādēm, attiecīgā gadījumā norādot izziņas iemeslus pēc formas vai pēc būtības. Ja ir uzrādīts rēķins, tad tā oriģinālu vai kopiju pievieno atpakaļ nosūtītajam sertifikātam. Tāpat iestādes sniedz visu iegūto informāciju, kas liek domāt, ka sertifikātos iekļautie dati nav precīzi vai ka sertifikāts nav autentisks.

Ja Kopienas muitas dienesti lemj atcelt attiecīgā īpašā ievešanas režīma piemērošanu, kamēr nav zināmi pārbaudes rezultāti, tad tās ļauj produktus atlaist, pēc saviem ieskatiem veicot vajadzīgos piesardzības pasākumus.

65. pants

1. Turpmāku pārbaužu rezultātus pēc iespējas drīz paziņo Kopienas kompetentajām iestādēm.

Rezultātiem jābūt tādiem, lai uz to pamata būtu iespējams noteikt, vai saskaņā ar 64. panta nosacījumiem atpakaļ nosūtītie izcelsmes sertifikāti attiecas uz faktiski izvestām precēm un vai tādām precēm pienākas piemērot attiecīgo īpašo ievešanas režīmu.

2. Ja, vēlākais, pēc sešiem mēnešiem nav saņemta atbilde uz lūgumu izdarīt turpmāku pārbaudi, tad Kopienas muitas dienesti galīgi atsaka tiesības izmantot īpašo ievešanas režīmu.

▼M18







2. NODAĻA

Preferenciāla izcelsme

66. pants

Šajā nodaļā:

a) “ražošana” ir jebkura apstrāde vai pārstrāde, ieskaitot montāžu vai īpašas darbības;

b) “materiāls” ir jebkura sastāvdaļa, izejviela, daļa vai detaļa, utt., ko izmanto produkta ražošanai;

c) “produkts” ir saražotais produkts, pat ja to vēlāk paredzēts izmantot citā ražošanas darbībā;

d) “preces” ir gan materiāli, gan produkti;

e) “muitas vērtība” ir vērtība, ko nosaka saskaņā ar 1994. gada nolīgumu par Vispārējās vienošanās par tarifiem un tirdzniecību (VVTT) VII panta īstenošanu (Pasaules tirdzniecības organizācijas nolīgums par muitas vērtējumu);

f) “ražotāja cena” 15. pielikuma sarakstā ir cena, kas par produkta ražošanu samaksāta ražotājam, kura uzņēmumā ir veikta produkta pēdējā apstrāde vai pārstrāde, ar noteikumu, ka cenā ir ietverta visu izmantoto materiālu vērtība, atskaitot jebkurus iekšējos nodokļus, ko atmaksā vai ko varētu atmaksāt, ja iegūto produktu izved;

g) “materiālu vērība” 15. pielikuma sarakstā ir izmantoto materiālu bez noteiktas izcelsmes muitas vērtība ievešanas brīdī, vai, ja tā nav zināma vai to nevar apliecināt, pirmā pārbaudāmā cena, kas par materiāliem samaksāta Kopienā vai saņēmējā valstī 67. panta 1. punkta nozīmē vai saņēmējā republikā 98. panta 1. punkta nozīmē. Ja ir jānosaka vērtība noteiktas izcelsmes izmantotajiem materiāliem, šo punktu piemēro ar vajadzīgajām izmaiņām;

h) “nodaļas” un “pozīcijas” ir nomenklatūras nodaļas un pozīcijas (četrciparu kodi), kas veido Harmonizēto sistēmu;

i) “klasificēts” norāda uz produkta vai materiāla iekļaušanu konkrētās pozīcijās;

j) “sūtījums” ir produkti, ko vai nu kopā nosūta no viena izvedēja vienam saņēmējam vai uz ko attiecas vienots pārvadājuma dokuments par to nosūtīšanu no izvedēja saņēmējam, vai, ja šāda dokumenta nav, vienota faktūra.







