02016R0399 — LV — 11.06.2019 — 003.004

Šis dokuments ir tikai informatīvs, un tam nav juridiska spēka. Eiropas Savienības iestādes neatbild par tā saturu. Attiecīgo tiesību aktu un to preambulu autentiskās versijas ir publicētas Eiropas Savienības “Oficiālajā Vēstnesī” un ir pieejamas datubāzē “Eur-Lex”. Šie oficiāli spēkā esošie dokumenti ir tieši pieejami, noklikšķinot uz šajā dokumentā iegultajām saitēm

►B EIROPAS PARLAMENTA UN PADOMES REGULA (ES) 2016/399 (2016. gada 9. marts) par Savienības Kodeksu par noteikumiem, kas reglamentē personu pārvietošanos pār robežām (Šengenas Robežu kodekss) (kodificēta redakcija) (OV L 077, 23.3.2016., 1. lpp)

Grozīta ar:





Labota ar:









▼B

EIROPAS PARLAMENTA UN PADOMES REGULA (ES) 2016/399

(2016. gada 9. marts)

par Savienības Kodeksu par noteikumiem, kas reglamentē personu pārvietošanos pār robežām (Šengenas Robežu kodekss)

(kodificēta redakcija)







I SADAĻA

VISPĀRĒJI NOTEIKUMI

1. pants

Priekšmets un principi

Šī regula paredz, ka neveic to personu robežkontroli, kuras šķērso iekšējās robežas starp Savienības dalībvalstīm.

Tajā ir paredzēti noteikumi par to personu robežkontroli, kuras šķērso Savienības dalībvalstu ārējās robežas.

2. pants

Definīcijas

Šajā regulā piemēro šādas definīcijas:

1) “iekšējas robežas” ir: a) dalībvalstu kopīgas sauszemes robežas, tostarp upju un ezeru robežas; b) iekšējiem reisiem paredzētas dalībvalstu lidostas; c) dalībvalstu jūras, upju un ezeru ostas, ko izmanto regulārai iekšējai prāmju satiksmei;

2) “ārējas robežas” ir dalībvalstu sauszemes, arī upju un ezeru robežas, jūras robežas un lidostas, upju ostas, jūras ostas un ezeru ostas ar noteikumu, ka tās nav iekšējas robežas;

3) “iekšējs lidojums” ir jebkurš lidojums vienīgi uz dalībvalsts teritoriju vai no tās, nenolaižoties trešās valsts teritorijā;

4) “regulāra iekšēja prāmju satiksme” ir prāmju satiksme starp noteiktām divām vai vairākām ostām dalībvalstu teritorijā, nepiestājot nevienā ostā ārpus dalībvalstu teritorijas un nodrošinot pasažieru un transportlīdzekļu pārvadājumus saskaņā ar publicētiem kustības sarakstiem;

5) “personas, kas izmanto tiesības brīvi pārvietoties saskaņā ar Savienības tiesībām” ir: a) Savienības pilsoņi LESD 20. panta 1. punkta nozīmē un trešo valstu valstspiederīgie, kas ir Savienības pilsoņu ģimenes locekļi, kuri ir tiesīgi uz pārvietošanās brīvību un uz kuriem attiecas Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2004/38/EK ( 1 ); b) trešo valstu valstspiederīgie un – neatkarīgi no valstspiederības – viņu ģimenes locekļi, kas saskaņā ar nolīgumiem starp Savienību un tās dalībvalstīm, no vienas puses, un attiecīgajām trešām valstīm, no otras puses, ir tiesīgi izmantot tādas pašas tiesības uz pārvietošanās brīvību, kādas ir Savienības pilsoņiem;

6) “trešās valsts valstspiederīgais” ir jebkura persona, kas nav Savienības pilsonis LESD 20. panta 1. punkta nozīmē un uz ko neattiecas šā panta 5. punkts;

7) “personas, par ko izdots brīdinājums, lai atteiktu ieceļošanas atļauju” ir jebkurš trešās valsts valstspiederīgais, par ko saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 1987/2006 ( 2 ) 24. un 26. pantu Šengenas Informācijas sistēmā (SIS) izdots brīdinājums atteikt ieceļošanas atļauju;

8) “robežšķērsošanas vieta” ir vieta, ko kompetentās iestādes noteikušas ārējās robežas šķērsošanai;

9) “kopīga robežšķērsošanas vieta” ir jebkura robežšķērsošanas vieta, kura atrodas dalībvalsts teritorijā vai trešās valsts teritorijā un kurā dalībvalsts robežsargi un trešās valsts robežsargi vienu pēc otras veic izceļošanas un ieceļošanas pārbaudes saskaņā ar attiecīgo valstu tiesību aktiem un atbilstīgi divpusējam nolīgumam;

10) “robežkontrole” ir darbības, ko saskaņā ar šo regulu veic pie robežas, reaģējot vienīgi uz nodomu šķērsot robežu vai robežas šķērsošanas aktu, neatkarīgi no visiem citiem apsvērumiem, un tā ietver robežpārbaudes un robežuzraudzību;

11) “robežpārbaudes” ir pārbaudes, ko veic robežšķērsošanas vietās, lai nodrošinātu, ka personām, tostarp viņu transportlīdzekļiem un mantām drīkst atļaut ieceļot dalībvalstu teritorijā vai izceļot no tās;

