1996R2406 — LV — 02.06.2005 — 004.001

Šis dokuments ir izveidots vienīgi dokumentācijas nolūkos, un iestādes neuzņemas nekādu atbildību par tā saturu

Grozīta ar:

Grozīta ar:

▼B

PADOMES REGULA (EK) Nr. 2406/96

(1996. gada 26. novembris),

ar ko paredz kopējus tirdzniecības standartus attiecībā uz noteiktiem zivsaimniecības produktiem

EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,

ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu,

ņemot vērā Padomes 1992. gada 17. decembra Regulu (EEK) Nr. 3759/92 par zivsaimniecības un ūdenssaimniecības produktu tirgus kopīgo organizāciju ( 1 ), un jo īpaši tā 2. panta 3. punktu,

ņemot vērā Komisijas iesniegto priekšlikumu,

tā kā kopējās normas tirdzniecībai ar noteiktām zivju sugām bija paredzētas Regulā (EEK) Nr. 103/76 ( 2 ), bet attiecībā uz noteiktām vēžveidīgo sugām — Regulā (EEK) Nr. 104/76 ( 3 ); tā kā tagad minētajās regulās jāievieš jaunus, tālejošus grozījumus, lai atspoguļotu tirgus attīstību un ņemtu vērā izmaiņas tirdzniecības praksē; tā kā šai sakarā pilnībā jāpārskata minētie noteikumi, ietverot to visu vienotā juridiskā dokumentā, lai nodrošinātu, ka tie ir skaidri saprotami un ka tos var pienācīgi piemērot; tā kā Regulas (EEK) Nr. 103/76 un (EEK) Nr. 104/76 līdz ar to būtu jāaizstāj;

tā kā galvenie kopējo zivsaimniecības produktu tirdzniecības normu mērķi ir uzlabot produkcijas kvalitāti un līdz ar to atvieglināt tirdzniecību, lai dotu labumu gan ražotājiem, gan arī patērētājiem; tā kā, sakarā ar to, ka zivsaimniecības produkti ir nepārstrādāti un tos tirgo svaigus vai atdzesētus, to kvalitāte ir lielā mērā atkarīga no svaiguma, kas tiek novērtēts, balstoties uz objektīviem kritērijiem, veicot organoleptisko pārbaudi; tā kā, lai zivsaimniecības produktu partijas varētu uzskatīt par viscaur svaigām, tām jāsastāv no vienas un tās pašas sugas zivīm un jābūt no vieniem un tiem pašiem zvejas laukiem un tikai no viena un tā paša kuģa;

tā kā jānosaka nelielu, bet atbilstīgu svaiguma kategoriju skaitu, balstoties uz atsevišķu produktu grupu novērtējumu; tā kā tomēr, ņemot vērā vajadzību veicināt kvalitatīvu produktu ražošanu, jānodrošina, ka, vēlākais, no 2000. gada 1. janvāra ne uz visām svaiguma kategorijām attiecina tos iejaukšanās mehānismus, kas ieviesti tirgus organizācijas pasākumu ietvaros;

tā kā kopējo tirdzniecības normu nolūks ir arī nodrošināt vienotus tirdzniecības raksturizmērus attiecībā uz konkrētajiem produktiem visā Kopienas tirgū, lai novērstu iespējamos konkurences izkropļojumus, un, otrkārt, lai dotu iespēju vienotā kārtībā piemērot tirgus organizācijas cenu noteikumus; tā kā šai nolūkā būtu jānosaka, ka zivsaimniecības produktus jāšķiro, pamatojoties uz tām izmēra kategorijām, ko nosaka atbilstīgi zivju svaram un, dažos atsevišķos gadījumos, atbilstīgi to izmēriem;

tā kā kopējās tirdzniecības normas piemēro tad, kad attiecīgos produktus, neatkarīgi no tā, vai to izcelsme ir kādā Kopienas valstī vai arī kādā trešā valstī, kuri paredzēti lietošanai cilvēku uzturā, pirmo reizi pārdod Kopienas teritorijā; tā kā šīs normas piemēro, neierobežojot veselības noteikumus vai arī noteikumus, ko pieņem kā daļu no tiem pasākumiem, kuru mērķis ir nodrošināt sugu saglabāšanu; tā kā ļoti svarīgi ņemt vērā, ka primārā nozīme visos apstākļos ir noteiktajam minimālajam bioloģiskajam izmēram pretstatā minimālajiem izmēriem, kas zivju produktiem noteikti kopējās tirdzniecības normās;

tā kā kopējo tirdzniecības normu attiecināšana uz produktiem, kas nāk no trešām valstīm, nozīmē, ka uz iepakojumiem jānorāda papildu informācija; tā kā šo informāciju tomēr nav nepieciešams sniegt tajos gadījumos, kad produktus Kopienā ieved kuģi, kas peld zem kādas trešās valsts karoga, un kad tos ieved saskaņā ar tiem pašiem noteikumiem kā Kopienas lomus;

tā kā, ņemot vērā ierasto praksi dalībvalstu lielākajā daļā, ieteicams, lai šajā nozarē zivsaimniecības produktus šķirotu kategorijās atkarībā no to svaiguma un izmēra; tā kā, lai novērtētu svaigumu, balstoties uz organoleptiskajiem kritērijiem, jāsadarbojas ar ekspertiem, ko šim uzdevumam nozīmē attiecīgās tirdzniecības organizācijas;

tā kā, lai dalībvalstis varētu cita citu informēt, katrai no tām būtu jāiesniedz pārējām dalībvalstīm un Komisijai sarakstus ar attiecīgo ekspertu un tirdzniecības organizāciju vārdiem un adresēm,

IR PIEŅĒMUSI ŠO REGULU: