2007R1528 — LV — 20.02.2014 — 003.001

Šis dokuments ir izveidots vienīgi dokumentācijas nolūkos, un iestādes neuzņemas nekādu atbildību par tā saturu

Grozīta ar:









▼B

PADOMES REGULA (EK) Nr. 1528/2007

(2007. gada 20. decembris),

ar ko dažu tādu valstu izcelsmes izstrādājumiem, kuras ietilpst Āfrikas, Karību jūras reģiona un Klusā okeāna (ĀKK) valstu grupā, piemēro režīmu, kas paredzēts nolīgumos, ar ko izveido ekonomisko partnerattiecību nolīgumus vai kuru rezultātā notiek to izveide







EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME, ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu un jo īpaši tā 133. pantu, ņemot vērā Komisijas priekšlikumu, tā kā: (1) Partnerattiecību nolīgumā starp Āfrikas, Karību jūras reģiona un Klusā okeāna valstu grupas locekļiem, no vienas puses, un Eiropas Kopienu un tās dalībvalstīm, no otras puses, kas noslēgts 2000. gada 23. jūnijā Kotonū ( 1 ) (turpmāk “ĀKK un EK partnerattiecību nolīgums”) paredzēts, ka ekonomisko partnerattiecību nolīgumi (EPN) stājas spēkā ne vēlāk kā 2008. gada 1. janvārī. (2) ĀKK un EK partnerattiecību nolīgumā paredzēts, ka minētā nolīguma V pielikumā iekļauto tirdzniecības režīmu saglabā līdz 2007. gada 31. decembrim. (3) Kopš 2002. gada Kopiena risina sarunas par ekonomisko partnerattiecību nolīgumiem ar ĀKK valstu grupu, proti, ar sešiem reģioniem, kuros ietilpst Karību jūras reģions, Centrālāfrika, Austrumāfrika un Āfrikas dienvidu daļa, Klusā okeāna salu valstis, Āfrikas dienvidu attīstības kopiena un Rietumāfrika. Šādi ekonomisko partnerattiecību nolīgumi būs atbilstīgi PTO prasībām, tie atbalstīs reģionu integrāciju un veicinās ĀKK valstu pakāpenisku integrāciju uz noteikumiem balstītā pasaules tirdzniecības sistēmā, tādējādi veicinot stabilu attīstību un dodot ieguldījumu vispārējos centienos izskaust nabadzību un uzlabot dzīves apstākļus ĀKK valstīs. Sākumā sarunas var pabeigt attiecībā uz nolīgumiem, ar ko izveido ekonomisko partnerattiecību nolīgumus, kas attiecas vismaz uz tādiem preču režīmiem, kas ir apvienojami ar PTO, un tos pēc iespējas drīz papildinās ar pilnīgiem ekonomisko partnerattiecību nolīgumiem, kas atbildīs reģionu ekonomiskās un politikās integrācijas procesiem. (4) Tajos nolīgumos, ar ko izveido ekonomisko partnerattiecību nolīgumus vai kuru rezultātā notiek to izveide, un par kuriem sarunas jau ir pabeigtas, paredzēts, ka puses, ja iespējams, var veikt pasākumus, lai uz savstarpīguma pamata piemērotu nolīgumu pirms provizoriskas piemērošanas. Ir lietderīgi veikt pasākumus, lai piemērotu nolīgumus, pamatojoties uz šiem noteikumiem. (5) Vajadzības gadījumā šajā regulā iekļautie noteikumi jāgroza saskaņā ar nolīgumiem, ar ko izveido ekonomisko partnerattiecību nolīgumus vai kuru rezultātā notiek to izveide, ja šādi nolīgumi ir parakstīti un noslēgti saskaņā ar Līguma 300. pantu un vai nu ir piemēroti provizoriski, vai arī ir spēkā. Noteikumu darbība jābeidz kopumā vai daļēji, ja attiecīgie nolīgumi nestājas spēkā samērīgā laika periodā saskaņā ar Vīnes konvenciju par starptautiskajām līgumtiesībām. (6) Nolīgumu, ar ko izveido ekonomisko partnerattiecību nolīgumus vai kuru rezultātā notiek to izveide, noteikumos attiecībā uz importu Kopienā būtu jāparedz, ka visus izstrādājumus, izņemot ieročus, Kopienas tirgū var importēt bez muitas nodokļa nomaksas un nav paredzētas tarifa kvotas. Minētajā režīmā uz dažiem jutīgiem izstrādājumiem attiecas pārejas periodi un noteikumi un ir spēkā īpašs režīms Francijas aizjūras departamentiem. Ņemot vērā Dienvidāfrikas īpašo situāciju, Dienvidāfrikas izcelsmes izstrādājumiem būtu jāturpina piemērot attiecīgie noteikumi Nolīgumā par tirdzniecību, attīstību un sadarbību starp Eiropas Kopienu un tās dalībvalstīm, no vienas puses, un Dienvidāfrikas Republiku, no otras puses ( 2 ) (turpmāk “TDCA”), līdz stājas spēkā Kopienas un Dienvidāfrikas nolīgums, ar ko izveido ekonomisko partnerattiecību nolīgumus vai kuru rezultātā notiek to izveide. (7) Tā vietā, lai paļautos uz tādiem īpašiem pasākumiem attiecībā uz vismazāk attīstītām valstīm, kas paredzēti Padomes Regulā (EK) Nr. 980/2005 (2005. gada 27. jūnijs) par vispārējo tarifa preferenču sistēmas piemērošanu ( 3 ), ir lietderīgi, ka to vismazāk attīstīto valstu, kas ir arī ĀKK valstis, turpmāko tirdzniecības attiecību pamatā ar Kopienu ir ekonomisko partnerattiecību nolīgumi. Lai veicinātu šādu attīstību, ir lietderīgi paredzēt, ka šādas valstis, kas pabeigušas sarunas par nolīgumiem, ar ko izveido ekonomisko partnerattiecību nolīgumus vai kuru rezultātā notiek to izveide, un var gūt labumu, pateicoties šajā regulā paredzētajam režīmam, var ierobežotu laika periodu turpināt gūt labumu, pateicoties īpašajam režīmam, kas Regulā (EK) Nr. 980/2005 paredzēts vismazāk attīstītajam valstīm, attiecībā uz tiem izstrādājumiem, kuriem šajā regulā noteiktais pārejas režīms ir nelabvēlīgāks. (8) Pārejas periodā izcelsmes noteikumiem, kas piemērojami importam saskaņā ar šo regulu, vajadzētu būt noteikumiem, kas paredzēti šīs regulas II pielikumā. Pamatojoties uz attiecīgo ekonomisko partnerattiecību nolīgumu, Minētie izcelsmes noteikumi būtu jāaizstāj ar noteikumiem, kas pievienoti jebkuram nolīgumam ar I pielikumā norādītajiem reģioniem vai valstīm, ja šādu nolīgumu piemēro provizoriski vai, kad šāds nolīgums stājas spēkā. (9) Vajadzigs paredzēt iespēju uz laiku apturēt šajā regulā noteikto režīmu pārkāpumu un krāpšanas gadījumā, ja netiek nodrošināta administratīva sadarbība. Ja dalībvalsts sniedz informāciju Komisijai par iespējamu krāpšanu vai nespēju nodrošināt administratīvu sadarbību, būtu jāpiemēro attiecīgie Kopienas tiesību akti, jo īpaši Padomes Regula (EK) Nr. 515/97 (1997. gada 13. marts) par dalībvalstu pārvaldes iestāžu savstarpēju palīdzību un šo iestāžu un Komisijas sadarbību, lai nodrošinātu muitas un lauksaimniecības tiesību aktu pareizu piemērošanu ( 4 ). (10) Šajā regulā butu jāparedz pārejas režīms attiecībā uz cukuru un rīsiem, līdz ar īpašiem pārejas aizsardzības un uzraudzības mehānismiem, kas piemērojami pēc pārejas režīma darbības beigām. (11) Saistībā ar pārejas režīmu attiecībā uz cukuru, saskaņā ar Padomes Lēmumu 2007/627/EK ( 5 ), ĀKK un EK partnerattiecību nolīguma V pielikumam pievienotā 3. protokola par ĀKK cukuru piemērošanas termiņš beidzas 2009. gada 1. oktobrī. (12) Beidzoties 3. protokola par ĀKK cukuru piemērošanas termiņam un ņemot vērā cukura tirgus īpašo jutīgumu, ir lietderīgi pieņemt pārejas režīmu minētajam produktam. Vienlaikus ir lietderīgi pieņemt īpašus pārejas uzraudzības un aizsardzības pasākumus attiecībā uz tādiem dažiem pārstrādātiem lauksaimniecības produktiem ar iespējumu lielu cukura saturu, kurus varētu pārdot, lai apietu īpašos pārejas aizsardzības pasākumus cukura importam Kopienā. (13) Ir arī lietderīgi pieņemt vispārīgus aizsardzības pasākumus produktiem, uz kuriem attiecas šī regula. (14) Ņemot vērā lauksaimniecības produktu īpašo jutīgumu, ir lietderīgi, ka var veikt aizsardzības pasākumus, ja imports izraisa vai draud izraisīt traucējumus šādu produktu tirgū vai traucējumus mehānismos, kas regulē minētos tirgus. (15) Saskaņā ar Līguma 299. panta 2. punktu pienācīga uzmanība visās Kopienas politikas jomās jāpievērš Kopienas tālāko reģionu īpašajai strukturālajai, sociālajai un ekonomiskajai situācijai, jo īpaši attiecībā uz muitas un tirdzniecības politiku. (16) Tāpēc īpaši jāņem vērā gan lauksaimniecības produktu, īpaši cukura, jutīgums, gan īpašā neaizsargātība un intereses Kopienas tālākajos reģionos, lai efektīvi paredzētu noteikumus par divpusējiem aizsardzības pasākumiem. (17) Šīs regulas īstenošanai vajadzīgie pasākumi būtu jāpieņem saskaņā ar Padomes Lēmumu 1999/468/EK (1999. gada 28. jūnijs), ar ko nosaka Komisijai piešķirto ieviešanas pilnvaru īstenošanas kārtību ( 6 ). (18) Šī regula rada iespējamību atcelt regulas, kas tika pieņemtas ĀKK un EK partnerattiecību nolīguma V pielikuma kontekstā, īpaši Padomes Regulu (EK) Nr. 2285/2002 (2002. gada 10. decembris) par ĀKK un EK partnerattiecību nolīgumā paredzētajiem aizsardzības pasākumiem ( 7 ), Padomes Regulu (EK) Nr. 2286/2002 (2002. gada 10. decembris), ar ko nosaka režīmu, kurš piemērojams lauksaimniecības produktiem un precēm, kas iegūtas, pārstrādājot Āfrikas, Karību jūras baseina un Klusā okeāna valstu (ĀKK valstu) izcelsmes lauksaimniecības produktus ( 8 ), un 1. panta 2. punktu Padomes Regulā (EK) Nr. 1964/2005 (2005. gada 29. novembris) par tarifu likmēm banāniem ( 9 ). Rezultātā visi īstenošanas pasākumi, kuru pamatā ir minētie atceltie noteikumi, ir kļuvuši lieki, tā kā: IR PIEŅĒMUSI ŠO REGULU.







1. NODAĻA

PRIEKŠMETS, DARBĪBAS JOMA UN PIEKĻUVE TIRGUM

1. pants

Priekšmets

Ar šo regulu tādu dažu valstu izcelsmes izstrādājumiem, kuras ietilpst Āfrikas, Karību jūras reģiona un Klusā okeāna (ĀKK) valstu grupā, piemēro režīmu, kas paredzēts nolīgumos, ar ko izveido ekonomisko partnerattiecību nolīgumus vai kuru rezultātā notiek to izveide.

2. pants

Darbības joma

1. Šo regulu piemēro izstrādājumiem, kuru izcelsme ir I pielikumā norādītajos reģionos vai valstīs.

▼M4

2. Komisija ar deleģētiem aktiem saskaņā ar 24.a pantu groza I pielikumu, lai pievienotu ĀKK valstu grupas reģionus vai valstis, kas pabeigušas sarunas par Savienības un minētā reģiona vai valsts nolīgumu, kas atbilst vismaz GATT 1994 XXIV panta prasībām.

3. Šāds reģions vai valsts joprojām būs iekļauts šīs regulas I pielikuma sarakstā, ja vien Komisija nepieņems deleģēto aktu saskaņā ar 24.a pantu, grozot I pielikumu, lai svītrotu kādu reģionu vai valsti no minētā pielikuma, īpaši ja:

▼B

a) reģions vai valsts dod mājienu, ka neplāno ratificēt nolīgumu, kas ļāva to iekļaut I pielikumā;

b) nolīguma, kas ļāva reģionu vai valsti iekļaut I pielikumā, ratificēšana nav notikusi samērīgā laika periodā, tāpēc nolīguma stāšanās spēkā ir pārmērīgi novilcināta; vai

c) nolīgums ir lauzts vai attiecīgais reģions vai valsts beidz savu tiesību izmantošanu un pienākumu izpildi saskaņā ar nolīgumu, bet citādāk nolīgums ir spēkā.

3. pants

Piekļuve tirgum

1. Neskarot 6., 7. un 8. panta noteikumus, ievedmuitas nodokļus atceļ visiem izstrādājumiem, kas iekļauti harmonizētās sistēmas 1.–97. nodaļā, izņemot 93. nodaļu, un kuru izcelsme ir I pielikumā norādītajā reģionā vai valstī. Šāda nodokļu atcelšana ir pakļauta pārejas aizsardzības un uzraudzības mehānismiem, kas paredzēti 9. un 10. pantā, un vispārējam aizsardzības mehānismam, kas paredzēts 11.–22. pantā.

2. Attiecībā uz harmonizētās sistēmas 93. nodaļas izstrādājumiem, kuru izcelsme ir I pielikumā norādītajos reģionos vai valstīs, joprojām piemēro vislielākās labvēlības muitas nodokļus.

3. Neatkarīgi no Regulas (EK) Nr. 980/2005 3. panta 2. punkta attiecībā uz izstrādājumiem, kuru izcelsme ir vismazāk attīstītajās valstīs, kas norādītas minētās regulas I pielikumā, kas iekļautas šīs regulas I pielikumā, papildus šajā regulā paredzētajam režīmam, turpina piemērot preferences, kas paredzētas saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 980/2005 attiecībā uz šādiem izstrādājumiem:

a) tarifa pozīcijas 1006 izstrādājumiem, izņemot apakšpozīciju 1006 10 10 – līdz 2009. gada 31. decembrim; un

b) tarifa pozīcijas 1701 izstrādājumiem – līdz 2009. gada 30. septembrim.

4. Šā panta 1. punktu un 6., 7. un 8. pantu nepiemēro Dienvidāfrikas izcelsmes izstrādājumiem. Uz šādiem izstrādājumiem attiecas atbilstīgie TDCA noteikumi. Saskaņā ar 24. panta 3. punktā minēto procedūru, šai regulai pievieno pielikumu, kurā nosaka režīmu, kas piemērojams Dienvidāfrikas izcelsmes izstrādājumiem, ja atttiecīgie TDCA noteikumi ir aizstāti ar attiecīgajiem noteikumiem nolīgumā, ar ko izveido ekonomisko partnerattiecību nolīgumus vai kuru rezultātā notiek to izveide.

5. Panta 1. punktu nepiemēro tarifa pozīcijas 0803 00 19 izstrādājumiem, kuru izcelsme ir I pielikumā norādītajā reģionā vai valstī un kuras līdz 2018. gada 1. janvārim laistas brīvā apgrozībā Kopienas tālākajos reģionos. Šā panta 1. punktu un 7. pantu nepiemēro tarifa pozīcijas 1701 izstrādājumiem, kuru izcelsme ir I pielikumā norādītajā reģionā vai valstī un kuras līdz 2018. gada 1. janvārim laistas brīvā apgrozībā Francijas aizjūras departamentos. Minētos periodus pagarina līdz 2028. gada 1. janvārim, ja vien nav citādas vienošanās starp attiecīgo nolīgumu Pusēm. Komisija publicē paziņojumu Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī, informējot ieinteresētās personas par šo noteikumu darbības izbeigšanu.







II NODAĻA

IZCELSMES NOTEIKUMI UN ADMINISTRATĪVĀ SADARBĪBA

4. pants

Izcelsmes noteikumi

1. II pielikumā izklāstītos izcelsmes noteikumus piemēro, lai noteiktu, vai izstrādājumu izcelsme ir I pielikumā norādītajos reģionos vai valstīs.