12) “robežuzraudzība” ir robežu uzraudzība starp robežšķērsošanas vietām un robežšķērsošanas vietu uzraudzība pēc noteiktā darbalaika beigām, lai nepieļautu personu izvairīšanos no robežpārbaudēm;

13) “pārbaude otrajā līnijā” ir turpmāka pārbaude, ko var veikt īpašā vietā, kas nav tā pati vieta, kur pārbauda visas personas (pirmā līnija);

14) “robežsargs” ir jebkurš valsts iestādes darbinieks, kurš saskaņā ar attiecīgās valsts tiesību aktiem norīkots robežšķērsošanas vietā, pie robežas vai robežas tiešā tuvumā un kurš saskaņā ar šo regulu un valsts tiesību aktiem veic robežkontroles uzdevumus;

15) “pārvadātājs” ir jebkura fiziska vai juridiska persona, kas profesionāli nodarbojas ar personu pārvadājumiem;

16) “uzturēšanās atļauja” ir: a) visas uzturēšanās atļaujas, ko dalībvalstis izsniegušas atbilstoši vienotajai formai, kas noteikta Padomes Regulā (EK) Nr. 1030/2002 ( 3 ), un uzturēšanās atļaujas, kas izsniegtas saskaņā ar Direktīvu 2004/38/EK; b) visi citi dokumenti, ko dalībvalsts izsniegusi trešo valstu valstspiederīgajiem, atļaujot uzturēties tās teritorijā, kuri ir paziņoti un pēc tam publicēti saskaņā ar 39. pantu, izņemot: i) pagaidu atļaujas, kuras izdod uz laiku, kamēr izskata vai nu pirmo pieprasījumu izsniegt a) apakšpunktā minēto uzturēšanās atļauju, vai arī patvēruma pieprasījumu; un ii) vīzas, ko dalībvalstis izsniegušas atbilstoši vienotajai formai, kas noteikta Padomes Regulā (EK) Nr. 1683/95 ( 4 );

17) “kruīza kuģis” ir kuģis, kas kuģo pa konkrētu maršrutu saskaņā ar iepriekš noteiktu programmu, kurā ietvertas tūristiem domātas programmas dažādās ostās, un kas ceļojuma laikā parasti neuzņem un arī neizsēdina pasažierus;

18) “izklaides kuģošana” ir izklaides kuģu izmantošana sportam vai tūrismam;

19) “piekrastes zveja” ir zveja, ko veic ar kuģiem, kas, nepiestājot kādā trešās valsts ostā, ik dienu vai 36 stundu laikā atgriežas ostā, kas ir dalībvalsts teritorijā;

20) “darbinieks, kas strādā jūrā” ir persona, kas strādā uz iekārtām jūrā, kuras atrodas dalībvalstu teritoriālajos ūdeņos vai ekskluzīvajā jūras ekonomiskās izmantošanas zonā, kā noteikts saskaņā ar starptautiskajām jūras tiesībām, un kas regulāri atgriežas dalībvalstu teritorijā, izmantojot jūras vai gaisa transportu;

21) “sabiedrības veselības apdraudējums” ir slimība, kas potenciāli var izvērsties epidēmijā, kā noteikts Pasaules Veselības organizācijas starptautiskajos veselības aizsardzības noteikumos, kā arī citas infekcijas slimības vai lipīgas parazītu slimības, ja uz tām attiecas aizsardzības noteikumi, kas attiecas uz dalībvalstu valstspiederīgajiem;

▼M3

22) “ieceļošanas/izceļošanas sistēma (IIS)” ir sistēma, kas izveidota ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) 2017/2226 ( 5 );

23) “pašapkalpošanās sistēma” ir automatizēta sistēma, kas veic visas vai dažas robežpārbaudes, kuras ir piemērojamas personai, un ko var izmantot datu priekšreģistrācijai IIS;

24) “e-vārti” ir ar elektronisko līdzekļu palīdzību pārvaldāma infrastruktūra, kuru izmanto, kad faktiski tiek šķērsota ārēja robeža vai tāda iekšējā robeža, pie kuras vēl nav atceltas pārbaudes;

25) “automatizēta robežkontroles sistēma” ir sistēma, kas ļauj veikt automatizētu robežas šķērsošanu un kas sastāv no pašapkalpošanās sistēmas un e-vārtiem;

26) “mikroshēmas datu autentiskuma un integritātes apstiprināšana” ir process, kurā, izmantojot sertifikātus, pārbauda, vai elektroniskajā informācijas nesējā (mikroshēmā) esošie dati ir no izdevējas iestādes un vai tie nav bijuši mainīti.

▼B

3. pants

Darbības joma

Šī regula attiecas uz personām, kas šķērso dalībvalstu iekšējās vai ārējās robežas, neskarot:

a) tādu personu tiesības, kuras izmanto tiesības brīvi pārvietoties saskaņā ar Savienības tiesībām;

b) bēgļu tiesības, kā arī tādu personu tiesības, kuras lūdz starptautisku aizsardzību, jo īpaši attiecībā uz neizdošanu.

