2003L0085 — LV — 03.07.2006 — 002.001

Šis dokuments ir izveidots vienīgi dokumentācijas nolūkos, un iestādes neuzņemas nekādu atbildību par tā saturu

►B PADOMES DIREKTĪVA 2003/85/EK (2003. gada 29. septembris) par Kopienas pasākumiem mutes un nagu sērgas kontrolei, ar kuru atceļ Direktīvu 85/511/EEK un Lēmumus 89/531/EEK un 91/665/EEK un groza Direktīvu 92/46/EEK (dokuments attiecas uz EEZ) (OV L 306, 22.11.2003, p.1)

Grozīta ar:









▼B

PADOMES DIREKTĪVA 2003/85/EK

(2003. gada 29. septembris)

par Kopienas pasākumiem mutes un nagu sērgas kontrolei, ar kuru atceļ Direktīvu 85/511/EEK un Lēmumus 89/531/EEK un 91/665/EEK un groza Direktīvu 92/46/EEK

(dokuments attiecas uz EEZ)







EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME, ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu, jo īpaši tā 37. panta 3. punktu, ņemot vērā Komisijas priekšlikumu ( 1 ), ņemot vērā Eiropas Parlamenta atzinumu ( 2 ), ņemot vērā Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu ( 3 ), ņemot vērā Reģionu komitejas atzinumu ( 4 ), tā kā: (1) Viens no Kopienas uzdevumiem veterinārajā jomā ir uzlabot mājlopu veselības stāvokli, tādējādi paaugstinot lopkopības rentabilitāti un atvieglojot tirdzniecību ar dzīvniekiem un dzīvnieku izcelsmes produktiem. Tajā pašā laikā Kopiena ir arī Vērtību kopiena, un, izstrādājot dzīvnieku slimības apkarošanas politikas, tā nedrīkst pamatoties tikai uz tīri komerciālām interesēm, bet tai patiesi jāņem vērā arī ētikas principi. (2) Mutes un nagu sērga ir ļoti lipīga pārnadžu vīrusu slimība. Kaut arī mutes un nagu sērga neapdraud sabiedrības veselību, sava ārkārtīgi lielā ekonomiskā nozīmīguma dēļ tā ir pirmajā vietā Starptautiskā epizootiju biroja (OIE) slimību sarakstā A. (3) Mutes un nagu sērga ir slimība, par kuru noteikti jāziņo, un skartajai dalībvalstij par tās uzliesmojumiem jāinformē Komisija un citas dalībvalstis saskaņā ar Padomes 1982. gada 21. decembra Direktīvu 82/894/EEK par dzīvnieku slimību izziņošanu Kopienā ( 5 ). (4) Kopienas pasākumi mutes un nagu sērgas kontrolei ir noteikti Padomes 1985. gada 18. novembra Direktīvā 85/511/EEK, ar ko ievieš Kopienas pasākumus mutes un nagu sērgas kontrolei ( 6 ). Daudzas reizes šī direktīva ir tikusi būtiski grozīta. Tagad, kad minētajā direktīvā tiek izdarīti jauni grozījumi, skaidrības nolūkos ir vēlams pārstrādāt attiecīgos noteikumus. (5) Pēc Padomes 1990. gada 26. jūnija Direktīvas 90/423/EEK pieņemšanas, ar kuru izdara grozījumus Direktīvā 85/511/EEK, Direktīvā 64/432/EEK par dzīvnieku veselības problēmām, kas iespaido Kopienas iekšējo liellopu un cūku tirdzniecību, un Direktīvā 72/462/EEK par veselības un veterinārās pārbaudes problēmām, importējot govis un cūkas un svaigu gaļu vai gaļas produktus no trešām valstīm ( 7 ), no 1992. gada 1. janvāra visā Kopienā aizliedza profilaktisko vakcināciju pret mutes un nagu sērgu. (6) Lai izsargātos no mutes un nagu sērgas uzbrukuma Kopienai un Kopienas mājlopiem no kaimiņvalstīm vai, ievedot Kopienā dzīvus dzīvniekus un dzīvnieku izcelsmes produktus, nepieciešams veikt aizsargpasākumus. Nekas nenorāda uz to, ka kādu no mutes un nagu sērgas uzliesmojumiem, par kuriem ziņots kopš profilaktiskas vakcinācijas aizliegšanas, var saistīt ar importu, kas veikts saskaņā ar Kopienas tiesību aktiem, un robežkontroles punktos bijis pakļauts veterinārajai kontrolei, kas ieviesta saskaņā ar Padomes 1991. gada 15. jūlija Direktīvu 91/496/EEK, ar ko nosaka principus, kas regulē veterinārās kontroles organizēšanu dzīvniekiem, kurus Kopienā ieved no trešām valstīm ( 8 ), un Padomes 1990. gada 10. decembra Direktīvu 90/675/EEK, ar ko nosaka principus, kas regulē veterinārās kontroles organizēšanu produktiem, kurus Kopienā ieved no trešām valstīm ( 9 ). (7) Tomēr ļoti jāuzsver, ka ir svarīgi precīzi piemērot Kopienas noteikumus par dzīvnieku izcelsmes produktu importu, kaut tikai tādēļ, ka visā pasaulē pieaug tirdzniecība un personu kustība. Dalībvalstīm ir jānodrošina, lai šos tiesību aktus īstenotu pilnībā un lai būtu pieejami pietiekami daudz darbinieku un līdzekļu, lai nodrošinātu stingru kontroli pie ārējām robežām. (8) Turklāt Eiropas Parlamenta Mutes un nagu sērgas pagaidu komiteja atklāja, ka praksē robežkontole nenovērš nozīmīga daudzuma gaļas un gaļas produktu nelegālu ievešanu Kopienā. (9) Ievērojot vienotā tirgus nosacījumus un mājlopu ganāmpulku vispārējo apmierinošo veselības stāvokli, dzīvnieku un dzīvnieku izcelsmes produktu tirdzniecība ir būtiski pieaugusi un dažos Kopienas reģionos ir teritorijas ar augstu mājlopu populācijas blīvumu. (10) Mutes un nagu sērgas epidēmija dažās dalībvalstīs 2001. gadā uzskatāmi pierādīja, ka pret mutes un nagu sērgu uzņēmīgu dzīvnieku intensīvas aprites un tirdzniecības dēļ slimības uzliesmojums ātri var pieņemt epoziootisku apmēru, izraisot plaša mēroga traucējumus, kas, iespējams, var krasi samazināt pret slimību uzņēmīgo sugu dzīvnieku audzēšanas un citu lauku ekonomikas nozaru rentabilitāti, kā arī prasa nozīmīgus finanšu resursus kompensācijām lauksaimniekiem un kontroles pasākumu piemērošanai. (11) Mutes un nagu sērgas laikā 2001. gadā Komisija pastiprināja Kopienas mutes un nagu sērgas kontroles pasākumus, kas noteikti Direktīvā 85/511/EEK, pieņemot aizsargpasākumus saskaņā ar Padomes 1990. gada 26. jūnija Direktīvu 90/425/EEK par veterināro un zootehnisko kontroli, kas piemērojama Kopienas iekšējai tirdzniecībai ar noteiktiem dzīviem dzīvniekiem un produktiem, lai izveidotu iekšējo tirgu ( 10 ), un Padomes 1989. gada 11. decembra Direktīvu 89/662/EEK par veterināro kontroli Kopienas iekšējā tirdzniecībā, lai izveidotu iekšējo tirgu ( 11 ). (12) Komisija 2001. gadā pieņēma arī Lēmumus par ārkārtas vakcināciju saskaņā ar Direktīvu 85/511/EEK. Šos nosacījumus noteica, ņemot vērā ieteikumus, kas ietverti 1991. gada Dzīvnieku veselības un labturības zinātniskās komitejas ziņojumā par stratēģiju ārkārtas vakcinācijai pret mutes un nagu sērgu. (13) Šajā direktīvā jāņem vērā dalībvalstu ekspertu grupu ziņojums par Kopienas tiesību aktu pārskatu par mutes un nagu sērgu 1998. gadā, kas atspoguļo dalībvalstu iegūto pieredzi klasiskā cūku mēra laikā 1997. gadā, un 2001. gada decembrī Briselē notikušās Starptautiskās konferences par mutes un nagu sērgas profilaksi un kontroli secinājumi. (14) Šajā direktīvā jāņem vērā Eiropas Parlamenta 2002. gada 17. decembra Rezolūcija par mutes un nagu sērgas epidēmiju 2001. gadā Eiropas Savienībā ( 12 ), kas pamatota uz Mutes un nagu sērgas pagaidu komitejas secinājumiem. (15) Jāņem vērā ieteikumi, kas ietverti Eiropas Komisijas Trīsdesmitās sesijas par mutes un nagu sērgas kontroli Pārtikas un lauksaimniecības organizācijas 1993. gada Ziņojumā par obligātajiem standartiem laboratorijām, kas strādā ar mutes un nagu sērgas vīrusu laboratorijas apstākļos un dzīvos organismos. (16) Šajā direktīvā jāņem vērā arī grozījumi, kas izdarīti SEB Dzīvnieku veselības kodeksā un Diagnosticējošo pārbaužu un vakcīnu standartu rokasgrāmatā (SEB Rokasgrāmatā). (17) Lai nodrošinātu visu iespējamo mutes un nagu sērgas uzliesmojumu agru atklāšanu, vajadzīgas tiesību normas, kas piespiestu personas, kuras atrodas kontaktā ar to sugu dzīvniekiem, kas uzņēmīgi pret slimību, ziņot kompetentajām iestādēm par visiem iespējamajiem saslimšanas gadījumiem. Dalībvalstīs jāievieš regulāras pārbaudes, lai nodrošinātu, ka lauksaimnieki patiešām pārzina un piemēro vispārējos noteikumus par slimības kontroli un biodrošību. (18) Tikko ir radušās aizdomas par mutes un nagu sērgas klātbūtni, ir jārīkojas, lai varētu īstenot tūlītējus un efektīvus kontroles pasākumus, tiklīdz šīs aizdomas ir apstiprinātas. Kompetentajām iestādēm jāpielāgo šādi pasākumi atkarā no situācijas attiecīgajā dalībvalstī. Tomēr šos pasākumus jāpastiprina arī ar īpašiem aizsardzības pasākumiem, kurus ievieš saskaņā ar Kopienas tiesību aktiem. (19) Dalībvalstīs valsts laboratoriju tīkla aizbildniecībā jāveic slimības ātra un sīka diagnostika un attiecīgā vīrusa identifikācija. Ja vajadzīgs, sadarbība starp valstu laboratorijām jānodrošina Kopienas references laboratorijai, kuru norīkojusi Komisija saskaņā ar Pastāvīgās pārtikas aprites un dzīvnieku veselības komitejas procedūru, kas noteikta ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 28. janvāra Regulu (EK) Nr. 178/2002, ar ko nosaka pārtikas aprites tiesību aktu vispārīgos principus un prasības, izveido Eiropas Pārtikas nekaitīguma iestādi un nosaka procedūras pārtikas nekaitīguma jomā ( 13 ). (20) (20)Aattiecībā uz laboratorisko mutes un nagu sērgas diferenciāldiagnostiku jāņem vērā Komisijas 2000. gada 4. jūlija Lēmums 2000/428/EK, ar ko nosaka diagnostikas kārtību, paraugu atlases metodes un kritērijus laboratorisko pārbaužu rezultātu vērtējumam attiecībā uz cūku vezikulārās slimības un tās diferenciāldiagnostikas apstiprinājumu ( 14 ). (21) Kopienas mutes un nagu sērgas kontroles pasākumiem jābalstās, pirmkārt, uz inficētā ganāmpulka iznīcināšanu. Uzņēmīgo sugu inficētie dzīvnieki nekavējoties jānokauj saskaņā ar Padomes 1993. gada 22. decembra Direktīvu 93/119/EEK par dzīvnieku aizsardzību kaušanas vai nogalināšanas laikā ( 15 ). Ja iespējams, mirušo vai nokauto dzīvnieku liemeņu apstrāde jāveic saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 3. oktobra Regulu (EK) Nr. 1774/2002, ar ko nosaka veselības aizsardzības noteikumus attiecībā uz dzīvnieku izcelsmes blakusproduktiem, kuri nav paredzēti cilvēku uzturam ( 16 ). (22) Jāintegrē sabiedrības veselības un vides aizsardzības viedokļi mutes un nagu sērgas uzliesmojuma gadījumā, it īpaši, izveidojot kompetento veterināro un vides iestāžu ciešu sadarbību. Padomes 1996. gada 24. septembra Direktīva 96/61/EK par piesārņojuma integrētu novēršanu un kontroli ( 17 ) prasa, lai iekārtām dzīvnieku liemeņu un dzīvnieku izcelsmes atkritumu utilizācijai un pārstrādei ar īpašu pārstrādes jaudu būtu integrēta vides atļauja. Jāizvairās no nevajadzīga riska, ko varētu radīt dzīvnieku liemeņu sadedzināšana uz sārtiem vai apglabāšana kopējās atkritumu izgāztuvēs. (23) Tiklīdz notiek uzliesmojums, ir jānovērš slimības jebkāda veida izplatīšanās, rūpīgi uzraugot dzīvnieku un iespējami inficēto produktu pārvietošanu, un, vajadzības gadījumā, veicot ārkārtas vakcināciju, it īpaši teritorijās ar augstu mājlopu populācijas blīvumu. (24) Pasākumi, kas tika veikti, lai kontrolētu mutes un nagu sērgas epidēmiju, kas 2001. gadā uzliesmoja dažās dalībvalstīs, parādīja, ka starptautiskajos un Kopienas tiesību aktos un no tiem izrietošajās praksēs nav pietiekami ņemta vērā iespēja, ko sniedz ārkārtas vakcinācija un turpmākās pārbaudes, lai vakcinētajā populācijā atklātu inficētos dzīvniekus. Pārāk liela nozīme tika piešķirta ar tirdzniecības politiku saistītajiem aspektiem, kā rezultātā vakcinācija netika veikta par tad, kad tā bija atļauta. (25) Mutes un nagu sērgas kontrolei pieejamas dažādas stratēģijas. Epidēmijas gadījumā, izvēloties slimības kontroles stratēģiju, būtu jāņem vērā arī, kura stratēģija rada vismazāko iespējamo ekonomisko kaitējumu ekonomikas nelauksaimniecības nozarēm. (26) Veicot ārkārtas vakcināciju bez tālākas vakcinēto dzīvnieku nokaušanas, var ievērojami samazināt slimības kontroles nolūkā nokaujamo dzīvnieku skaitu. Pēc tam ar atbilstošām pārbaudēm jāpamato infekcijas neesība. (27) Tīrīšanai un dezinfekcijai jābūt Kopienas mutes un nagu sērgas kontroles politikas sastāvdaļai. Dezinfekcijas līdzekļi jālieto atbilstoši Eiropas Parlamenta un Padomes 1998. gada 16. februāra Direktīvai 98/8/EK par biocīdo produktu laišanu tirgū ( 18 ). (28) Sperma, olšūnas un embriji, kas iegūti no uzņēmīgu pret slimību sugu