2. II pielikumā izklāstītos izcelsmes noteikumus aizstāj noteikumi, kas pievienoti jebkuram nolīgumam ar reģioniem vai valstīm, kuras norādītas I pielikumā, tiklīdz minēto nolīgumu piemēro provizoriski vai tas stājas spēkā, atkarībā no tā, kas notiek agrāk. Komisija publicē paziņojumu Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī, lai informētu uzņēmumus. Paziņojumā norāda provizoriskas piemērošanas vai spēkā stāšanās datumu, kas ir datums, no kura izstrādājumiem, uz kuriem attiecas šī regula, piemēro nolīgumā iekļautos izcelsmes noteikumus.

▼M4

3. Komisijai palīdz Muitas kodeksa komiteja, kas izveidota ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 450/2008 184. pantu ( 10 ).

▼M4

4. Komisija tiek pilnvarota pieņemt deleģētos aktus saskaņā ar šīs regulas 24.a pantu attiecībā uz II pielikuma tehniskajiem grozījumiem, ja vajadzīgs ņemt vērā grozījumus citos Savienības muitas tiesību aktos.

5. Lēmumus par šīs regulas II pielikuma pārvaldību var pieņemt saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 450/2008 183. un 184. pantā minēto procedūru.

▼B

5. pants

Administratīvā sadarbība

1. Ja Komisija uz objektīvas informācijas pamata konstatē nespēju nodrošināt administratīvo sadarbību un/vai atklāj pārkāpumus vai krāpšanu, tā var atbilstīgi šim pantam pagaidu kārtā apturēt muitas nodokļu atcelšanu 3., 6. un 7. pantā (turpmāk “attiecīgais režīms”).

2. Šajā pantā nespēja nodrošināt administratīvo sadarbību, tostarp, nozīmē:

a) atkārtotu nespēju izpildīt attiecīgos pienākumus, proti, pārbaudīt attiecīgos izstrādājumus vai izstrādājumu izcelsmes statusu;

b) atkārtotu atteikšanos veikt izcelsmes apliecinājuma pārbaudi un/vai paziņot tās rezultātus, vai nepamatotu kavēšanos ar šo darbību;

c) atkārtotu atteikšanos vai nepamatotu kavēšanos, iegūstot atļauju veikt administratīvas sadarbības uzdevumus, lai pārbaudītu dokumentu autentiskumu vai informācijas pareizību, kas saistīta ar attiecīgā režīma piešķiršanu.

Šā panta nolūkos pārkāpumu vai krāpšanu var konstatēt, tostarp, arī tad, ja bez pamatota iemesla strauji palielinās preču imports, pārsniedzot attiecīgā reģiona vai valsts parasto ražošanas līmeni un eksporta jaudu.

▼M3

3. Ja Komisija, pamatojoties uz dalībvalsts iesniegto informāciju, vai pēc savas iniciatīvas konstatē, ka 1. un 2. punktā paredzētie nosacījumi ir izpildīti, attiecīgā režīma piemērošanu var apturēt saskaņā ar 21. panta 4. punktā minēto konsultēšanās procedūru, ar noteikumu, ka Komisija pirms tam ir:

▼B

a) informējusi 24. pantā paredzēto komiteju;

b) informējusi attiecīgo reģionu vai valsti saskaņā ar visām attiecīgajām procedūrām, kas piemērojamas starp Kopienu un minēto valsti vai reģionu; un:

c) publicējusi paziņojumu Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī, kurā teikts, ka ir konstatēta nespēja nodrošināt administratīvo sadarbību, pārkāpumi vai krāpšana.

▼M3

4. Šajā pantā paredzētās apturēšanas termiņš ir spēkā tik ilgi, cik tas ir vajadzīgs Savienības finansiālo interešu aizsardzībai. Tas nepārsniedz sešus mēnešus, tomēr minēto termiņu var pagarināt. Minētā termiņa beigās Komisija pieņem lēmumu, vai izbeigt apturēšanu vai pagarināt apturēšanas termiņu saskaņā ar 21. panta 4. punktā minēto konsultēšanās procedūru.

▼B

5. Šā panta 2. līdz 4. punktā paredzētās apturēšanas procedūras aizstāj procedūras, kas noteiktas jebkurā nolīgumā ar I pielikumā norādītajiem reģioniem vai valstīm, ja minētais nolīgums tiek piemērots provizoriski vai stājas spēkā, atkarībā no tā, kas notiek agrāk. Komisija publicē paziņojumu Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī, lai informētu uzņēmumus. Paziņojumā norāda provizoriskas piemērošanas vai spēkā stāšanās datumu, kas ir datums, no kura izstrādājumiem, uz kuriem attiecas šī regula, piemēro pagaidu apturēšanas procedūras nolīgumā.

6. Lai īstenotu jebkurā nolīgumā ar I pielikumā norādītajiem reģioniem vai valstīm paredzēto pagaidu apturēšanu, Komisija nekavējoties:

a) informē 24. pantā paredzēto komiteju, ka konstatēta nespēja nodrošināt administratīvo sadarbību, pārkāpumi vai krāpšana; un

b) publicē paziņojumu Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī, kurā teikts, ka ir konstatēta nespēja nodrošināt administratīvo sadarbību, pārkāpumi vai krāpšana;

▼M3

Lēmumu, ar ko aptur attiecīgo režīmu, pieņem saskaņā ar 21. panta 4. punktā minēto konsultēšanās procedūru.

▼B







III NODAĻA

PĀREJAS REŽĪMS







1. IEDAĻA

Rīsi

6. pants

Nulles tarifa likmes kvotas un iespējama muitas nodokļu atcelšana

1. Ievedmuitas nodokļus par tarifa pozīcijas 1006 izstrādājumiem atceļ no 2010. gada 1. janvāra, izņemot ievedmuitas nodokļus par apakšpozīcijas 1006 10 10 izstrādājumiem; šos muitas nodokļus atceļ no 2008. gada 1. janvāra.

2. Šādas nulles tarifa likmes kvotas atver tarifa pozīcijas 1006 izstrādājumiem (izņemot apakšpozīcijas 1006 10 10 izstrādājumus), kuru izcelsme ir I pielikumā norādītajos reģionos vai valstīs, kas ietilpst CARIFORUM reģionā:

a) 187 000 tonnu lobītu rīsu ekvivalenta no 2008. gada 1. janvāra līdz 2008. gada 31. decembrim;

b) 250 000 tonnu lobītu rīsu ekvivalenta no 2009. gada 1. janvāra līdz 2009. gada 31. decembrim.

▼M3

3. Sīki izstrādātus noteikumus 2. punktā minēto tarifa kvotu īstenošanai paredz saskaņā ar 21. panta 5. punktā minēto pārbaudes procedūru.

▼B







2. IEDAĻA

Cukurs

7. pants

Nulles tarifa likmes kvotas un iespējama muitas nodokļu atcelšana

1. Ieveduitas nodokļus par tarifa pozīcijas 1701 izstrādājumiem atceļ no 2009. gada 1. oktobra.

2. Papildus atvērtajām un pārvaldītajām tarifa likmes kvotām saskaņā ar Padomes Regulas (EK) Nr. 318/2006 (2006. gada 20. februāris) par cukura tirgu kopīgu organizāciju ( 11 ) 28. pantu šādas tarifa likmes kvotas atver tarifa pozīcijas 1701 izstrādājumiem no 2008. gada 1. oktobra līdz 2009. gada 30. septembrim:

a) 150 000 tonnu baltā cukura ekvivalenta ar nulles nodokli tikai attiecībā uz izstrādājumiem, kuru izcelsme ir vismazāk attīstītajās valstīs (kā norādīts Regulas (EK) Nr. 980/2005 I pielikumā), kas minētas I pielikumā. Šo tarifa likmes kvotu sadala uz reģioniem saskaņā ar daudzumiem, ko nosaka atbilstoši nolīgumiem, kas nodrošina reģionu vai valstu iekļaušanu I pielikumā; un

b) 80 000 tonnu baltā cukura ekvivalenta ar nulles nodokli tikai attiecībā uz izstrādājumiem, kuru izcelsme ir valstīs, kas nav vismazāk attīstītās valstis un ir norādītas I pielikumā. Šo tarifa likmes kvotu sadala uz reģioniem saskaņā ar daudzumiem, ko nosaka atbilstoši nolīgumiem, kas nodrošina reģionu vai valstu iekļaušanu I pielikumā.

3. Regulas (EK) Nr. 318/2006 30. pantu piemēro importam saskaņā ar tarifa likmes kvotām, kas minētas iepriekšējā punktā.

▼M3

4. Sīki izstrādātus noteikumus šajā pantā minēto tarifa kvotu sadalei pa reģioniem un īstenošanai pieņem saskaņā ar 21. panta 5. punktā minēto pārbaudes procedūru.

▼B

8. pants

Pārejas režīms

No 2009. gada 1. oktobra līdz 2012. gada 30. septembrim 7. panta 1. punktu nepiemēro KN koda 1701 izstrādājumu importam, ja vien importētājs neapņemas iegādāties šādus izstrādājumus par cenu, kura ir vismaz 90 % apmērā no salīdzināmās cenas (pamatojoties uz CIF cenu), kas attiecīgajam tirdzniecības gadam noteikta Regulas (EK) Nr. 318/2006 3. pantā.

9. pants

Pagaidu aizsardzības mehānisms cukuram

1. No 2009. gada 1. oktobra līdz 2015. gada 30. septembrim var apturēt tā režīma darbību, kas piešķirts 7. panta 1. punktā tarifa pozīcijas 1701 produktu importam, kura izcelsmes reģioni vai valstis ir norādītas I pielikumā un kuras nav Regulas (EK) Nr. 980/2005 I pielikumā norādītās vismazāk attīstītās valstis, ja

a) imports, kura izcelsme ir reģionos vai valstīs, kas ir ĀKK valstis un nav Regulas (EK) Nr. 980/2005 I pielikumā norādītās vismazāk attīstītās valstis, pārsniedz šādus daudzumus: i) 1,38 milj. tonnu 2009./2010. tirdzniecības gadā, ii) 1,45 milj. tonnu 2010./2011. tirdzniecības gadā, iii) 1,6 milj. tonnu no 2011./2012. līdz 2014./2015. tirdzniecības gadam; un

b) visu ĀKK valstu izcelsmes imports pārsniedz 3,5 milj. tonnu.

2. Panta 1. punkta a) apakšpunktā paredzētos daudzumus var sadalīt pa reģioniem.

3. Panta 1. punktā minētā perioda laikā tarifa pozīcijas 1701 produktu importam, kura izcelsmes reģioni vai valstis ir norādītas I pielikumā, vajadzīga importa atļauja.

4. 7. panta 1. punktā piešķirtā režīma darbības apturēšana beidzas tā tirdzniecības gada beigās, kurā tas tika ieviests.

▼M3

5. Komisija saskaņā ar 21. panta 5. punktā minēto pārbaudes procedūru pieņem sīki izstrādātus noteikumus par 1. punktā paredzēto daudzumu apakšsadalījumu, šā panta 1., 3. un 4. punktā minētās sistēmas pārvaldībai un lēmumus par apturēšanu.

▼B

10. pants

Pārejas uzraudzības mehānisms

1. No 2008. gada 1. janvāra līdz 2015. gada 30. septembrim tarifa pozīciju 1704 90 99, 1806 10 30, 1806 10 90, 2106 90 59, 2106 90 98 izstrādājumu imports, kura izcelsme ir I pielikumā norādītajos reģionos vai valstīs, ir pakļauts uzraudzības mehānismam, kas paredzēts 308.d pantā Komisijas Regulā (EEK) Nr. 2454/93 (1993. gada 2. jūlijs), ar ko nosaka īstenošanas noteikumus Padomes Regulai (EEK) Nr. 2913/92 par Kopienas Muitas kodeksa izveidi ( 12 ).

2. Pamatojoties uz minēto uzraudzību, Komisija pārbauda, vai ir vērojams kumulatīvs viena šī izstrādājuma vai vairāku šo izstrādājumu, kuru izcelsme ir konkrētā reģionā, importa apjoma kāpums par vairāk nekā 20 % divpadsmit sekojošu mēnešu laikā salīdzinājumā ar gada vidējo importu iepriekšējos trijos divpadsmit mēnešu periodos.

3. Ja tiek sasniegts 2. punktā minētais līmenis, Komisija analizē tirdzniecības modeli, ekonomisko pamatojumu un cukura sastāvu šādā importā. Ja Komisija nolems, ka šāds imports tiek izmantots, lai apietu tarifa likmes kvotas, pārejas režīmu un īpašo aizsardzības mehānismu, kas paredzēts 7., 8. un 9. pantā, tā līdz attiecībā tirdzniecības gada beigām var apturēt 3. panta 1. punkta piemērošanu tarifa pozīciju 1704 90 99, 1806 10 30, 1806 10 90, 2106 90 59, 2106 90 98 izstrādājumu importam, kura izcelsmes reģioni vai valstis ir norādītas I pielikumā un kuras nav vismazāk attīstītās valstis, kas norādītas Regulas (EK) Nr. 980/2005 I pielikumā.

▼M3

4. Sīki izstrādātus noteikumus attiecībā uz šīs sistēmas pārvaldību un lēmumiem par apturēšanu Komisija pieņem saskaņā ar 21. panta 5. punktā minēto pārbaudes procedūru.

▼B







IV NODAĻA

VISPĀRĪGI AIZSARDZĪBAS NOTEIKUMI

11. pants

Definīcijas

Šajā nodaļā:

(a) “Kopienas ražošanas nozare” ir līdzīgu vai tieši konkurējošu preču Kopienas ražotāji kopumā, kas darbojas Kopienas teritorijā, vai arī tādi Kopienas ražotāji, kuru ražoti līdzīgi vai tieši konkurējoši izstrādājumi kopā veido lielāko daļu no šādiem Kopienā ražotiem izstrādājumiem;

(b) “nopietns kaitējums” ir ievērojama vispārēja Kopienas ražotāju stāvokļa pasliktināšanās;

(c) “nopietna kaitējuma draudi” ir nopietns kaitējums, kas nav novēršams;

(d) “traucējumi” ir nekārtības sektorā vai rūpniecības nozarē;

(e) “traucējumu draudi” ir traucējumi, kas nav novēršami.

12. pants

Principi

1. Aizsardzības pasākumu var noteikt saskaņā ar šajā nodaļā paredzētajiem noteikumiem, ja izstrādājumi, kuru izcelsme ir I pielikumā norādītajos reģionos vai valstīs, tiek importēti Kopienā tik lielos apjomos vai ar tādiem nosacījumiem, kas rada vai draud radīt šādas sekas:

a) nopietnu kaitējumu Kopienas ražošanas nozarei;

b) traucējumus tautsaimniecības sektorā, īpaši tad, ja šie traucējumi rada lielas sociālas problēmas vai grūtības, kas varētu izraisīt nopietnu Kopienas ekonomiskās situācijas pasliktināšanos; vai

c) traucējumus lauksaimniecības produktu tirgos, uz ko attiecas PTO nolīgums par lauksaimniecību, vai mehānismos, kas regulē minētos tirgus.

2. Aizsardzības pasākumu var noteikt saskaņā ar šajā nodaļā izklāstītajiem noteikumiem, ja izstrādājumi, kuru izcelsme ir I pielikumā norādītajās valstīs, tiek importēti Kopienā tik lielos apjomos vai ar tādiem nosacījumiem, kas rada vai draud radīt šādus traucējumus viena Kopienas tālākā reģiona vai vairāku Kopienas tālāko reģionu ekonomiskajā situācijā.

13. pants

Nosacījumu noteikšana, lai ieviestu aizsardzības pasākumus

1. Nopietna kaitējuma vai tā drauda noteikšanā, tostarp, iekļauj šādus faktorus:

a) importēto izstrādājumu apjoms, jo īpaši, ja tas ievērojami palielinājies absolūtā izteiksmē vai attiecībā pret ražošanas vai patēriņa līmeni Kopienā;

b) importēto izstrādājumu cena, jo īpaši, ja cenas ir pārlieku pazeminātas salīdzinājumā ar līdzīgu izstrādājumu cenām Kopienā;

c) pastāvīga ietekme uz Kopienas ražotājiem, uz ko norāda atsevišķu ekonomisku faktoru attīstības tendences, piemēram ražošana, jaudas izmantojums, krājumi, realizācija, tirgus daļa, cenu kritums vai tāda cenu kāpuma kavēšana, kas parasti būtu vērojams, peļņa, kapitāla peļņa, naudas plūsma un nodarbinātība;

d) citi faktori, kas nav importa tendences, un kuri rada vai var radīt kaitējumu attiecīgiem ražotājiem Kopienā.