4. pants

Pamattiesības

Piemērojot šo regulu, dalībvalstis pilnībā ievēro attiecīgos Savienības tiesību aktus, tostarp Eiropas Savienības Pamattiesību hartu (“Harta”), atbilstīgos starptautisko tiesību aktus, tostarp 1951. gada 28. jūlijā Ženēvā pieņemto Konvenciju par bēgļu statusu (“Ženēvas konvencija”), saistības attiecībā uz starptautiskās aizsardzības pieejamību, jo īpaši neizraidīšanas principu, un pamattiesības. Saskaņā ar vispārējiem Savienības tiesību principiem lēmumi, kas pieņemti saskaņā ar šo regulu, ir jāpieņem, katru gadījumu izskatot atsevišķi.







II SADAĻA

ĀRĒJĀS ROBEŽAS







I NODAĻA

Ārējo robežu šķērsošana un ieceļošanas nosacījumi

5. pants

Ārējo robežu šķērsošana

1. Ārējās robežas var šķērsot tikai robežšķērsošanas vietās un noteiktā darbalaikā. Robežšķērsošanas vietās, kas nav atvērtas visu diennakti, darbalaiks ir skaidri norādīts.

Dalībvalstis dara Komisijai zināmu savu robežšķērsošanas vietu sarakstu saskaņā ar 39. pantu.

2. Atkāpjoties no 1. punkta, izņēmumus no pienākuma ārējās robežas šķērsot vienīgi robežšķērsošanas vietās un noteiktā darba laikā var pieļaut šādos gadījumos: a) personām vai personu grupām, ja rodas īpaša vajadzība atsevišķā gadījumā ārējās robežas šķērsot ārpus robežšķērsošanas vietām vai ārpus noteiktā darba laika, ar noteikumu, ka tām ir valsts tiesību aktos paredzētas atļaujas un tas nav pretrunā dalībvalstu sabiedriskās kārtības un iekšējās drošības interesēm. Dalībvalstis var divpusējos nolīgumos noteikt īpašu kārtību. Par valsts tiesību aktos un divpusējos nolīgumos paredzētajiem vispārējiem izņēmumiem paziņo Komisijai saskaņā ar 39. pantu; b) personām vai personu grupām neparedzamās ārkārtas situācijās; c) saskaņā ar īpašiem noteikumiem, kas izklāstīti 19. un 20. pantā saistībā ar VI un VII pielikumu.

3. Neskarot 2. punktā paredzētos izņēmumus vai dalībvalstu starptautiskas aizsardzības saistības, dalībvalstis saskaņā ar saviem tiesību aktiem ievieš sankcijas par ārējo robežu neatļautu šķērsošanu ārpus paredzētām robežšķērsošanas vietām vai pēc to darbalaika beigām. Minētās sankcijas ir iedarbīgas, samērīgas un atturošas.

6. pants

Trešo valstu valstspiederīgo ieceļošanas nosacījumi

1. Attiecībā uz plānotu uzturēšanos dalībvalstu teritorijā uz laiku, kas nepārsniedz 90 dienas jebkurā 180 dienu laikposmā, katru reizi ņemot vērā pēdējās uzturēšanās 180 dienu laikposmu, uz trešo valstu valstspiederīgajiem attiecas šādi ieceļošanas noteikumi: a) viņiem ir derīgs ceļošanas dokuments, kas dod tiesības to turētājam šķērsot robežu un kas atbilst šādiem kritērijiem: i) tas ir derīgs vēl vismaz trīs mēnešus pēc datuma, kurā paredzēts izceļot no dalībvalstu teritorijas. Pamatotā ārkārtas gadījumā no šādas prasības var atteikties; ii) tas ir izdots pēdējo desmit gadu laikā; b) viņiem ir derīga vīza, ja tā vajadzīga saskaņā ar Padomes Regulu (EK) Nr. 539/2001 ( 6 ), izņemot gadījumus, ja viņiem ir derīga uzturēšanās atļauja vai derīga ilgtermiņa vīza; c) viņi pamato iecerētās uzturēšanās mērķi un apstākļus, viņiem ir pietiekami iztikas līdzekļi gan iecerētās uzturēšanas laikam, gan lai atgrieztos izcelsmes valstī vai tranzītā dotos uz trešo valsti, kurā viņus noteikti uzņems; vai arī viņiem ir iespēja likumīgi iegūt iztikas līdzekļus; d) viņi nav personas, par ko SIS izdots brīdinājums, lai atteiktu ieceļošanu; e) viņus neuzskata par apdraudējumu kādas dalībvalsts politikai, iekšējai drošībai, sabiedrības veselībai vai starptautiskām attiecībām, un, jo īpaši, valstu datubāzēs par viņiem nav izdots brīdinājums, lai minēto iemeslu dēļ atteiktu ieceļošanas atļauju; ▼M3 f) viņi sniedz biometriskos datus, ja tas prasīts šādā nolūkā: i) personas datnes izveidošanai IIS saskaņā ar Regulas (ES) 2017/2226 16. un 17. pantu; ii) robežpārbaužu veikšanai saskaņā ar šīs regulas 8. panta 3. punkta a) apakšpunkta i) punktu un g) apakšpunkta i) punktu, Regulas (ES) 2017/2226 23. panta 2. un 4. punktu un – attiecīgā gadījumā – Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 767/2008 ( 7 ) 18. pantu.