1. iedaļa

Vispārējā preferenču sistēma







1. apakšiedaļa

Noteiktas izcelsmes produktu jēdziena definīcija

67. pants

1. Noteikumos par vispārējām tarifu preferencēm, ko Kopiena piešķir produktiem ar izcelsmi attīstības valstīs (turpmāk “saņēmējas valstis”), uzskata, ka saņēmējas valsts izcelsme ir šādiem produktiem:

a) produktiem, kas pilnīgi iegūti attiecīgajā valstī 68. panta nozīmē;

b) produktiem, kas iegūti attiecīgajā valstī, kuru ražošanai ir izmantoti produkti, kas nav minēti a) apakšpunktā, ar noteikumu, ka minētie produkti ir pietiekami apstrādāti vai pārstrādāti 69. panta nozīmē.

2. Šajā iedaļā uzskata, ka to produktu, kuru izcelsme ir Kopienā 3. punkta izpratnē un kam veikta tāda apstrāde vai pārstrāde kādā saņēmējā valstī, kas pārsniedz 70. pantā aprakstīto, izcelsme ir attiecīgajā saņēmējā valstī.

3. Panta 1. punktu mutatis mutandis piemēro, lai noteiktu Kopienā iegūtu produktu izcelsmi.

4. Ciktāl Norvēģija un Šveice piešķir vispārējas tarifu preferences produktiem, kuru izcelsme ir saņēmējās valstīs, uz kurām attiecas 1. punkts, kā arī piemēro izcelsmes jēdziena definīciju, kas atbilst šajā iedaļā noteiktajai, produktus, kuru izcelsme ir Kopienā, Norvēģijā vai Šveicē un kuriem saņēmējā valstī veic apstrādi vai pārstrādi, kas pārsniedz 70. pantā aprakstīto, uzskata par tādiem, kuru izcelsme ir saņēmējā valstī.

Pirmās daļas noteikumi piemērojami tikai produktiem, kuru izcelsme ir Kopienā, Norvēģijā vai Šveicē (saskaņā ar noteikumiem par izcelsmi, kas attiecas uz attiecīgajām tarifu preferencēm), kas tieši izvesti uz saņēmēju valsti.

Pirmās daļas noteikumi neattiecas uz produktiem, kas iekļauti Harmonizētās sistēmas 1. līdz 24. nodaļā.

Komisija Eiropas Kopienu Oficiālajā Vēstnesī (C sērijā) publicē dienu, no kuras piemērojami pirmajā un otrajā daļā paredzētie noteikumi.

5. Panta 4. punkta noteikumi piemērojami ar nosacījumu, ka Norvēģija un Šveice uz abpusējuma pamata nodrošina Kopienas produktiem tādu pašu attieksmi.

68. pants

1. Šādus produktus uzskata par pilnīgi iegūtiem kādā saņēmējā valstī vai Kopienā:

a) minerālproduktus, ko iegūst no tās zemes vai jūras dibena;

b) tajā novākto dārzeņu pārstrādes produktus;

c) tajā dzimušus un audzētus dzīvus dzīvniekus;

d) no tajā audzētiem dzīviem dzīvniekiem iegūtus produktus;

e) produktus, kas iegūti no tajā veiktām medībām vai zvejas;

f) produktus, kas iegūti jūras zvejā un citus produktus, kas iegūti jūrā ar tās kuģiem ārpus tās teritoriālajiem ūdeņiem;

g) produktus, kas ir izgatavoti uz tās zivju pārstrādes kuģiem vienīgi no f) apakšpunktā minētajiem produktiem;

h) lietotus priekšmetus, kas ir savākti tajā un derīgi vienīgi izejvielu atgūšanai;

i) atliekas un atkritumus, ko rada ražošanas darbības tajā;

j) produktus, kas iegūti no jūras dibena vai zemes dzīlēm ārpus tās teritoriālajiem ūdeņiem, bet kur tai ir ekskluzīvas izmantošanas tiesības;

k) preces, kas tajā ražotas vienīgi no a) līdz j) apakšpunktā minētajiem produktiem.