2. Traucējumu vai to draudu noteikšanas pamatā ir objektīvi faktori, tostarp šādi elementi:

a) importēto izstrādājumu apjoma kāpums absolūtā vai relatīvā izteiksmē attiecībā pret Kopienas ražošanu vai importu no citiem avotiem un

b) šāda importa ietekme uz cenām vai

c) šāda importa ietekme uz Kopienas ražošanas nozares vai attiecīgā tautsaimniecības sektora situāciju, tostarp uz realizāciju, ražošanu, finansiālo situāciju un nodarbinātību.

3. Lai noteiktu, vai imports tiek veikts ar tādiem nosacījumiem, kas rada vai draud radīt traucējumus lauksaimniecības produktu tirgos vai minētos tirgus regulējošajos mehānismos, ieskaitot regulas, ar ko izveido kopējā tirgus organizācijas, jāņem vērā visi attiecīgie objektīvie faktori, tostarp viens vai vairāki šādi elementi:

a) importēto izstrādājumu apjoms salīdzinājumā ar iepriekšējā kalendāra gada vai tirdzniecības gada apjomu (atkarībā no gadījuma), iekšējā ražošana un patēriņš, plānotie turpmākie apjomi saskaņā ar kopējā tirgus organizāciju reformu;

b) iekšējo cenu līmenis salīdzinājumā ar salīdzināmajām vai mērķa cenām, ja tādas ir, un, ja nav, salīdzinājumā ar vidējām iekšējā tirgus cenām tajā pašā iepriekšējo tirdzniecības gadu periodā;

c) no 2015. gada 1. oktobra tarifa pozīcijas 1701 izstrādājumu tirgos — situācijas, kurās Kopienas baltā cukura vidējā tirgus cena divu sekojošu mēnešu laikā pazeminās zem 80 % no vidējās Kopienas tirgus cenas par balto cukuru iepriekšējā tirdzniecības gada laikā.

4. Lai noteiktu, vai ir izpildīti 3. punktā minētie nosacījumi Kopienas tālāko reģionu gadījumos, analīze aprobežojas tikai ar attiecīgā(-o) tālākā(-o) reģiona(-u) analīzi. Īpašu uzmanību pievērš vietējās rūpniecības nozares lielumam, tās finansiālajai situācijai un nodarbinātības situācijai.

14. pants

Procedūras uzsākšana

1. Izmeklēšanu sāk pēc dalībvalsts pieprasījuma vai pēc Komisijas pašiniciatīvas, ja Komisija uzskata, ka ir pietiekami daudz pierādījumu, lai pamatotu šādu izmeklēšanas sākšanu.

2. Dalībvalstis informē Komisiju, ja šķiet, ka tendences attiecībā uz importu no jebkura no I pielikumā minētajiem reģioniem vai valstīm liecina par aizsardzības pasākumu nepieciešamību. Minētā informācija ietver pieejamos pierādījumus, kas noteikti, pamatojoties uz 13. pantā minētajiem kritērijiem. Komisija triju darba dienu laikā nodod minēto informāciju visām dalībvalstīm.

▼M3

3. Ja izrādās, ka ir pietiekami pierādījumi, kas pamato procedūras sākšanu, Komisija publicē paziņojumu Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī. Uzsākšana notiek viena mēneša laikā pēc informācijas saņemšanas no dalībvalsts.

Parasti 21 dienas laikā pēc dienas, kad Komisija ir saņēmusi informāciju, Komisija nodrošina dalībvalstīm informāciju par saņemtās informācijas analīzi.

4. Ja Komisija uzskata, ka pastāv 12. pantā izklāstītie apstākļi, tā nekavējoties paziņo attiecīgajam I pielikumā minētajam reģionam vai valstīm par nodomu sākt izmeklēšanu. Paziņojumam var pievienot uzaicinājumu apspriesties, lai noskaidrotu situāciju un rastu savstarpēji apmierinošu risinājumu.

▼B

15. pants

Izmeklēšana

1. Pēc procedūras uzsākšanas Komisija sāk izmeklēšanu.

2. Komisija drīkst pieprasīt, lai dalībvalstis tai nodrošina informāciju, un dalībvalstis veic visus vajadzīgos pasākumus, lai apmierinātu jebkuru šādu prasību. Ja šī informācija izraisa vispārēju interesi vai arī tās nosūtīšanu pieprasa kāda dalībvalsts, Komisija to nosūta visām dalībvalstīm, ja šī informācija nav konfidenciāla; ja šī informācija ir konfidenciāla, Komisija nosūta informācijas nekonfidenciālu kopsavilkumu.

3. Ja izmeklēšana aprobežojas tikai ar kādu tālāko reģionu, Komisija var pieprasīt kompetentajām vietējām iestādēm nodrošināt 2. punktā minēto informāciju ar attiecīgās dalībvalsts starpniecību.

4. Ja vien iespējams, izmeklēšanu pabeidz sešu mēnešu laikā pēc izmeklēšanas sākšanas. Ārkārtas apstākļos šo termiņu var pagarināt vēl par trim mēnešiem.

16. pants

Pagaidu aizsardzības pasākumu piemērošana

▼M3

1. Pagaidu aizsardzības pasākumus piemēro kritiskos apstākļos, ja kavēšanās radītu zaudējumus, ko būtu grūti novērst, saskaņā ar pagaidu konstatējumu par to, ka vērojami 12. pantā izklāstītie apstākļi. Pagaidu pasākumus nosaka saskaņā ar 21. panta 4. punktā minēto konsultēšanās procedūru vai steidzamos gadījumos saskaņā ar 21. panta 6. punktu.

2. Ņemot vērā tālāko reģionu īpašo situāciju un to apdraudējumu, ko tiem rada jebkurš importa kāpums, pagaidu aizsardzības pasākumus piemēro procedūrās, kas attiecas uz šādiem reģioniem, ja sākotnējā pārbaude liecina, ka imports ir palielinājies. Pagaidu pasākumus pieņem saskaņā ar 21. panta 4. punktā minēto konsultēšanās procedūru vai steidzamos gadījumos saskaņā ar 21. panta 6. punktu.

▼B

3. Ja dalībvalsts pieprasa Komisijas tūlītēju iejaukšanos un ja ir izpildīti 1. vai 2. punktā minētie nosacījumi, Komisija piecu darba dienu laikā pēc pieprasījuma saņemšanas pieņem lēmumu.

▼M3 —————

▼B

5. Pagaidu pasākumi var būt muitas nodokļa palielinājums attiecīgajam izstrādājumam līdz tādam līmenim, kas nepārsniedz muitas nodokli, ko piemēro citiem PTO locekļiem, vai tarifa kvotu.

6. Pagaidu pasākumus nepiemēro ilgāk par 180 dienām. Ja pagaidu pasākumi attiecas tikai uz tālākajiem reģioniem, tos nepiemēro ilgāk par 200 dienām.

7. Ja pagaidu aizsardzības pasākumus atceļ tāpēc, ka izmeklēšana liecina, ka 12. un 13. pantā paredzētie nosacījumi nav izpildīti, pagaidu pasākumu dēļ iekasētos muitas nodokļus automātiski atmaksā.

▼M3

17. pants

Izmeklēšanas un procedūras izbeigšana bez pasākumu noteikšanas

Ja divpusējus aizsardzības pasākumus uzskata par nevajadzīgiem, saskaņā ar 21. panta 5. punktā minēto pārbaudes procedūru izmeklēšanu un procedūru izbeidz.

▼B

18. pants

Galīgo pasākumu noteikšana

1. Ja galīgie konstatētie fakti liecina, ka ir vērojami 12. pantā izklāstītie apstākļi, Komisija pieprasa apspriešanos ar attiecīgo reģionu vai valsti, lai rastu savstarpēji pieņemamu risinājumu attiecīgās institucionālās kārtības kontekstā, kas noteikta attiecīgajos nolīgumos, kuri ļauj iekļaut reģionu vai valsti I pielikumā.

▼M3

2. Ja šā panta 1. punktā minētās apspriešanās rezultātā nepanāk savstarpēji apmierinošu risinājumu 30 dienu laikā pēc dienas, kad jautājums nodots izskatīšanai attiecīgajam reģionam vai valstij, tad lēmumu par galīgo divpusējo aizsardzības pasākumu noteikšanu Komisija saskaņā ar 21. panta 5. punktā minēto pārbaudes procedūru pieņem 20 darba dienu laikā pēc apspriešanās laikposma beigām.

▼M3 —————

▼B

5. Galīgie pasākumi var būt vienā no šādiem veidiem:

— ievedmuitas nodokļa likmes tālākas samazināšanas apturēšana attiecīgajam izstrādājumam, kura izcelsme ir attiecīgajā reģionā vai valstī;

— muitas nodokļa palielinājums attiecīgajam izstrādājumam līdz tādam līmenim, kas nepārsniedz muitas nodokļa līmeni, ko piemēro citiem PTO locekļiem;

— tarifa kvota.

6. Divpusēju aizsardzības pasākumu nepiemēro tam pašam izstrādājumam no tā paša reģiona vai valsts, kamēr nav pagājis viens gads pēc tam, kad beigusies iepriekšējo aizsardzības pasākumu darbība vai tie atcelti.

19. pants

Aizsardzības pasākumu ilgums un pārskatīšana

1. Aizsardzības pasākums saglabājas spēkā tikai tik ilgi, cik varētu būt nepieciešams, lai novērstu vai labotu nopietnu kaitējumu vai traucējumus. Šis laiks nepārsniedz divus gadus, ja vien tas netiek pagarināts saskaņā ar 2. punktu. Ja pasākums ir spēkā tikai vienā tālākajā Kopienas reģionā vai vairākos tālākajos Kopienas reģionos, tā piemērošanas periods nevar pārsniegt četrus gadus.

2. Sākotnējo aizsardzības pasākuma termiņu izņēmuma kārtā var pagarināt, ja ir noteikts, ka aizsardzības pasākums ir vajadzīgs, lai novērstu vai labotu nopietnu kaitējumu vai traucējumus.

3. Aizsardzības pasākumu pagarinājumus paredz saskaņā ar šajā regulā noteikto kārtību, ko piemēro izmeklēšanām, un izmanto to pašu kārtību, kādu izmantoja sākotnējiem pasākumiem.

Aizsardzības pasākuma, tostarp jebkura pagaidu pasākuma, kopējais ilgums nevar pārsniegt četrus gadus. Ja pagaidu pasākums attiecas tikai uz tālākajiem reģioniem, šo ilgumu pagarina līdz astoņiem gadiem.

4. Ja aizsardzības pasākums ir spēkā ilgāk nekā vienu gadu, tas pakāpeniski un periodiski liberalizējams piemērošanas laikā, ieskaitot pagarinājumu.

Periodiski notiek apspriešanās ar attiecīgo reģionu vai valsti nolīgumos minētajās institucionālajās struktūrās, lai noteiktu pasākumu atcelšanas grafiku, tiklīdz to ļauj apstākļi.

20. pants

Uzraudzības pasākumi

1. Ja ĀKK valstu izcelsmes izstrādājuma importa tendences liecina, ka imports varētu radīt vienu no 12. pantā minētājām situācijām, minēto izstrādājumu var pakļaut iepriekšējai Kopienas uzraudzībai.

▼M3

2. Komisija saskaņā ar 21. panta 4. punktā minēto konsultēšanās procedūru pieņem lēmumu noteikt uzraudzību.

▼B

3. Uzraudzības pasākumi ir spēkā ierobežotu laiku. Ja vien nav paredzēts citādi, tie zaudē spēku otrā sešu mēnešu perioda beigās pēc pirmajiem sešiem mēnešiem, kurā šie pasākumi ieviesti.

4. Vajadzības gadījumā uzraudzības pasākumus var attiecināt tikai uz vienu Kopienas tālāko reģionu vai vairākiem Kopienas tālākajiem reģioniem.

5. Lēmumu par uzraudzības pasākumu noteikšanu nekavējoties informācijas nolūkā paziņo attiecīgajai institucionālajai struktūrai, kas izveidota ar attiecīgajiem nolīgumiem, kuri ļauj iekļaut reģionu vai valsti I pielikumā.

▼M3

21. pants

Komiteju procedūra

1. Lai sasniegtu šīs regulas 16., 17., 18. un 20. panta mērķus, Komisijai palīdz Aizsardzības pasākumu komiteja, kas izveidota ar 4. panta 1. punktu Padomes Regulā (EK) Nr. 260/2009 ( 13 ). Minētā komiteja ir komiteja Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 182/2011 ( 14 ) nozīmē.

2. Piemērojot 4. un 5. pantu, Komisijai palīdz Muitas kodeksa komiteja, kas izveidota ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 450/2008 ( 15 ) 184. pantu. Minētā komiteja ir komiteja Regulas (ES) Nr. 182/2011 nozīmē.

3. Piemērojot 6., 7. un 9. pantu, Komisijai palīdz komiteja, kas izveidota ar Padomes Regulu (EK) Nr. 1234/2007 ( 16 ). Minētā komiteja ir komiteja Regulas (ES) Nr. 182/2011 nozīmē.

4. Ja ir atsauce uz šo punktu, piemēro Regulas (ES) Nr. 182/2011 4. pantu.

5. Ja ir atsauce uz šo punktu, piemēro Regulas (ES) Nr. 182/2011 5. pantu.

6. Ja ir atsauce uz šo punktu, piemēro Regulas (ES) Nr. 182/2011 8. pantu saistībā ar tās 4. pantu.

▼B

22. pants

Ārkārtas pasākumi, ko piemēro ierobežotā teritorijā

Ja izrādās, ka vienā vai vairākās dalībvalstīs ir izpildīti nosacījumi, kas paredzēti, lai varētu pieņemt divpusējos aizsardzības pasākumus, Komisija, izvērtējusi alternatīvus risinājumus, izņēmuma kārtā un saskaņā ar Līguma 134. pantu var atļaut piemērot uzraudzības un aizsardzības pasākumus tikai attiecīgajā dalībvalstī vai attiecīgajās dalībvalstīs, ja tā uzskata, ka šādi pasākumi, ko piemēro tādā līmenī, ir atbilstošāki nekā pasākumi, ko piemēro visā Kopienā. Šiem pasākumiem jābūt stingri ierobežotiem laikā un pēc iespējas mazāk jātraucē iekšējā tirgus darbība.







V NODAĻA

PROCEDŪRAS NOTEIKUMI

▼M4

23. pants

Pielāgošana tehnikas attīstībai

Komisija ir pilnvarota saskaņā ar šīs regulas 24.a pantu pieņemt deleģētos aktus attiecībā uz 5. un8. līdz 22. panta tehniskiem grozījumiem, kas var būt nepieciešami, ņemot vērā atšķirības starp šo regulu un nolīgumiem, kas provizoriski piemēroti vai saskaņā ar LESD 218. pantu noslēgti ar šīs regulas I pielikumā norādītajiem reģioniem vai valstīm.

▼M3 —————

▼M4

24.a pants

Deleģēšanas īstenošana

1. Pilnvaras pieņemt deleģētos aktus Komisijai piešķir, ievērojot šajā pantā izklāstītos nosacījumus.

2. Pilnvaras pieņemt deleģētos aktus, kas minēti 2. panta 2. un 3. punktā, 4. panta 4. punktā un 23. pantā, Komisijai piešķir uz piecu gadu laikposmu no 2014. gada 20. februāris. Komisija sagatavo ziņojumu par pilnvaru deleģēšanu vēlākais deviņus mēnešus pirms piecu gadu laikposma beigām. Pilnvaru deleģēšana tiek automātiski pagarināta uz tāda paša ilguma laikposmiem, ja vien Eiropas Parlaments vai Padome neiebilst pret šādu pagarinājumu vēlākais trīs mēnešus pirms katra laikposma beigām.

3. Eiropas Parlaments vai Padome jebkurā laikā var atsaukt 2. panta 2. un 3. punktā, 4. panta 4. punktā un 23. pantā minēto pilnvaru deleģēšanu. Ar lēmumu par atsaukšanu izbeidz tajā norādīto pilnvaru deleģēšanu. Lēmums stājas spēkā nākamajā dienā pēc tā publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī vai vēlākā dienā, kas tajā norādīta. Tas neskar jau spēkā esošos deleģētos aktus.

4. Tiklīdz tā pieņem deleģētu aktu, Komisija par to paziņo vienlaikus Eiropas Parlamentam un Padomei.

5. Saskaņā ar 4. panta 4. punktu un 23. pantu pieņemts deleģētais akts stājas spēkā tikai tad, ja divos mēnešos no dienas, kad minētais akts paziņots Eiropas Parlamentam un Padomei, ne Eiropas Parlaments, ne Padome nav izteikuši iebildumus, vai ja pirms minētā laikposma beigām gan Eiropas Parlaments, gan Padome ir informējuši Komisiju par savu lēmumu neizteikt iebildumus. Pēc Eiropas Parlamenta vai Padomes iniciatīvas šo laikposmu pagarina par diviem mēnešiem.