1.a Šā panta 1. punktā minēto laikposmu – 90 dienas jebkurā 180 dienu laikposmā – aprēķina kā vienotu laikposmu dalībvalstīm, kas lieto IIS, balstoties uz Regulu (ES) 2017/2226. Šo laikposmu aprēķina atsevišķi katrai no dalībvalstīm, kas nelieto IIS.

▼B

2. Saistībā ar 1. punkta īstenošanu par ieceļošanas dienu uzskata pirmo uzturēšanās dienu dalībvalstu teritorijā un par izceļošanas dienu uzskata pēdējo uzturēšanās dienu dalībvalstu teritorijā. Uzturēšanās laikposmus, kas atļauti saskaņā ar uzturēšanās atļauju vai ilgtermiņa vīzu, uzturēšanās dalībvalstu teritorijā ilguma aprēķinā neņem vērā.

3. Neizsmeļošs to apliecinājuma dokumentu saraksts, kurus robežsargi var pieprasīt uzrādīt trešo valstu valstspiederīgajiem, lai pārliecinātos par to, vai ir ievēroti 1. punkta c) apakšpunktā izklāstītie nosacījumi, ir iekļauts I pielikumā.

4. Iztikas līdzekļus vērtē, ņemot vērā uzturēšanās ilgumu un mērķi, kā arī lētas uzturēšanās vietas vidējās cenas par uzturu un izmitināšanu attiecīgajā dalībvalstī vai dalībvalstīs, tās reizinot ar uzturēšanās dienu skaitu.

Dalībvalstu noteiktās atsauces summas dara zināmas Komisijai saskaņā ar 39. pantu.

Pietiekamu iztikas līdzekļu pierādījums var būt, piemēram, skaidra nauda, ceļojuma čeki un kredītkartes, kas ir trešo valstu valstspiederīgo īpašumā. Ja tas paredzēts attiecīgu dalībvalstu tiesību aktos, arī sponsoru deklarācijas un garantijas vēstules no cilvēkiem, pie kā trešās valsts valstspiederīgais apmetīsies, var būt pietiekamu iztikas līdzekļu pierādījums, ja trešās valsts valstspiederīgais apmetas pie cilvēkiem, kas viņu uzņem.

5. Atkāpjoties no 1. punkta: a) trešo valstu valstspiederīgajiem, kas neatbilst visiem 1. punktā paredzētajiem nosacījumiem, bet kam ir kādas dalībvalsts izdota uzturēšanās atļauja vai ilgtermiņa vīza, ir atļauts tranzītā ieceļot pārējo dalībvalstu teritorijās, lai varētu nonākt dalībvalstī, kas izsniegusi uzturēšanās atļauju vai ilgtermiņa vīzu, ja vien viņi nav iekļauti tādas dalībvalsts brīdinājumu sarakstā, kuras ārējās robežas viņi ir iecerējuši šķērsot, un brīdinājumam nav pievienots norādījums atteikt ieceļošanu vai tranzītu; b) trešo valstu valstspiederīgajiem, kuri atbilst 1. punktā, izņemot tā b) apakšpunktu, paredzētajiem nosacījumiem un kuri ierodas pie robežas, var atļaut ieceļot dalībvalstu teritorijās, ja vīzu izsniedz pie robežas saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 810/2009 ( 8 ) 35. un 36. pantu. Dalībvalstis saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 810/2009 46. pantu un tās XII pielikumu vāc statistikas datus par pie robežas izsniegtajām vīzām. Ja vīzu nevar piestiprināt pie dokumenta, to izņēmuma kārtā piestiprina pie atsevišķas lapas, ko ievieto dokumentā. Tādos gadījumos standartlapām, kas paredzētas vīzu piestiprināšanai, izmanto vienoto standartveidlapu, kas paredzēta Padomes Regulā (EK) Nr. 333/2002 ( 9 ); c) dalībvalstis humānu apsvērumu, valsts interešu vai starptautisku saistību dēļ var atļaut savā teritorijā ieceļot trešo valstu valstspiederīgajiem, kas neatbilst vienam vai vairākiem 1. punktā paredzētajiem nosacījumiem. Ja uz konkrētu trešās valsts valstspiederīgo attiecas 1. punkta d) apakšpunktā minētais brīdinājums, dalībvalsts, kas ļauj viņam ieceļot savā teritorijā, attiecīgi informē citas dalībvalstis.

▼M3

6.a pants

Trešo valstu valstspiederīgie, attiecībā uz kuriem dati jāievada IIS

1. Ieceļojot un izceļojot datus par šādu kategoriju personu ieceļošanu un izceļošanu ievada IIS saskaņā ar Regulas (ES) 2017/2226 16., 17., 19. un 20. pantu: a) trešo valstu valstspiederīgie, kuriem ir atļauta īstermiņa uzturēšanās, ievērojot šīs regulas 6. panta 1. punktu; b) trešo valstu valstspiederīgie, kuri ir tāda Savienības pilsoņa ģimenes locekļi, uz ko attiecas Direktīva 2004/38/EK, un kuriem nav uzturēšanās atļaujas, ievērojot minēto direktīvu; c) trešo valstu valstspiederīgie, kuri i) ir tāda trešās valsts valstspiederīgā ģimenes locekļi, kam ir tiesības brīvi pārvietoties līdzvērtīgi Savienības pilsoņu tiesībām saskaņā ar nolīgumu starp Savienību un tās dalībvalstīm, no vienas puses, un trešo valsti, no otras puses, un ii) kuriem nav uzturēšanās atļauja, ievērojot Direktīvu 2004/38/EK, vai uzturēšanās atļauja, ievērojot Regulu (EK) Nr. 1030/2002.