dzīvniekiem un kas inficēti ar mutes un nagu sērgas vīrusu, var veicināt slimības izplatīšanos, un tādēļ uz tiem jāattiecina ierobežojumi papildus tiem dzīvnieku veselības nosacījumiem, kuri Kopienas iekšējai tirdzniecībai noteikti šajos lēmumos: — Padomes 1988. gada 14. jūnija Direktīvā 88/407/EEK par dzīvnieku veselības prasībām, kas piemērojamas mājas liellopu sasaldētas spermas iekšējai tirdzniecībai un ievedumiem Kopienā ( 19 ), — Padomes 1989. gada 25. septembra Direktīvā 89/556/EEK par dzīvnieku veselības nosacījumiem, kas reglamentē Kopienas iekšējo tirdzniecību ar liellopu sugu mājdzīvnieku embrijiem un to importu no trešām valstīm ( 20 ), — Padomes 1992. gada 13. jūlija Direktīvā 92/65/EEK, ar ko paredz dzīvnieku veselības prasības attiecībā uz tādu dzīvnieku, spermas, olšūnu un embriju tirdzniecību un importu Kopienā, uz kuriem neattiecas dzīvnieku veselības prasības, kas paredzētas īpašos Kopienas noteikumos, kuri minēti Direktīvas 90/425/EEK A pielikuma I sadaļā ( 21 ). (29) Uzliesmojuma gadījumā var būt vajadzīgs piemērot kontrolpasākumus ne tikai pret slimību uzņēmīgo sugu inficētajiem dzīvniekiem, bet arī tādu pret šo slimību neuzņēmīgu sugu dzīvniekiem, kuri var būt tikai mehāniski vīrusa pārnēsātāji. Mutes un nagu sērgas epidēmijas laikā 2001. gadā ierobežoja arī tādu zirgu dzimtas dzīvnieku pārvietošanu, kas nāca no saimniecībām, kurās turēja pret slimību uzņēmīgo sugu dzīvniekus, un to apkārtnes, un, lai kontrolētu tirdzniecību ar zirgu dzimtas dzīvniekiem no mutes un nagu sērgas skartajām valstīm, papildus prasībām, kas paredzētas Padomes 1990. gada 26. jūnija Direktīvā 90/426/EEK par dzīvnieku veselības nosacījumiem attiecībā uz zirgu dzimtas dzīvnieku pārvadāšanu un importu no trešām valstīm ( 22 ), tika pieprasīts īpašs sertifikāts. (30) Attiecībā uz dzīvnieku veselību, nosacījumi dzīvnieku izcelsmes produktu, kas paredzēti lietošanai pārtikā, laišanai tirgū, tirdzniecībai un importam ir noteikti šajās direktīvās: — Padomes 1964. gada 26. jūnija Direktīva 64/433/EEK par veselības problēmām, kas ietekmē Kopienas iekšējo tirdzniecību ar svaigu gaļu ( 23 ), — Padomes 1976. gada 21. decembra Direktīva 77/99/EEK par veselības problēmām, kas ietekmē gaļas produktu un dažu citu dzīvnieku izcelsmes produktu ražošanu un tirdzniecību ( 24 ), — Padomes 1980. gada 22. janvāra Direktīva 80/215/EEK par veselības problēmām, kas ietekmē Kopienas iekšējo tirdzniecību ar gaļas produktiem ( 25 ), — Padomes 1990. gada 27. novembra Direktīva 91/495/EEK par sabiedrības veselības un dzīvnieku veselības problēmām, kas ietekmē trušu gaļas, kā arī saimniecībās audzētu medījamo dzīvnieku, gaļas ražošanu un laišanu tirgū ( 26 ), — Padomes 1994. gada 14. decembra Direktīva 94/65/EK, ar ko nosaka prasības maltas gaļas un gaļas izstrādājumu ražošanai un laišanai tirgū ( 27 ), — Padomes 2002. gada 16. decembra Direktīva 2002/99/EK, ar ko nosaka dzīvnieku veselības noteikumus, kas regulē dzīvnieku izcelsmes produktu, kas domāti lietošanai pārtikā, ražošanu, apstrādi, izplatīšanu un ieviešanu ( 28 ). (31) Šīs direktīvas pašlaik tiek aizstātas. Atsauču pārskatāmības labad pret slimību uzņēmīgo sugu dzīvnieku gaļas un gaļas produktu apstrāde, kas nepieciešama, lai nodrošinātu, ka tiek iznīcināts iespējamais mutes un nagu sērgas vīruss, ir precizēta šās direktīvas VII līdz IX pielikumā, kuri balstās uz minētajām direktīvām un atbilst OIE ieteikumiem. (32) Dzīvnieku veselības noteikumi, kas regulē lietošanai pārtikā paredzētu dzīvnieku izcelsmes produktu ražošanu, apstrādi, izplatīšanu un ievešanu, ir noteikti Padomes 2002. gada 16. decembra Direktīvā 2002/99/EK ( 29 ). (33) Padomes 1992. gada 16. jūnija Direktīva 92/46/EEK, ar ko paredz veselības prasības attiecībā uz svaigpiena, termiski apstrādāta piena un piena produktu ražošanu un laišanu tirgū ( 30 ), paredz apstrādi pienam, kas iegūts no dzīvniekiem, kuri turēti saskaņā ar Kopienas mutes un nagu sērgas kontroles pasākumiem noteikto uzraudzības zonu robežās. Šīs direktīvas prasības nav pietiekamas, jo tās neparedz apstrādi pienam no aizsargjoslām un no vakcinētiem dzīvniekiem. Turklāt, šajā direktīvā paredzētā apstrāde pienam, kas domāts lietošanai pārtikā, pārsniedz OIE kodeksa prasības attiecībā uz mutes un nagu sērgas vīrusa iznīcināšanu pienā, un tā rezultātā rodas loģistikas problēmas iznīcināt nozīmīgu daudzumu piena, ko noraidījušas pienotavas. Šajā direktīvā jāiekļauj sīkāk izstrādāti noteikumi par uzņēmīgo sugu dzīvnieku piena savākšanu un pārvadāšanu teritorijās, kas pakļautas mutes un nagu sērgas kontroles pasākumiem. Šās direktīvas IX pielikumā precizētā piena un piena produktu apstrāde atbilst OIE ieteikumiem iespējamā mutes un nagu sērgas vīrusa iznīcināšanai pienā un piena produktos. Tādēļ atbilstoši jāgroza Direktīva 92/46/EEK. (34) Attiecībā uz dzīvnieku izcelsmes produktiem jāņem vērā Padomes 1992. gada 17. decembra Direktīva 92/118/EEK, ar ko paredz dzīvnieku veselības un sabiedrības veselības prasības attiecībā uz tādu produktu tirdzniecību un ievešanu Kopienā, uz kuriem neattiecas šādas prasības, kas paredzētas īpašos Kopienas noteikumos, kuri minēti Direktīvas 89/662/EEK A pielikuma I daļā, un — attiecībā uz slimību izraisītājiem — īpašos Kopienas noteikumos, kuri minēti Direktīvā 90/425/EEK ( 31 ). Daži Direktīvas 92/118/EEK noteikumi var būt iekļauti Regulā (EK) Nr. 1774/2002. (35) Reģionalizācijas principa piemērošanai jāļauj īstenot stingrus kontroles pasākumus, tai skaitā ārkārtas vakcināciju, noteiktā Kopienas daļā, neapdraudot vispārējās Kopienas intereses. Piena pārstrādes un gaļas produktus, kas iegūti no vakcinētiem dzīvniekiem, var laist tirgū saskaņā ar attiecīgajiem Kopienas tiesību aktiem un jo īpaši ar šo direktīvu. (36) Reģioni ir noteikti Direktīvā 64/432/EEK. Komisijas 2002. gada 11. decembra Lēmums 2002/807/EK, ar kuru nosaka kodificēšanas veidu un kodus dzīvnieku slimību izziņošanai, ievērojot Padomes Direktīvu 82/894/EEK ( 32 ), precizē administratīvos apgabalus dalībvalstīs saistībā ar slimības kontroles pasākumiem un ziņošanu par slimību. (37) Lai izsargātos no ārkārtas situācijām, Kopiena saskaņā ar Padomes 1991. gada 11. decembra Lēmumu 91/666/EEK, ar ko izveido Kopienas mutes un nagu sērgas vakcīnu rezerves ( 33 ), izveido inaktivētu mutes un nagu sērgas vīrusa antigēnu rezerves, ko glabā tām paredzētās telpās, un Kopienas antigēnu un vakcīnu banku. Jāizveido pārredzamas un efektīvas procedūras, lai garantētu piekļuvi antigēniem bez nepamatotas kavēšanās. Turklāt, dažas dalībvalstis ir izveidojušas un uztur antigēnu un vakcīnu bankas. (38) Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 6. novembra Direktīva 2001/82/EK par Kopienas kodeksu, kas attiecas uz veterinārajām zālēm, ( 34 ) pieprasa, lai, tikai ar nelieliem izņēmumiem, visām veterinārajām zālēm, kas laistas tirgū Kopienas teritorijā, būtu tirdzniecības atļauja. Turklāt minētā direktīva nosaka kritērijus tirdzniecības atļaujas piešķiršanai veterinārajām zālēm, tai skaitā imunoloģiskām veterinārajām zālēm. Minētā direktīva pilnvaro dalībvalstis atļaut laist savos tirgos produktus bez tirdzniecības atļaujas nopietnu epidēmiju gadījumos ar noteiktiem nosacījumiem. Mutes un nagu sērga, iespējams, var izvērsties par nopietnu epidēmiju. Efektīvas aizsardzības sniegšanai ārkārtas gadījumā uzņēmīgajām sugām nepieciešamā antigēna ātrās mainīšanās dēļ vakcīnas pret mutes un nagu sērgu pretendē uz šajā direktīvā paredzēto atbrīvojumu. (39) Kopienas references laboratorijai jākonsultē Komisija un dalībvalstis par nepieciešamajām vakcīnām un antigēniem, jo īpaši, ja ir atklāts vīrusu celms, pret kuru vakcīnas, kas ražotas uz to antigēnu bāzes, kuri glabājas Kopienas antigēnu un vakcīnu bankā, nesniedz pietiekamu aizsardzību. (40) Attiecībā uz apzinātu mutes un nagu sērgas vīrusa izplatīšanu kā piesardzības līdzekli ir lietderīgi piemērot īpašas procedūras gan antigēnu iepirkumam Kopienas antigēnu un vakcīnu bankai, gan noteiktas informācijas publicēšanai, kas saistās ar slimības kontroles pasākumiem. (41) Uzņēmīgu mājlopu populāciju, kas ir pilnīgi bez imunitātes, atrašanās dalībvalstīs prasa pastāvīgu izglītošanu par šo slimību un gatavību tai. Vajadzība pēc sīki izstrādātiem ārkārtas rīcības plāniem vēlreiz tika pierādīta 2001. gada mutes un nagu sērgas epidēmijas laikā. Pašlaik visām dalīvalstīm ir ārkārtas rīcības plāni, ko apstiprinājis Komisijas 1993. gada 23. jūlija Lēmums 93/455/EEK, ar ko apstiprina noteiktus ārkārtas rīcības plānus mutes un nagu sērgas kontrolei ( 35 ). Šādi ārkārtas rīcības plāni regulāri jāpārskata, cita starpā, ievērojot dalībvalstīs veiktu reālā laika trauksmes mācību rezultātus, 2001. gada epidēmijas pieredzi, un lai iekļautu tajos vides aizsardzības pasākumus. Jāmudina dalībvalstis organizēt un veikt šādas mācības ciešā sadarbībā un pārrobežu mērogā. Jāmudina Komisija sadarbībā ar dalībvalstīm paredzēt tehniskās palīdzības ieviešanu, kas būtu pieejama epidēmijas skartajām dalībvalstīm. (42) Gan lai aizsargātu Kopienas mājlopus, gan, pamatojoties uz riska novērtējumu, jāizstrādā noteikumi, lai palīdzētu blakus esošajām kaimiņvalstīm, kurās ir lopu un nagu sērgas infekcija vai kurās pastāv risks, ka izcelsies šī slimība, jo īpaši attiecībā uz antigēnu vai vakcīnu ārkārtas piegādi. Tomēr šādus noteikumus jāpiemēro, neierobežojot nolīgumus par pieeju Kopienas antigēnu un vakcīnu bankai, kas noslēgtas starp trešo valsti un Kopienu. (43) Padomes 1990. gada 26. jūnija Lēmumu 90/424/EEK par izdevumiem veterinārijas jomā ( 36 ) piemēro mutes un nagu sērgas parādīšanās gadījumā, un tas paredz Kopienas atbalstu, kas piešķirams references laboratorijām un antigēnu un vakcīnu bankām. Ikvienam atlīdzinājumam, ko Kopiena izmaksājusi dalībvalstīm par finansiāliem izdevumiem saistībā ar kontroles pasākumiem mutes un nagu sērgas uzliesmojuma gadījumā, jābūt pakļautam rūpīgai pārbaudei vismaz attiecībā uz tā prasību minimuma izpildi, kas noteikts šajā direktīvā. (44) Lai nodrošinātu dalībvalstu un Kopienas ciešu sadarbību mutes un nagu sērgas kontrolē un, ņemot vērā šīs slimības īpatnības, Komisijai jābūt tiesīgai grozīt un pielāgot noteiktus kontroles pasākumu tehniskos aspektus. Vajadzības gadījumā Komisijai, izdarot jebkādus šādus grozījumus vai pielāgojumus, jābalstās uz veterinārās ekspertīzes, kas veikta saskaņā ar Komisijas 1998. gada 4. februāra Lēmumu 98/139/EK, ar ko nosaka izpildes kārtību pārbaudēm uz vietas, ko veterinārajā jomā dalībvalstīs izdara Komisijas eksperti ( 37 ), rezultātiem. (45) Dalībvalstīm jāparedz noteikumi par sankcijām, kas piemērojamas attiecībā uz šās direktīvas noteikumu pārkāpumiem, un jānodrošina, lai tās tiktu īstenotas. Šīm sankcijām jābūt iedarbīgām, samērīgām un preventīvām. (46) Saskaņā ar proporcionalitātes principu, lai sasniegtu galveno mērķi un uzliesmojuma gadījumā ātri atgūtu katras dalībvalsts no mutes un nagu sērgas un infekcijas brīvas valsts statusu, ir nepieciešami un atbilstoši gadījumam izstrādāt normas pasākumiem, lai palielinātu sagatavotību slimībai un iespējami īsā laikā kontrolētu uzliesmojumus, ja nepieciešams, arī ar ārkārtas vakcinācijas palīdzību un ierobežotu nelabvēlīgo ietekmi uz mājlopu un dzīvnieku izcelsmes produktu ražošanu un tirdzniecību. Šī direktīva nepārsniedz to, kas ir vajadzīgs, lai sasniegtu saskaņā ar Līguma 5. panta trešo daļu izvirzītos mērķus. (47) Šās direktīvas īstenošanai vajadzīgie pasākumi jāpieņem saskaņā ar Padomes 1999. gada 28. jūnija Lēmumu 1999/468/EK, kas nosaka procedūras, kas jāveic, lai īstenotu Komisijai uzticētās izpildu pilnvaras ( 38 ), tā kā: IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU.