6. Saskaņā ar 2. panta 2. un 3. punktu pieņemts deleģētais akts stājas spēkā tikai tad, ja divos mēnešos no dienas, kad minētais akts paziņots Eiropas Parlamentam un Padomei, ne Eiropas Parlaments, ne Padome nav izteikuši iebildumus, vai ja pirms minētā laikposma beigām gan Eiropas Parlaments, gan Padome ir informējuši Komisiju par savu nodomu neizteikt iebildumus. Pēc Eiropas Parlamenta vai Padomes iniciatīvas šo laikposmu pagarina par četriem mēnešiem.

▼M3

24.b pants

Ziņojums

Komisija iekļauj informāciju par šīs regulas īstenošanu savā gada ziņojumā par tirdzniecības aizsardzības pasākumu piemērošanu un īstenošanu, ko iesniedz Eiropas Parlamentam un Padomei, ievērojot 22.a pantu Padomes Regulā (EK) 1225/2009 ( 17 ).

▼B







VI NODAĻA

NOBEIGUMA NOTEIKUMI

25. pants

Grozījumi

Regulas (EK) Nr. 1964/2005 1. panta 2. punktu svītro.

26. pants

Spēkā esošu tiesību aktu atcelšana

Ar šo atceļ Regulas (EK) Nr. 2285/2002 un (EK) Nr. 2286/2002.

27. pants

Stāšanās spēkā

Šī regula stājas spēkā dienā, kad to publicē Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.

To piemēro no 2008. gada 1. janvāra.

Šī regula uzliek saistības kopumā un ir tieši piemērojama visās dalībvalstīs.









I PIELIKUMS

To reģionu vai valstu saraksts, kas pabeigušas sarunas 2. panta 2. punkta nozīmē

ANTIGVA UN BARBUDA

BAHAMU SALU SADRAUDZĪBA

BARBADOSA

BELIZA

BOTSVĀNAS REPUBLIKA

BURUNDIJAS REPUBLIKA

KAMERŪNAS REPUBLIKA

Dominikas Sadraudzība

DOMINIKĀNAS REPUBLIKA

FIDŽI SUVERĒNĀ DEMOKRĀTISKĀ REPUBLIKA

Gajānas Kooperatīvā Republika

GANAS REPUBLIKA

GRENĀDA

Haiti Republika

JAMAIKA

KENIJAS REPUBLIKA

Komoru Savienība

KOTDIVUĀRAS REPUBLIKA

LESOTO KARALISTE

MADAGASKARAS REPUBLIKA

MAURĪCIJAS REPUBLIKA

MOZAMBIKAS REPUBLIKA

NAMĪBIJAS REPUBLIKA

PAPUA-JAUNGVINEJAS NEATKARĪGĀ VALSTS

RUANDAS REPUBLIKA

SEIŠEĻU SALU REPUBLIKA

Sentkitsas un Nevisas federācija

SENTLUSIJA

SENTVINSENTA UN GRENADĪNAS

Surinamas Republika

SVAZILENDAS KARALISTE

TANZĀNIJAS SAVIENOTĀ REPUBLIKA

Trinidādas un Tobāgo Republika

UGANDAS REPUBLIKA

▼M1

ZAMBIJAS REPUBLIKA

▼B

ZIMBABVES REPUBLIKA









II PIELIKUMS

Izcelsmes noteikumi,

KAS ATTIECAS UZ JĒDZIENA “NOTEIKTAS IZCELSMES IZSTRĀDĀJUMI” DEFINĪCIJU UN ADMINISTRATĪVĀS SADARBĪBAS PASĀKUMIEM

I SADAĻA. Vispārīgi noteikumi Panti 1. Definīcijas II SADAĻA. Jēdziena “noteiktas izcelsmes izstrādājumi” definīcija Panti 2. Vispārīgas prasības 3. Pilnībā iegūti izstrādājumi 4. Pietiekami apstrādāti vai pārstrādāti izstrādājumi 5. Nepietiekamas apstrādes vai pārstrādes darbības 6. Izcelsmes kumulācija 7. Kvalifikācijas vienība 8. Palīgierīces, rezerves daļas un darbarīki 9. Komplekti 10. Neitrāli elementi III SADAĻA. Teritoriālās prasības Panti 11. Teritorialitātes princips 12. Tieša transportēšana 13. Izstādes IV SADAĻA. Izcelsmes apliecinājums Panti 14. Vispārīgas prasības 15. Pārvadājumu sertifikāta EUR.1 izdošanas procedūra 16. Ar atpakaļejošu spēku izdoti pārvadājumu sertifikāti EUR.1 17. Pārvadājumu sertifikāta EUR.1 dublikāta izdošana 18. Pārvadājumu sertifikātu EUR.1 izdošana, pamatojoties uz iepriekš izdotu vai sagatavotu izcelsmes apliecinājumu 19. Nosacījumi faktūrrēķina deklarācijas sagatavošanai 20. Atzīts eksportētājs 21. Izcelsmes apliecinājuma derīgums 22. Tranzīta procedūra 23. Izcelsmes apliecinājuma iesniegšana 24. Importēšana pa daļām 25. Atbrīvojumi no izcelsmes apliecinājuma 26. Informācijas procedūra kumulācijas vajadzībām 27. Apliecinošie dokumenti 28. Izcelsmes apliecinājuma un apliecinošo dokumentu saglabāšana 29. Neatbilstība un formālas kļūdas 30. Euro izteiktas summas V SADAĻA. Administratīvās sadarbības pasākumi Panti 31. Savstarpēja palīdzība 32. Izcelsmes apliecinājumu pārbaude 33. Piegādātāja deklarāciju pārbaude 34. Sodi 35. Brīvās zonas 36. Atkāpes VI SADAĻA. Seūta un Meliļa Panti 37. Īpaši nosacījumi VII SADAĻA. Pārejas un nobeiguma noteikumi Panti 38. Pārejas noteikumi attiecībā uz tranzītprecēm vai precēm uzglabāšanā 39. Papildinājumi RĀDĪTĀJS PAPILDINĀJUMI 1. PAPILDINĀJUMS Ievada piezīmes šī pielikuma sarakstam 2. PAPILDINĀJUMS Apstrādes vai pārstrādes darbības, kas jāveic attiecībā uz nenoteiktas izcelsmes materiāliem, lai izgatavotais izstrādājums varētu iegūt noteiktas izcelsmes statusu 2.A PAPILDINĀJUMS Atkāpes no apstrādes vai pārstrādes darbībām, kas jāveic nenoteiktas izcelsmes materiāliem, lai izgatavotais izstrādājums varētu iegūt noteiktas izcelsmes statusu saskaņā ar šī pielikuma 4. pantu 3. PAPILDINĀJUMS Pārvadājumu sertifikāta veidlapa 4. PAPILDINĀJUMS Faktūrrēķina deklarācija 5.A PAPILDINĀJUMS Piegādātāja deklarācija par izstrādājumiem, kam ir preferenciāla izcelsme 5.B PAPILDINĀJUMS Piegādātāja deklarācija par izstrādājumiem, kam nav preferenciālas izcelsmes 6. PAPILDINĀJUMS Informācijas sertifikāts 7. PAPILDINĀJUMS Izstrādājumi, kuriem nepiemēro šī pielikuma 6. panta 5. punktu 8. PAPILDINĀJUMS Zvejniecības produkti, kuriem uz laiku nepiemēro šā pielikuma 6. panta 5. punktu 9. PAPILDINĀJUMS Blakus esošās jaunattīstības valstis 10. PAPILDINĀJUMS Izstrādājumi, uz kuriem pēc 2015. gada 1. oktobra attiecas 2. panta 2. punkta, 6. panta 1. punkta un 6. panta 2. punkta noteikumi par kumulāciju un uz kuriem neattiecas 6. panta 5. punkta, 6. panta 9. punkta un 6. panta 12. punkta noteikumi 11. PAPILDINĀJUMS Izstrādājumi, uz kuriem pēc 2010. gada 1. janvāra attiecas 2. panta 2. punkta, 6. panta 1. punkta un 6. panta 2. punkta noteikumi par kumulāciju un uz kuriem neattiecas 6. panta 5. punkta, 6. panta 9. punkta un 6. panta 12. punkta noteikumi 12. PAPILDINĀJUMS Aizjūras zemes un teritorijas

I SADAĻA

VISPĀRĪGI NOTEIKUMI

1. pants

Definīcijas

Šajā pielikumā:

a) “ražošana” ir jebkura apstrāde vai pārstrāde, ieskaitot montāžu vai īpašas darbības;

b) “materiāls” ir jebkuras sastāvdaļas, izejvielas, daļas vai detaļas u. c., ko izmanto izstrādājuma ražošanā;

c) “izstrādājums” ir gatavais izstrādājums, pat ja to vēlāk paredzēts izmantot citā ražošanas darbībā;

d) “preces” ir gan materiāli, gan izstrādājumi;

e) “muitas vērtība” ir vērtība, ko nosaka saskaņā ar 1994. gada nolīgumu par to, kā īstenojams Vispārējās vienošanās par tarifiem un tirdzniecību VII pants, (Pasaules tirdzniecības organizācijas nolīgums par muitas vērtējumu);

f) “ražotāja cena” ir cena, ko par gatavo izstrādājumu maksā ražotājam, kura uzņēmumā ir veikta izstrādājuma pēdējā apstrāde ar noteikumu, ka cenā ir ietverta visu izmantoto materiālu vērtība, atskaitot visus iekšējos nodokļus, ko tad, ja iegūto izstrādājumu eksportē, atmaksā vai ko varētu atmaksāt;

g) “materiālu vērtība” ir izmantoto nenoteiktas izcelsmes materiālu muitas vērtība to importēšanas laikā vai, ja tā nav zināma un to nevar noskaidrot, tad pirmā cena, ko var noskaidrot, kas attiecīgajā teritorijā samaksāta par šiem materiāliem;

h) “noteiktas izcelsmes materiālu vērtība” ir to g) punktā noteikto materiālu vērtība, ko piemēro mutatis mutandis;

i) “pievienotā vērtība” ir ražotāja cena, kam atskaitīta vai nu Kopienā, vai ĀKK valstīs, vai AZT importēto materiālu muitas vērtība;

j) “nodaļas” un “pozīcijas” ir nodaļas un pozīcijas (četru ciparu kodi) nomenklatūrā, kas veido preču aprakstīšanas un kodēšanas harmonizēto sistēmu, kura šajā pielikumā minēta kā “harmonizētā sistēma” vai “HS”;

k) “klasificēts” norāda, ka izstrādājums vai materiāls iekļauts konkrētā pozīcijā;

l) “sūtījums” ir izstrādājumi, ko vai nu viens eksportētājs vienlaikus nosūta vienam saņēmējam, vai uz ko attiecas viens pārvadājuma dokuments par nosūtīšanu no eksportētāja saņēmējam, vai, ja šāda dokumenta nav, viens faktūrrēķins;

m) “teritorijas” ir teritorijas kopā ar teritoriālajiem ūdeņiem;

n) “ĀZT” ir 12. papildinājumā minētās valstis un teritorijas.







II SADAĻA

JĒDZIENA “NOTEIKTAS IZCELSMES IZSTRĀDĀJUMI” DEFINĪCIJA

2. pants

Vispārīgas prasības

1. Lai piemērotu šīs regulas noteikumus, uzskata, ka šādi izstrādājumi ir I pielikumā minēto ĀKK valstu izcelsmes izstrādājumi (turpmāk “ĀKK valstis”):

a) izstrādājumus, kas pilnībā iegūti ĀKK valstīs šā pielikuma 3. panta nozīmē;

b) ĀKK valstīs iegūtus izstrādājumus, kuru sastāvā ir materiāli, kas nav tur iegūti pilnībā ar noteikumu, ka šādi izstrādājumi ĀKK valstīs ir pienācīgi apstrādāti vai pārstrādāti šā pielikuma 4. panta nozīmē.

2. Lai īstenotu 1. punktu, ĀKK valstu teritorijas uzskata par vienu teritoriju.

Noteiktas izcelsmes izstrādājumus, ko veido materiāli, kuri pilnībā iegūti vai pietiekami apstrādāti vai pārstrādāti divās vai vairākās ĀKK valstīs, uzskata par tās ĀKK valsts izcelsmes izstrādājumiem, kurā notikusi pēdējā apstrāde vai pārstrāde, ar nosacījumu, ka tur tiem veikta apstrāde vai pārstrāde papildus 5. pantā minētajai.

3. Šā panta 2. punkta noteikumus 10. un 11. papildinājumā uzskaitītajiem izstrādājumiem piemēro attiecīgi tikai pēc 2015. gada 1. oktobra un tikai pēc 2010. gada 1. janvāra.

3. pants

Pilnībā iegūti izstrādājumi

1. Šādus izstrādājumus uzskata par pilnīgi iegūtiem ĀKK valstīs vai Kopienā:

a) minerālproduktus, kas tur iegūti no zemes vai jūras gultnes;

b) tur novāktos augu valsts produktus;

c) tur dzimušus un audzētus dzīvus dzīvniekus;

d) produktus, kas iegūti no tur audzētiem dzīviem dzīvniekiem;

i) produktus, kas iegūti, tur medījot un zvejojot; ii) akvakultūras produktus, ieskaitot jūras organismu audzētavu produktus, ja zivis izšķīlušās un audzētas tur; e)

f) produktus, kas iegūti jūras zvejā, un citus produktus, kas iegūti jūrā ārpus to teritoriālajiem ūdeņiem ar to kuģiem;

g) produktus, kas izgatavoti uz to pārstrādes kuģiem tikai no f) apakšpunktā minētajiem produktiem;

h) lietotus priekšmetus, kas savākti tur un ir derīgi vienīgi izejvielu iegūšanai, tostarp lietotas riepas, kuras derīgas vienīgi atjaunošanai vai lai tās izmantotu kā atkritumus;

i) atkritumus un lūžņus, kas tur radušies ražošanas darbībās;

j) produktus, kas iegūti no jūras gultnes ārpus to teritoriālajiem ūdeņiem, ar nosacījumu, ka tām ir ekskluzīvas tiesības izmantot šo jūras gultni;

k) preces, ko tur ražo tikai no izstrādājumiem, kas precizēti a) līdz j) apakšpunktā.

2. Termini “to kuģi” un “to zivju pārstrādes kuģi” 1. punkta f) un g) apakšpunktā attiecas tikai uz kuģiem un pārstrādes kuģiem:

a) kas reģistrēti kādā dalībvalstī vai ĀKK valstī;

b) kas peld ar kādas dalībvalsts vai ĀKK valsts karogu;

c) kas atbilst kādam no turpmāk minētajiem nosacījumiem: i) tie vismaz 50 % apmērā pieder ĀKK valsts vai dalībvalsts valstspiederīgajiem vai ii) tie pieder uzņēmumiem: — kuru galvenais birojs un galvenā uzņēmējdarbība ir ĀKK valstī vai dalībvalstī un — kuri vismaz 50 % apmērā pieder ĀKK valstij, valsts uzņēmumiem šajā valstī, tās vai dalībvalsts valstspiederīgajiem.

3. Neatkarīgi no 2. punkta, Kopiena pēc ĀKK valsts pieprasījuma atzīst, ka kuģus, kurus ĀKK valsts fraktē vai nomā, uzskata par “to kuģiem”, lai veiktu zveju tās ekskluzīvajā ekonomikas zonā, ar šādiem nosacījumiem:

a) ka ĀKK valsts piedāvājusi Kopienai iespēju pārrunāt zvejniecības nolīgumu un Kopiena nav pieņēmusi šo piedāvājumu;

b) ka Komisija ir piekritusi frakts vai nomas līgumam, sniedzot pietiekamas iespējas ĀKK valsts jaudas attīstīšanai zvejot uz sava rēķina un īpaši piešķirot ĀKK valstij atbildību par kuģa navigācijas un komerciālo pārvaldību, kas nodots tās rīcībā uz ievērojamu laikposmu.