2. Datus par trešo valstu valstspiederīgajiem, kam ieceļošana īstermiņa uzturēšanās nolūkā ir atteikta saskaņā ar šīs regulas 14. pantu, ievada IIS saskaņā ar Regulas (ES) 2017/2226 18. pantu.

3. IIS neievada datus par šādām personu kategorijām: a) trešo valstu valstspiederīgie, kuri ir tāda Savienības pilsoņa ģimenes locekļi, uz ko attiecas Direktīva 2004/38/EK, un kuriem ir uzturēšanās atļauja, ievērojot minēto direktīvu, neatkarīgi no tā, vai viņi pavada minēto Savienības pilsoni vai pārceļas kopā ar to; b) trešo valstu valstspiederīgie, kuri ir trešās valsts valstspiederīgā ģimenes locekļi, neatkarīgi no tā, vai viņi pavada minēto trešās valsts valstspiederīgo vai pārceļas kopā ar to, ja: i) minētajam trešās valsts valstspiederīgajam ir tiesības brīvi pārvietoties līdzvērtīgi Savienības pilsoņu tiesībām saskaņā ar nolīgumu starp Savienību un tās dalībvalstīm, no vienas puses, un trešo valsti, no otras puses; un ii) minētajiem trešās valsts valstspiederīgajiem ir uzturēšanās atļauja, ievērojot Direktīvu 2004/38/EK, vai uzturēšanās atļauja, ievērojot Regulu (EK) Nr. 1030/2002; c) regulas 2. panta 16. punktā minēto uzturēšanās atļauju turētāji, izņemot personas, uz kurām attiecas šā punkta a) un b) apakšpunkts; d) ilgtermiņa vīzu turētāji; e) trešo valstu valstspiederīgie, kuri īsteno tiesības uz mobilitāti saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2014/66/ES ( *1 ) vai Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu (ES) 2016/801 ( *2 ), jo ar minētajām direktīvām ir izveidotas konkrētas shēmas iekšējai mobilitātei Eiropas Savienībā; f) Andoras, Monako un Sanmarīno valstspiederīgie un ►C1 Vatikāna Pilsētvalsts vai Svētā Krēsla izdotas pases turētāji; ◄ g) personas vai personu kategorijas, kuras atbrīvotas no robežpārbaudēm vai uz kurām attiecas īpaši noteikumi saistībā ar robežpārbaudēm, proti: i) valstu vadītāji, valdību vadītāji un valstu valdības locekļi un viņu laulātie, un viņu oficiālās delegācijas locekļi, un valdnieki un citi augstākie karaliskās ģimenes locekļi saskaņā ar VII pielikuma 1. punktu; ii) lidaparātu piloti un citi apkalpes locekļi saskaņā ar VII pielikuma 2. punktu; iii) jūrnieki saskaņā ar VII pielikuma 3. punktu un jūrnieki, kuri dalībvalsts teritorijā uzturas tikai tik ilgi, kamēr ir pietauvojies viņu kuģis, un neatstāj tās ostas teritoriju, kurā kuģis ienācis; iv) darba ņēmēji, kas strādā otrpus robežai, saskaņā ar VII pielikuma 5. punktu; v) glābšanas dienesti, policija, ugunsdzēsēju brigādes, kas darbojas ārkārtas situācijā, un robežsargi saskaņā ar VII pielikuma 7. punktu; vi) darbinieki, kas strādā jūrā, saskaņā ar VII pielikuma 8. punktu; vii) kruīza kuģu apkalpes locekļi un pasažieri saskaņā ar VI pielikuma 3.2.1., 3.2.2. un 3.2.3. punktu; viii) personas uz izklaides kuģiem, uz kurām neattiecas robežpārbaudes saskaņā ar VI pielikuma 3.2.4., 3.2.5. un 3.2.6. punktu; h) personas, kurām tiek piemērota atkāpe no pienākuma šķērsot ārējās robežas vienīgi robežšķērsošanas vietās un noteiktā darbalaikā, ievērojot 5. panta 2. punktu; i) personas, kuras robežšķērsošanas nolūkā uzrāda derīgu vietējās pierobežas satiksmes atļauju saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 1931/2006 ( *3 ); j) starptautiskās satiksmes pasažieru un preču vilcienu apkalpju locekļi; k) personas, kuras robežšķērsošanas nolūkā uzrāda i) derīgu vienkāršota dzelzceļa tranzīta dokumentu, kas izdots saskaņā ar Padomes Regulu (EK) Nr. 693/2003 ( *4 ); vai ii) derīgu vienkāršota tranzīta dokumentu, kas izdots saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 693/2003, ar noteikumu, ka tās veic tranzītu ar vilcienu un neizkāpj dalībvalsts teritorijā.