I NODAĻA

PRIEKŠMETS, DARBĪBAS JOMA UN DEFINĪCIJAS

1. pants

Priekšmets un darbības joma

1. Šajā direktīvā izklāstīti:

a) minimālie kontroles pasākumi, kas jāpiemēro visu tipu vīrusu mutes un nagu sērgas uzliesmojuma gadījumā;

b) atsevišķi preventīvi pasākumi, kuru mērķis ir vairot kompetento iestāžu un lauksaimnieku sabiedrības izpratni par mutes un nagu sērgu un sagatavotību šai slimībai.

2. Dalībvalstis joprojām brīvi var veikt stingrākus pasākumus šās direktīvas noteiktajā jomā.

2. pants

Definīcijas

Šajā direktīvā izmantotas šādas definīcijas:

a) “pret slimību uzņēmīgās sugas dzīvnieks” ir ikviens pārnadžu (Artiodactyla) kārtas Ruminantia, Suina, un Tylopoda apakškārtas mājdzīvnieks vai savvaļas dzīvnieks. Īpašiem pasākumiem, sevišķi, piemērojot 1. panta 2. punktu, 15. pantu un 85. panta 2. punktu, par dzīvniekiem, kas saskaņā ar zinātniskiem datiem ir uzņēmīgi pret mutes un nagu sērgu, var uzskatīt arī citus dzīvniekus, piemēram, Rodentia vai Proboscidae kārtas dzīvniekus;

b) “saimniecība” ir lauksaimniecības vai citas telpas, tai skaitā arēnas, kuras atrodas dalībvalsts teritorijā un kurās pastāvīgi vai īslaicīgi audzē vai tur pret slimību uzņēmīgo sugu dzīvniekus. Tomēr 10. panta 1. punkta piemērošanai šī definīcija neietver cilvēku dzīvojamās platības šādās saimniecībās, ja vien tur pastāvīgi vai īslaicīgi netiek turēti pret slimību uzņēmīgo sugu dzīvnieki, ieskaitot 85. panta 2. punktā minētos dzīvniekus, lopkautuves, transportlīdzekļus, robežkontroles punktus vai iežogotas teritorijas, kur pret slimību uzņēmīgo sugu dzīvnieki tiek turēti un kur tos var medīt, ja šādu iežogotu teritoriju lielums nav tāds, kas 10. pantā paredzētos pasākumus padara par nepiemērojamiem;

c) “ganāmpulks” ir dzīvnieks vai dzīvnieku grupa, ko tur saimniecībā kā epidemioloģisku vienību; ja saimniecībā tur vairāk par vienu ganāmpulku, tad katrs no šiem ganāmpulkiem veido atsevišķu vienību ar vienādu veselības stāvokli;

d) “īpašnieks” ir ikviena persona vai personas, fiziskas vai juridiskas, kā īpašumā ir pret slimību uzņēmīgas sugas dzīvnieks vai kam uzticēta minēto dzīvnieku turēšana par finansiālu atlīdzību vai bez tās;

e) “kompetenta iestāde” ir dalībvalsts iestāde, kuras kompetencē ir veikt veterinārās vai zootehniskās pārbaudes, vai jebkura iestāde, kam tā deleģējusi šīs pilnvaras;

f) “valsts pilnvarots veterinārārsts” ir veterinārārsts, kuru iecēlusi dalībvalsts kompetentā iestāde;

g) “pilnvarojums” ir kompetento iestāžu izdots rakstisks pilnvarojums, kura vajadzīgajām kopijām jābūt pieejamām turpmākām pārbaudēm saskaņā ar atbilstošajiem tiesību aktiem attiecīgajā dalībvalstī;

h) “inkubācijas periods” ir laika posms starp inficēšanos ar mutes un nagu sērgu un tās parādīšanos. Respektīvi, šajā direktīvā, — 14 dienu govīm un cūkām, un 21 diena aitām un kazām, un visiem pārējiem pret slimību uzņēmīgo sugu dzīvniekiem;

i) “iespējami slims dzīvnieks” ir ikviens pret slimību uzņēmīgo sugu dzīvnieks, kuram ir tādi klīniskie simptomi vai pēcnāves audu bojājumi, vai reakcija uz laboratoriskajām pārbaudēm, ka rodas pamatotas aizdomas par saslimšanu ar mutes un nagu sērgu;

j) “iespējami inficēts dzīvnieks” ir ikviens pret slimību uzņēmīgo sugu dzīvnieks, kuram, atbilstoši savāktajai epidemioloģiskajai informācijai var būt bijusi tieša vai netieša saskare ar mutes un nagu sērgas vīrusu;

k) “mutes un nagu sērgas saslimšanas gadījums” vai “ar mutes un nagu sērgu slims dzīvnieks” ir ikviens pret slimību uzņēmīgo sugu dzīvnieks vai šāda dzīvnieka liemenis, kuram oficiāli apstiprināta mutes un nagu sērga, ņemot vērā definīcijas I pielikumā: — vai nu oficiāli apstiprinot klīniskos simptomus vai pēcnāves audu bojājumus, kas atbilst mutes un nagu sērgai, vai — saskaņā ar XIII pielikumu veiktas laboratoriskās pārbaudes rezultātā;

l) “mutes un nagu sērgas uzliesmojums” ir saimniecība, kurā tiek turēts pret slimību uzņēmīgo sugu dzīvnieks un kura atbilst vienam vai vairākiem kritērijiem, kas izklāstīti I pielikumā;

m) “sākotnējais uzliesmojums” ir uzliesmojums Direktīvas 82/894/EEK 2. panta d) apakšpunkta nozīmē;

n) “nogalināšana” ir dzīvnieku nogalināšana Direktīvas 93/119/EEK 2. panta 6. punkta nozīmē;

o) “piespiedu kaušana” ir tādu dzīvnieku kaušana steidzamos gadījumos Direktīvas 93/119/EEK 2. panta 7. punkta nozīmē, kurus, balstoties uz epidemioloģiskiem datiem vai klīnisko diagnozi, vai laboratoriskās pārbaudes rezultātiem, neuzskata par slimiem vai inficētiem ar mutes un nagu sērgas vīrusu, tai skaitā kaušana dzīvnieku labturības apsvērumu dēļ;

p) “pārstrāde” ir viena no augsta riska materiāla apstrādes darbībām, kas noteiktas Regulā (EK) Nr. 1774/2002 un jebkādos tās īstenošanas tiesību aktos, ko piemēro tā, lai izvairītos no riska izplatīt mutes un nagu sērgas vīrusu;

q) “reģionalizācija” ir ierobežotas zonas norobežošana, kurā piemēro ierobežojumus noteiktu dzīvnieku vai dzīvnieku izcelsmes produktu pārvietošanai vai tirdzniecībai, kā paredzēts 45. pantā, lai novērstu mutes un nagu sērgas vīrusa izplatīšanos brīvā zonā, kur saskaņā ar šo direktīvu nepiemēro nekādus ierobežojumus;

r) “reģions” ir teritorija, kas noteikta Direktīvas 64/432/EEK 2. panta 2. punkta p) apakšpunktā;

s) “apakšreģions” ir teritorija, kas precizēta Lēmuma 2000/807/EK pielikumā;

t) “Kopienas antigēnu un vakcīnu banka” ir atbilstošas telpas, kurās saskaņā ar šo direktīvu paredzēts glabāt gan Kopienas koncentrēta inaktivēta mutes un nagu sērgas vīrusa antigēnu rezerves, kas paredzētas mutes un nagu sērgas vakcīnu ražošanai, gan veterinārās imunoloģiskās zāles (vakcīnas), kas iegūtas no šādiem antigēniem un atļautas saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 6. novembra Direktīvu 2001/82/EK par Kopienas kodeksu, kas attiecas uz veterinārajām zālēm ( 39 );

u) “ārkārtas vakcinācija” ir vakcinācija saskaņā ar 50. panta 1. punktu;

v) “profilaktiska vakcinācija” ir ārkārtas vakcinācija noteiktā teritorijā, ko veic saimniecībās, lai šajā teritorijā aizsargātu pret slimību uzņēmīgo sugu dzīvniekus no mutes un nagu sērgas izplatīšanās pa gaisu vai caur mutes un nagu sērgas vīrusa infekcijas materiālu, ja dzīvniekus pēc vakcinācijas paredzēts paturēt dzīvus;

w) “surpresīvā vakcinācija” ir ārkārtas vakcinācija, ko veic tikai saskaņā ar sistēmiskas iznīcināšanas politiku saimniecībā vai teritorijā, kur ir steidzama vajadzība samazināt mutes un nagu sērgas vīrusa izplatības apmēru un samazināt risku izplatīt to ārpus saimniecības vai teritorijas robežām, ja pēc vakcinācijas dzīvniekus ir paredzēts iznīcināt;

x) “savvaļas dzīvnieks” ir pret slimību uzņēmīgo sugu dzīvnieks, kas mīt ārpus saimniecībām, kas noteiktas 2. panta b) apakšpunktā, vai telpām, kas noteiktas 15. un 16. pantā;

y) “sākotnējais mutes un nagu sērgas saslimšanas gadījums savvaļas dzīvniekos” ir ikviens mutes un nagu sērgas saslimšanas gadījums, kas atklāts kādā savvaļas dzīvniekā teritorijā, kurā netiek veikti nekādi pasākumi saskaņā ar 85. panta 3. vai 4. punktu.







II NODAĻA

MUTES UN NAGU SĒRGAS UZLIESMOJUMU KONTROLE







1. IEDAĻA

ZIŅOŠANA

3. pants

Ziņošana par mutes un nagu sērgu

1. Dalībvalstis nodrošina, ka:

a) kompetentā iestāde mutes un nagu sērgu iekļauj to slimību sarakstā, par kurām obligāti jāziņo;

b) īpašniekam vai jebkurai citai personai, kas aprūpē dzīvniekus, pavada tos pārvadāšanas laikā vai pieskata tos, ir pienākums nekavējoties ziņot kompetentajai iestādei vai valsts pilnvarotajam veterinārārstam par saslimšanu vai iespējamo saslimšanu ar mutes un nagu sērgu un ar mutes un nagu sērgu slimos dzīvniekus vai dzīvniekus, par kuriem ir aizdomas, ka tie ir slimi, neturēt vietās, kur pastāv risks saslimt vai ar mutes un nagu sērgas vīrusu inficēties citiem pret slimību uzņēmīgo sugu dzīvniekiem;

c) veterinārārstiem, valsts pilnvarotiem veterinārārstiem, vecākajam veterinārajam personālam vai citām valsts vai privātajām laboratorijām un ikvienai personai, kuras darbs ir saistīts ar pret slimībām uzņēmīgo sugu dzīvniekiem vai produktiem, kas iegūti no šādiem dzīvniekiem, ir pienākums nekavējoties ziņot kompetentajai iestādei jebkādu informāciju par saslimšanu ar mutes un nagu sērgu vai šādām aizdomām, ko tā ieguvusi pirms oficiālas iejaukšanās šās direktīvas ietvaros.

2. Neierobežojot pastāvošos Kopienas tiesību aktus par ziņošanu par dzīvnieku slimību uzliesmojumiem, dalībvalsts, kuras teritorijā ir apstiprināts mutes un nagu sērgas uzliesmojums vai mutes un nagu sērgas sākotnējais saslimšanas gadījums savvaļas dzīvniekos, paziņo par slimību un sniedz informāciju vai rakstiskus ziņojumus Komisijai un citām dalībvalstīm saskaņā ar II pielikumu.







2. IEDAĻA

PASĀKUMI AIZDOMU PAR MUTES UN NAGU SĒRGAS UZLIESMOJUMA GADĪJUMĀ

4. pants

Pasākumi aizdomu par mutes un nagu sērgas uzliesmojuma gadījumā

1. Dalībvalstis nodrošina, lai tiek veikti 2. un 3. punktā paredzētie pasākumi, ja saimniecībā ir viens vai vairāki dzīvnieki, par kuriem ir aizdomas, ka tie ir slimi vai inficēti.

2. Kompetentā iestāde nekavējoties uzsāk oficiālus izmeklēšanas pasākumus tās pārraudzībā, lai apstiprinātu vai noliegtu saslimšanu ar mutes un nagu sērgu un, jo sevišķi, lai paņemtu vajadzīgos paraugus laboratoriskajām pārbaudēm, kas nepieciešami, lai apstiprinātu uzliesmojumu saskaņā ar uzliesmojuma definīciju I pielikumā.

3. Tiklīdz tiek paziņots par iespējamo saslimšanu, kompetentā iestāde norīko oficiālu uzraudzību 1. punktā minētajai saimniecībai un jo īpaši nodrošina, ka:

a) tiek saskaitīti visu kategoriju dzīvnieki saimniecībā un, attiecībā uz visām pret slimību uzņēmīgo sugu dzīvnieku kategorijām, tiek uzskaitīti arī jau mirušie dzīvnieki un dzīvnieki, par kuriem ir aizdomas, ka tie ir slimi vai inficējušies;

b) šā punkta a) apakšpunktā minētās skaitīšanas datus atjaunina, ņemot vērā tos pret slimību uzņēmīgo sugu dzīvniekus, kas dzimuši vai miruši laikā, par kuru pastāv aizdomas. Šādu informāciju sagatavo īpašnieks pēc kompetentās iestādes pieprasījuma un to pārbauda minētā iestāde katra apmeklējuma laikā;

c) visi piena, piena produktu, gaļas, gaļas produktu, liemeņu, ādu, vilnas, spermas, embriju, olšūnu, pusšķidro mēslu, kūtsmēslu, kā arī lopbarības un pakaišu krājumi saimniecībā tiek uzskaitīti, un šie uzskaites dati saglabāti;

d) neviens pret slimībām uzņēmīgo sugu dzīvnieks neienāk saimniecībā vai neatstāj to, izņemot gadījumos, ja saimniecībā ir dažādas epidemioloģiskās ražošanas vienības, kas minētas 18. pantā, un visi pret slimībām uzņēmīgo sugu dzīvnieki saimniecībā tiek turēti savos aizgaldos vai kūtīs, vai citās vietās, kur tos var izolēt;

e) pie ēku vai telpu, kurās izmitina pret slimībām uzņēmīgo sugu dzīvniekus, un pie pašas saimniecības ieejām un izejām lieto atbilstošus dezinfekcijas līdzekļus;

f) saskaņā ar 13. pantu tiek veikta epidemioloģiskā izmeklēšana;

g) lai atvieglotu epidemioloģisko izmeklēšanu, laboratoriskajai pārbaudei nepieciešamie paraugi tiek ņemti saskaņā ar III pielikuma 2.1.1.1. punktu.

5. pants

Kustība uz saimniecību un no tās gadījumā, ja pastāv aizdomas par mutes un nagu sērgu

1. Dalībvalstis nodrošina, ka papildus 4. pantā paredzētajiem pasākumiem ir aizliegta jebkāda kustība uz saimniecību un no tās, ja ir aizdomas par mutes un nagu sērgas uzliesmojumu. Šis aizliegums īpaši attiecas uz:

a) pret slimībām uzņēmīgo sugu dzīvnieku gaļas vai liemeņu, gaļas produktu, piena vai piena produktu, spermas, olšūnu vai embriju vai lopbarības, instrumentu, priekšmetu vai citu materiālu, piemēram, vilnas, ādu, saru vai dzīvniekizcelsmes atkritumu, pusšķidru mēslu, kūtsmēslu vai citu lietu pārvadājumiem no saimniecības, kuras var pārnest mutes un nagu sērgas vīrusu;

b) pret mutes un nagu sērgu neuzņēmīgu sugu dzīvnieku pārvadājumiem;

c) personu kustību uz saimniecību un no tās;

d) transportlīdzekļu pārvietošanos uz saimniecību un no tās.

2. Atkāpjoties no aizlieguma 1. punkta a) apakšpunktā, ja rodas grūtības uzglabāt pienu saimniecībā, kompetentā iestāde var vai nu izdot rīkojumu pienu iznīcināt saimniecībā, vai atļaut pārvest pienu veterinārajā uzraudzībā un tikai ar tādu transportlīdzekli, kas piemēroti aprīkots, lai nodrošinātu, ka nepastāv nekāds risks izplatīt mutes un nagu sērgas vīrusu, no saimniecības uz tuvāko iespējamo vietu apglabāšanai vai apstrādei, kas nodrošina mutes un nagu sērgas vīrusa iznīcināšanu.

3. Atkāpjoties no aizliegumiem 1. punkta b), c) un d) apakšpunktos, kompetentā iestāde var atļaut šādus pārvadājumus un pārvietošanos uz saimniecību un no tās saskaņā ar visiem vajadzīgajiem nosacījumiem, lai izvairītos no mutes un nagu sērgas vīrusa izplatīšanas.

6. pants

Pasākumu darbības jomas paplašināšana uz citām saimniecībām

1. Kompetentā iestāde paplašina 4. un 5. pantā paredzēto pasākumu darbības jomu uz citām saimniecībām, ja to atrašanās vieta, būve un izvietojums vai saskare ar dzīvniekiem no 4. pantā minētās saimniecības rada pamatu aizdomām par inficēšanos.

2. Kompetentā iestāde piemēro vismaz 4. pantā un 5. panta 1. punktā paredzētos pasākumus 16. pantā minētajām telpām vai transportlīdzekļiem, ja pret slimībām uzņēmīgo sugu dzīvnieku klātbūtne rada pamatu aizdomām par saslimšanu vai inficēšanos ar mutes un nagu sērgas vīrusu.

7. pants

Pagaidu kontroles zona

1. Kompetentā iestāde var izveidot pagaidu kontroles zonu, ja tas nepieciešams epidemioloģiskās situācijas dēļ, jo īpaši, ja šī situācija ietver augstu pret slimību uzņēmīgo sugu dzīvnieku populācijas blīvumu, intensīvu dzīvnieku vai personu, kas atrodas saskarē ar pret slimību uzņēmīgo sugu dzīvniekiem, kustību, novilcinātu ziņošanu par aizdomām vai nepietiekamu informāciju par mutes un nagu sērgas vīrusa iespējamo izcelsmi un ievazāšanas veidu.

2. Saimniecībām pagaidu kontroles zonā, kur tiek turēti pret slimību uzņēmīgo sugu dzīvnieki, piemēro vismaz tos pasākumus, kas paredzēti 4. panta 2. punktā un 3. punkta a), b) un d) apakšpunktā un 5. panta 1. punktā.

3. Papildus pasākumiem, ko piemēro pagaidu kontroles zonā, var piemērot arī pagaidu aizliegumu veikt visu dzīvnieku pārvadājumus lielākā platībā vai visā dalībvalsts teritorijā. Tomēr aizliegums pārvadāt pret mutes un nagu sērgu neuzņēmīgo sugu dzīvniekus nepārsniedz 72 stundas, ja vien šādu lēmumu neattaisno izņēmuma apstākļi.

8. pants

Profilaktiskā slimības apkarošanas programma

1. Ja uz to norāda epidemioloģiskā informācija vai citi pierādījumi, kompetentā iestāde var īstenot profilaktisko slimības apkarošanas programmu, ieskaitot pret mutes un nagu sērgu uzņēmīgo sugu iespējami inficēto dzīvnieku profilaktisko nokaušanu un, ja vajadzīgs, dzīvnieku no epidemioloģiski saistītām ražotnēm vai blakus esošām saimniecībām profilaktisko nokaušanu.

2. Šādā gadījumā paraugu ņemšanu un pret slimību uzņēmīgo sugu dzīvnieku klīnisko izmeklēšanu veic vismaz saskaņā ar III pielikuma 2.1.1.1. punktu.