4. pants

Pietiekami apstrādāti vai pārstrādāti izstrādājumi

1. Šajā pielikumā izstrādājumus, kas nav pilnībā iegūti, uzskata par pietiekami apstrādātiem vai pārstrādātiem ĀKK valstīs vai Kopienā, ja ir izpildīti 2. papildinājuma sarakstā vai alternatīvi 2.A papildinājumā paredzētie nosacījumi. Attiecībā uz visiem izstrādājumiem, uz kuriem attiecas šī regula, iepriekšminētajos nosacījumos paredzēts, kā jāapstrādā vai jāpārstrādā tādi nenoteiktas izcelsmes materiāli, kurus izmanto ražošanā, un šos nosacījumus piemēro tikai šādiem materiāliem. Tādējādi – ja kādu izstrādājumu, kas atbilstīgi sarakstā paredzētajiem nosacījumiem ieguvis noteiktas izcelsmes statusu, izmanto kāda cita izstrādājuma ražošanā, tad sākotnējam izstrādājumam nepiemēro nosacījumus, kas piemērojami izstrādājumam, kura ražošanā to izmanto, un nenoteiktas izcelsmes materiālus, kas varētu būt izmantoti tā ražošanā, neņem vērā.

2. Neatkarīgi no 1. punkta nenoteiktas izcelsmes materiālus, ko saskaņā ar sarakstā paredzētajiem nosacījumiem nedrīkst izmantot šā izstrādājuma ražošanā, tomēr var izmantot, ja:

a) to kopējā vērtība nepārsniedz 15 % no ražotāja cenas;

b) piemērojot šo punktu, attiecībā uz nenoteiktas izcelsmes materiāliem nepārsniedz nevienu sarakstā minēto maksimālās vērtības procentuālo daudzumu.

Šo punktu nepiemēro izstrādājumiem, kas ietilpst harmonizētās sistēmas 50. līdz 63. nodaļā.

3.

a) Neatkarīgi no 1. punkta un ja ĀKK Klusā okeāna valsts iepriekš iesniedz pieprasījumu Eiropas Komisijai, piemērojot 2. punktu, par pietiekami apstrādātiem var pārstrādātiem uzskata pozīcijās 1604 un 1605 klasificētus pārstrādātus zvejniecības produktus, kuri pārstrādāti vai ražoti krasta uzņēmumu telpās šajā valstī no nenoteiktas izcelsmes materiāliem pozīcijā 0302 vai 0303, kuri izkrauti šajā valstī. Paziņojumā Komisijai norāda attīstības pabalstu apjomu zvejniecības nozarei šajā valstī un iekļauj vajadzīgo informāciju par attiecīgajām sugām, par produktiem, ko paredzēts ražot, kā arī norādi par paredzētajiem daudzumiem.

b) ĀKK Klusā okeāna valsts ne vēlāk kā trīs gadus pēc pieprasījuma iesniegšanas izstrādā ziņojumu par a) apakšpunkta īstenošanu.

c) Šā punkta a) apakšpunktu piemēro, neskarot sanitāros un fitosanitāros pasākumus, kas ir spēkā ES, zvejas resursu efektīvu saglabāšanu un ilgtspējīgu pārvaldību un atbalstu cīņai pret nelegālām, nepaziņotām un neregulētām zvejas darbībām reģionā.

4. Šā panta 1. un 3. punktu piemēro, izņemot gadījumus, kas noteikti 5. pantā.

5. pants

Nepietiekamas apstrādes vai pārstrādes darbības

1. Neskarot 2. punktu un neatkarīgi no tā, vai ir izpildītas 4. panta prasības, par nepietiekamu apstrādi vai pārstrādi, lai izstrādājumam piešķirtu noteiktas izcelsmes izstrādājuma statusu, tiek uzskatītas šādas darbības:

a) darbības, lai nodrošinātu izstrādājumu saglabāšanu labā stāvoklī, tos pārvadājot un uzglabājot, (vēdināšana, izklāšana, žāvēšana, dzesēšana, sālīšana, apstrāde ar sēra dioksīdu vai citiem ūdens šķīdumiem, bojāto daļu noņemšana un tamlīdzīgas darbības);

b) vienkāršas darbības – putekļu noslaucīšana, sijāšana, šķirošana, klasificēšana, saskaņošana (ieskaitot priekšmetu komplektu veidošanu), mazgāšana, krāsošana, sagriešana;

i) iepakojuma maiņa, kā arī iepakojumu sadalīšana un apvienošana; ii) vienkārša iepildīšana pudelēs, flakonos, maisos, kastēs, kārbās, piestiprināšana pie dēlīšiem u. c., kā arī citas vienkāršās iepakošanas darbības; c)

d) marķēšana, etiķešu un citu tamlīdzīgu atšķirības zīmju piestiprināšana izstrādājumiem vai to iepakojumam;

e) vienkārša vienādu vai dažādu izstrādājumu sajaukšana; cukura sajaukšana ar citām vielām;

f) vienkārša daļu montāža, lai izveidotu gatavu izstrādājumu;

g) divu vai vairāku a) līdz f) apakšpunktā norādīto darbību apvienojums;

h) dzīvnieku kaušana;

i) labības un rīsu atsēnalošana, daļēja vai pilnīga balināšana, pulēšana un glazēšana;

j) cukura iekrāsošana vai cukurgraudiņu veidošana; daļēja vai pilnīga cukura samalšana;

k) augļu, riekstu un dārzeņu mizošana, kauliņu izņemšana un lobīšana.

2. Nosakot, vai ar izstrādājumu veiktās apstrādes vai pārstrādes darbības jāuzskata par nepietiekamām 1. punkta nozīmē, kopā izvērtē visas vai nu ĀKK valstīs, vai Kopienā ar attiecīgo izstrādājumu veiktās darbības.

6. pants

Izcelsmes kumulācija

Kumulācija AZT un Kopienā

1. Kopienas vai AZT izcelsmes materiālus uzskata par ĀKK valstu izcelsmes materiāliem, ja tie iekļauti tur iegūtajā izstrādājumā. Šādiem materiāliem nav vajadzīga pietiekama apstrāde vai pārstrāde, ja tiem veikta apstrāde vai pārstrāde papildus 5. pantā minētajai.

2. Apstrādi vai pārstrādi, kas veikta Kopienā vai AZT, uzskata par veiktu ĀKK valstīs, ja materiāliem ĀKK valstīs attiecīgi veic apstrādi vai pārstrādi papildus 5. pantā minētajai.

3. Lai noteiktu, vai izstrādājumu izcelsme ir ĀKK valstī, mutatis mutandis piemēro šā pielikuma noteikumus.

4. Šā panta noteikumus 10. un 11. papildinājumā uzskaitītajiem izstrādājumiem piemēro attiecīgi tikai pēc 2015. gada 1. oktobra un pēc 2010. gada 1. janvāra.

Kumulācija Dienvidāfrikā

5. Atbilstīgi 6., 7., 8., un 11. punkta noteikumiem Dienvidāfrikas izcelsmes materiālus uzskata par ĀKK izcelsmes materiāliem, ja tie iekļauti tur iegūtajā izstrādājumā, ar noteikumu, ka tiem veikta apstrāde vai pārstrāde papildus 5. pantā minētajai. Šādiem materiāliem nav jābūt pietiekami apstrādātiem vai pārstrādātiem.

6. Izstrādājumus, kuri ir ieguvuši noteiktas izcelsmes statusu, pamatojoties uz 5. punktu, joprojām uzskata par ĀKK valstu izcelsmes izstrādājumiem tikai tad, ja tur pievienotā vērtība pārsniedz izmantoto Dienvidāfrikas izcelsmes materiālu vērtību. Ja tas tā nav, attiecīgos izstrādājumus uzskata par Dienvidāfrikas izcelsmes izstrādājumiem. Piešķirot izcelsmi, neņem vērā Dienvidāfrikas izcelsmes materiālus, kuriem ĀKK valstīs ir veikta pietiekama apstrāde vai pārstrāde.

7. Šā panta 5. punktā paredzētā kumulācija nav piemērojama 7., 10. un 11. papildinājumā uzskaitītajiem izstrādājumiem.

8. Šā panta 5. punktā paredzētā kumulācija ir piemērojama 8. papildinājumā uzskaitītajiem izstrādājumiem tikai tad, ja nolīgumā par tirdzniecību, attīstību un sadarbību starp Eiropas Kopienu un Dienvidāfrikas Republiku šiem izstrādājumiem ir atcelti tarifi. Komisija Eiropas Kopienu Oficiālajā Vēstnesī (C sērijā) publicē datumu, kurā ir izpildīti šā punkta nosacījumi.

9. Neskarot 7. un 8. punktu, uzskatīs, ka Dienvidāfrikā veikta apstrāde un pārstrāde ir veikta citā Dienvidāfrikas Muitas savienības (SACU) dalībvalstī, kas ir ĀKK valsts, ja materiāliem veic attiecīgu apstrādi vai pārstrādi citā SACU dalībvalstī.

10. Neskarot 7. un 8. punktu un pēc ĀKK valstu pieprasījuma Dienvidāfrikā veiktu apstrādi un pārstrādi uzskata par ĀKK valstīs veiktu, ja materiāliem pēc tam veic attiecīgu apstrādi vai pārstrādi ĀKK valstī, ievērojot reģionālas ekonomiskas integrācijas nolīgumu.

11. Komisija saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 2913/92 247. un 247.a pantā minēto procedūru lemj par ĀKK valstu pieprasījumiem.

12. Šā panta 5. punktā paredzēto kumulāciju var piemērot tikai tad, ja izmantotie Dienvidāfrikas materiāli ir ieguvuši noteiktas izcelsmes izstrādājumu statusu, piemērojot izcelsmes noteikumus, kas ir vienādi ar šajā pielikumā noteiktajiem. Šā panta 9. un 10. pantā paredzēto kumulāciju var piemērot tikai tad, ja piemēro izcelsmes noteikumus, kas ir vienādi ar šajā pielikumā noteiktajiem.

Kumulācija blakus esošajās jaunattīstības valstīs

13. Pēc ĀKK valstu pieprasījuma materiālus, kuru izcelsme ir blakus esošā jaunattīstības valstī, kas nav ĀKK valsts un pieder saskaņotai ģeogrāfiskai vienībai, uzskata par ĀKK valstu izcelsmes materiāliem, ja tie iekļauti tur iegūtā izstrādājumā. Šiem materiāliem nav obligāti jābūt pietiekami apstrādātiem vai pārstrādātiem ar nosacījumu, ka:

— ĀKK valstī veikta apstrāde vai pārstrāde papildus 5. pantā minētajām darbībām;

— ĀKK valstis, Kopiena un citas attiecīgās valstis ir noslēgušas nolīgumu par atbilstīgām administratīvām procedūrām, kas nodrošinās šā punkta pareizu īstenošanu.

Šo punktu nepiemēro tunča izstrādājumiem, kas klasificēti harmonizētās sistēmas 3. vai 16. nodaļā, un rīsu produktiem ar HS kodu 1006.

Lai noteiktu, vai izstrādājumu izcelsme ir blakus esošā jaunattīstības valstī, piemēro šā pielikuma noteikumus.

Par ĀKK valstu pieprasījumiem lemj saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 2913/92 247. un 247.a pantā minēto procedūru. Šādā lēmumā arī identificē izstrādājumus, kuriem nevar atļaut šajā daļā paredzēto kumulāciju.

7. pants

Kvalifikācijas vienība

1. Kvalifikācijas vienība šā pielikuma piemērošanai ir konkrētais izstrādājums, ko uzskata par pamatvienību, klasificējot pēc harmonizētās sistēmas nomenklatūras.

Tādējādi:

a) ja izstrādājumu, ko veido priekšmetu grupa vai kopums, klasificē vienā pozīcijā saskaņā ar harmonizētās sistēmas noteikumiem, viss kopums ir kvalifikācijas vienība;

b) ja vienā sūtījumā ir vairāki identiski izstrādājumi, kas harmonizētajā sistēmā klasificēti vienā pozīcijā, tad, piemērojot šo pielikumu, katru izstrādājumu ņem vērā atsevišķi.

2. Ja saskaņā ar harmonizētās sistēmas 5. vispārējo noteikumu iepakojumu klasificē kopā ar tajā iepakoto izstrādājumu, tad, nosakot izcelsmi, iepakojumu un attiecīgo izstrādājumu uzskata par vienu veselu.

8. pants

Palīgierīces, rezerves daļas un darbarīki

Palīgierīces, rezerves daļas un darbarīkus, ko nosūta ar kādu iekārtas vienību, mašīnu, aparatūru vai transportlīdzekli un kas ietilpst parastajā aprīkojumā, un ir iekļauti cenā vai arī nav norādīti atsevišķā faktūrrēķinā, uzskata par saistītiem ar attiecīgo iekārtas vienību, mašīnu, aparatūru vai transportlīdzekli.

9. pants

Komplekti

Uzskata, ka komplekti harmonizētās sistēmas 3. vispārējā noteikuma nozīmē ir ar noteiktu izcelsmi, ja visas to sastāvdaļas ir noteiktas izcelsmes izstrādājumi. Ja komplektā ietilpst noteiktas un nenoteiktas izcelsmes izstrādājumi, tad tomēr uzskata, ka viss komplekts ir ar noteiktu izcelsmi, ja vien nenoteiktas izcelsmes izstrādājumu vērtība nepārsniedz 15 procentus no komplekta ražotāja cenas.

10. pants

Neitrāli elementi

Lai noteiktu, vai izstrādājums ir noteiktas izcelsmes izstrādājums, nav jānosaka izcelsme ražošanas procesā izmantotajai(-ām):

a) enerģijai un degvielai;

b) ražotnei un iekārtām;

c) mašīnām un darbarīkiem;

d) precēm, kuras neietilpst un kuras nav paredzēts iekļaut galaproduktā.







III SADAĻA

TERITORIĀLĀS PRASĪBAS

11. pants

Teritorialitātes princips

1. Šā pielikuma II sadaļā paredzētie nosacījumi attiecībā uz noteiktas izcelsmes statusa iegūšanu ĀKK valstīs ir jāpilda nepārtraukti, izņemot 6. pantā paredzētos gadījumus.

2. Ja no ĀKK valstīm, Kopienas vai AZT uz citu valsti eksportētās noteiktas izcelsmes preces nosūta atpakaļ, izņemot 6. pantā paredzētos gadījumus, tās jāuzskata par nenoteiktas izcelsmes precēm, ja vien muitas iestāžu pārliecināšanai nevar pierādīt, ka:

a) atpakaļ nosūtītas ir tās pašas preces, kas eksportētas, un

b) ar tām nav veiktas nekādas darbības, izņemot darbības, kas vajadzīgas, lai preces uzturētu labā stāvoklī, kamēr tās atrodas attiecīgajā valstī vai kamēr tās eksportē.

12. pants

Tieša transportēšana

1. Šajā regulā paredzēto preferenciālo režīmu piemēro tikai izstrādājumiem, kuri atbilst šā pielikuma prasībām, kurus, piemērojot 6. pantu, tieši transportē starp ĀKK valstu, Kopienas, AZT vai Dienvidāfrikas teritoriju, tiem nenonākot citā teritorijā. Tomēr izstrādājumus, kas ietilpst vienā sūtījumā, var pārvadāt caur citām teritorijām, vai nu eksportējot caur šīm teritorijām, vai īslaicīgi tajās uzglabājot, ar noteikumu, ka tie paliek tranzīta vai uzglabāšanas valsts muitas iestāžu pārraudzībā un ar tiem neveic nekādas citas darbības kā vien izkraušanu, pārkraušanu vai darbības, kas vajadzīgas, lai saglabātu tos labā stāvoklī.

Noteiktas izcelsmes izstrādājumus var transportēt pa cauruļvadiem caur teritoriju, kas nav ĀKK valsts vai Kopienas teritorija.

2. Importētājvalsts muitas iestādēm sniedz pierādījumus par to, ka 1. punktā izklāstītie nosacījumi ir izpildīti, uzrādot:

a) vienotu pārvadāšanas dokumentu par transportēšanu no eksportētājvalsts caur tranzīta valsti vai

b) tranzītvalsts muitas iestāžu izdotu sertifikātu, kurā: i) sniegts precīzs izstrādājumu apraksts; ii) norādīts izstrādājumu izkraušanas un pārkraušanas datums un attiecīgā gadījumā kuģu nosaukumi vai citi izmantotie transportlīdzekļi un iii) apliecināti nosacījumi, ar kādiem izstrādājumi palikuši tranzīta valstī, vai

c) ja nav iepriekš minēto – kādu citu pamatojuma dokumentu.