▼B







II NODAĻA

Ārējo robežu kontrole un ieceļošanas atteikums

7. pants

Robežpārbaudes norise

1. Robežsargi, pildot pienākumus, pilnībā respektē cilvēku cieņu, jo īpaši neaizsargātu personu gadījumā.

Visus pasākumus, pildot to pienākumus, veic samērīgi ar šādu pasākumu mērķiem.

2. Robežsargi, veicot robežpārbaudes, nediskriminē personas šādu iemeslu dēļ: dzimums, rase vai izcelsme, ticība vai pārliecība, invaliditāte, vecums vai dzimumorientācija.

8. pants

Personu robežpārbaudes

1. Robežsargi pie ārējām robežām pārbauda pārvietošanos pār robežu. Pārbaudes veic saskaņā ar šo nodaļu.

Pārbaudes var attiekties arī uz robežu šķērsojošo personu transportlīdzekļiem un lietām. Ja ir jāveic pārmeklēšana, piemēro attiecīgas dalībvalsts tiesību aktus.

▼M2

2. Ieceļošanas un izceļošanas brīdī personām, kuras izmanto tiesības brīvi pārvietoties saskaņā ar Savienības tiesību aktiem, veic šādas pārbaudes: a) personas identitātes un valstspiederības pārbaude un robežšķērsošanai paredzētā ceļošanas dokumenta autentiskuma un derīguma pārbaude, tostarp pārbaudot informāciju attiecīgās datubāzēs, jo īpaši: 1) SIS; 2) Interpola Zagto un pazaudēto ceļošanas dokumentu (SLTD) datubāzē; 3) valstu datubāzēs, kurās ir informācija par nozagtiem, nelikumīgi piesavinātiem, pazaudētiem un anulētiem ceļošanas dokumentiem. ▼M3 Ja ceļošanas dokumentā ir elektronisks informācijas nesējs (mikroshēma), mikroshēmas datu autentiskumu un integritāti apstiprina, izmantojot pilnīgu derīgu sertifikātu ķēdi, ja vien tas nav neiespējami tehnisku iemeslu dēļ vai – gadījumā, kad ceļošanas dokumentu ir izdevusi trešā valsts – derīgu sertifikātu neesamības dēļ; ▼M2 b) pārliecināšanās par to, ka persona, kura izmanto tiesības brīvi pārvietoties saskaņā ar Savienības tiesību aktiem, netiek uzskatīta par tādu, kas rada draudus kādas dalībvalsts sabiedriskajai kārtībai, iekšējai drošībai, sabiedrības veselībai vai starptautiskajām attiecībām, tostarp pārbaudot informāciju SIS un citās attiecīgās Savienības datubāzēs. Tas neskar informācijas pārbaudi valstu un Interpola datubāzēs. Ja pastāv šaubas par ceļošanas dokumenta autentiskumu vai par tā turētāja identitāti, jāpārbauda vismaz viens pasēs un ceļošanas dokumentos, kas izdoti saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 2252/2004, iekļauts biometriskais identifikators. Ja iespējams, šādu pārbaudi veic arī saistībā ar ceļošanas dokumentiem, uz kuriem minētā regula neattiecas. ▼M3 Attiecībā uz personām, kam ieceļošana ir jāreģistrē IIS, ievērojot šīs regulas 6.a pantu, tiek veikta viņu identitātes pārbaude saskaņā ar Regulas (ES) 2017/2226 23. panta 2. punktu un – attiecīgā gadījumā – identifikācija saskaņā ar minētās regulas 23. panta 4. punktu. ▼M2

2.a Ja 2. punkta a) un b) apakšpunktā minētajām pārbaudēm datubāzēs būtu nesamērīga ietekme uz satiksmes plūsmu, dalībvalsts var nolemt veikt minētās pārbaudes mērķtiecīgi konkrētās robežšķērsošanas vietās, ievērojot tādu risku novērtējumu, kas saistīti ar kādas dalībvalsts sabiedrisko kārtību, iekšējo drošību, sabiedrības veselību vai starptautiskajām attiecībām. Mērķtiecīgo pārbaužu datubāzēs pagaidu samazināšanas joma un ilgums nepārsniedz to, kas ir absolūti nepieciešams, un tos nosaka saskaņā ar riska novērtējumu, ko veikusi attiecīgā dalībvalsts. Riska novērtējumā norāda iemeslus mērķtiecīgo pārbaužu datubāzēs pagaidu samazināšanai, tajā ņem vērā, inter alia, nesamērīgo ietekmi uz satiksmes plūsmu un sniedz statistikas datus par pasažieriem un incidentiem, kas saistīti ar pārrobežu noziedzību. To regulāri atjaunina. Personām, uz kurām principā neattiecas mērķtiecīgas pārbaudes datubāzēs, vismaz veic pārbaudi nolūkā noskaidrot viņu identitāti, pamatojoties uz ceļošanas dokumentu uzrādīšanu. Šādā pārbaudē ātri un lietišķi pārbauda robežšķērsošanai paredzētā ceļošanas dokumenta derīgumu un pārliecinās, ka tam nav viltojuma pazīmju, vajadzības gadījumā – izmantojot tehniskus līdzekļus, un gadījumos, ja ir šaubas par ceļošanas dokumentu vai ja ir pazīmes, ka šāda persona varētu radīt draudus dalībvalstu sabiedriskajai kārtībai, iekšējai drošībai, sabiedrības veselībai vai starptautiskajām attiecībām, robežsargs pārbauda informāciju 2. punkta a) un b) apakšpunktos minētajās datubāzēs. Attiecīgā dalībvalsts nekavējoties nosūta savu riska novērtējumu un tā atjauninājumus Eiropas Robežu un krasta apsardzes aģentūrai (“Aģentūra”), kas izveidota ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) 2016/1624 ( 10 ), un ik pēc sešiem mēnešiem ziņo Komisijai un Aģentūrai par mērķtiecīgi veikto pārbaužu datubāzēs piemērošanu. Attiecīgā dalībvalsts var nolemt klasificēt riska novērtējumu vai tā daļas.