3. Pirms šajā pantā paredzēto pasākumu īstenošanas kompetentā iestāde par to paziņo Komisijai.

9. pants

Pasākumu turpināšana

Dalībvalstis neatsauc 4. līdz 7. pantā paredzētos pasākumus, līdz oficiāli nav noliegtas aizdomas par mutes un nagu sērgu.







3. IEDAĻA

PASĀKUMI APSTIPRINĀJUMA GADĪJUMĀ

10. pants

Pasākumi mutes un nagu sērgas uzliesmojuma apstiprinājuma gadījumā

1. Tiklīdz ir apstiprināts mutes un nagu sērgas uzliesmojums, dalībvalstis nodrošina, lai papildus 4. līdz 6. pantā paredzētajiem pasākumiem saimniecībai nekavējoties tiktu piemēroti šādi pasākumi:

a) uz vietas tiktu nogalināti visi pret slimību uzņēmīgo sugu dzīvnieki. Izņēmuma apstākļos pret slimību uzņēmīgo sugu dzīvniekus var nogalināt tuvākajā šim nolūkam piemērotajā vietā oficiālā pārraudzībā un tā, lai pārvadāšanas un nogalināšanas laikā izvairītos no riska izplatīt mutes un nagu sērgas vīrusu. Attiecīgā dalībvalsts paziņo Komisijai par šādiem izņēmuma apstākļiem un veiktajiem pasākumiem;

b) valsts apstiprinātais veterinārārsts nodrošina, lai pirms tam, kad nogalina pret slimību uzņēmīgo sugu dzīvniekus vai nogalināšanas laikā saskaņā ar III pielikuma 2.1.1.1. punktu tiktu paņemti visi atbilstošie paraugi, kas vajadzīgi 13. pantā minētajai epidemioloģiskajai izmeklēšanai, un pietiekamā skaitā. Kompetentā iestāde var izlemt, ka 4. panta 2. punktu nepiemēro gadījumos, ja parādās sekundārais [infekcijas] avots, kas ir epidemioloģiski saistīts ar primāro avotu, kuram paraugi jau ir paņemti saskaņā ar šo pantu, ar nosacījumu, ka ir paņemti atbilstoši un pietiekami daudz paraugi, kas vajadzīgi 13. pantā minētajai epidemioloģiskajai izmeklēšanai;

c) pret slimību uzņēmīgo sugu dzīvniekus, kas miruši saimniecībā vai to dzīvnieku liemeņus, kuri nogalināti saskaņā ar a) apakšpunktu, oficiālā pārraudzībā nekavējoties pārstrādā tā, lai nepastāvētu risks izplatīt mutes un nagu sērgas vīrusu. Ja konkrēto apstākļu dēļ nepieciešams liemeņus apglabāt vai sadedzināt uz vietas vai citur, šādas darbības veic atbilstoši norādījumiem, kas sagatavoti iepriekš, 72. pantā minēto ārkārtas rīcības plānu ietvaros;

d) visus 4. panta 3. punkta c) apakšpunktā minētos produktus un vielas izolē līdz infekcijas neapstiprināšanai vai apstrādā saskaņā ar valsts pilnvarotā veterinārārsta norādījumiem tā, lai nodrošinātu jebkāda mutes un nagu sērgas vīrusa iznīcināšanu, vai pārstrādā.

2. Kad nogalināti un pārstrādāti pret slimību uzņēmīgo sugu dzīvnieki un izpildīti 1. punkta d) apakšpunktā paredzētie pasākumi, dalībvalsts nodrošina, ka:

a) pret slimību uzņēmīgo sugu dzīvnieku izmitināšanai izmantotās ēkas, apkārtni un šo dzīvnieku pārvadāšanai izmantotos transportlīdzekļus, kā arī citas ēkas un aprīkojumu, kas, iespējams, ir inficēts, iztīra un dezinficē saskaņā ar 11. pantu;

b) turklāt, ja pastāv pamatotas aizdomas, ka saimniecībā cilvēku dzīvojamā platība vai biroja telpas ir inficētas ar mutes un nagu sērgas vīrusu, arī šo teritoriju dezinficē ar atbilstošiem līdzekļiem,

c) ganāmpulku atjaunošanu veic saskaņā ar V pielikumu.

11. pants

Tīrīšana un dezinfekcija

1. Lai garantētu mutes un nagu sērgas vīrusa iznīcināšanu, dalībvalstis nodrošina, ka tīrīšanas un dezinfekcijas darbus, kā šajā direktīvā paredzēto pasākumu sastāvdaļu, pienācīgi dokumentē un veic oficiālā pārraudzībā un saskaņā ar valsts pilnvarota veterinārārsta norādījumiem, lietojot tādus dezinfekcijas līdzekļus atbilstošās koncentrācijās, kurus kompetentā iestāde oficiāli atļāvusi un reģistrējusi laišanai tirgū kā veterinārās higiēnas biocīdos produktus saskaņā ar Direktīvu 98/8/EK.

2. Dalībvalstis nodrošina, ka tīrīšanas un dezinfekcijas darbus, kas ietver atbilstošu kaitēkļu apkarošanu, veic tā, lai pēc iespējas samazinātu jebkādu kaitīgu ietekmi uz vidi, kas varētu rasties šādu darbību rezultātā.

3. Dalībvalstis cenšas nodrošināt, ka visi lietotie dezinfekcijas līdzekļi saskaņā ar labāko pieejamo tehnoloģiju ne tikai spēj efektīvi dezinficēt, bet arī to ietekme uz vidi un sabiedrības veselību ir pēc iespējas nekaitīgāka.

4. Dalībvalstis nodrošina, ka tīrīšanas un dezinfekcijas darbus veic saskaņā ar IV pielikumu.

12. pants

Tādu produktu un vielu izsekošana un apstrāde, kas iegūtas no vai bijušas saskarē ar dzīvniekiem, ko skāris mutes un nagu sērgas uzliesmojums

Dalībvalstis nodrošina, ka 4. panta 3. punkta c) apakšpunktā minētos pret slimību uzņēmīgo sugu dzīvnieku izcelsmes produktus un vielas, kas savāktas no saimniecības, kurā ir apstiprināts mutes un nagu sērgas uzliesmojums, un spermu, olšūnas un embrijus, kas savākti no šajā saimniecībā esošiem pret slimību uzņēmīgo sugu dzīvniekiem laikā starp slimības iespējamo ievazāšanu šajā saimniecībā un oficiālo pasākumu īstenošanu, izseko un pārstrādā vai, ja runa ir par citiem produktiem, kas nav sperma, olšūnas un embriji, apstrādā oficiālā pārraudzībā un tā, lai nodrošinātu mutes un nagu sērgas vīrusa iznīcināšanu un izvairītos no riska izplatīt to tālāk.

13. pants

Epidemioloģiskā izmeklēšana

1. Dalībvalstis nodrošina, ka epidemioloģiskās izmeklēšanas saistībā ar mutes un nagu sērgas uzliesmojumu veic īpaši apmācīti veterinārārsti, pamatojoties uz anketām, kas sagatavotas 72. pantā paredzēto ārkārtas rīcības plānu ietvaros, lai nodrošinātu standartizētu, ātru un mērķtiecīgu izmeklēšanu. Šajā izmeklēšanā jāaplūko vismaz:

a) laiks, kurā mutes un nagu sērga varēja būt saimniecībā, pirms par to radās aizdomas vai tika paziņots;

b) mutes un nagu sērgas vīrusa iespējamā izcelsme saimniecībā un citu saimniecību identificēšana, kurās atrodas dzīvnieki, par kuriem ir aizdomas, ka tie ir slimi vai inficējušies no tā paša [infekcijas] avota;

c) iespējamais apmērs, kādā pret slimību uzņēmīgo sugu dzīvnieki, kas nav govis un cūkas, var būt slimi vai inficējušies;

d) dzīvnieku, personu, transportlīdzekļu kustība un 4. panta 3. punkta c) apakšpunktā uzskaitīto produktu un vielu pārvadājumi, kas, iespējams, pārnesuši mutes un nagu sērgas vīrusu uz attiecīgo saimniecību vai no tās.

2. Dalībvalstis informē Komisiju un citas dalībvalstis par epidemioloģiju un mutes un nagu sērgas vīrusa izplatību un regulāri atjaunina šo informāciju.

14. pants

Papildu pasākumi mutes un nagu sērgas uzliesmojumu apstiprinājuma gadījumā

1. Kompetentā iestāde var izdot rīkojumu, lai ne tikai pret slimību uzņēmīgo sugu dzīvnieki, bet arī pret mutes un nagu sērgu neuzņēmīgo sugu dzīvnieki saimniecībā, kurā apstiprināts mutes un nagu sērgas uzliesmojums, tiktu nogalināti un pārstrādāti tā, lai izvairītos no riska izplatīt mutes un nagu sērgas vīrusu.

Tomēr šā panta pirmo daļu nepiemēro pret mutes un nagu sērgu neuzņēmīgo sugu dzīvniekiem, kurus var izolēt, efektīvi dezinficēt, un, zirgu dzimtas dzīvnieku gadījumā ar nosacījumu, ka tos var atsevišķi identificēt, lai būtu iespējams kontrolēt to pārvietošanos.

2. Kompetentā iestāde var piemērot 10. panta 1. punkta a) apakšpunktā paredzētos pasākumus epidemioloģiski saistītām ražotnēm vai blakus esošām saimniecībām, ja epidemioloģiskā informācija vai citi pierādījumi rada pamatu aizdomām par šo saimniecību iespējamu inficēšanos. Par nodomiem izmantot šos noteikumus paziņo Komisijai, ja iespējams, pirms to īstenošanas. Šajā gadījumā pasākumus attiecībā uz paraugu ņemšanu un dzīvnieku klīnisko izmeklēšanu veic vismaz veidā, kas izklāstīts III pielikuma 2.1.1.1. punktā.

3. Tūlīt pēc pirmā mutes un nagu sērgas uzliesmojuma apstiprinājuma kompetentā iestāde sagatavo visus pasākumus, kas vajadzīgi ārkārtas vakcinācijas veikšanai teritorijā, kuras platība ir vismaz tik liela kā 21. pantā noteiktajai uzraudzības zonai.

4. Kompetentā iestāde var piemērot 7. un 8. pantā paredzētos pasākumus.







4. IEDAĻA

ĪPAŠOS GADĪJUMOS PIEMĒROJAMIE PASĀKUMI

15. pants

Pasākumi, kas piemērojami mutes un nagu sērgas uzliesmojuma gadījumā apkārtnē vai noteiktās īpašās telpās, kur īslaicīgi vai pastāvīgi tiek turēti pret slimību uzņēmīgo sugu dzīvnieki

1. Ja mutes un nagu sērgas uzliesmojums draud inficēt pret slimību uzņēmīgo sugu dzīvniekus laboratorijā, zooloģiskajā dārzā, dabas rezervātā un iežogotā teritorijā vai organizācijā, iestādē vai centrā, kas apstiprināts saskaņā ar Direktīvas 92/65/EEK 13. panta 2. punktu un kur dzīvnieki tiek turēti zinātniskiem mērķiem vai mērķiem, kas saistīti ar sugu vai lauksaimniecības dzīvnieku ģenētisko resursu saglabāšanu, attiecīgā dalībvalsts nodrošina, ka tiek veikti visi atbilstošie biodrošības pasākumi, lai pasargātu šādus dzīvniekus no saslimšanas. Šie pasākumi var ietvert ierobežotu piekļuvi valsts iestādēm vai šādas piekļuves pakļaušanu īpašiem nosacījumiem.

2. Ja mutes un nagu sērgas uzliesmojumu apstiprina vienā no 1. punktā minētajām vietām, attiecīgā dalībvalsts var pieņemt lēmumu atkāpties no 10. panta 1. punkta a) apakšpunkta ar nosacījumu, ka nav apdraudētas Kopienas pamatintereses un jo īpaši citu dalībvalstu dzīvnieku veselības stāvoklis un ka tiek veikti visi vajadzīgie pasākumi, lai novērstu mutes un nagu sērgas vīrusa izplatīšanas risku.

3. Par šī panta 2. punktā minēto lēmumu nekavējoties paziņo Komisijai. Lauksaimniecības dzīvnieku ģenētisko resursu gadījumā šajā paziņojumā ietver atsauci uz saskaņā ar 77. panta 2. punkta f) apakšpunktu noteikto teritoriju sarakstu, pēc kura kompetentā iestāde iepriekš ir identificējusi šīs teritorijas kā pret slimību uzņēmīgo sugu dzīvnieku audzēšanas centrus, kas ir nepieciešami šķirnes saglabāšanai.

16. pants

Kautuvēs, robežkontroles punktos un transportlīdzekļos piemērojamie pasākumi

1. Ja mutes un nagu sērgas saslimšanas gadījumu apstiprina kautuvē, robežkontroles punktā, kas izveidots saskaņā ar Direktīvu 91/496/EEK, vai transportlīdzeklī, kompetentā iestāde nodrošina, ka attiecībā uz infekcijas skartajām telpām vai transportlīdzekli tiek veikti šādi pasākumi:

a) nekavējoties nogalina visus pret slimību uzņēmīgo sugu dzīvniekus šajās telpās vai transportlīdzeklī;

b) šī punkta a) apakšpunktā minētos dzīvniekus pārstrādā oficiālā pārraudzībā tā, lai izvairītos no mutes un nagu sērgas vīrusa izplatīšanas riska;

c) citu slimo vai iespējami slimo dzīvnieku izcelsmes atkritumus, tai skaitā subproduktus, oficiālā pārraudzībā pārstrādā tā, lai izvairītos no mutes un nagu sērgas vīrusa izplatīšanas riska;

d) kūtsmēsli un virca ir pakļauti dezinfekcijai un tos aizvāc tikai apstrādei saskaņā ar VIII pielikuma III nodaļas A daļas II iedaļas 5. punktu Regulā (EK) Nr. 1774/2002;

e) ēku un aprīkojuma, tai skaitā transportlīdzekļu, tīrīšanu un dezinfekciju veic valsts pilnvarotā veterinārārsta pārraudzībā saskaņā ar 11. pantu un kompetentās iestādes noteiktajiem norādījumiem;

f) epidemioloģisko izmeklēšanu veic saskaņā ar 13. pantu.

2. Dalībvalstis nodrošina, ka kontaktsaimniecībās piemēro 19. pantā paredzētos pasākumus.

3. Dalībvalstis nodrošina, ka kaušanai, pārbaudei vai pārvadāšanai no jauna 1. punktā minētajās telpās vai transportlīdzekļos netiek ievests neviens dzīvnieks, kamēr pēc 1. punkta e) apakšpunktā minēto tīrīšanas un dezinfekcijas darbu pabeigšanas nav pagājušas vismaz 24 stundas.

4. Ja tas nepieciešams epidemioloģiskās situācijas dēļ, jo īpaši, ja ir aizdomas par pret slimību uzņēmīgo sugu dzīvnieku saslimšanu saimniecībās, kas atrodas blakus 1. punktā minētajām telpām vai transportlīdzeklim, dalībvalstis nodrošina, ka, atkāpjoties no 2. panta b) apakšpunkta otrā teikuma, tiek ziņots par uzliesmojumu 1. punktā minētajās telpās vai transportlīdzeklī un piemēroti 10. un 21. pantā paredzētie pasākumi.

17. pants

Pasākumu pārbaude

Tiklīdz iespējams, Komisija Pastāvīgajā pārtikas aprites un dzīvnieku veselības komitejā pārbauda situāciju attiecībā uz īpašiem gadījumiem, kas minēti 15. pantā. Saskaņā ar 89. panta 3. punktā minēto procedūru pieņem vajadzīgos pasākumus, lai novērstu mutes un nagu sērgas vīrusa izplatīšanu, īpaši attiecībā uz reģionalizāciju saskaņā ar 45. pantu un ārkārtas vakcināciju saskaņā ar 89. panta 3. punktu.







5. IEDAĻA

NO DAŽĀDĀM RAŽOTNĒM SASTĀVOŠAS SAIMNIECĪBAS UN KONTAKTSAIMNIECĪBAS

18. pants

Saimniecības, kas sastāv no dažādām ražotnēm

1. Gadījumā, ja saimniecība sastāv no divām vai vairākām atsevišķām ražotnēm, kompetentā iestāde izņēmuma gadījumos un pēc risku apsvēršanas var atkāpties no 10. panta 1. punkta a) apakšpunkta attiecībā uz šādu saimniecību ražotnēm, kuras mutes un nagu sērga nav skārusi.

