1993R3448 — LV — 02.12.2000 — 002.001

Šis dokuments ir izveidots vienīgi dokumentācijas nolūkos, un iestādes neuzņemas nekādu atbildību par tā saturu

Grozīta ar:

▼B

PADOMES REGULA (EK) Nr. 3448/93

(1993. gada 6. decembris),

ar ko nosaka tirdzniecības režīmu, kas piemērojams dažām lauksaimniecības produktu pārstrādē iegūtām precēm

EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,

ņemot vērā Eiropas Ekonomikas kopienas dibināšanas līgumu un jo īpaši tā 43. un 113. pantu,

ņemot vērā Komisijas priekšlikumu ( 1 ),

ņemot vērā Eiropas Parlamenta atzinumu ( 2 ),

ņemot vērā Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu ( 3 ),

tā kā Līguma 38. līdz 47. pantā paredzēts izveidot kopēju lauksaimniecības politiku attiecībā uz lauksaimniecības produktiem, kas uzskaitīti Līguma II pielikumā;

tā kā konkrēti lauksaimniecības produkti ir izmantoti daudzās precēs, uz ko neattiecas Līguma II pielikums;

tā kā jāparedz kopējās lauksaimniecības politikas un kopējās tirdzniecības politikas pasākumi, lai ņemtu vērā šādu preču tirdzniecības ietekmi uz Līguma 39. panta mērķiem un to, kā pasākumi, kas pieņemti, lai ieviestu Līguma 43. pantu, iespaido šādu preču ekonomisko stāvokli, ņemot vērā atšķirības starp lauksaimniecības produktu sagādes izmaksām Kopienā un ārpus tās, un atšķirības starp lauksaimniecības produktu cenām;

tā kā Līgumā ir noteikts, ka lauksaimniecības politika un tirdzniecības politika ir Kopienas politika; tā kā attiecībā uz konkrētām precēm, kas iegūtas no lauksaimniecības produktu pārstrādes, jāievieš vispārīgi un vispusīgi noteikumi, kas piemērojami visā Kopienas teritorijā un attiecas uz šo preču tirdzniecību, lai sasniegtu Līguma mērķus;

tā kā Padomes 1980. gada 11. novembra Regulā (EEK) Nr. 3033/80 ( 4 ), ar ko nosaka tirdzniecības režīmu, kurš piemērojams dažām lauksaimniecības produktu pārstrādē iegūtām precēm, ir paredzēta maksas uzlikšana noteiktu preču importam, kas sastāv no noteiktā komponenta, lai aizsargātu pārstrādes rūpniecību, un no mainīgā komponenta, lai kompensētu jebkuru starpību starp attiecīgo lauksaimniecības produktu cenām Kopienā un pasaules tirgū;

tā kā jāsaglabā tā režīma vispārējā pieeja, kas ieviests ar Regulu (EEK) Nr. 3033/80, paredzot noteiktus paplašinājumus, kā paskaidrots tālāk, un pielāgojumus; tā kā, no vienas puses, attiecībā uz precēm, kurām pašlaik piemēro šo režīmu, kā izklāstīts B pielikuma 1. tabulā, ir lietderīgi sastādīt to lauksaimniecības produktu sarakstu, kuriem pasaules tirgus un Kopienas tirgus cenu starpību var kompensēt, preces importējot, un, no otras puses, starp šiem lauksaimniecības produktiem ir jāspēj identificēt pamatproduktus, kuriem šādas atšķirības ir faktiski reģistrētas, pārvēršot pārējo lauksaimniecības produktu daudzumus, asimilēto produktu daudzumus vai tādu produktu daudzumus, kas iegūti no to pārstrādes, līdzvērtīgos pamatproduktu daudzumos;

tā kā noteikumos, ko piemēro šādu preču tirdzniecībai, ir vajadzīgi noteikti grozījumi, lai ņemtu vērā pilnveidojumus Kopienas līgumos un kopējā lauksaimniecības politikā;

tā kā uz noteiktām precēm, kas ir ietvertas kombinētās nomenklatūras 1.—24. grupā, Regula (EEK) Nr. 3033/80 neattiecas; tā kā šīs preces arī ir iegūtas, izmantojot lauksaimniecības produktus, uz kuriem attiecas kopējā lauksaimniecības politika; tā kā līdz ar to maksājumiem, ko piemēro šādu preču importam, līdzīgā veidā jākompensē starpība starp pasaules tirgus cenām un Kopienas tirgus cenām lauksaimniecības produktiem, kas izmantoti to ražošanā, un jānodrošina attiecīgās pārstrādes rūpniecības aizsardzība; tā kā līdz ar to ir jākonsolidē noteikumi, ko piemēro precēm, kuru ievērojama daļa ir iegūta no lauksaimniecības produktiem;

tā kā saskaņā ar noslēgtajiem līgumiem Kopienai ir jāsaglabā tāda maksa, kas pilnīgi vai daļēji kompensē tikai to lauksaimniecības produktu cenu starpību, kuri izmantoti attiecīgo preču ražošanā; tā kā šādām precēm ir atbilstīgi jānosaka tā vispārējās maksas daļa, kas atbilst starpībai starp attiecīgo lauksaimniecības produktu cenām;