2.b Ja dalībvalsts plāno veikt mērķtiecīgas pārbaudes datubāzēs, ievērojot 2.a punktu, tā par to nekavējoties paziņo attiecīgi citām dalībvalstīm, Aģentūrai un Komisijai. Attiecīgā dalībvalsts var nolemt klasificēt paziņojumu vai tā daļas. Ja dalībvalstīm, Aģentūrai vai Komisijai ir bažas par plānu veikt mērķtiecīgas pārbaudes datubāzēs, tās nekavējoties paziņo attiecīgajai dalībvalstij par minētajām bažām. Attiecīgā dalībvalsts ņem vērā minētās bažas.

2.c Komisija līdz 2019. gada 8. aprīlim nosūta Eiropas Parlamentam un Padomei 2. punkta īstenošanas un seku izvērtējumu.

2.d Attiecībā uz gaisa telpas robežām 2.a un 2.b punktu piemēro, ilgākais, sešu mēnešu pārejas laikā no 2017. gada 7. aprīļa. Izņēmuma gadījumos, ja konkrētā lidostā ir konkrētas ar infrastruktūru saistītas grūtības, kuru dēļ ir vajadzīgs ilgāks laiks pielāgojumiem tam, lai varētu veikt sistemātiskas pārbaudes datubāzēs, neradot nesamērīgu ietekmi uz satiksmes plūsmu, pirmajā daļā minēto sešu mēnešu pārejas laiku minētajā konkrētajā lidostā var pagarināt, ilgākais, par 18 mēnešiem saskaņā ar trešajā daļā noteikto procedūru. Minētajā nolūkā dalībvalsts vēlākais trīs mēnešus pirms pirmajā daļā minētā pārejas laika beigām paziņo Komisijai, Aģentūrai un citām dalībvalstīm par konkrētām ar infrastruktūru saistītām grūtībām attiecīgajā lidostā, to novēršanai paredzētajiem pasākumiem un to īstenošanai nepieciešamo laikposmu. Ja ir konkrētas ar infrastruktūru saistītas grūtības, kuru dēļ ir vajadzīgs ilgāks laiks pielāgojumiem, Komisija viena mēneša laikā pēc trešajā daļā minētā paziņojuma saņemšanas un pēc apspriešanās ar Aģentūru atļauj attiecīgajai dalībvalstij pagarināt pārejas laiku attiecīgajai lidostai un, attiecīgā gadījumā, nosaka šāda pagarinājuma ilgumu.

2.e Panta 2. punkta a) un b) apakšpunktā minētās pārbaudes datubāzēs var veikt iepriekš, pamatojoties uz pasažieru datiem, kas saņemti saskaņā ar Padomes Direktīvu 2004/82/EK ( 11 ) vai saskaņā ar citiem Savienības vai valstu tiesību aktiem. Ja minētās pārbaudes veic iepriekš, pamatojoties uz šādiem pasažieru datiem, iepriekš saņemtos datus pārbauda robežšķērsošanas vietā, salīdzinot tos ar datiem ceļošanas dokumentā. Pārbauda arī attiecīgās personas identitāti un valstspiederību, kā arī robežšķērsošanai paredzētā ceļošanas dokumenta autentiskumu un derīgumu.

2.f Atkāpjoties no 2. punkta, personām, kuras izmanto tiesības brīvi pārvietoties saskaņā ar Savienības tiesību aktiem un šķērso to dalībvalstu iekšējās sauszemes robežas, kurām jau veiksmīgi pabeigta pārbaude saskaņā ar piemērojamām Šengenas izvērtējuma procedūrām, bet par kurām vēl nav pieņemts lēmums par kontroles atcelšanu uz to iekšējām robežām, ievērojot attiecīgo pievienošanās aktu attiecīgos noteikumus, 2. punktā minētās pārbaudes izceļošanas brīdī var piemērot tikai nesistemātiski, pamatojoties uz riska novērtējumu.