13. pants

Izstādes

1. Importējot noteiktas izcelsmes izstrādājumus, kurus no ĀKK valsts nosūta izstādei valstī, kas nav minēta 6. pantā, un kurus pēc izstādes pārdod importam Kopienā, piemēro šajā regulā paredzētos noteikumus, ja muitas iestādēm var pierādīt, ka:

a) izstrādājumus eksportētājs ir nosūtījis tieši no ĀKK valsts uz valsti, kurā notiek izstāde, un tos tur ir izstādījis;

b) eksportētājs izstrādājumus ir pārdevis vai citādi realizējis kādai personai Kopienā;

c) izstrādājumi ir nosūtīti izstādes laikā vai tūlīt pēc tās tādā stāvoklī, kādā tie nosūtīti uz izstādi; un

d) izstrādājumi pēc nosūtīšanas uz izstādi nav izmantoti citām vajadzībām vien demonstrēšanai minētajā izstādē.

2. Saskaņā ar IV sadaļas noteikumiem izdod vai sagatavo izcelsmes apliecinājumu, un to parastajā kārtībā iesniedz importētājvalsts muitas iestādēm. Tajā norāda izstādes nosaukumu un adresi. Vajadzības gadījumā papildus var pieprasīt dokumentārus pierādījumus par izstādīšanas nosacījumiem.

3. Panta 1. punktu piemēro visām tirdzniecības, rūpniecības, lauksaimniecības vai amatniecības izstādēm, gadatirgiem vai tamlīdzīgai publiskai izstādīšanai, kuru nerīko privātām vajadzībām veikalos vai uzņēmumu telpās ar nolūku pārdot ārvalstu izstrādājumus un kurā izstrādājumi paliek muitas kontrolē.







IV SADAĻA

IZCELSMES APLIECINĀJUMS

14. pants

Vispārīgas prasības

1. ĀKK valstu izcelsmes izstrādājumiem, importējot tos Kopienā, piemēro šīs regulas noteikumus, iesniedzot:

a) vai nu pārvadājumu sertifikātu EUR.1, kura paraugs ir 3. papildinājumā, vai

b) Šā pielikuma 19. panta 1. punktā norādītajos gadījumos eksportētāja izsniegtu deklarāciju, kuras teksts norādīts 4. papildinājumā, faktūrrēķina, pavadzīmes vai jebkura cita tirdzniecības dokumenta veidā, kurā attiecīgais izstrādājums ir pietiekami sīki aprakstīts, lai to varētu identificēt, (turpmāk “faktūrrēķina deklarācija”).

2. Neskarot 1. punktu, noteiktas izcelsmes izstrādājumiem šā pielikuma nozīmē 25. pantā norādītajos gadījumos piemēro šīs regulas noteikumus, pat ja neiesniedz iepriekš minētos dokumentus.

15. pants

Pārvadājumu sertifikāta EUR.1 izdošanas procedūra

1. Pārvadājumu sertifikātu EUR.1 izdod eksportētājvalsts muitas iestādes pēc eksportētāja rakstiska pieteikuma vai, ja eksportētājs uzņemas atbildību, pēc viņa pilnvarota pārstāvja rakstiska pieteikuma.

2. Šim nolūkam eksportētājs vai viņa pilnvarots pārstāvis aizpilda gan pārvadājumu sertifikātu EUR.1, gan pieteikuma veidlapu, kuru paraugi doti 3. papildinājumā. Veidlapas aizpilda saskaņā ar šā pielikuma noteikumiem. Ja tās aizpilda rokrakstā, izmanto tinti un raksta ar drukātiem burtiem. Izstrādājumu aprakstu sniedz šim nolūkam atvēlētajā ailē, neatstājot nevienu tukšu rindu. Ja aile nav pilnībā aizpildīta, tad zem pēdējās apraksta rindas ievelk horizontālu līniju, visu tukšo laukumu šķērsām pārsvītrojot.

3. Eksportētājs, kas iesniedz pieteikumu preču pārvadājumu sertifikāta EUR.1 saņemšanai, pēc tās eksportētājas ĀKK valsts muitas darbinieku pieprasījuma, kurā izdots preču pārvadājumu sertifikāts EUR.1, jebkurā laikā uzrāda visus attiecīgos dokumentus, kas apliecina attiecīgo izstrādājumu noteiktas izcelsmes statusu, kā arī atbilstību citām šā pielikuma prasībām.

4. ĀKK eksportētājvalsts muitas iestādes pārvadājumu sertifikātu EUR.1 izdod tad, ja attiecīgos izstrādājumus var uzskatīt par ĀKK valstu vai kādas citas 6. pantā minētas valsts izcelsmes izstrādājumiem un tie atbilst citām šā pielikuma prasībām.

5. Izdevējas muitas iestādes veic visus vajadzīgos pasākumus, lai pārbaudītu izstrādājuma noteiktas izcelsmes statusu un atbilstību citām šā pielikuma prasībām. Tādēļ tām ir tiesības prasīt jebkādus pierādījumus un veikt jebkādas eksportētāja pārskatu pārbaudes vai citas pārbaudes, kuras tie uzskata par vajadzīgām. Izdevēja muitas iestāde arī nodrošina, ka atbilstīgi aizpilda 2. punktā minētās veidlapas. Īpaši tie pārbauda, vai izstrādājumu aprakstam atvēlētā vieta ir aizpildīta tā, lai nebūtu iespējami nekādi krāpnieciski papildinājumi.

6. Pārvadājumu sertifikāta EUR.1 izdošanas dienu norāda sertifikāta 11. ailē.

7. Muitas iestādes eksportētājam izdod pārvadājumu sertifikātu EUR.1, tiklīdz ir faktiski veikts vai nodrošināts eksports.

16. pants

Ar atpakaļejošu spēku izdoti pārvadājumu sertifikāti EUR.1

1. Neatkarīgi no 15. panta 7. punkta pārvadājumu sertifikātu EUR.1 izņēmuma kārtā var izdot pēc attiecīgo izstrādājumu eksporta, ja:

a) tas nav noformēts eksportēšanas laikā kļūdu, nejaušu izlaidumu vai īpašu apstākļu dēļ vai

b) muitas iestādēm ir pierādīts, ka pārvadājumu sertifikāts EUR.1 ir bijis izdots, bet tehnisku iemeslu dēļ nav pieņemts, importējot attiecīgās preces.

2. Lai īstenotu šā panta 1. punktu, eksportētājs savā pieteikumā norāda to izstrādājumu eksportēšanas vietu un dienu, uz kuriem attiecas pārvadājumu sertifikāts EUR.1, kā arī pieprasījuma iemesli.

3. Muitas iestādes pārvadājumu sertifikātu EUR.1 var izdot ar atpakaļejošu spēku tikai pēc tam, kad tās ir pārbaudījušas, vai informācija eksportētāja pieteikumā atbilst informācijai atbilstīgajos dokumentos.

4. Ar atpakaļejošu spēku izdotus pārvadājumu sertifikātus EUR.1 vizē ar šādu frāzi:

“ISSUED RETROSPECTIVELY”

5. Šā panta 4. punktā minēto vīzu iekļauj pārvadājumu sertifikāta EUR.1 ailē “Piezīmes”.

17. pants

Pārvadājumu sertifikāta EUR.1 dublikāta izdošana

1. Ja pārvadājumu sertifikāts EUR.1 ir nozagts, pazaudēts vai iznīcināts, eksportētājs var iesniegt pieteikumu muitas iestādēs, kas sertifikātu izdevušas, lai iegūtu dublikātu, kuru sagatavo, pamatojoties uz eksporta dokumentiem, kas ir šo iestāžu rīcībā.

2. Izdoto dublikātu vizē ar šādu vārdu:

“DUPLICATE”

3. Šā panta 2. punktā minēto vīzu iekļauj pārvadājumu sertifikāta EUR.1 dublikāta ailē “Piezīmes”.

4. Dublikāts, kurā jānorāda oriģinālā pārvadājumu sertifikāta EUR.1 izdošanas datums, ir derīgs no dienas, kad izdots pārvadājumu sertifikāta EUR.1 oriģināls.

18. pants

Pārvadājumu sertifikātu EUR.1 izdošana, pamatojoties uz iepriekš izdotu vai sagatavotu izcelsmes apliecinājumu

Kad noteiktas izcelsmes izstrādājumus nodod muitas iestādes kontrolei ĀKK valstī vai Kopienā, ir iespējams aizstāt oriģinālo izcelsmes apliecinājumu ar vienu vai vairākiem pārvadājumu sertifikātiem EUR.1, lai nosūtītu visus šos izstrādājumus vai daļu no tiem uz citu vietu ĀKK valstīs vai Kopienā. Pārvadājumu sertifikāta(-u) EUR.1 aizstājēju izdod tā muitas iestāde, kuras kontrolē ir nodoti attiecīgie izstrādājumi.

19. pants

Nosacījumi faktūrrēķina deklarācijas sagatavošanai

1. Šā pielikuma 14. panta 1. punkta b) apakšpunktā minēto faktūrrēķina deklarāciju var sagatavot:

a) atzīts eksportētājs 20. panta nozīmē vai

b) jebkurš eksportētājs sūtījumiem, kuros ietilpst viena vai vairākas pakas ar noteiktas izcelsmes izstrādājumiem, ja to kopējā vērtība nepārsniedz EUR 6 000.

2. Faktūrrēķina deklarāciju var sagatavot, ja attiecīgos izstrādājumus var uzskatīt par ĀKK valstu vai kādas citas 6. pantā minētas valsts izcelsmes izstrādājumiem un tie atbilst citām šā pielikuma prasībām.

3. Eksportētājs, kurš sagatavo faktūrrēķina deklarāciju, pēc eksportētājvalsts muitas iestāžu pieprasījuma jebkurā laikā uzrāda visus attiecīgos dokumentus, kas apliecina izstrādājumu noteiktas izcelsmes statusu, kā arī atbilstību citām šā pielikuma prasībām.

4. Eksportētājs sagatavo faktūrrēķina deklarāciju, uzrakstot, uzspiežot vai uzdrukājot uz faktūrrēķina, pavadzīmes vai cita tirdzniecības dokumenta deklarāciju, kuras teksts dots 4. papildinājumā, kādā no minētajā pielikumā norādītajām valodām un saskaņā ar eksportētājvalsts tiesību aktu noteikumiem. Ja deklarāciju aizpilda rokrakstā, izmanto tinti un raksta ar drukātiem burtiem.

5. Faktūrrēķina deklarācijā eksportētājs parakstās pašrocīgi. Tomēr atzītam eksportētājam 20. panta nozīmē šāda deklarācija nav jāparaksta, ja viņš iesniedz eksportētājvalsts muitas iestādēm rakstisku apliecinājumu par to, ka viņš uzņemas visu atbildību par jebkuru faktūrrēķina deklarāciju ar norādi uz viņu, it kā viņš pats to būtu parakstījis ar roku.

6. Eksportētājs faktūrrēķina deklarāciju var sagatavot tad, kad attiecīgos izstrādājumus eksportē, vai pēc eksportēšanas ar nosacījumu, ka importētājvalstī šo deklarāciju iesniedz ne vēlāk kā divus gadus pēc attiecīgo deklarācijā minēto izstrādājumu importēšanas.

20. pants

Atzīts eksportētājs

1. Eksportētājas valsts muitas iestādes var atļaut jebkuram eksportētājam, kurš bieži veic izstrādājumu pārvadājumus saskaņā ar šo regulu, sagatavot faktūrrēķina deklarāciju neatkarīgi no attiecīgo izstrādājumu vērtības. Eksportētājs, kurš vēlas šādu atļauju saņemt, sniedz muitas iestādēm visas garantijas, kas vajadzīgas, lai varētu pārbaudīt izstrādājumu noteiktās izcelsmes statusu, kā arī to atbilstību citām šā pielikuma prasībām.

2. Muitas iestādes var piešķirt atzīta eksportētāja statusu ar jebkādiem nosacījumiem, ko tās uzskata par atbilstīgiem.

3. Muitas iestādes apstiprinātajam eksportētājam piešķir muitas atļaujas numuru, ko norāda faktūrrēķina deklarācijā.

4. Muitas iestādes pārrauga, kā atzītais eksportētājs izmanto šo atļauju.

5. Muitas iestādes jebkurā laikā var atsaukt atļauju. Muitas iestādes tā rīkojas, ja apstiprinātais eksportētājs vairs nesniedz 1. punktā minētās garantijas, neizpilda 2. punktā minētos nosacījumus vai citādi nepareizi izmanto atļauju.

21. pants

Izcelsmes apliecinājuma derīgums

1. Izcelsmes apliecinājums ir derīgs desmit mēnešus no tā izdošanas dienas eksportētājvalstī, un minētajā laikā tas jāiesniedz importētājvalsts muitas iestādēm.

2. Izcelsmes apliecinājumus, ko importētājvalsts muitas iestādēm iesniedz pēc 1. punktā norādītā iesniegšanas termiņa, var pieņemt, lai piemērotu preferenciālo režīmu, ja dokumentus līdz noteiktajam termiņam iesniegt nav bijis iespējams kādu ārkārtas apstākļu dēļ.

3. Citos gadījumos, ja apliecinājums iesniegts par vēlu, importētājvalsts muitas iestādes izcelsmes apliecinājumu var pieņemt, ja izstrādājumi uzrādīti pirms minētā termiņa.

22. pants

Tranzīta procedūra

Kad izstrādājumus importē ĀKK valstī, kas nav izcelsmes valsts, sākas papildu 4 mēnešu derīguma termiņš no datuma, kad tranzīta valsts muitas iestādes sertifikāta EUR.1 7. ailē ieraksta šādu informāciju:

— vārdu “transit”

— tranzītvalsts nosaukumu,

— iespiež oficiālu zīmogu, kura paraugs darīts pieejams Komisijai saskaņā ar 31. pantu, un

— vīzu datumu.

23. pants

Izcelsmes apliecinājuma iesniegšana

Izcelsmes apliecinājumus iesniedz importētājvalsts muitas iestādēm saskaņā ar procedūrām, ko piemēro šajā valstī. Minētās iestādes var pieprasīt izcelsmes apliecinājuma tulkojumu un to, lai importa deklarācijai būtu pievienots importētāja apliecinājums, ka izstrādājumi atbilst šīs regulas piemērošanas nosacījumiem.

24. pants

Importēšana pa daļām

Ja pēc importētāja pieprasījuma un saskaņā ar importētājvalsts muitas iestāžu noteiktajiem nosacījumiem izjauktus vai nesaliktus izstrādājumus harmonizētās sistēmas vispārīgo noteikumu 2. punkta a) apakšpunkta nozīmē, uz ko attiecas harmonizētās sistēmas XVI un XVII iedaļa vai pozīcijas 7308 un 9406, importē pa daļām, tad vienotu šo izstrādājumu izcelsmes apliecinājumu iesniedz muitas iestādēm, importējot pirmo daļu.

25. pants

Atbrīvojumi no izcelsmes apliecinājuma

1. Izstrādājumus, kurus viena privātpersona otrai pārsūta sīkpakās vai kuri ietilpst ceļotāja personīgajā bagāžā, uzskata par noteiktas izcelsmes izstrādājumiem, un izcelsmes apliecinājumu nepieprasa, ja šos izstrādājumus neimportē tirdzniecībai un ja ir deklarēts, ka tie atbilst šā pielikuma prasībām, un ja nav šaubu par šādas deklarācijas ticamību. Gadījumos, kad izstrādājumus sūta pa pastu, šo deklarāciju var rakstīt uz muitas deklarācijas CN22/CN23 veidlapām vai uz papīra lapas, ko pievieno šim dokumentam.

2. Ja imports notiek neregulāri un izstrādājumi ir paredzēti tikai saņēmēju, ceļotāju vai viņu ģimenes locekļu personīgai lietošanai, tad to neuzskata par izstrādājumu importu pārdošanai, ja pēc izstrādājumu veida un daudzuma ir redzams, ka tos neimportē komerciāliem mērķiem.

3. Turklāt sīkpakās šo izstrādājumu kopējā vērtība nevar pārsniegt EUR 500 un ceļotāju personīgajā bagāžā – EUR 1 200.

26. pants

Informācijas procedūra kumulācijas vajadzībām

1. Ja piemēro 2. panta 2. punktu un 6. panta 1. punktu, sniedz pierādījumus par noteiktas izcelsmes statusu šā pielikuma nozīmē par materiāliem no citām ĀKK valstīm, Kopienas vai AZT ar pārvadājumu sertifikātu EUR.1 vai ar piegādātāja deklarāciju, kuras paraugs dots 5.A papildinājumā, ko sniedz eksportētājs valstī vai AZT, no kuras ir materiāli.

2. Ja piemēro 2. panta 2. punktu, 6. panta 2. punktu un 6. panta 9. punktu, sniedz pierādījumus par apstrādi vai pārstrādi, kas veikta ĀKK valstīs, Kopienā, AZT vai Dienvidāfrikā, ar piegādātāja deklarāciju, kuras paraugs dots 5.B papildinājumā un kuru sniedz eksportētājs valstī vai AZT, no kuras ir materiāli.