2. Šī panta 1. punktā paredzēto izņēmumu piešķir tikai pēc tam, kad valsts pilnvarots veterinārārsts 4. panta 2. punktā minētās oficiālas izmeklēšanas laikā ir apstiprinājis, ka, vismaz divus inkubācijas periodus pirms saimniecībā identificēja mutes un nagu sērgas uzliesmojumu, ir bijuši izpildīti šādi nosacījumi, lai novērstu mutes un nagu sērgas vīrusa izplatīšanu starp 1. punktā minētajām ražotnēm:

a) uzbūve, tai skaitā pārvalde, un telpu lielums atļauj pret slimību uzņēmīgo sugu dzīvnieku pilnīgi atsevišķu izmitināšanu un turēšanu atsevišķos ganāmpulkos, tai skaitā, tiem nodalītu gaisa telpu;

b) dažādu ražotņu darbība un it īpaši nodrošināšana ar kūtīm un ganībām, barošana, kūtsmēslu un vircas aizvākšana ir pilnīgi nodalīta, un to veic atšķirīgs personāls;

c) ražotnēs lietotās mašīnas, pret mutes un nagu sērgu neuzņēmīgu sugu darba dzīvnieki, aprīkojums, iekārtas, instrumenti un dezinfekcijas iekārtas ir pilnīgi atsevišķas.

3. Attiecībā uz pienu saimniecībai, kura ražo pienu, var piešķirt izņēmumu no 10. panta 1. punkta d) apakšpunkta ar nosacījumu, ka:

a) šāda saimniecība atbilst 2. punktā izklāstītajiem nosacījumiem; un

b) slaukšanu katrā ražotnē veic atsevišķi; un

c) atkarībā no paredzētā mērķa, piens ir pakļauts vismaz vienam no IX pielikuma A vai B daļā aprakstītajiem apstrādes veidiem.

4. Ja atkāpi piešķir saskaņā ar 1. punktu, dalībvalsts pirms tam paredz sīki izstrādātus noteikumus šādas atkāpes piemērošanai. Dalībvalstis paziņo Komisijai par atkāpi un sniedz sīku informāciju par veiktajiem pasākumiem.

19. pants

Kontaktsaimniecības

1. Saimniecības atzīst par kontaktsaimniecībām, ja valsts pilnvarotais veterinārārsts, pamatojoties uz apstiprinātiem datiem, uzskata, ka mutes un nagu sērgas vīruss var būt ievazāts personu, dzīvnieku, dzīvnieku izcelsmes produktu, transportlīdzekļu kustības rezultātā vai jebkādā citā veidā vai nu no citām saimniecībām uz 4. panta 1. punktā vai 10. panta 1. punktā minēto saimniecību vai no uz 4. panta 1. punktā vai 10. panta 1. punktā minētās saimniecības uz citām saimniecībām.

2. Kontaktsaimniecības ir pakļautas 4. panta 3. punktā un 5. pantā paredzētajiem pasākumiem, un šos pasākumus turpina, līdz aizdomas par mutes un nagu sērgas vīrusu šajās kontaktsaimniecībās ir oficiāli noliegtas saskaņā ar definīciju I pielikumā un apsekošanas prasībām, kas paredzētas III pielikuma 2.1.1.1. punktā.

3. Kompetentā iestāde aizliedz jebkura dzīvnieka pārvietošanu no kontaktsaimniecībām laika periodā, kas atbilst attiecīgajām sugām 2. panta h) apakšpunktā precizētajam inkubācijas periodam. Tomēr kompetentā iestāde, atkāpjoties no 4. panta 3. punkta d) apakšpunkta, var atļaut oficiālā pārraudzībā pārvadāt pret slimību uzņēmīgo sugu dzīvniekus tieši uz iespējami tuvāko norīkoto kautuvi piespiedu nokaušanai.

Pirms šādas atkāpes piešķiršanas valsts pilnvarotais veterinārārsts veic vismaz tās klīniskās izmeklēšanas, kas paredzētas III pielikuma 1. punktā.

4. Ja kompetentā iestāde uzskata, ka epidemioloģiskā situācija to atļauj, tā var ierobežot 1. punktā paredzēto atzīšanu par kontaktsaimniecību līdz vienai identificētai epidemioloģiskai saimniecības ražotnei un tajā mītošajiem dzīvniekiem ar nosacījumu, ka šī epidemioloģiskā ražotne atbilst 18. pantam.

5. Ja nevar izslēgt epidemioloģisko saikni starp mutes un nagu sērgas uzliesmojumu un attiecīgi 15. un 16. pantā minētajām telpām vai transportlīdzekļiem, dalībvalstis nodrošina, ka šīm telpām vai transportlīdzekļiem piemēro 4. panta 2. un 3. punktā un 5. pantā paredzētos pasākumus. Kompetentā iestāde var izlemt piemērot 8. pantā paredzētos pasākumus.

20. pants

Pasākumu saskaņošana

Komisija Pastāvīgajā pārtikas aprites un dzīvnieku veselības komitejā var pārbaudīt situāciju attiecībā uz 18. un 19. pantā minētajām saimniecībām, lai saskaņā ar 89. panta 3. punktā minēto procedūru spertu vajadzīgos soļu, lai saskaņotu pasākumus, ko dalībvalstis īsteno atbilstoši 18. un 19. pantam.







6. IEDAĻA

AIZSARDZĪBAS UN UZRAUDZĪBAS ZONAS

21. pants

Aizsardzības un uzraudzības zonu izveide

1. Dalībvalstis nodrošina, ka, neierobežojot 7. pantā paredzētos pasākumus, tūlīt pēc mutes un nagu sērgas uzliesmojuma apstiprināšanas tiek veikti vismaz 2., 3. un 4. punktā noteiktie pasākumi.

2. Kompetentā iestāde izveido aizsardzības zonu ar minimālo rādiusu 3 km un uzraudzības zonu ar minimālo rādiusu 10 km, kuras centrā atrodas 1. punktā minētais mutes un nagu sērgas uzliesmojums. Pie šo zonu ģeogrāfiskā nodalījuma ņem vērā administratīvās robežas, dabiskās robežas, pārraudzības iespējas un tehnoloģisko attīstību, kas ļauj paredzēt mutes un nagu sērgas vīrusa iespējamo izplatīšanos gaisā vai citādi. Ja vajadzīgs, šo nodalījumu pārskata, ņemot vērā minētos faktorus.

3. Kompetentā iestāde nodrošina, ka aizsardzības un uzraudzības zonas tiek iezīmētas, uz ceļiem pie ieejas zonās izvietojot pietiekama izmēra zīmes.

4. Lai nodrošinātu, ka pilnībā tiek ņemti vērā visi pasākumi, kas vajadzīgi, lai iespējami īsā laikā apkarotu mutes un nagu sērgu, saskaņā ar 74. un 76. pantu tiek izveidoti valsts un vietējie slimības kontroles centri. Lai veiktu epidemioloģisko izmeklēšanu saskaņā ar 13. pantu, šiem centriem palīdz ekspertu grupa, kā paredzēts 78. pantā.

5. Dalībvalstis nekavējoties izseko dzīvniekus, kuri laika periodā — vismaz 21 dienu pirms aptuvenā datuma, kad saimniecībā parādās pirmās saslimšanas — nosūtīti no zonām uz aizsardzības zonu, un tās par dzīvnieku izsekošanas rezultātiem informē kompetentās iestādes citās dalībvalstīs un Komisiju.

6. Dalībvalstis sadarbojas, izsekojot svaigu gaļu, gaļas produktus, svaigpienu un svaigpiena produktus, kas iegūti no pret slimību uzņēmīgo sugu dzīvniekiem, kuru izcelsme ir aizsardzības zonā un kas ražoti starp mutes un nagu sērgas vīrusa aptuvenās ievazāšanas datumu un datumu, kad stājas spēkā 2. punktā paredzētie pasākumi. Šādu svaigu gaļu, gaļas produktus, svaigpienu un svaigpiena produktus apstrādā attiecīgi saskaņā ar 25., 26. un 27. pantu vai aiztur, līdz oficiāli ir noliegta iespējamā inficēšanās ar mutes un nagu sērgas vīrusu.

22. pants

Aizsardzības zonas saimniecībās piemērojamie pasākumi

1. Dalībvalstis nodrošina, ka aizsardzības zonā nekavējoties piemēro vismaz šādus pasākumus:

a) iespējami īsā laikā tiek veikta visu saimniecību reģistrēšana, kurās ir pret slimību uzņēmīgo sugu dzīvnieki, un visu šajās saimniecībās klāt esošo dzīvnieku skaitīšana, un šie dati tiek atjaunināti;

b) visās saimniecībās, kurās ir pret slimību uzņēmīgo sugu dzīvnieki, regulāri tiek veikta veterinārā inspekcija, ko veic tā, lai izvairītos izplatīt mutes un nagu sērgas vīrusu, kas, iespējams, ir saimniecībā. Tā it īpaši ietver attiecīgo dokumentāciju, respektīvi, a) apakšpunktā minētos reģistrus, un piemērojamos pasākumus, lai novērstu mutes un nagu sērgas vīrusa izvazāšanu vai izplatīšanos, un var ietvert klīnisko pārbaudi saskaņā ar III pielikuma 1. punktu vai paraugu ņemšanu no slimību uzņēmīgo sugu dzīvniekiem saskaņā ar III pielikuma 2.1.1.1. punktu;

c) pret slimību uzņēmīgo sugu dzīvniekus nepārvieto no saimniecībām, kurās tie tiek turēti.

2. Atkāpjoties no 1. punkta c) apakšpunkta, pret slimību uzņēmīgo sugu dzīvniekus var pārvadāt oficiālā pārraudzībā piespiedu kaušanas nolūkos tieši uz kautuvi, kas atrodas tajā pašā aizsardzības zonā, vai, ja tajā zonā nav nevienas kautuves, tad uz kompetentās iestādes norīkoto kautuvi ārpus zonas ar transportlīdzekli, kuru pēc katras pārvadāšanas oficiālā pārraudzībā iztīra un dezinficē.

Šī punkta pirmajā daļā minētos pārvadājumus atļauj tikai, ja kompetento iestādi ar klīniskās izmeklēšanas rezultātiem, ko visiem saimniecībā esošiem pret slimību uzņēmīgo sugu dzīvniekiem veic valsts pilnvarots veterinārārsts saskaņā ar III pielikuma 1. punktu, un pēc epidemioloģisko apstākļu izvērtēšanas pārliecina, ka nav pamata aizdomām, ka saimniecībā atrodas slimi vai inficēti dzīvnieki. Uz šādu dzīvnieku gaļu attiecas 25. pantā paredzētie pasākumi.

23. pants

Dzīvnieku un to izcelsmes produktu pārvietošana aizsardzības zonā

Dalībvalstis nodrošina, ka aizsardzības zonā ir aizliegtas šādas darbības:

a) pārvietošanās starp saimniecībām un pret slimību uzņēmīgo sugu dzīvnieku pārvadāšana;

b) gadatirgi, tirgi, skates un citas dzīvnieku sapulcināšanas, tai skaitā pret slimību uzņēmīgo sugu vākšana un izklīdināšana;

c) izbraukuma pakalpojumi pret slimību uzņēmīgo sugu dzīvnieku vairošanai;

d) pret slimību uzņēmīgo sugu dzīvnieku mākslīgā apsēklošana un olšūnu un embriju savākšana.

24. pants

Papildu pasākumi un atkāpes

1. Kompetentā iestāde var paplašināt 23. panta aizliegumus uz:

a) pret slimību neuzņēmīgo sugu dzīvnieku pārvietošanu vai pārvadāšana starp saimniecībām, kas atrodas zonā vai ārpus tās, vai aizsardzības zonā;

b) visu sugu dzīvnieku tranzītu caur aizsardzības zonu;

c) pasākumiem ar cilvēku pulcēšanos, kuros iespējama saskare ar pret slimību uzņēmīgo sugu dzīvniekiem, ja pastāv mutes un nagu sērgas vīrusa izplatīšanās risks;

d) pret mutes un nagu sērgu uzņēmīgo sugu dzīvnieku mākslīgo apsēklošanu un olšūnu un embriju savākšanu;

e) dzīvnieku pārvadāšanai paredzēto transportlīdzekļu kustību;

f) pret slimību uzņēmīgo sugu dzīvnieku kaušanu saimniecībā personīgai lietošanai pārtikā;

g) šās direktīvas 33. pantā minēto preču pārvadāšanu uz saimniecībām, kurās tiek turēti pret slimību uzņēmīgo sugu dzīvnieki.

2. Kompetentās iestādes var atļaut:

a) visu sugu dzīvnieku tranzītu caur aizsardzības zonu, ko veic tikai pa automaģistrālēm vai galvenajiem dzelzceļiem;

b) pret slimību uzņēmīgo sugu dzīvnieku pārvietošanu, ko ir apstiprinājis valsts pilnvarots veterinārārsts, kad tos no saimniecībām ārpus aizsardzības zonas pārvadā pa noteiktiem maršrutiem tieši no kautuvēm tūlītējai nokaušanai ar nosacījumu, ka pēc piegādes transportlīdzekli kautuvē oficiālā pārraudzībā iztīra un dezinficē un šādu transportlīdzekļa tīrīšanu reģistrē transportlīdzekļa žurnālā;

c) dzīvnieku mākslīgo apsēklošanu saimniecībā, ko veic šīs saimniecības darbinieki, izmantojot spermu, kas iegūta no dzīvniekiem šajā saimniecībā, vai no šajā saimniecībā uzglabātas spermas, vai no spermas, kas no spermas savākšanas centra tiek piegādāta līdz šīs saimniecības ārējām robežām;

d) zirgu dzimtas dzīvnieku pārvietošanu un pārvadāšanu, ņemot vērā VI pielikumā izklāstītos nosacījumus;

e) šīs direktīvas 33. pantā minēto preču pārvadāšanu uz saimniecībām, kurās tiek turēti pret slimību uzņēmīgo sugu dzīvnieki.

25. pants

Pasākumi attiecībā uz aizsardzības zonā ražotu svaigu gaļu

1. Dalībvalstis nodrošina, ka tiek aizliegts laist tirgū svaigu gaļu, maltu gaļu un gaļas izstrādājumus, kas iegūti no tādiem pret slimību uzņēmīgo sugu dzīvniekiem, kuru izcelsme ir aizsardzības zonā.

2. Dalībvalstis nodrošina, ka tiek aizliegts laist tirgū svaigu gaļu, maltu gaļu un gaļas izstrādājumus, kas ražoti no pret slimību uzņēmīgo sugu dzīvniekiem uzņēmumos aizsardzības zonā.

3. Dalībvalstis nodrošina, lai svaigu gaļu, maltu gaļu un gaļas izstrādājumus, kā minēts 1. punktā, marķē saskaņā ar Direktīvu 2002/99/EK un pēc tam pārvadā aizplombētos konteineros uz kompetentās iestādes norīkotu uzņēmumu pārstrādei gaļas produktos, kas apstrādāti saskaņā ar šās direktīvas VII pielikuma A daļas 1. punktu.

4. Izdarot atkāpi, 1. punktā paredzēto aizliegumu nepiemēro svaigai gaļai, maltai gaļai un gaļas izstrādājumiem, kuri ražoti vismaz 21 dienu pirms saimniecībā aizsardzības zonā pirmās [zināmās] inficēšanās aptuvenā datuma un kuri kopš ražošanas ir uzglabāti un pārvadāti atsevišķi no gaļas, kas ražota pēc šī datuma. Šādai gaļai pēc skaidras, atbilstoši Kopienas tiesību aktiem noteiktas zīmes jābūt viegli atšķiramai no gaļas, kura neatbilst nosūtīšanai ārpus aizsardzības zonas.

5. Izdarot atkāpi, 2. punktā paredzēto aizliegumu nepiemēro svaigai gaļai, maltai gaļai un gaļas izstrādājumiem, kuri iegūti uzņēmumos, kas atrodas aizsardzības zonās, ar šādiem nosacījumiem:

a) uzņēmums darbojas stingrā veterinārā kontrolē;

b) uzņēmumā pārstrādā tikai tādu svaigu gaļu, maltu gaļu vai gaļas izstrādājumus, kuri aprakstīti 4. punktā, vai svaigu gaļu, maltu gaļu vai gaļas izstrādājumus, kuri iegūti no dzīvniekiem, kas audzēti un kauti ārpus aizsardzības zonas, vai no dzīvniekiem, kas pārvesti uz uzņēmumu un tur nokauti saskaņā ar 24. panta 2. punkta b) apakšpunkta noteikumiem;

c) uz visas šādas svaigas gaļas, maltas gaļas vai gaļas izstrādājumiem jābūt veselības marķējumam saskaņā ar Direktīvas 64/433/EEK I pielikuma XI nodaļu vai, citu pārnadžu gaļas gadījumā, veselības marķējumam, kas paredzēts Direktīvas 91/495/EEK I pielikuma III nodaļā, vai, maltas gaļas un gaļas izstrādājumu gadījumā, veselības marķējumam, kas paredzēts Direktīvas 94/65/EK I pielikuma VI nodaļā;

d) visā ražošanas procesā visai šādai svaigai gaļai, maltai gaļai vai gaļas izstrādājumiem jābūt skaidri identificētai un tā jāpārvadā un jāuzglabā atsevišķi no svaigas gaļas, maltas gaļas vai gaļas izstrādājumiem, kuri saskaņā ar šo direktīvu neatbilst nosūtīšanai ārpus aizsardzības zonas.