2. Termini “tās kuģi” un “tās zivju pārstrādes kuģi” 1. punkta f) un g) apakšpunktā attiecas tikai uz kuģiem un zivju pārstrādes kuģiem:

— kas ir reģistrēti vai pierakstīti šajā saņēmējā valstī vai kādā dalībvalstī,

— kas kuğo ar kādas saņēmējas valsts vai kādas dalībvalsts karogu,

— kas vismaz 50 % apmērā pieder saņēmējas valsts vai dalībvalsts pilsoņiem vai uzņēmējsabiedrībai, kuras galvenais birojs ir šajā valstī vai vienā no tām dalībvalstīm, kuras rīkotājs vai rīkotāji, valdes vai uzraudzības padomes priekšsēdētājs un vairākums tās locekļu ir saņēmējas valsts vai dalībvalsts pilsoņi un, piedevām, kuras, uzņēmējsabiedrību gadījumā, vismaz puse kapitāla pieder saņēmējai valstij vai dalībvalstij vai tās saņēmējas valsts vai dalībvalsts publisko tiesību subjektiem vai pilsoņiem,

— kuru kapteinis un visi virsnieki ir attiecīgās saņēmējas valsts vai dalībvalstu pilsoņi un

— kur vismaz 75 %m apkalpes ir attiecīgās saņēmējas valsts vai dalībvalstu pilsoņi.

3. Termini “saņēmēja valsts” un “Kopiena” ietver arī attiecīgās valsts vai dalībvalstu teritoriālos ūdeņus.

4. Kuģi, kas kuģo tāljūrā, ieskaitot zivju pārstrādes kuģus, uz kuriem apstrādā vai pārstrādā nozvejotās zivis, ir uzskatāmi par tās saņēmējas valsts vai dalībvalsts teritorijas daļu, kurai tie pieder, ar noteikumu, ka tie atbilst 2. punktā paredzētajiem nosacījumiem.

69. pants

Regulas 67. pantā produktus, kas nav pilnīgi iegūti saņēmējā valstī vai Kopienā, uzskata par pietiekami apstrādātiem vai pārstrādātiem, ja ir ievēroti 15. pielikuma sarakstā paredzētie nosacījumi.

Minētie nosacījumi attiecībā uz visiem šajā iedaļā iekļautiem produktiem paredz to, kā jāapstrādā vai jāpārstrādā materiāli bez noteiktas izcelsmes, kurus izmanto ražošanā, un šie nosacījumi attiecas tikai tādiem materiāliem.

Ja kādu produktu, kas, ievērojot sarakstā paredzētos nosacījumus, ieguvis izcelsmes statusu, izmanto kāda cita produkta ražošanā, tad nosacījumi, kas attiecas uz produktu, kurā tas iekļauts, uz pašu sākotnējo produktu neattiecas, un tāpat neņem vērā materiālus bez noteiktas izcelsmes, kas varētu būt izmantoti šā produkta ražošanā.

70. pants

▼M22

1. Neierobežojot 2. punktu, par nepietiekamu apstrādi vai pārstrādi, lai produkts iegūtu izcelsmes statusu, neatkarīgi no tā, vai ir izpildītas 69. panta prasības, uzskatāmas šādas darbības:

a) konservācija, lai nodrošinātu produktu saglabāšanos labā stāvoklī pārvadāšanas un uzglabāšanas laikā;

b) iepakojumu sadalīšana un komplektēšana;

c) mazgāšana, tīrīšana; putekļu noņemšana, oksīdu, eļļas, krāsas vai citu vielu notīrīšana;

d) tekstilizstrādājumu gludināšana vai presēšana;

e) vienkārša krāsošana un pulēšana;