3. Piegādātājs atsevišķu piegādātāja deklarāciju katram materiālu sūtījumam ieraksta faktūrrēķinā, kas attiecas uz sūtījumu, vai šā faktūrrēķina pielikumā, vai pavadzīmē, vai citā ar šo sūtījumu saistītā tirdzniecības dokumentā, kas attiecīgos materiālus apraksta pietiekami precīzi, lai būtu iespējams tos identificēt.

4. Piegādātāja deklarācija var būt uz drukātas veidlapas.

5. Piegādātāja deklarācijas paraksta ar roku. Tomēr, ja faktūrrēķinu un piegādātāja deklarāciju sagatavo, izmantojot elektroniskas datu apstrādes metodes, piegādātāja deklarācija nav obligāti jāparaksta ar roku, ja piegādes uzņēmuma atbildīgo darbinieku identificē atbilstoši tās valsts muitas iestāžu prasībām, kur sagatavo piegādātāja deklarāciju. Minētās muitas iestādes var izstrādāt šā punkta īstenošanas nosacījumus.

6. Piegādātāja deklarācijas iesniedz kompetentajai muitas iestādei eksportētājā ĀKK valstī, kurai jāizdod pārvadājumu sertifikāts EUR.1.

7. Piegādātāju deklarācijas un informācijas sertifikāti, kas izdoti pirms dienas, kad saskaņā ar ĀKK un EK partnerattiecību nolīguma V. pielikuma 1. protokola 26. pantu stājusies spēkā šī regula, paliek spēkā.

27. pants

Apliecinošie dokumenti

Šā pielikuma 15. panta 3. punktā un 19. panta 3. punktā minētie dokumenti, ar kuriem pierāda, ka izstrādājumus, uz ko attiecas pārvadājumu sertifikāts EUR.1 vai faktūrrēķina deklarācija, var uzskatīt par ĀKK valsts vai kādas citas 6. pantā minētas valsts izcelsmes izstrādājumiem un tie atbilst pārējām šā pielikuma prasībām, inter alia var būt šādi:

a) tieši pierādījumi par darbībām, ko eksportētājs vai piegādātājs veicis, lai iegūtu attiecīgās preces, kas norādītas, piemēram, viņa pārskatos vai iekšējā grāmatvedības uzskaitē,

b) izmantoto materiālu noteiktas izcelsmes statusu apstiprinoši dokumenti, kas izdoti vai sagatavoti ĀKK valstī vai kādā citā 6. pantā minētā valstī, kur šos dokumentus izmanto saskaņā ar valsts tiesību aktiem;

c) dokumenti, kas apstiprina attiecīgo materiālu apstrādi vai pārstrādi ĀKK valstīs, Kopienā vai AZT un kas izdoti vai sagatavoti ĀKK valstī, Kopienā vai AZT, kur šos dokumentus izmanto saskaņā ar valsts tiesību aktiem;

d) pārvadājumu sertifikāti EUR.1 vai faktūrrēķina deklarācijas, kas apstiprina izmantoto materiālu noteiktas izcelsmes statusu un kas saskaņā ar šo pielikumu izdoti vai sagatavoti ĀKK valstīs vai kādā citā 6. pantā minētā valstī.

28. pants

Izcelsmes apliecinājuma un apliecinošo dokumentu saglabāšana

1. Eksportētājs, kurš iesniedz pieteikumu, lai saņemtu pārvadājumu sertifikātu EUR.1, 15. panta 3. punktā minētos dokumentus glabā vismaz trīs gadus.

2. Eksportētājs, kurš sagatavo faktūrrēķina deklarāciju, šīs faktūrrēķina deklarācijas kopiju un 19. panta 3. punktā minētos dokumentus glabā vismaz trīs gadus.

3. Eksportētājvalsts muitas iestādes, kas izdod pārvadājumu sertifikātu EUR.1, 15. panta 2. punktā minēto pieteikuma veidlapu glabā vismaz trīs gadus.

4. Importētājvalsts muitas iestādes tiem iesniegtos pārvadājumu sertifikātus EUR.1 un faktūrrēķina deklarācijas glabā vismaz trīs gadus.

29. pants

Neatbilstība un formālas kļūdas

1. Ja atklāj nelielu neatbilstību starp informāciju izcelsmes apliecinājumā un dokumentos, kas iesniegti muitas iestādei, lai nokārtotu formalitātes izstrādājumu importam, tad izcelsmes apliecinājums ipso facto nezaudē spēku, ja attiecīgi konstatē, ka šis dokuments atbilst konkrētajiem izstrādājumiem.

2. Izcelsmes apliecinājumu nevar noraidīt acīmredzamu formālu kļūdu, piemēram, drukas kļūdu, dēļ, ja šīs kļūdas nerada šaubas par to, ka informācija šajā dokumentā ir pareiza.

30. pants

Euro izteiktas summas

1. Ja faktūrrēķins par izstrādājumiem ir sagatavots nevis euro, bet citā valūtā, tad 19. panta 1. punkta b) apakšpunkta un 25. panta 3. punkta piemērošanas vajadzībām katra attiecīgā valsts katru gadu nosaka ĀKK valstu, dalībvalstu un citu 6. pantā minēto valstu vai teritoriju valūtā izteikto summu ekvivalentus euro.

2. Ciktāl tas attiecas uz valūtu, kurā faktūrrēķins ir izrakstīts, atbilstoši summai, ko noteikusi attiecīgā valsts, uz sūtījumu attiecas 19. panta 1. punkta b) apakšpunkta vai 25. panta 3. punkta noteikumi.

3. Summas, kas izmantojamas katrā attiecīgajā valsts valūtā, ir līdzvērtīgas summām, kuras izteiktas euro pēc kursa oktobra pirmajā darbdienā. Summas līdz 15. oktobrim paziņo Komisijai, un tās stājas spēkā no nākamā gada 1. janvāra. Komisija paziņo attiecīgās summas visām attiecīgajām valstīm.

4. Valstis var noapaļot uz augšu vai uz leju summu, kas iegūta, kad euro izteiktā summa pārvērsta attiecīgās valsts valūtā. Noapaļotā summa nedrīkst atšķirties no pārvēršot iegūtās summas par vairāk kā 5 procentiem. Valstis var saglabāt nemainīgu to savas valūtas summu, kura ir līdzvērtīga euro izteiktajai summai, ja 3. punktā paredzētās ikgadējās korekcijas laikā, pārvēršot šo summu, (pirms noapaļošanas) valsts valūtā tā palielinās par mazāk nekā 15 procentiem. Līdzvērtīgo summu valsts valūtā var saglabāt nemainīgu, ja pārvēršot šī līdzvērtīgā summa samazinātos.

5. Euro izteiktās summas pārskata Komisija. Veicot minēto pārskatīšanu, Komisija vērtē, vai būtu vēlams reāli saglabāt attiecīgos ierobežojumus. Tālab tā var nolemt mainīt euro izteiktās summas.







V SADAĻA

ADMINISTRATĪVĀS SADARBĪBAS PASĀKUMI

31. pants

Savstarpēja palīdzība

1. ĀKK valstis nosūta Komisijai zīmogu nospiedumu paraugus kopā ar to muitas iestāžu adresēm, kuras ir kompetentas izdot pārvadājumu sertifikātus EUR.1 un vēlāk pārbaudīt pārvadājumu sertifikātus EUR.1 un faktūrrēķina deklarācijas.

Pārvadājumu sertifikātus EUR.1 un faktūrrēķina deklarācijas pieņem, lai piemērotu preferenciālu režīmu no dienas, kad Komisija saņem informāciju.

Komisija šo informāciju nosūta dalībvalstu muitas iestādēm.

2. Lai nodrošinātu šā pielikuma pareizu piemērošanu, Kopiena, AZT un ĀKK valstis ar kompetento muitas pārvalžu starpniecību palīdz cita citai, pārbaudot pārvadājumu sertifikātu EUR.1, faktūrrēķina deklarāciju vai piegādātāja deklarāciju autentiskumu un šajos dokumentos sniegtās informācijas pareizību.

Iestādes, pie kurām vēršas, sniedz attiecīgo informāciju par apstākļiem, kādos izstrādājums ir izgatavots, īpaši norādot apstākļus, kādos ir ievēroti izcelsmes noteikumi dažādajās attiecīgajās ĀKK valstīs, dalībvalstīs un AZT.

32. pants

Izcelsmes apliecinājumu pārbaude

1. Turpmāku izcelsmes apliecinājumu pārbaudi veic izlases kārtā vai arī gadījumos, kad importētājvalsts muitas iestādēm rodas pamatotas šaubas par šādu dokumentu autentiskumu, attiecīgo izstrādājumu noteiktas izcelsmes statusu vai citu šā pielikuma prasību izpildi.

2. Lai īstenotu 1. punktu, importētājvalsts muitas iestādes atdod atpakaļ eksportētājvalsts muitas iestādēm pārvadājumu sertifikātu EUR.1 un faktūrrēķinu, ja tāds iesniegts, faktūrrēķina deklarāciju vai šo dokumentu kopijas, vajadzības gadījumā norādot pārbaudes iemeslus. Lai pamatotu pieprasītās pārbaudes veikšanu, pārsūta visus iegūtos dokumentus un informāciju, kas liecina, ka izcelsmes apliecinājumā sniegtā informācija nav pareiza.

3. Pārbaudi veic eksportētājvalsts muitas iestādes. Tādēļ tām ir tiesības prasīt jebkādus pierādījumus un veikt jebkādas eksportētāja pārskatu pārbaudes vai citas pārbaudes, kuras tie uzskata par vajadzīgām.

4. Ja importētājvalsts muitas iestādes nolemj apturēt preferenciāla režīma piešķiršanu attiecīgajiem izstrādājumiem, tad, gaidot pārbaudes rezultātus, tie importētājam piedāvā izstrādājumus atbrīvot, veicot visus piesardzības pasākumus, ko tās atzīst par vajadzīgiem.

5. Muitas iestādes, kas pieprasa pārbaudi, cik iespējams drīz tiek informētas par šīs pārbaudes rezultātiem. Šajos rezultātos skaidri norāda, vai dokumenti ir autentiski un vai attiecīgos izstrādājumus var uzskatīt par ĀKK valstu vai kādas citas 6. pantā minētas valsts izcelsmes izstrādājumiem, un vai tie atbilst citām šā pielikuma prasībām.

6. Ja pamatotu šaubu gadījumā desmit mēnešu laikā no pārbaudes pieprasījuma iesniegšanas dienas nav saņemta atbilde vai ja atbildē nav pietiekamas informācijas, lai noteiktu attiecīgā dokumenta autentiskumu vai izstrādājumu īsto izcelsmi, muitas iestādes, kas iesniegušas pieprasījumu, izņemot ārkārtas gadījumus, liedz tiesības uz preferenciālu režīmu.

7. Ja pārbaudes procedūra vai kāda cita pieejama informācija liecina, ka pārkāpti šā pielikuma noteikumi, pietiekami steidzami veic pārbaudes, lai atklātu un novērstu šādus pārkāpumus.

33. pants

Piegādātāja deklarāciju pārbaude

1. Piegādātāja deklarāciju pārbaudi var veikt izlases veidā vai gadījumos, kad importētājvalsts muitas iestādēm ir pamatotas šaubas par dokumenta autentiskumu vai par informācijas precizitāti vai pilnīgumu attiecībā uz attiecīgo materiālu patieso izcelsmi.

2. Muitas iestādes, kurām iesniegta piegādātāja deklarācija, var pieprasīt tās valsts muitas iestādēm, kurā deklarācija sagatavota, izdot informācijas sertifikātu, kura paraugs dots 6. papildinājumā. Vai arī muitas iestādes, kam iesniegta piegādātāja deklarācija, var pieprasīt eksportētājam uzrādīt informācijas sertifikātu, ko izdevušas tās valsts muitas iestādes, kurā sagatavota deklarācija.

Informācijas sertifikāta kopiju iestāde, kas to izdevusi, glabā vismaz trīs gadus.

3. Muitas iestādes, kas pieprasa pārbaudi, cik iespējams drīz tiek informētas par šīs pārbaudes rezultātiem. Pārbaudes rezultāti skaidri norāda, vai deklarācija par materiālu statusu ir pareiza.

4. Pārbaudes nolūkā piegādātāji vismaz trīs gadus glabā deklarācijas dokumenta kopiju un visus vajadzīgos pierādījumus par materiālu patieso statusu.

5. Muitas iestādēm valstī, kurā sagatavota piegādātāja deklarācija, ir tiesības pieprasīt jebkādu pierādījumu vai veikt jebkādu pārbaudi, ko tās uzskata par piemērotu, lai pārbaudītu katras piegādātāja deklarācijas pareizību.

6. Jebkuru pārvadājumu sertifikātu EUR.1 vai faktūrrēķina deklarāciju, kas izdota vai sagatavota, pamatojoties uz nepareizu piegādātāja deklarāciju, uzskata par nederīgu.

34. pants

Sodi

Personai, kas sagatavo vai kuras dēļ sagatavo dokumentu ar nepareizu informāciju, lai panāktu preferenciāla režīma piešķiršanu izstrādājumiem, nosaka sodu.

35. pants

Brīvās zonas

1. Tiek darīts viss, lai nodrošinātu, ka izstrādājumus, uz kuriem attiecas izcelsmes apliecinājums vai piegādātāja deklarācija un kuri transportēšanas laikā atradušies brīvajā zonā attiecīgās valsts teritorijā, neaizstāj ar citām precēm un ar tiem veic tikai parastas darbības, kas vajadzīgas, lai nepieļautu bojāšanos.

2. Ja, izņēmuma gadījumā atkāpjoties no 1. punkta noteikumiem, noteiktas izcelsmes izstrādājumus importē brīvajā zonā ar izcelsmes apliecinājumu, un tie tiek apstrādāti vai pārstrādāti, attiecīgās iestādes pēc eksportētāja pieprasījuma izdod jaunu preču pārvadājumu sertifikātu EUR.1, ja minētā apstrāde vai pārstrāde atbilst šā pielikuma noteikumiem.

36. pants

Atkāpes

1. Komisija pēc savas ierosmes vai pēc saņēmējvalsts pieprasījuma saņēmējvalstij var piešķirt īslaicīgu atkāpi no šā pielikuma noteikumiem, ja:

a) iekšēju vai ārēju faktoru dēļ tā nespēj izpildīt šajā pielikumā paredzētos noteikumus par to, kā iegūstama izcelsme, ja tā iepriekš to spējusi, vai

b) tai vajadzīgs laiks, lai panāktu atbilstību šajā pielikumā paredzētajiem noteikumiem par to, kā iegūstama izcelsme.

2. Šāda īslaicīga atkāpe piemērojama ne ilgāk par laiku, kad jūtama to iekšējo un ārējo faktoru ietekme, kuru dēļ tā noteikta, vai tik ilgu laiku, kas saņēmējvalstij vajadzīgs, lai panāktu atbilstību noteikumiem.

3. Atkāpes pieprasījumu rakstiski iesniedz Komisijai. Tajā atbilstīgi 1. punktam norāda iemeslus, kāpēc vajadzīga atkāpe, un pievieno attiecīgus pamatojošos dokumentus.

4. Pasākumus atbilstīgi šim pantam pieņem saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 2913/92 247. un 247.a pantā minēto procedūru.

Kopiena apstiprina visus ĀKK valstu pieprasījumus, kas ir pienācīgi pamatoti saskaņā ar šo pantu un kas nevar radīt būtisku kaitējumu izveidotai Kopienas nozarei.







VI SADAĻA

SEŪTA UN MELIĻA

37. pants

Īpaši nosacījumi

1. Šajā pielikumā izmantotais termins “Kopiena” neattiecas uz Seūtu un Meliļu. Termins “Kopienas izcelsmes izstrādājumi” neattiecas uz izstrādājumiem, kuru izcelsme ir Seūtā un Meliļā.

2. Šā pielikuma noteikumus mutatis mutandis piemēro, lai noteiktu, vai, izstrādājumus importējot Seūtā un Meliļā, tos var uzskatīt par ĀKK valstu izcelsmes izstrādājumiem.

3. Ja Seūtā, Meliļā vai Kopienā pilnīgi iegūtiem izstrādājumus apstrādā un pārstrādā ĀKK valstīs, tos var uzskatīt par pilnīgi iegūtiem ĀKK valstīs.

4. Ja materiālus turpmāk apstrādā vai pārstrādā ĀKK valstīs, apstrādi vai pārstrādi, kas veikta Seūtā, Meliļā vai Kopienā, uzskata par veiktu ĀKK valstīs.