6. Kopienas iekšējai tirdzniecībai paredzētās svaigās gaļas, maltās gaļas un gaļas izstrādājumu atbilstību šī panta 5. punkta nosacījumiem apstiprina kompetentā iestāde. Kompetentā iestāde pārrauga atbilstības kontroli, ko veic vietējā veterinārā iestāde, un, Kopienas iekšējās tirdzniecības gadījumā, dara zināmu citām dalībvalstīm un Komisijai to uzņēmumu sarakstu, kurus tā atzinusi šādai apstiprināšanai.

7. Atkāpi no 1. punktā paredzētā aizlieguma var piešķirt saskaņā ar īpašiem nosacījumiem, kas pieņemti atbilstoši 89. panta 3. punktā minētajai procedūrai, jo īpaši attiecībā uz veselības marķējumu gaļai, kas ražota no tādiem pret slimību uzņēmīgo sugu dzīvniekiem, kuru izcelsme ir aizsardzības zonās, kas uzturētas spēkā vairāk nekā 30 dienas.

26. pants

Pasākumi attiecībā uz aizsardzības zonās ražotiem gaļas produktiem

1. Dalībvalstis nodrošina, ka tiek aizliegts laist tirgū gaļas produktus, kas iegūti no tādiem pret slimību uzņēmīgo sugu dzīvniekiem, kuru izcelsme ir aizsardzības zonā.

2. Izdarot atkāpi, 1. punkta noteikumus nepiemēro gaļas produktiem, kuriem veikts kāds no apstrādes veidiem, kas izklāstīti VII pielikuma A daļas 1. punktā, vai kas ražoti no 25. panta 4. punktā minētās gaļas.

27. pants

Pasākumi attiecībā uz aizsardzības zonā ražotu pienu un piena produktiem

1. Dalībvalstis nodrošina, ka tiek aizliegts laist tirgū pienu, kas iegūts no pret slimību uzņēmīgo sugu dzīvniekiem, kuru izcelsme ir aizsardzības zonā, un no šāda piena ražotus piena produktus.

2. Dalībvalstis nodrošina, ka tiek aizliegts laist tirgū tādu pienu un piena produktus no pret slimību uzņēmīgo sugu dzīvniekiem, kas ražoti uzņēmumos aizsardzības zonā.

3. Izdarot atkāpi, 1. punktā paredzēto aizliegumu nepiemēro pienam un piena produktiem, kas iegūti no tādiem pret slimību uzņēmīgo sugu dzīvniekiem, kuru izcelsme ir aizsardzības zonā, un kas ražoti vismaz 21 dienu pirms saimniecībā aizsardzības zonā pirmās [zināmās] inficēšanās aptuvenā datuma, un kas kopš ražošanas ir uzglabāti un pārvadāti atsevišķi no piena un piena produktiem, kas ražoti pēc šī datuma.

4. Izdarot atkāpi, 1. punktā paredzēto aizliegumu nepiemēro pienam, kas iegūts no tādiem pret slimību uzņēmīgo sugu dzīvniekiem, kuru izcelsme ir aizsardzības zonā, un piena produktiem, kas ražoti no šāda piena un kam, atkarībā no piena vai piena produktu izmantošanas mērķa, veikts kāds no IX pielikuma A vai B daļā izklāstītajiem apstrādes veidiem. Apstrādi veic pie 6. punktā izklāstītajiem nosacījumiem 5. punktā minētajos uzņēmumos vai gadījumā, ja aizsardzības zonā neatrodas neviens uzņēmums, tad uzņēmumos ārpus aizsardzības zonas pie 8. punktā paredzētajiem nosacījumiem.

5. Izdarot atkāpi, 1. punktā paredzēto aizliegumu nepiemēro pienam un piena produktiem, kas pagatavoti uzņēmumos, kuri atrodas aizsardzības zonā, pie 6. punktā izklāstītajiem nosacījumiem.

6. Šī panta 4. un 5. punktā minētie uzņēmumi atbilst šādiem nosacījumiem:

a) uzņēmums darbojas pastāvīgā un stingrā oficiālā kontrolē;

b) vai nu viss uzņēmumā izmantotais piens atbilst 3. un 4. punktam, vai arī svaigpiens ir iegūts no dzīvniekiem ārpus aizsardzības zonas;

c) visā ražošanas procesā pienam jābūt skaidri identificētam, un tas jāpārvadā un jāuzglabā atsevišķi no svaigpiena un svaigpiena produktiem, kas nav paredzēti nosūtīšanai ārpus aizsardzības zonas;

d) svaigpiena pārvadāšana no saimniecībām, kas atrodas ārpus aizsardzības zonas, uz uzņēmumiem jāveic transportlīdzekļos, kuri pirms pārvadāšanas ir iztīrīti un dezinficēti un kuriem pēc tam nav bijusi saskare ar saimniecībām aizsardzības zonā, kurās tiek turēti pret slimību uzņēmīgo sugu dzīvnieki.

7. Kopienas iekšējai tirdzniecībai paredzētā piena atbilstību 6. punkta nosacījumiem apstiprina kompetentā iestāde. Kompetentā iestāde pārrauga atbilstības kontroli, ko veic vietējā veterinārā iestāde, un, Kopienas iekšējās tirdzniecības gadījumā, dara zināmu citām dalībvalstīm un Komisijai to uzņēmumu sarakstu, kurus tā atzinusi šādai apstiprināšanai.

8. Svaigpiena pārvadāšana no saimniecībām, kas atrodas aizsardzības zonā, uz uzņēmumiem ārpus aizsardzības zonas un šī piena pārstrāde ir pakļauta šādiem nosacījumiem:

a) no aizsardzības zonā turētiem pret slimību uzņēmīgo sugu dzīvniekiem iegūta svaigpiena pārstrādi uzņēmumos ārpus aizsardzības zonas atļauj kompetentās iestādes;

b) atļauja ietver norādījumus par pārvadāšanas maršrutu uz norādīto uzņēmumu;

c) pārvadājumus veic ar transportlīdzekļiem, kuri pirms pārvadāšanas ir iztīrīti un dezinficēti un kuri ir būvēti un uzturēti tā, ka pārvadāšanas laikā nerodas nekādas noplūdes, un kuri ir aprīkoti, lai piena ieliešanas un izliešanas laikā izvairītos no aerosola dispersijas;

d) pirms saimniecības, kurā tika savākts pret slimību uzņēmīgo sugu dzīvnieku piens, atstāšanas savienojošās caurules, riepas, riteņu arkas, transportlīdzekļa apakšējās daļas un visus piena izšļakstījumus notīra un dezinficē, un pēc pēdējās dezinfekcijas un pirms aizsardzības zonas atstāšanas transportlīdzeklim nav turpmākas saskares ar saimniecībām aizsardzības zonā, kurās tiek turēti pret slimību uzņēmīgo sugu dzīvnieki;

e) transportlīdzekļi ir stingri norīkoti noteiktai ģeogrāfiskai vai administratīvai teritorijai, tiem ir attiecīgi apzīmējumi un tos var pārvietot uz citu teritoriju tikai pēc tīrīšanas un dezinfekcijas, ko veic oficiālā pārraudzībā.

9. Ir aizliegta pret slimību uzņēmīgo sugu dzīvnieku svaigpiena paraugu savākšana un pārvešana no saimniecībām, kas atrodas aizsardzības zonā, uz citu laboratoriju, kas nav mutes un nagu sērgas diagnostikai apstiprinātā veterinārā diagnostikas laboratorija, un piena pārstrāde šādās laboratorijās.

28. pants

Pasākumi attiecībā uz spermu, olšūnām un embrijiem, kas aizsardzības zonā iegūti no pret slimību uzņēmīgo sugu dzīvniekiem

1. Dalībvalstis nodrošina, ka ir aizliegts laist tirgū spermu, olšūnas un embrijus, kas iegūti no tādiem pret slimību uzņēmīgo sugu dzīvniekiem, kuru izcelsme ir aizsardzības zonā.

2. Izdarot atkāpi, 1. punktā paredzēto aizliegumu nepiemēro saldētai spermai, olšūnām un embrijiem, kas savākti un uzglabāti vismaz 21 dienu pirms aptuvenā datuma, kad saimniecībā zonā notikusi pirmā inficēšanās ar mutes un nagu sērgas vīrusu.

3. Saldētu spermu, kas savākta saskaņā ar Kopienas tiesību aktiem pēc 2. punktā minētās inficēšanās, glabā atsevišķi un laiž tirgū tikai pēc tam, kad:

a) ir atcelti visi pasākumi attiecībā uz mutes un nagu sērgu saskaņā ar 36. pantu; un

b) visiem dzīvniekiem, kas izmitināti spermas savākšanas centrā, ir veikta klīniskā izmeklēšana, un saskaņā ar III pielikuma 2.2. punktu ņemtajiem paraugiem ir veikts seroloģisks tests, lai pierādītu, ka attiecīgajā spermas savākšanas centrā nav infekcijas; un

c) donordzīvniekam uz parauga, kas ņemts ne agrāk kā 28 dienas pēc spermas savākšanas, ir veikts seroloģisks tests, lai atklātu antivielas mutes un nagu sērgai, un šī testa rezultāts ir negatīvs.

29. pants

Pret slimību uzņēmīgo sugu dzīvnieku aizsardzības zonā saražotās vircas un kūtsmēslu pārvadāšana un izsmidzināšana

1. Dalībvalstis nodrošina, ka aizsardzības zonā ir aizliegts pārvadāt un izsmidzināt vircu vai kūtsmēslus no 16. pantā minētajām saimniecībām un telpām vai transportlīdzekļiem, kas atrodas aizsardzības zonā un kur īslaicīgi vai pastāvīgi tiek turēti pret slimību uzņēmīgo sugu dzīvnieki.

2. Atkāpjoties no 1. punktā paredzētā aizlieguma, kompetentā iestāde var atļaut pret slimību uzņēmīgo sugu dzīvnieku vircu vai kūtsmēslus aizvākšanu no saimniecības, kas atrodas aizsardzības zonā, uz norādītu uzņēmumu apstrādei saskaņā ar VIII pielikuma III nodaļas A daļas II iedaļas 5. punktu Regulā (EK) Nr. 1774/2002 vai pagaidu uzglabāšanai.

3. Atkāpjoties no 1. punktā paredzētā aizlieguma, kompetentā iestāde var atļaut pret slimību uzņēmīgo sugu dzīvnieku vircu vai kūtsmēslus aizvākšanu no saimniecībām, kas atrodas aizsardzības zonā un kuras nav pakļautas 4. vai 10. pantā paredzētajiem pasākumiem, izsmidzināšanai uz norādītiem laukiem ar šādiem nosacījumiem:

a) visi kūtsmēsli ir saražoti vismaz 21 dienu pirms aptuvenā datuma, kad saimniecībā aizsardzības zonā notikusi pirmā inficēšanās, un kūtsmēslus vai vircu izsmidzina tuvu zemei pietiekamā attālumā no saimniecībām, kurās tur pret slimību uzņēmīgo sugu dzīvniekus, un tie tūlīt tiek iestrādāti zemē vai;

b) govju vai cūku kūtsmēslu gadījumā; i) valsts pilnvarota veterinārārsta saimniecībā veiktā pārbaudē ir noliegts, ka saimniecībā atrodas ar mutes un nagu sērgas vīrusu inficēti pret slimību uzņēmīgo sugu dzīvnieki; un ii) visi kūtsmēsli ir ražoti vismaz 4 dienas pirms i) apakšpunktā minētās pārbaudes; un iii) kūtsmēslus iestrādā zemē norādītos laukos tuvu to izcelsmes saimniecībai un pietiekamā attālumā no citām saimniecībām aizsardzības zonā, kurās tiek turēti pret slimību uzņēmīgo sugu dzīvnieki.

4. Dalībvalstis nodrošina, ka visas atļaujas aizvākt vircu vai kūtsmēslus no saimniecībās, kurā tiek turēti pret slimību uzņēmīgo sugu dzīvnieki, ir pakļautas stingriem pasākumiem, lai izvairītos no riska izplatīt mutes un nagu sērgas vīrusu, it īpaši nodrošinot ūdens necaurlaidīgs transportlīdzekļu tīrīšanu un dezinfekciju pēc iekraušanas un pirms saimniecības atstāšanas.

30. pants

Pasākumi aizsardzības zonā attiecībā uz pret slimību uzņēmīgo sugu dzīvnieku ādām

1. Dalībvalstis nodrošina, ka ir aizliegts laist tirgū pret slimību uzņēmīgo sugu dzīvnieku ādas, kuru izcelsme ir aizsardzības zonā.

2. Izdarot atkāpi, 1. punktā paredzēto aizliegumu nepiemēro ādām, kuras ir vai nu:

a) ražotas vismaz 21 dienu pirms aptuvenā inficēšanās datuma 10. panta 1. punktā minētajā saimniecībā un kuras ir glabātas atsevišķi no ādām, kas ražotas pēc šī datuma; vai

b) atbilst VII pielikuma A daļas 2. punktā noteiktajām prasībām.

31. pants

Pasākumi attiecībā uz aizsardzības zonā ražotu aitu vilnu, atgremotāju matiem un cūku sariem

1. Dalībvalstis nodrošina, ka ir aizliegts laist tirgū aitu vilnu, atgremotāju matus un cūku sarus, kuru izcelsme ir aizsardzības zonā.

2. Izdarot atkāpi, 1. punktā paredzēto aizliegumu nepiemēro nepārstrādātai vilnai, matiem un astriem, kuri:

a) ir ražoti vismaz 21 dienu pirms aptuvenā inficēšanās datuma 10. panta 1. punktā minētajā saimniecībā un kuri ir glabāti atsevišķi no vilnas, matiem un sariem, kas ražoti pēc šā datuma; vai

b) atbilst VII pielikuma A daļas 3. punktā noteiktajām prasībām.

32. pants

Pasākumi attiecībā uz citiem aizsardzības zonā ražotiem dzīvnieku izcelsmes produktiem

1. Dalībvalstis nodrošina, ka ir aizliegts laist tirgū dzīvnieku izcelsmes produktus, kas iegūti no tādiem pret slimību uzņēmīgo sugu dzīvniekiem, kas nav minēti 25. līdz 31. pantā.

2. Izdarot atkāpi, 1. punktā paredzētos aizliegumus nepiemēro 1. punktā minētajiem produktiem, kuri:

a) ir vai nu ražoti vismaz 21 dienu pirms aptuvenā inficēšanās datuma 10. panta 1. punktā minētajā saimniecībā un kuri ir glabāti un pārvadāti atsevišķi no produktiem, kas ražoti pēc šī datuma; vai

b) kuriem ir veikta apstrāde saskaņā ar VII pielikuma A daļas 4. punktu; vai

c) īpašiem produktiem — kuri atbilst attiecīgajām prasībām VII pielikuma A daļas 5. līdz 9. punktā; vai

d) kuri ir kombinētie produkti, kas nav pakļauti tālākai apstrādei un kas satur tādus dzīvnieku izcelsmes produktus, kuriem ir vai nu veikta apstrāde, lai nodrošinātu iespējamā mutes un nagu sērgas vīrusa iznīcināšanu, vai kuri iegūti no dzīvniekiem, uz kuriem neattiecas ierobežojumi saskaņā ar šīs direktīvas noteikumiem; vai

e) kuri ir fasēti produkti, kas paredzēti lietošanai kā in-vitro diagnostikas vai laboratorijas reaģenti.

33. pants

Pasākumi attiecībā uz aizsardzības zonā ražotu lopbarību, sienu un salmiem

1. Dalībvalstis nodrošina, ka ir aizliegts laist tirgū lopbarību, sienu un salmus, kuru izcelsme ir aizsardzības zonā.

2. Izdarot atkāpi, 1. punktā paredzēto aizliegumu nepiemēro lopbarībai, sienam un salmiem, kuri:

a) ražoti vismaz 21 dienu pirms aptuvenā inficēšanās datuma 10. panta 1. punktā minētajā saimniecībā un glabāti un pārvadāti atsevišķi no lopbarības, siena un salmiem, kas ražoti pēc šā datuma; vai

b) paredzēti lietošanai aizsardzības zonā saskaņā ar kompetento iestāžu atļauju; vai

c) ražoti telpās, kurās netiek turēti pret slimību uzņēmīgo sugu dzīvnieki; vai

d) ražoti uzņēmumos, kuros netiek turēti pret slimību uzņēmīgo sugu dzīvnieki, un to ražošanā izmantotas izejvielas no c) punktā minētajām telpām vai no telpām, kas atrodas ārpus aizsardzības zonas.