f) labības un rīsu atsēnalošana, daļēja vai pilnīga slīpēšana, pulēšana un glazēšana;

g) cukura iekrāsošana vai cukurgraudiņu veidošana; daļēja vai pilnīga cukura malšana;

h) augļu, riekstu un dārzeņu mizošana, kauliņu izņemšana un lobīšana vai čaumalu noņemšana;

i) asināšana, vienkārša slīpēšana vai vienkārša sadalīšana;

j) sijāšana, šķirošana, sadalīšana, klasificēšana, brāķēšana, piemeklēšana (ieskaitot komplektu veidošanu);

k) vienkārša iepildīšana pudelēs, kārbās, flakonos, maisos, somās, kārbās, piestiprināšana pie pamatnes vai dēlīšiem, kā arī citas vienkāršas iepakošanas darbības;

l) uzrakstu, etiķešu, logotipu un tamlīdzīgu atšķirības zīmju piestiprināšana izstrādājumiem vai to iepakojumam;

m) vienkārša vienādu vai dažādu produktu sajaukšana, ja viena vai vairākas maisījuma sastāvdaļas neatbilst šās iedaļas noteikumiem, lai tos varētu uzskatīt par saņēmējas valsts vai Kopienas izcelsmes produktiem;

n) priekšmetu sastāvdaļu vienkārša salikšana, lai izveidotu sakomplektētu izstrādājumu, vai izstrādājumu sadale pa sastāvdaļām;

o) divu vai vairāku a)–n) apakšpunktā norādīto darbību apvienojums;

p) lopu kaušana.

▼M18

2. Nosakot, vai ar produktu veiktās apstrādes vai pārstrādes darbības jāuzskata par nepietiekamām 1. punkta nozīmē, kopā izvērtē visas gan saņēmējā valstī, gan Kopienā ar attiecīgo produktu veiktās darbības.

70.a pants

1. Kvalifikācijas vienība šīs iedaļas noteikumu piemērošanai ir konkrētais produkts, ko uzskata par pamatvienību, klasificējot pēc Harmonizētās sistēmas nomenklatūras.

Tādējādi:

a) ja produktu, ko veido priekšmetu grupa vai kopums, klasificē vienā pozīcijā saskaņā ar Harmonizētās sistēmas noteikumiem, viss kopums veido kvalifikācijas vienību;

b) ja vienā sūtījumā ir vairāki identiski produkti, kas Harmonizētajā sistēmā klasificēti vienā pozīcijā, tad, piemērojot šīs iedaļas noteikumus, katru produktu ņem vērā atsevišķi.

2. Ja saskaņā ar Harmonizētās sistēmas 5. vispārējo noteikumu klasifikācijas nolūkiem iesaiņojumu uzskata par produkta daļu, tad iesaiņojumu ņem vērā, lai noteiktu izcelsmi.

71. pants

1. Atkāpjoties no 69. panta noteikumiem, materiālus bez noteiktas izcelsmes var izmantot produkta ražošanā ar nosacījumu, ka tādu materiālu kopējā vērtība nepārsniedz 10 % no produkta ražotāja cenas.

Ja sarakstā ir dots viens vai vairāki varianti, cik vērtības procentos atļauts izmantot materiālus bez noteiktas izcelsmes, tad noteikto procentuālo vērtību nedrīkst pārsniegt, piemērojot šā punkta pirmo daļu.

2. Šā panta 1. punkts neattiecas uz produktiem, kas ietilpst Harmonizētās sistēmas 50. līdz 63. nodaļā.

72. pants

1. Atkāpjoties no 67. panta, lai noteiktu, vai kādā saņēmējā valstī, kas ir kādas reģionālas grupas locekle, ražota produkta izcelsme ir šajā valstī minētā panta nozīmē, uzskata, ka produktu, kura izcelsme ir kādā no šīs reģionālās grupas valstīm un ko turpmāk izmanto ražošanā citā grupas valstī, izcelsme ir turpmākās apstrādes valstī (reģionālā kumulācija).