tā kā attiecīgajiem pamatproduktiem pasaules tirgus cenas un Kopienas cenas starpības kompensāciju veic lauksaimniecības nodokļu formā; tā kā ir jāsaglabā cieša saikne, aprēķinot tās maksas lauksaimniecības komponentu, ko piemēro precēm, un maksu, ko piemēro pamatproduktiem, kurus ieved to sākotnējā stāvoklī;

tā kā, lai izvairītos no pārmērīgām administratīvām formalitātēm, nelielas summas nebūtu jāpiemēro un dalībvalstīm būtu jāatļauj atturēties no tādu summu pielāgošanas attiecībā uz noteikto darījumu, ja attiecīgo summu atlikums ir niecīgs;

tā kā, ieviešot nolīgumus par labvēlības režīmiem, tiem nevajadzētu sarežģīt kārtību, ko piemēro tirdzniecībai ar trešām valstīm; tā kā īstenošanas noteikumiem līdz ar to ir jānodrošina, lai preces, kas deklarētas izvešanai saskaņā ar labvēlības režīmu, netiktu faktiski izvestas saskaņā ar vispārējiem noteikumiem, un otrādi;

tā kā ir jāizstrādā eksporta kompensāciju režīms noteiktiem lauksaimniecības produktiem, kas izmantoti tādu preču izgatavošanā, uz ko neattiecas Līguma II pielikums, lai nesodītu minēto preču ražotājus to cenu dēļ, par kurām tiem jāiegādājas krājumi kopējās lauksaimniecības politikas dēļ; tā kā šāda kompensācija drīkst attiekties tikai uz starpību starp lauksaimniecības produkta cenu attiecīgi Kopienas tirgū un pasaules tirgū; tā kā tāds režīms attiecīgi būtu jāizveido kā daļa no kopējās attiecīgo tirgu organizācijas;

tā kā Padomes 1992. gada 30. jūnija Regulas (EEK) Nr. 1766/92 par graudaugu tirgus kopējo organizāciju ( 5 ) 13. pantā un dažu citu regulu par lauksaimniecības produktu tirgu kopējo organizāciju atbilstīgajos pantos ir paredzēta šādu kompensāciju piešķiršana; tā kā īstenošanas noteikumi būtu jāpieņem saskaņā ar vadības komitejas kārtību, kas minēta Regulas (EEK) Nr. 1766/92 23. pantā un pārējo attiecīgo regulu atbilstīgajos pantos; tā kā kompensācijas summas būtu jānosaka saskaņā ar to pašu kārtību, kādā nosaka kompensāciju summas par lauksaimniecības produktiem, ko izved to sākotnējā stāvoklī; tā kā minētās kārtības īstenošanas noteikumi jānosaka, galvenokārt ņemot vērā attiecīgo preču izgatavošanas procesus; tā kā izpildes noteikumi būtu attiecīgi jānosaka uz tā paša pamata;

tā kā lauksaimniecības aizsardzības mehānisms, kas paredzēts šajā regulā, ārkārtējos apstākļos var izrādīties nepietiekams; tā kā tāds risks var rasties arī tad, ja spēkā ir nolīgums par labvēlības režīmu; tā kā, lai neatstātu Kopienas tirgu tādos gadījumos neaizsargātu pret traucējumiem, kas no tā var rasties, ir lietderīgi paredzēt ātru visu vajadzīgo pasākumu veikšanu;

tā kā Padomes 1992. gada 12. oktobra Regula (EEK) Nr. 2913/92 ( 6 ), ar kuru izveidots Kopienas muitas kodekss, būtu jāpiemēro tirdzniecībai, uz ko attiecas šī regula;

tā kā atšķirība starp lauksaimniecības produktiem, uz ko attiecas Līguma II pielikums, un precēm, uz ko neattiecas II pielikums, ir īpašs Kopienas kritērijs, kas balstīts uz situāciju Kopienas lauksaimniecībā un pārtikas rūpniecībā; tā kā situācija noteiktās trešās valstīs, ar kurām Kopiena slēdz nolīgumus, var ievērojami atšķirties; tā kā līdz ar to šādos nolīgumos būtu jāparedz iespēja vispārējos noteikumus, ko piemēro pārstrādātiem lauksaimniecības produktiem, uz kuriem neattiecas Līguma II pielikums, mutatis mutandis, attiecināt uz noteiktiem lauksaimniecības produktiem, uz kuriem attiecas Līguma II pielikums;

tā kā šai regulai vajadzīgi rūpīgi izstrādāti īstenošanas noteikumi; tā kā šādus precīzus noteikumus ir lietderīgi izstrādāt pēc konsultācijas ar vadības komiteju, kurā dalībvalstis ir pārstāvētas; tā kā šādos noteikumos būtu jo īpaši jāietver noteikumi par to pamatproduktu daudzumu noteikšanu, kurus uzskata par izmantotiem to preču ražošanā, uz ko attiecas Regula (EEK) Nr. 3033/80 un kas ir uzskaitītas šīs regulas B pielikuma 1. tabulā, kura aizstāj Padomes 1980. gada 11. novembra Regulu (EEK) Nr. 3034/80, kas nosaka pamatproduktu daudzumus, kurus uzskata par izmantotiem to preču izgatavošanā, uz ko attiecas Regula (EEK) Nr. 3033/80 ( 7 ),

IR PIEŅĒMUSI ŠO REGULU.