3. Izdarot atkāpi, 1. punktā paredzēto aizliegumu nepiemēro lopbarībai, kas ražota saimniecībās, kurās tiek turēti pret slimību uzņēmīgo sugu dzīvnieki un kuras atbilst VII pielikuma B daļas 1. punkta prasībām.

34. pants

Atkāpju piešķiršana un papildu sertifikācija

1. Visus 24. līdz 33. pantā paredzētos aizliegumus piešķir ar īpašu kompetentās iestādes lēmumu tikai pēc tam, kad tā ir pārliecinājusies, ka, pietiekami ilgā laikposmā, pirms produkti atstāj aizsardzības zonu, ir izpildītas visas attiecīgās prasības un ka nepastāv risks izplatīt mutes un nagu sērgas vīrusu.

2. Visi 25. līdz 33. pantā paredzētie aizliegumi, Kopienas iekšējās tirdzniecības gadījumā, pieprasa kompetentās iestādes papildu atļaujas.

3. Sīki izstrādātus noteikumus 2. punktā paredzēto pasākumu īstenošanai var pieņemt saskaņā ar 89. panta 2. punktā minēto procedūru.

35. pants

Papildu pasākumi, ko dalībvalstis piemēro aizsardzības zonā

Papildus pasākumiem, kas piemērojami aizsardzības zonā saskaņā ar šo direktīvu, dalībvalstis var veikt vēl citus valsts līmeņa pasākumus, kurus tās uzskata par vajadzīgiem un piemērotiem mutes un nagu sērgas vīrusa apkarošanai, ņemot vērā īpašos epidemioloģiskos, lopkopības, komerciālos un sociālos apstākļus skartajā teritorijā. Dalībvalstis par šādiem papildu pasākumiem informē Komisiju un citas dalībvalstis.

36. pants

Pasākumu atcelšana aizsardzības zonā

1. Dalībvalstis nodrošina, ka aizsardzības zonā piemērotos pasākumus saglabā, kamēr nav izpildītas šādas prasības:

a) ir pagājušas vismaz 15 dienas, kopš nogalināti un droši iznīcināti visi pret slimību uzņēmīgo sugu dzīvnieki 10. panta 1. punktā minētajās saimniecībās, un šajās saimniecībās pabeigta sākotnējā tīrīšana un dezinfekcija, kas veikta saskaņā ar 11. pantu;

b) ar negatīviem rezultātiem ir pabeigta apsekošana visās saimniecībās, kurās tiek turēti pret slimību uzņēmīgo sugu dzīvnieki un kuras atrodas aizsardzības zonā.

2. Pēc tam, kad aizsardzības zonā atcelti īpašie pasākumi, uzraudzības zonā vismaz 15 dienas turpina piemērot pasākumus, kā tas paredzēts 37. līdz 42. pantā, līdz šos pasākumus atceļ saskaņā ar 44. pantu.

3. Šā panta 1. punkta b) apakšpunktā minēto apsekošanu veic, lai pierādītu infekcijas neesamību, un atbilstoši vismaz III pielikuma 1. punkta kritērijiem, un ietver III pielikuma 2.3. punktā paredzētos pasākumus, kas balstīti uz III pielikuma 2.1.1. un 2.1.3. punkta kritērijiem.

37. pants

Pasākumi, ko piemēro saimniecībām uzraudzības zonā

1. Dalībvalstis nodrošina, ka uzraudzības zonā piemēro 22. panta 1. punktā paredzētos pasākumus.

2. Atkāpjoties no 22. panta 1. punkta c) apakšpunktā paredzētā aizlieguma un, ja uzraudzības zonā vispār nav pieejamas vai nav pieejams pietiekamas kaušanas iespējas, kompetentās iestādes var atļaut pārvietot pret slimību uzņēmīgo sugu dzīvniekus no saimniecībām uzraudzības zonā pārvešanai tieši un oficiālā uzraudzībā kaušanai uz kautuvi, kas atrodas ārpus uzraudzības zonas, saskaņā ar šādiem nosacījumiem:

a) šās direktīvas 22. panta 1. punktā minētie reģistri ir pakļauti oficiālai kontrolei, un epidemioloģiskā situācija saimniecībā nenorāda uz jebkādām aizdomām par saslimšanu vai inficēšanos ar mutes un nagu sērgas vīrusu; un

b) valsts pilnvarotais veterinārārsts visiem pret slimību uzņēmīgo sugu dzīvniekiem saimniecībā veicis ekspertīzi, kuras rezultāti ir negatīvi; un

c) reprezentatīvam skaitam dzīvnieku, ņemot vērā statistiskos parametrus III pielikuma 2.2. punktā, ir veikta rūpīga klīniskā pārbaude, lai noliegtu klīniski slimu dzīvnieku klātbūtni vai aizdomas par to; un

d) kautuvi ir norādījusi kompetentā iestāde, un tā atrodas pēc iespējas tuvāk uzraudzības zonai; un

e) no šādiem dzīvniekiem ražotai gaļai veic 39. pantā precizēto apstrādi.

38. pants

Pret slimību uzņēmīgo sugu dzīvnieku pārvietošana uzraudzības zonā

1. Dalībvalstis nodrošina, ka uzraudzības zonas robežās pret slimību uzņēmīgo sugu dzīvniekus no saimniecībām nepārvieto.

2. Izdarot atkāpi, 1. punktā paredzēto aizliegumu nepiemēro dzīvnieku pārvietošanai, ko veic kādā nolūkā no šiem:

a) lai vestu uz ganībām, kas atrodas uzraudzības zonā, bet nonākot saskarē ar citu saimniecību pret slimību uzņēmīgo sugu dzīvniekiem, ne agrāk kā 15 dienas pēc tam, kad aizsardzības zonā reģistrēts pēdējais mutes un nagu sērgas uzliesmojums;

b) lai pārvestu tieši un oficiālā pārraudzībā kaušanai uz kautuvi, kas atrodas tajā pašā zonā;

c) lai pārvadātu saskaņā ar 37. panta 2. punktu;

d) lai pārvadātu saskaņā ar 24. panta 2. punkta a) un b) apakšpunktu.

3. Šī panta 2. punkta a) apakšpunktā paredzēto pārvietošanu kompetentā iestāde atļauj tikai pēc tam, kad valsts pilnvarota veterinārārsta veiktā pārbaude visiem pret slimību uzņēmīgo sugu dzīvniekus saimniecībā, tai skaitā pārbaude paraugiem, kad ņemti saskaņā ar III pielikuma 2.2. punktu, ir noliegusi tādu dzīvnieku klātbūtni, par kuriem ir aizdomas, ka tie ir slimi vai inficējušies.

4. Šā panta 2. punkta b) apakšpunktā paredzēto pārvietošanu kompetentā iestāde atļauj tikai pēc tam, kad ar apmierinošiem rezultātiem pabeigti 37. panta 2. punkta a) un b) apakšpunktā paredzētie pasākumi.

5. Dalībvalstis nekavējoties izseko pret slimību uzņēmīgo sugu dzīvniekus, kas nosūtīti no uzraudzības zonas laika posmā, sākot no vismaz 21 dienas pirms aptuvenā datuma, kad saimniecībā uzraudzības zonā notikusi pirmā inficēšanās, un par saviem rezultātiem dzīvnieku izsekošanā informē kompetentās iestādes citās dalībvalstīs.

39. pants

Piemērojamie pasākumi tādu pret slimību uzņēmīgo sugu dzīvnieku gaļai, kuras izcelsme ir uzraudzības zonā, un no šādas gaļas ražotiem gaļas produktiem

1. Dalībvalstis nodrošina, ka ir aizliegts laist tirgū svaigu gaļu, maltu gaļu un gaļas izstrādājumus, kas iegūti no tādiem pret slimību uzņēmīgo sugu dzīvniekiem, kuru izcelsme ir uzraudzības zonā, un no šādas gaļas ražotus gaļas produktus.

2. Dalībvalstis nodrošina, ka ir aizliegts laist tirgū svaigu gaļu, maltu gaļu, gaļas izstrādājumus un gaļas produktus, kas ražoti no pret slimību uzņēmīgo sugu dzīvniekiem uzņēmumos, kuri atrodas uzraudzības zonā.

3. Izdarot atkāpi, 1. punktā paredzēto aizliegumu nepiemēro svaigai gaļai, maltai gaļai un gaļas izstrādājumiem, kuri ražoti vismaz 21 dienu pirms aptuvenā datuma, kad saimniecībā atbilstošajā uzraudzības zonā notikusi pirmā inficēšanās, un kuri kopš ražošanas ir uzglabāti un pārvadāti atsevišķi no gaļas, kas ražota pēc šī datuma. Šādai gaļai pēc skaidras, atbilstoši Kopienas tiesību aktiem noteiktas zīmes jābūt viegli atšķiramai no gaļas, kura neatbilst nosūtīšanai ārpus uzraudzības zonas.

4. Izdarot atkāpi, 1. punktā paredzēto aizliegumu nepiemēro svaigai gaļai, maltai gaļai un gaļas izstrādājumiem, kuri ražoti no dzīvniekiem, kas vesti uz kautuvi vismaz tikpat stingros apstākļos, kā paredzēts 37. panta 2. punkta a) līdz e) apakšpunktā, ar nosacījumu, ka šī gaļa ir pakļauta 5. punktā paredzētajiem pasākumiem.

5. Izdarot atkāpi, 2. punktā paredzēto aizliegumu nepiemēro svaigai gaļai, maltai gaļai vai gaļas izstrādājumiem, kuri iegūti uzņēmumos, kas atrodas uzraudzības zonā, ar šādiem nosacījumiem:

a) uzņēmums darbojas stingrā veterinārā kontrolē;

b) uzņēmumā pārstrādā tikai tādu svaigu gaļu, maltu gaļu vai gaļas izstrādājumus, kuri aprakstīti 4. punktā un pakļauti VIII pielikuma B daļā paredzētajiem papildu nosacījumiem, vai kuri iegūti no dzīvniekiem, kas audzēti un kauti ārpus uzraudzības zonas, vai iegūti no dzīvniekiem, kas pārvadāti saskaņā ar 24. panta 2. punktā b) apakšpunkta noteikumiem;

c) uz visas šādas svaiga gaļas, malta gaļas vai gaļas izstrādājumiem jābūt veselības marķējumam saskaņā ar Direktīvas 64/433/EEK I pielikuma XI nodaļu vai, citu pārnadžu gaļas gadījumā, veselības marķējumam, kas paredzēts Direktīvas 91/495/EEK I pielikuma III nodaļā, vai, maltas gaļas un gaļas izstrādājumu gadījumā, veselības marķējumam, kas paredzēts Direktīvas 94/65/EK I pielikuma VI nodaļā;

d) visā ražošanas procesā visai šādai svaigai gaļai, maltai gaļai vai gaļas izstrādājumiem jābūt skaidri identificētai un tā jāpārvadā un jāuzglabā atsevišķi no svaigas gaļas, maltas gaļas vai gaļas izstrādājumiem, kuri saskaņā ar šo direktīvu neatbilst nosūtīšanai ārpus uzraudzības zonas.

6. Izdarot atkāpi, 1. punktā paredzēto aizliegumu nepiemēro gaļas produktiem, kas ražoti no svaigas gaļas, kas iegūta no pret slimību uzņēmīgo sugu dzīvniekiem, kuru izcelsme ir uzraudzības zonā, un kas marķēta ar Direktīvā 2002/99/EK paredzēto veselības marķējumu un oficiālā pārraudzībā transportēta uz norādītu uzņēmumu apstrādei saskaņā ar VII pielikuma A daļas 1. punktu.

7. Izdarot atkāpi, 2. punktā paredzēto aizliegumu nepiemēro gaļas produktiem, kas ražoti uzņēmumos uzraudzības zonā un vai nu atbilst 6. punkta noteikumiem, vai ir ražoti no gaļas, kas atbilst 5. punkta noteikumiem.

8. Kopienas iekšējai tirdzniecībai paredzētajai svaigai gaļai, maltai gaļai un gaļas izstrādājumiem atbilstību 5. un 7. pantam apstiprina kompetentā iestāde. Kompetentā iestāde pārrauga atbilstības kontroli, ko veic vietējā veterinārā iestāde, un, Kopienas iekšējās tirdzniecības gadījumā, dara zināmu citām dalībvalstīm un Komisijai to uzņēmumu sarakstu, kurus tā atzinusi šādai apstiprināšanai.

9. Atkāpi no 1. punktā paredzētā aizlieguma var piešķirt saskaņā ar īpašiem nosacījumiem, kas pieņemti atbilstoši 89. panta 3. punktā minētajai procedūrai, jo īpaši attiecībā uz veselības marķējumu gaļai, kas ražota no tādiem pret slimību uzņēmīgo sugu dzīvniekiem, kuru izcelsme ir uzraudzības zonā, kas uzturēta spēkā vairāk nekā 30 dienas.

40. pants

Piemērojamie pasākumi pret slimību uzņēmīgo sugu dzīvnieku pienam un piena produktiem, kas ražoti uzraudzības zonā

1. Dalībvalstis nodrošina, ka ir aizliegts laist tirgū pienu, kas iegūts no pret slimību uzņēmīgo sugu dzīvniekiem, kuru izcelsme ir uzraudzības zonā, un no šāda piena ražotus piena produktus.

2. Dalībvalstis nodrošina, ka ir aizliegts laist tirgū tādu pienu un piena produktus no pret slimību uzņēmīgo sugu dzīvniekiem, kas ražoti uzraudzības zonā.

3. Izdarot atkāpi, 1. punktā paredzēto aizliegumu nepiemēro pienam un piena produktiem, kas iegūti no tādiem pret slimību uzņēmīgo sugu dzīvniekiem, kuru izcelsme ir uzraudzības zonā, un kas ražoti vismaz 21 dienu pirms aptuvenā datuma, kad saimniecībā atbilstošajā uzraudzības zonā notikusi pirmā inficēšanās, un kas kopš ražošanas ir uzglabāti un pārvadāti atsevišķi no piena un piena produktiem, kas ražoti pēc šī datuma.

4. Izdarot atkāpi, 1. punktā paredzēto aizliegumu nepiemēro pienam, kas iegūts no tādiem pret slimību uzņēmīgo sugu dzīvniekiem, kuru izcelsme ir uzraudzības zonā, un piena produktiem, kas ražoti no šāda piena un kam, atkarībā no piena vai piena produktu izmantošanas mērķa, veikts kāds no IX pielikuma A vai B daļā izklāstītajiem apstrādes veidiem. Apstrādi veic pie 6. punktā izklāstītajiem nosacījumiem 5. punktā minētajos uzņēmumos vai gadījumā, ja uzraudzības zonā neatrodas neviens uzņēmums, tad kompetento iestāžu norādītos uzņēmumos ārpus aizsardzības un uzraudzības zonām.

5. Izdarot atkāpi, 2. punktā paredzēto aizliegumu nepiemēro pienam un piena produktiem, kas pagatavoti uzņēmumos, kuri atrodas uzraudzības zonā, pie 6. punktā izklāstītajiem nosacījumiem.

6. Šī panta 4. un 5. punktā minētie uzņēmumi atbilst šādiem nosacījumiem:

a) uzņēmums darbojas pastāvīgā un stingrā oficiālā kontrolē;

b) vai nu viss uzņēmumā izmantotais piens atbilst 4. punktam, vai arī ir iegūts no dzīvniekiem ārpus aizsardzības un uzraudzības zonām;

c) visā ražošanas procesā pienam jābūt skaidri identificētam, un tas jāpārvadā un jāuzglabā atsevišķi no piena un piena produktiem, kas nav paredzēti nosūtīšanai ārpus uzraudzības zonas;

d) svaigpiena pārvadāšana no saimniecībām, kas atrodas ārpus aizsardzības un uzraudzības zonām, uz uzņēmumiem jāveic transportlīdzekļos, kuri pirms pārvadāšanas ir iztīrīti un dezinficēti un kuriem pēc tam nav bijusi saskare ar tādām saimniecībām aizsardzības un uzraudzības zonās, kurās tiek turēti pret slimību uzņēmīgo sugu dzīvnieki.