2. Galaprodukta izcelsmes valsti nosaka saskaņā ar 72.a pantu.

▼M22

3. Reģionālā kumulācija attiecas uz trim atsevišķām reģionālām saņēmēju valstu grupām, kas izmanto vispārējo preferenču sistēmu:

a) I grupa: Bruneja Darusalama, Filipīnas, Indonēzija, Kambodža, Laosa, Malaizija, Singapūra, Taizeme, Vjetnama;

b) II grupa: Bolīvija, Ekvadora, Gvatemala, Hondurasa, Kolumbija, Kostarika, Nikaragva, Panama, Peru, Salvadora, Venecuēla;

c) III grupa: Bangladeša, Butāna, Indija, Maldīvu salas, Nepāla, Pakistāna, Šrilanka.

4. Ar frāzi “reģionāla grupa” ir apzīmējama attiecīgi I, II vai III grupa.

▼M18

72.a pants

1. Ja preces, kuru izcelsme ir kādā valstī, kas ir kādas reģionālas grupas locekle, ir apstrādātas vai pārstrādātas citā tās pašas reģionālās grupas valstī, to izcelsme ir tajā reģionālās grupas valstī, kurā veikta pēdējā apstrāde vai pārstrāde, ar noteikumu, ka:

a) tajā pievienotā vērtība, kā definēts 3. punktā, pārsniedz izmantoto produktu, kuru izcelsme ir jebkurā citā attiecīgās reģionālās grupas valstī, augstāko muitas vērtību un

b) tajā veiktā apstrāde vai pārstrāde pārsniedz 70. pantā noteikto, bet tekstilizstrādājumu gadījumā arī visas 16. pielikumā minētās darbības.

2. Ja nav izpildīti 1. punkta a) un b) apakšpunkta izcelsmes nosacījumi, produktu izcelsme ir tajā reģionālās grupas valstī, kurā produktiem ar izcelsmes statusu, kas ir ievesti no pārējām reģionālās grupas valstīm, ir vislielākā muitas vērtība.

3. “Pievienotā vērtība” nozīmē ražotāja cenu, neiekļaujot katra produkta, kuru izcelsme ir citā attiecīgās reģionālās grupas valstī, muitas vērtību.

4. Tādu preču, kas no vienas reģionālās grupas valsts izvestas uz citu tās pašas grupas valsti izmantošanai tālākā apstrādē vai pārstrādē, vai atkalizvešanai, neveicot apstrādi vai pārstrādi, izcelsmes statusu pierāda ar A formas izcelsmes sertifikātu, kas izsniegts pirmajā valstī.

5. Tādu preču, kuras no reģionālas grupas valsts eksportētas uz Kopienu, izcelsmes statusu, kas iegūts vai saglabāts saskaņā ar 72. panta, šī panta un 72.b panta noteikumiem, pierāda ar A formas izcelsmes sertifikātu vai ar rēķindeklarāciju, kas izsniegta šajā valstī, pamatojoties uz A formas izcelsmes sertifikātu, kas piešķirts saskaņā ar 4. punkta noteikumiem.

6. Izcelsmes valsti norāda A formas izcelsmes sertifikāta 12. ailē vai rēķindeklarācijā; šī valsts ir:

— ražošanas valsts tādu produktu gadījumā, kas izvesti bez tālākas apstrādes vai pārstrādes saskaņā ar 4. punktu,

— izcelsmes valsts, ko nosaka saskaņā ar 1. punktu tādu produktu gadījumā, kas izvesti pēc tālākas apstrādes vai pārstrādes.