5. Šā panta 3. un 4. punkta īstenošanai, 5. pantā minētās nepietiekamās darbības nav uzskatāmas par apstrādi vai pārstrādi.

6. Seūtu un Meliļu uzskata par vienotu teritoriju.







VII SADAĻA

PĀREJAS UN NOBEIGUMA NOTEIKUMI

38. pants

Pārejas noteikumi attiecībā uz tranzītprecēm vai precēm uzglabāšanā

1. Šīs regulas noteikumus var piemērot attiecībā uz precēm, kuras ir eksportētas no jebkuras I pielikumā norādītās valsts un kurām ir pievienots pārvadājumu sertifikāts EUR.1, kas desmit mēnešos no šīs regulas spēkā stāšanās dienas izdots saskaņā ar 15. pantu ĀKK un EK partnerattiecību nolīguma V pielikuma 1. protokolā.

2. Šīs regulas noteikumus var piemērot attiecībā uz precēm, kuras ir eksportētas no jebkura I pielikumā norādītās reģioni vai valsts, kas atbilst šā pielikuma noteikumiem, un kuras šās regulas spēkā stāšanās dienā ir tranzītā vai Kopienā pagaidu uzglabāšanā muitas noliktavās vai brīvzonās, un par kurām desmit mēnešos no minētās dienas importētājvalsts muitas iestādēm iesniedz pārvadājumu sertifikātu EUR.1, ko eksportētājvalsts muitas iestādes kopā ar dokumentiem, kuri pierāda, ka preces ir transportētas tieši saskaņā ar šī pielikuma 12. panta noteikumiem, ir izdevušas ar atpakaļejošu spēku.

39. pants

Papildinājumi

Šā pielikuma papildinājumi ir tā sastāvdaļa.









1. Papildinājums

Ievada piezīmes šī pielikuma sarakstam

1. piezīme

Sarakstā izklāstīti nosacījumi, saskaņā ar kuriem visus izstrādājumus var uzskatīt par pietiekami apstrādātiem vai pārstrādātiem II pielikuma 4. panta nozīmē.

2. piezīme

1. Saraksta pirmajās divās slejās ir aprakstīts iegūtais izstrādājums. Pirmajā slejā minēts harmonizētajā sistēmā izmantotās pozīcijas numurs vai nodaļas numurs, un otrajā slejā ir preču apraksts, ko šajā sistēmā izmanto attiecīgajai pozīcijai vai nodaļai. Saraksta 3. vai 4. slejā ir noteikumi attiecībā uz katru ierakstu pirmajās divās slejās. Dažos gadījumos pirmās slejas ieraksts sākas ar “ex”, un tas nozīmē, ka 3. un 4. slejas noteikumi attiecas tikai uz to pozīcijas daļu, kas aprakstīta 2. slejā.

2. Ja 1. slejā apvienoti vairāku pozīciju numuri vai norādīts nodaļas numurs un tāpēc izstrādājumu apraksts 2. slejā ir vispārināts, tad 3. vai 4. slejas noteikumi attiecas uz visiem izstrādājumiem, kas harmonizētajā sistēmā klasificēti attiecīgās nodaļas pozīcijās vai visās 1. slejā apvienotajās pozīcijās.

3. Ja sarakstā dažādi noteikumi attiecas uz dažādiem kādas pozīcijas izstrādājumiem, tad katrā ievilkumā ir tās pozīcijas daļas apraksts, uz ko attiecas 3. vai 4. slejas noteikumi.

4. Ja ierakstam pirmajās divās slejās ir paredzēti noteikumi gan 3. slejā, gan 4. slejā, eksportētājs var izvēlēties, kuru no tiem piemērot. Ja 4. slejā izcelsmes noteikums nav ierakstīts, tad jāpiemēro 3. slejas noteikumi.

3. piezīme

1. Pielikuma 4. panta noteikumus attiecībā uz izstrādājumiem, kas ieguvuši noteiktas izcelsmes statusu un ko izmanto citu izstrādājumu ražošanā, piemēro neatkarīgi no tā, vai minētais statuss ir iegūts rūpnīcā, kur šos izstrādājumus izmanto, vai arī citā rūpnīcā Kopienā vai ĀKK valstīs.

Motoru pozīcijā 8407, par kuru noteikumos ir teikts, ka tam izmantoto nenoteiktas izcelsmes materiālu vērtība nedrīkst pārsniegt 40 procentus no ražotāja cenas, izgatavo no “pārējā leģētā tērauda, kas iepriekš apstrādāts kaļot”, uz ko attiecas pozīcija ex72 24. Ja attiecīgais kalums Kopienā izkalts no stieņa bez noteiktas izcelsmes, tad kalums jau ir ieguvis noteiktas izcelsmes statusu, pamatojoties uz to noteikumu sarakstā, kurš attiecas uz saraksta pozīciju ex72 24. Tādā gadījumā, aprēķinot motora vērtību, kalumu var uzskatīt par noteiktas izcelsmes kalumu neatkarīgi no tā, vai kalums ražots tajā pašā rūpnīcā, kurā motors, vai citā Kopienas rūpnīcā. Tādējādi, aprēķinot izmantoto nenoteiktas izcelsmes materiālu vērtību, nenoteiktās izcelsmes stieņa vērtību neņem vērā.

2. Noteikums sarakstā nosaka mazāko vajadzīgo apstrādes vai pārstrādes daudzumu, kā arī to, ka lielāka apstrāde vai pārstrāde arī piešķir noteiktas izcelsmes statusu; un otrādi, ja veikta mazāka apstrāde vai pārstrāde, tad noteiktas izcelsmes statusu nevar piešķirt. Tādējādi, ja noteikumā paredzēts, ka noteiktā ražošanas stadijā var izmantot nenoteiktas izcelsmes materiālu, tad šo materiālu atļauts izmantot arī iepriekšējā ražošanas stadijā, bet nav atļauts izmantot vēlākās stadijās.

3. Neskarot 3. piezīmes 2. punktu, ja noteikumā paredzēts, ka var izmantot “jebkuras pozīcijas materiālus”, tad var izmantot arī materiālus, kas ir paša izstrādājuma pozīcijā, tomēr jāievēro visi īpašie ierobežojumi, kas varētu būt paredzēti noteikumā. Tomēr frāze “ražošana no jebkuras pozīcijas materiāliem, ieskaitot citus materiālus, kas minēti pozīcijā …” nozīmē, ka var izmantot tikai tos materiālus, kas klasificēti vienā pozīcijā ar izstrādājumu, kura apraksts atšķiras no izstrādājuma apraksta saraksta 2. slejā.

4. Ja kāds noteikums sarakstā norāda, ka izstrādājumu var ražot no vairāk nekā viena materiāla, tas nozīmē, ka var izmantot jebkuru materiālu vai vairākus materiālus. Tas nenozīmē, ka jāizmanto visi šie materiāli.

Noteikumā par audumiem, uz ko attiecas pozīcija 5208 līdz 5212, paredzēts, ka var izmantot dabīgās šķiedras un kopā ar citiem materiāliem var izmantot arī ķīmiskus materiālus. Tas nenozīmē, ka ir jāizmanto abi; var izmantot vienu vai otru, vai abus.

5. Ja saraksta noteikumā norādīts, ka izstrādājums jāizgatavo no konkrēta materiāla, tad šis nosacījums acīmredzami neliedz izmantot citus materiālus, kas tiem raksturīgo īpašību dēļ nevar atbilst šiem noteikumam. (Skatīt arī 6. piezīmes 3. punktu par tekstilmateriāliem).

Noteikums par pozīcijā 1904 klasificētiem gataviem pārtikas produktiem aizliedz izmantot labību un tās pārstrādes produktus, tomēr tas nenozīmē, ka nedrīkst izmantot minerālsāļus, ķīmiskās un citas piedevas, kas nav labības produkti. Tomēr tas neattiecas uz izstrādājumiem, kurus gan nevar izgatavot no konkrētiem sarakstā norādītiem materiāliem, tomēr var izgatavot no tamlīdzīgiem materiāliem iepriekšējās ražošanas stadijās.

Ja kādu ex 62. nodaļa klasificētu apģērba gabalu izgatavo no neaustas drānas, ja attiecīgās šķiras preču ražošanā atļauts izmantot tikai nenoteiktas izcelsmes dziju, nav iespējams sākt ražošanu no neaustas drānas pat tad, ja neaustu drānu parasti nevar izgatavot no dzijas. Šādos gadījumos izejviela parasti ir stadijā pirms dzijas, proti, šķiedras stadija.

6. Ja šā saraksta kādā noteikumā ir minētas divas vai vairākas maksimālās procentuālās vērtības nenoteiktas izcelsmes izejvielām, ko var izmantot, šos procentus nedrīkst skaitīt kopā. Citiem vārdiem sakot, visu izmantoto nenoteiktas izcelsmes materiālu maksimālā vērtība nedrīkst pārsniegt lielāko paredzēto procentuālo daudzumu. Turklāt nedrīkst pārsniegt atsevišķus procentuālos daudzumus, kas attiecas uz konkrētiem materiāliem.

4. piezīme

1. Sarakstā izmantotais termins “dabīgās šķiedras” attiecas uz šķiedrām, kas nav mākslīgās vai sintētiskās šķiedras. Šo terminu attiecina tikai uz pirmvērpšanas stadijām, tostarp uz atlikām, un, ja vien nav noteikts citādi, arī šķiedrām, kas ir kārstas, ķemmētas vai citādi apstrādātas, bet nav vērptas.

2. Termins “dabīgās šķiedras” attiecas uz pozīcijā 0503 klasificētiem astriem, pozīcijās 5002 un 5003 klasificētu zīdu, pozīcijās 5101 līdz 5105 klasificētām vilnas šķiedrām, smalku vai rupju spalvu, pozīcijās 5201 līdz 5203 klasificētām kokvilnas šķiedrām un pārējām pozīcijās 5301 līdz 5305 klasificētām augu šķiedrām.

3. Terminus “tekstilmasa”, “ķīmiski materiāli” un “materiāli papīra ražošanai” sarakstā lieto, lai raksturotu materiālus, kas nav klasificēti 50. līdz 63. nodaļā un ko var izmantot mākslīgu, sintētisku vai papīra šķiedru vai pavedienu ražošanai.

4. Terminu “ķīmiskās štāpeļšķiedras” sarakstā lieto par pozīcijās 5501 līdz 5507 klasificētu sintētisku vai mākslīgu pavedienu grīsti, štāpeļšķiedrām vai atlikām.

5. piezīme

1. Ja pie kāda izstrādājuma sarakstā ir atsauce uz šo piezīmi, tad 3. slejā izklāstītos nosacījumus nepiemēro nevienam tekstila pamatmateriālam, ko izmanto minētā izstrādājuma ražošanā, ja kopā tie atbilst 10 % vai mazāk no visu izmantoto tekstila pamatmateriālu kopējā svara. (Sk. arī turpmāk 5. piezīmes 3. punktu un 5. piezīmes 4. punktu).

2. Tomēr 5. piezīmes 1. punktā minēto pielaidi var piemērot tikai jauktiem izstrādājumiem, kas izgatavoti no diviem vai vairākiem tekstila pamatmateriāliem. Tekstila pamatmateriāli ir šādi: — zīds, — vilna, — rupja dzīvnieku spalva, — smalka dzīvnieku spalva, — zirgu astri, — kokvilna, — materiāli papīra ražošanai un papīrs, — lini, — kaņepāji, — džuta un citas tekstila lūksnas šķiedras, — sizals un citas agavju ģints augu tekstilšķiedras, — kokosšķiedra, abakas, rāmijas un citas augu tekstilšķiedras, — sintētiskie ķīmiskie pavedieni, — mākslīgie ķīmiskie pavedieni, — strāvvadoši pavedieni, — sintētiskās ķīmiskās štāpeļšķiedras no polipropilēna, — sintētiskās ķīmiskās štāpeļšķiedras no poliestera, — sintētiskās ķīmiskās štāpeļšķiedras no poliamīda, — sintētiskās ķīmiskās štāpeļšķiedras no poliakrilnitrila, — sintētiskās ķīmiskās štāpeļšķiedras no poliimīda, — sintētiskās ķīmiskās štāpeļšķiedras no politetrafluoretilēna, — sintētiskās ķīmiskās štāpeļšķiedras no polifenilēnsulfīda, — sintētiskās ķīmiskās štāpeļšķiedras no polivinilhlorīda, — citas sintētiskās ķīmiskās štāpeļšķiedras, — mākslīgās ķīmiskās štāpeļšķiedras no viskozes, — citas mākslīgās ķīmiskās štāpeļšķiedras, — dzija, kas izgatavota no poliuretāna ar elastīgiem poliētera segmentiem, pozamentēta vai ne, — dzija, kas izgatavota no poliuretāna ar elastīgiem poliestera segmentiem, pozamentēta vai ne, — pozīcijā 5605 klasificēti izstrādājumi (metalizēti pavedieni), kuros iestrādāta lente ar alumīnija folijas pildījumu vai ar plastmasas kārtas pildījumu, ar alumīnija pulvera pārklājumu, kurš nepārsniedz 5 mm un ir iestiprināts ar caurspīdīgu vai krāsainu līmi starp divām plastmasas kārtām, vai bez tā, — citi pozīcijā 5605 klasificēti izstrādājumi.

Pozīcijā 5205 klasificēta dzija, kas izgatavota no pozīcijā 5203 klasificētām kokvilnas šķiedrām un pozīcijā 5506 klasificētām sintētiskām štāpeļšķiedrām, ir jaukta dzija. Tāpēc nenoteiktas izcelsmes sintētiskās štāpeļšķiedras, kas neatbilst izcelsmes noteikumiem (kuri paredz izgatavošanu no ķīmiskiem materiāliem vai tekstilmasas), var izmantot, ja to svars nepārsniedz 10 % no dzijas svara.

Pozīcijā 5112 klasificēts vilnas audums, kas izgatavots no pozīcijā 5107 klasificētas vilnas dzijas un pozīcijā 5509 klasificētas sintētisko štāpeļšķiedru dzijas, ir jaukts audums. Tāpēc sintētisku dziju, kas neatbilst izcelsmes noteikumiem (kuros paredzēta ražošana no ķīmiskiem materiāliem vai tekstilmasas), vai vilnas dziju, kas neatbilst izcelsmes noteikumiem (kuros paredzēta ražošana no dabīgām šķiedrām, kas nav kārstas vai ķemmētas, vai citādi sagatavotas vērpšanai), vai abu veidu dziju kopā var izmantot ar nosacījumu, ka to kopējais svars nepārsniedz 10 % no auduma svara.

Pozīcijā 5802 klasificēts audums ar šūtām plūksnām, ko izgatavo no pozīcijā 5205 klasificetas kokvilnas dzijas un pozīcijā 5210 klasificēta kokvilnas auduma, ir jaukts izstrādājums tikai tad, ja kokvilnas audums ir jaukts audums, kas izgatavots no divās atsevišķās pozīcijās klasificētas dzijas, vai arī ja izmantotās kokvilnas dzijas ir jaukti izstrādājumi.

Ja attiecīgais audums ar šūtām plūksnām ir izgatavots no pozīcijā 5205 klasificētas kokvilnas dzijas un pozīcijā 5407 klasificēta sintētiska auduma, tad izmantotā dzija acīmredzot ir divi atsevišķi tekstila pamatmateriāli un tādējādi audums ar šūtām plūksnām ir jaukts izstrādājums.

3. Attiecībā uz izstrādājumiem, kuros ietilpst “dzija, kas izgatavota no poliuretāna ar elastīgiem poliētera segmentiem, pozamentēta vai ne”, šī pielaide attiecīgajai dzijai ir 20 %.

4. Attiecībā uz izstrādājumiem, kuros ietverta “lente ar alumīnija folijas pildījumu vai ar plastmasas kārtas pildījumu, ar alumīnija pulvera pārklājumu, kurš nepārsniedz 5 mm un ir iestiprināts ar līmi starp divām plastmasas kārtām, vai bez tā” attiecīgā pielaide minētajai lentei ir 30 %.

6. piezīme

1. Tiem tekstilizstrādājumiem, kas sarakstā ir atzīmēti ar zemsvītras piezīmi, kurā ir atsauce uz šo ievada piezīmi, tekstilrotājumus un piederumus, kas neatbilst saraksta 3. slejas noteikumam par attiecīgajiem gatavajiem izstrādājumiem, var izmantot, ja to svars nepārsniedz 10 % no visu iekļauto tekstilmateriālu kopējā svara. Tekstilrotājumi un piederumi ir klasificēti