7. Kopienas iekšējai tirdzniecībai paredzētā piena atbilstību 6. punkta nosacījumiem apstiprina kompetentā iestāde. Kompetentā iestāde pārrauga atbilstības kontroli, ko veic vietējā veterinārā iestāde, un, Kopienas iekšējās tirdzniecības gadījumā, dara zināmu citām dalībvalstīm un Komisijai to uzņēmumu sarakstu, kurus tā atzinusi šādai apstiprināšanai.

8. Svaigpiena pārvadāšana no saimniecībām, kas atrodas uzraudzības zonā, uz uzņēmumiem ārpus aizsardzības un uzraudzības zonām un šī piena pārstrāde ir pakļauta šādiem nosacījumiem:

a) no uzraudzības zonā turētiem, pret slimību uzņēmīgo sugu dzīvniekiem iegūta svaigpiena pārstrādi uzņēmumos ārpus aizsardzības un uzraudzības zonām atļauj kompetentās iestādes;

b) atļauja ietver norādījumus par pārvadāšanas maršrutu uz norādīto uzņēmumu;

c) pārvadājumus veic ar transportlīdzekļiem, kuri pirms pārvadāšanas ir iztīrīti un dezinficēti un kuri ir būvēti un uzturēti tā, ka pārvadāšanas laikā nerodas nekāda noplūde, un kuri ir aprīkoti, lai piena ieliešanas un izliešanas laikā izvairītos no aerosola dispersijas;

d) pirms saimniecības, kurā tika savākts pret slimību uzņēmīgo sugu dzīvnieku piens, atstāšanas savienojošās caurules, riepas, riteņu arkas, transportlīdzekļa apakšējās daļas un visus piena izšļakstījumus notīra un dezinficē, un pēc pēdējās dezinfekcijas un pirms uzraudzības zonas atstāšanas transportlīdzeklim nav turpmākas saskares ar tādām saimniecībām aizsardzības un uzraudzības zonās, kurās tiek turēti pret slimību uzņēmīgo sugu dzīvnieki;

e) transportlīdzekļi ir stingri norīkoti darbībai noteiktā ģeogrāfiskā vai administratīvā teritorijā, tiem ir attiecīgi apzīmējumi un tos var pārvietot uz citu teritoriju tikai pēc tīrīšanas un dezinfekcijas, ko veic oficiālā pārraudzībā.

9. Pret slimību uzņēmīgo sugu dzīvnieku svaigpiena paraugu savākšanai un pārvešanai no saimniecībām, kas atrodas uzraudzības zonā, uz citu laboratoriju, kas nav mutes un nagu sērgas diagnostikai apstiprinātā veterinārā diagnostikas laboratorija, un piena pārstrādei šādās laboratorijās vajadzīga oficiāla atļauja, un tā pakļauta pasākumiem, lai izvairītos no iespējamā mutes un nagu sērgas vīrusa izplatīšanas.

41. pants

Pret slimību uzņēmīgo sugu dzīvnieku uzraudzības zonā saražotās vircas un kūtsmēslu pārvadāšana un izsmidzināšana

1. Dalībvalstis nodrošina, ka uzraudzības zonā un ārpus tās ir aizliegts pārvadāt un izsmidzināt vircu vai kūtsmēslus no 16. pantā minētajām saimniecībām un telpām, kas atrodas aizsardzības zonā un kur tiek turēti pret slimību uzņēmīgo sugu dzīvnieki.

2. Atkāpjoties no 1. punktā paredzētā aizlieguma, kompetentā iestāde izņēmuma apstākļos var atļaut vircas vai kūtsmēslu pārvadāšanu ar transportlīdzekli, kurš rūpīgi iztīrīts un dezinficēts pirms un pēc lietošanas izsmidzināšanai norādītajās teritorijās uzraudzības zonā un pietiekamā attālumā no saimniecībām, kurās tiek turēti pret slimību uzņēmīgo sugu dzīvnieki, ar šādiem alternatīviem nosacījumiem:

a) vai nu valsts pilnvarotā veterinārārsta veiktā visu pret slimību uzņēmīgo sugu dzīvnieku pārbaude saimniecībā ir noliegusi tādu dzīvnieku klātbūtni, par kuriem ir aizdomas, ka tie ir inficēti ar mutes un nagu sērgas vīrusu, un kūtsmēslus vai vircu izsmidzina tuvu zemei, lai izvairītos no migliņas radīšanas, un tūlīt iestrādā zemē; vai arī

b) valsts pilnvarotais veterinārārsts ar negatīviem rezultātiem visiem pret slimību uzņēmīgo sugu dzīvniekiem saimniecībā veicis klīnisko pārbaudi, un kūtsmēslus ievada zemē; vai

c) uz kūtsmēsliem attiecas 29. panta 2. punkta noteikums.

42. pants

Pasākumi attiecībā uz citiem uzraudzības zonā ražotiem dzīvnieku izcelsmes produktiem

Dalībvalstis nodrošina, ka citu, nevis 39. līdz 41. pantā minēto dzīvnieku izcelsmes produktu laišana tirgū ir pakļauta nosacījumiem, kas paredzēti 28. un 30. līdz 32. pantā.

43. pants

Papildu pasākumi, ko dalībvalstis piemēro uzraudzības zonā

Papildus 37. līdz 42. pantā paredzētajiem pasākumiem, dalībvalstis var veikt vēl citus valsts līmeņa pasākumu, kurus tās uzskata par vajadzīgiem un piemērotiem mutes un nagu sērgas vīrusa apkarošanai, ņemot vērā īpašos epidemioloģiskos, lopkopības, komerciālos un sociālos apstākļus skartajā teritorijā. Ja uzskata, ka ir vajadzīgi īpaši pasākumi, lai ierobežotu zirgu dzimtas dzīvnieku pārvietošanu, tad, veicot šādus pasākumus, ņem vērā tos, kas paredzēti VI pielikumā.

44. pants

Pasākumu atcelšana uzraudzības zonā

1. Dalībvalstis nodrošina, ka uzraudzības zonā piemērotos pasākumus saglabā, kamēr nav izpildītas šādas prasības:

a) ir pagājušas vismaz 30 dienu, kopš nogalināti un droši iznīcināti visi pret slimību uzņēmīgo sugu dzīvnieki 10. panta 1. punktā minētajās saimniecībās, un šajās saimniecībās pabeigta sākotnējā tīrīšana un dezinfekcija, kas veikta saskaņā ar 11. pantu;

b) aizsardzības zonā ir izpildītas 36. pantā paredzētās prasības;

c) ar negatīviem rezultātiem ir pabeigta apsekošana.

2. Šā panta 1. punkta c) apakšpunktā minēto apsekošanu veic, lai pierādītu infekcijas neesamību uzraudzības zonā atbilstoši III pielikuma 1. punkta kritērijiem, un tā ietver III pielikuma 2.4. punktā paredzētos pasākumus, kas balstīti uz III pielikuma 2.1. punkta kritērijiem.







7. IEDAĻA

REĢIONALIZĀCIJA, PĀRVIETOŠANĀS KONTROLE UN IDENTIFIKĀCIJA

45. pants

Reģionalizācija

1. Neierobežojot Direktīvu 90/425/EK, jo īpaši tās 10. pantu, ja izrādās, ka mutes un nagu sērgas vīruss izplatās par spīti saskaņā ar šo direktīvu veiktajiem pasākumiem un epizootija kļūst plaša, un visos gadījumos, kad īsteno ārkārtas vakcināciju, dalībvalstis nodrošina, ka to teritorija tiek sadalīta vienā vai vairākās ierobežotās un brīvās zonās.

2. Dalībvalstis nekavējoties paziņo Komisijai sīku informāciju par ierobežotajā zonā īstenotajiem pasākumiem, un Komisija pārskata, vajadzības gadījumā groza un apstiprina šos pasākumus saskaņā ar 89. panta 3. punktā minēto procedūru.

3. Neierobežojot 1. punktā minēto dalībvalstu pienākumu sadalīt savu teritoriju reģionos, par reģionalizāciju un ierobežotajā zonā piemērojamajiem pasākumiem var lemt saskaņā ar 89. panta 3. punktā minēto procedūru. Šis lēmums var attiekties arī uz blakus esošajām dalībvalstīm, kas laikā, kad lēmums tiek pieņemts, nav inficētas.

4. Pirms kontrolētās zonas norobežošanas veic rūpīgu situācijas epidemioloģisko novērtēšanu, īpaši attiecībā uz vīrusa ievazāšanas iespējamo laiku un vietu, iespējamo izplatību un iespējamo laiku, kas vajadzīgs, lai iznīcinātu mutes un nagu sērgas vīrusu.

5. Kontrolēto zonu, cik iespējams, norobežo, pamatojoties uz administratīvām robežām vai ģeogrāfiskiem šķēršļiem. Reģionalizācija tiek balstīta uz lielākām administratīvām vienībām nekā reģioni. Ņemot vērā 13. pantā paredzētās epidemioloģiskās izmeklēšanas rezultātus, ierobežotās zonas var samazināt līdz teritorijām, kuru lielums nav mazāks kā apakšreģions, un, ja vajadzīgs, apkārtējie apakšreģioni. Gadījumā, ja mutes un nagu sērgas vīruss izplatās, ierobežoto zonu paplašina, iekļaujot papildu reģionus vai apakšreģionus.

46. pants

Dalībvalsts ierobežotajā zonā piemērojamie pasākumi

1. Reģionalizācijas gadījumā dalībvalstis nodrošina, ka tiek veikti vismaz šādi pasākumi:

a) kontrolē pret slimību uzņēmīgo sugu dzīvnieku, dzīvnieku izcelsmes produktu un preču pārvadājumus un pārvietošanos, un kontrolē transportlīdzekļu, kā iespējamo mutes un nagu sērgas vīrusa nesēju, kustību;

b) izseko un marķē saskaņā ar Kopienas tiesību aktiem svaigu gaļu un svaigpienu, un, cik iespējams, citu produktu krājumus, kas neatbilst nosūtīšanai ārpus ierobežotās zonas;

c) īpaši sertificē pret slimību uzņēmīgo sugu dzīvniekus un no šādiem dzīvniekiem iegūtus produktus un saskaņā ar Kopienas tiesību aktiem piešķir veselīguma marķējumu lietošanai pārtikā un nosūtīšanai ārpus ierobežotās zonas paredzētiem produktiem.

2. Reģionalizācijas gadījumā dalībvalstis nodrošina, ka tiek izsekoti vismaz tie pret slimību uzņēmīgo sugu dzīvnieki, kas nosūtīti no ierobežotās zonas uz citām dalībvalstīm laika posmā starp aptuveno mutes un nagu sērgas vīrusa ievazāšanu un reģionalizācijas īstenošanas datumu, un šos dzīvniekus izolē veterinārā pārraudzībā, kamēr oficiāli nenoliedz iespējamo saslimšanu vai inficēšanos.

3. Dalībvalstis sadarbojas, izsekojot svaigu gaļu un svaigpienu, un svaigpiena produktus, kas iegūti no pret slimību uzņēmīgo sugu dzīvniekiem un ražoti ierobežotajā zonā laikā starp aptuveno mutes un nagu sērgas vīrusa ievazāšanu un datumu, kad tiek īstenota reģionalizācija. Šādu svaigu gaļu apstrādā saskaņā ar VII pielikuma A daļas 1. punktu, un svaigpienu un piena produktus apstrādā saskaņā ar IX pielikuma A vai B daļu, atkarībā no izmantošanas, vai aiztur, kamēr oficiāli nav noliegta iespējamā inficēšanās ar mutes un nagu sērgas vīrusu.

4. Saskaņā ar Direktīvas 2002/99/EK 4. punkta 3. pantu var noteikt īpašus pasākumus, jo īpaši attiecībā uz produktiem, kas iegūti no tādiem pret slimību uzņēmīgo sugu dzīvniekiem, kuru izcelsme ir ierobežotajā zonā un kuri nav paredzēti laišanai tirgū ārpus ierobežotās zonas.

47. pants

Pret slimību uzņēmīgo sugu identificēšana

1. Neierobežojot Kopienas tiesību aktus par mājas liellopu, aitu un kazu, un cūku identificēšanu, dalībvalstis nodrošina, ka mutes un nagu sērgas uzliesmojuma gadījumā to teritorijā pret slimību uzņēmīgo sugu dzīvnieki atstāj saimniecību, kurā tie tiek turēti, tikai tad, ja tos identificē tā, lai kompetentās iestādes var ātri izsekot to pārvietošanos un izcelsmes saimniecību vai jebkuru citu saimniecību, no kuras tie nāk. Tomēr īpašos gadījumos, kas minēti 15. panta 1. punktā un 16. panta 1. punktā, kompetentās iestādes noteiktos apstākļos un, ņemot vērā veselības stāvokli, var atļaut citus veidus šo dzīvnieku un to izcelsmes saimniecību vai jebkuru citu saimniecību, no kurām tie nāk, ātrai izsekošanai. Metodes šo dzīvnieku identificēšanai vai to izcelsmes saimniecību izsekošanai nosaka kompetentā iestāde un paziņo Komisijai.

2. Dalībvalstu veiktos pasākumus attiecībā uz dzīvnieku papildu, pastāvīgu vai neizdzēšamu marķēšanu konkrētā mutes un nagu sērgas kontroles nolūkā, jo īpaši gadījumā, ja veikta vakcinācija saskaņā ar 52. un 53. pantu, var grozīt atbilstoši 89. panta 3. punktā minētajai procedūrai.

48. pants

Pārvietošanās kontrole mutes un nagu sērgas uzliesmojuma gadījumā

1. Dalībvalstis nodrošina, ka mutes un nagu sērgas uzliesmojuma gadījumā to teritorijā, lai kontrolētu pret slimību uzņēmīgo sugu dzīvnieku pārvietošanos, saskaņā ar 45. pantu izveidotajā ierobežotajā zonā tiek piemēroti šādi pasākumi:

a) īpašnieki kompetentajai iestādei pēc tās pieprasījuma sniedz attiecīgu informāciju par dzīvniekiem, kas tiek ievesti to saimniecībās vai atstāj tās. Šī informācija attiecībā uz pret slimību uzņēmīgo sugu dzīvniekiem ietver vismaz tās ziņas, ko prasa Direktīvas 64/432/EEK 14. pants;

b) personas, kas iesaistītas pret slimību uzņēmīgo sugu dzīvnieku pārvadāšanā vai tirdzniecībā, kompetentajai iestādei pēc tās pieprasījuma sniedz attiecīgu informāciju par to dzīvnieku, kurus viņas ir pārvadājušas vai pārdevušas, pārvietošanos. Šī informācija ietver vismaz tās ziņas, ko prasa Direktīvas 64/432/EEK 12. panta 2. punkta un 13. panta 1. punkta b) apakšpunkts.

2. Dalībvalstis var paplašināt dažu vai visu 1. punktā paredzēto pasākumu piemērošanas teritoriju līdz daļai vai visai brīvajai zonai.







8. IEDAĻA

VAKCINĀCIJA

49. pants

Mutes un nagu sērgas vakcīnu lietošana, ražošana, pārdošana un kontrole

Dalībvalstis nodrošina, ka:

a) to teritorijā ir aizliegta mutes un nagu sērgas vakcīnu izmantošana un hiperimūnserumu pret mutes un nagu sērgu ievadīšana, izņemot šajā direktīvā paredzētos gadījumos;

b) mutes un nagu sērgas vakcīnu ražošana, uzglabāšana, piegāde, izplatīšana un pārdošana to teritorijā tiek veikta oficiālā uzraudzībā;

c) mutes un nagu sērgas vakcīnu tirdzniecība saskaņā ar Kopienas tiesību aktiem ir kompetento iestāžu pārraudzībā;

d) mutes un nagu sērgas vakcīnu lietošanu citos nolūkos, nevis, lai radītu aktīvu imunitāti pret slimību uzņēmīgo sugu dzīvniekos, respektīvi, laboratoriskiem izmeklējumiem, zinātniskai pētniecībai vai vakcīnu pārbaudei, atļauj kompetentā iestāde, un to veic atbilstošos bioloģiski drošos apstākļos.

50. pants

Lēmums par ārkārtas vakcinācijas veikšanu

1. Var pieņemt lēmumu veikt ārkārtas vakcināciju, ja īstenojas vismaz viens no šiem apstākļiem:

a) ir apstiprināti mutes un nagu sērgas uzliesmojumi, kas dalībvalstī draud izplatīties plašā mērogā;

b) mutes un nagu sērgas uzliesmojumu, par kuriem ziņots dalībvalstī, ģeogrāfiskā stāvokļa vai valdošo meteoroloģisko apstākļu dēļ ir apdra