72.b pants

1. 72. un 72.a pantu piemēro tikai, ja:

a) noteikumi, kas regulē tirdzniecību sakarā ar reģionālo uzkrāšanos starp attiecīgās reģionālās grupas valstīm, ir vienādi ar šajā iedaļā noteiktajiem;

b) katra reģionālās grupas valsts ir apņēmusies pildīt šīs iedaļas noteikumus vai nodrošināt to pildīšanu, kā arī paredzēt administratīvu sadarbību, kas vajadzīga gan Kopienai, gan pārējām reģionālās grupas valstīm, lai nodrošinātu pareizu A formas izcelsmes sertifikātu izsniegšanu un A formas izcelsmes sertifikātu un rēķindeklarāciju pārbaudi. Šīs saistības nodod Komisijai attiecīgi ar šādu sekretariātu starpniecību: i) I grupa: Dienvidaustrumu Āzijas valstu apvienības (ASEAN) Ģenerālsekretariāts; ii) II grupa: Andu Kopienas–Vidusamerikas Koptirgus un Panamas Pastāvīgā apvienotā preču izcelsmes komiteja (Comité Conjunto Permanente de Origen Comunidad Andina — Mercado Común Centroamericano y Panamá); iii) III grupa: Dienvidāzijas reģionālās sadarbības asociācijas (SAARC) sekretariāts.

2. Komisija informē dalībvalstis, tiklīdz katra reģionālā grupa izpilda 1. punktā paredzētos nosacījumus.

3. 78. panta 1. punkta b) apakšpunktu nepiemēro produktiem, kuru izcelsme ir kādā no reģionālās grupas valstīm, ja tos ved cauri jebkurai citai attiecīgās reģionālās grupas valstij, neatkarīgi no tā, vai tur veic tālāku apstrādi vai pārstrādi.

73. pants

Palīgierīces, rezerves daļas un darba rīkus, ko nosūta ar kādu iekārtas vienību, mašīnu, aparatūru vai transportlīdzekli un kas ir parastā aprīkojuma daļas un ietilpst cenā, vai arī nav ar atsevišķu faktūrrēķinu, uzskata par saistītu ar attiecīgo iekārtas vienību, mašīnu, aparatūru vai transportlīdzekli.

74. pants

Uzskata, ka komplektiem, kas definēti Harmonizētās sistēmas 3. vispārīgajā noteikumā, ir noteikta izcelsme, ja visām to sastāvdaļām ir noteikta izcelsme. Tomēr, ja komplektu veido produkti ar noteiktu izcelsmi un bez noteiktas izcelsmes, tad uzskata, ka visam komplektam ir noteikta izcelsme, ar noteikumu, ka sastāvdaļu bez noteiktas izcelsmes vērtība nepārsniedz 15 % no komplekta ražotāja cenas.

75. pants

Lai noteiktu, vai produktam ir noteikta izcelsme, nav jānosaka šādu ražošanas procesā izmantoto elementu izcelsme:

a) enerģija un degviela;

b) rūpnīca un iekārtas;

c) mašīnas un darbarīki;

d) preces, kuras neietilpst un kuras nav paredzēts iekļaut galaproduktā.

76. pants

1. Izņēmumus no šīs iedaļas noteikumiem var piemērot par labu vismazāk attīstītajām saņēmējām valstīm, kas saņem vispārējās preferenču sistēmas piemērošanu, ja izņēmumus pamato esošo nozaru attīstība vai jaunu nozaru radīšana. Vismazāk attīstītas saņēmējas valstis ir uzskaitītas Padomes regulās un EOTK lēmumā par vispārējo tarifu preferenču piemērošanu. Šai nolūkā attiecīgā valsts iesniedz Komisijai lūgumu piemērot izņēmumu, kā arī iesniedz šāda lūguma iemeslus saskaņā ar 3. punktu.

2. Pārbaudot lūgumus, jo īpaši ņem vērā:

a) gadījumus, kad esošo izcelsmes noteikumu piemērošana būtiski ietekmētu attiecīgajā valstī esošās nozares spēju turpināt izvešanu uz Kopienu, īpaši gadījumus, kad tas varētu izraisīt nozar