▼B

3. Trešo valstu valstspiederīgos ieceļojot un izceļojot pilnībā pārbauda šādi: a) pilna pārbaude ieceļojot ir pārliecināšanās par to, vai ir ievēroti 6. panta 1. punktā paredzētie ieceļošanas nosacījumi, un – attiecīgos gadījumos – to dokumentu pārbaude, kuri dod tiesības uzturēties valstī un veikt profesionālas darbības. Pie tās pieder rūpīga šādu aspektu pārbaude: ▼M2 i) trešās valsts valstspiederīgā identitātes un valstspiederības pārbaude un robežšķērsošanai paredzētā ceļošanas dokumenta autentiskuma un derīguma pārbaude, tostarp pārbaudot informāciju attiecīgās datubāzēs, jo īpaši: 1) SIS; 2) Interpola SLTD datubāzē; 3) valstu datubāzēs, kurās ir informācija par nozagtiem, nelikumīgi piesavinātiem, pazaudētiem un anulētiem ceļošanas dokumentiem. ▼M3 Pasēm un ceļošanas dokumentiem, kuros ir elektronisks informācijas nesējs (mikroshēma), pārbauda mikroshēmas datu autentiskumu un integritāti, ja ir pieejami derīgi sertifikāti. Izņemot trešo valstu valstspiederīgos, attiecībā uz kuriem IIS jau ir reģistrēta personas datne, ja ceļošanas dokumentā ir iestrādāts elektroniskajā informācijas nesējā (mikroshēmā) ierakstīts sejas attēls un minētajam sejas attēlam var tehniski piekļūt, šī pārbaude ietver minētā sejas attēla elektronisku salīdzināšanu ar attiecīgā trešās valsts valstspiederīgā faktisko sejas attēlu. Ja tehniski un juridiski iespējams, šo pārbaudi var veikt, faktiskos pirkstu nospiedumus pārbaudot pret pirkstu nospiedumiem, kuri reģistrēti elektroniskajā informācijas nesējā (mikroshēmā); ▼M2 ii) pārliecināšanās par to, ka ceļošanas dokumentam attiecīgā gadījumā ir pievienota vajadzīgā vīza vai uzturēšanās atļauja; ▼M3 iii) attiecībā uz personām, kuru ieceļošana vai ieceļošanas atteikums ir jāreģistrē IIS, ievērojot šīs regulas 6.a pantu, viņu identitātes pārbaude saskaņā ar Regulas (ES) 2017/2226 23. panta 2. punktu un – attiecīgā gadījumā – identifikācija saskaņā ar minētās regulas 23. panta 4. punktu; ▼M3 iii a) attiecībā uz personām, kuru ieceļošana vai ieceļošanas atteikums ir jāreģistrē IIS, ievērojot šīs regulas 6.a pantu, – aplūkojot datus IIS saskaņā ar Regulas (ES) 2017/2226 23. pantu, pārbaude, vai trešās valsts valstspiederīgais nav sasniedzis vai pārsniedzis maksimālo atļautās uzturēšanās ilgumu dalībvalstu teritorijā, un attiecībā uz trešo valstu valstspiederīgajiem, kuriem ir vīza, kas izdota vienreizējai vai divreizējai ieceļošanais, pārbaude, vai ir ievērots atļauto ieceļošanas reižu maksimālais skaits; ▼B iv) pārliecināšanās par attiecīgā trešās valsts valstspiederīgā ceļojuma sākumpunktu un galapunktu, kā arī par iecerētās uzturēšanās mērķi un vajadzības gadījumā – atbilstīgajiem apstiprinājuma dokumentiem; v) pārliecināšanās par to, ka attiecīgajam trešās valsts valstspiederīgajam ir pietiekami iztikas līdzekļi gan iecerētās uzturēšanās laikam un mērķim, gan lai atgrieztos izcelsmes valstī vai tranzītā dotos uz trešo valsti, kurā viņu noteikti uzņems, vai arī ka viņš var likumīgi iegūt iztikas līdzekļus; ▼M2 vi) pārliecināšanās par to, ka attiecīgais trešās valsts valstspiederīgais, viņa transportlīdzeklis un vestie priekšmeti, visticamāk, neapdraud kādas dalībvalsts sabiedrisko kārtību, iekšējo drošību, sabiedrības veselību vai starptautiskās attiecības. Šāda pārliecināšanās ietver datu tiešu salīdzināšanu ar SIS un citās attiecīgās Savienības datubāzēs esošiem datiem un brīdinājumiem par personām un vajadzības gadījumā par priekšmetiem, kā arī veicamās darbības, ko attiecīgā gadījumā veic, saņemot brīdinājumu. Tas neskar informācijas pārbaudi valstu un Interpola datubāzēs; ▼B b) ja trešās valsts valstspiederīgajam ir 6. panta 1. punkta b) apakšpunktā minētā vīza, ieceļošanas pārbaudē iekļauj arī vīzas turētāja identitātes un vīzas īstuma pārbaudi, izmantojot Vīzu informācijas sistēmu (VIS) saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 767/2008 18. pantu; c) izņēmuma kārtā meklēšanu VIS var veikt, visos gadījumos pārbaudot vīzas ielīmes numuru un izlases veidā pārbaudot gan vīzas ielīmes numuru, gan pirkstu nospiedumus, ja: i) satiksme ir tik intensīva, ka gaidīšana robežšķērsošanas vietā pārmērīgi ieilgst; ii) ir izsmelti visi personāla, tehniskie un organizatoriskie resursi; un iii) izvērtējums liecina, ka nepastāv ar iekšējo drošību un nelikumīgu imigrāciju saistīti riski. Tomēr visos gadījumos, kad rodas šaubas par vīzas turētāja identitāti un/vai vīzas īstumu, VIS izmanto, lai sistemātiski pārbaudītu gan vīzas ielīmes numuru, gan pirkstu nospiedumus. Šo atkāpi drīkst piemērot vienīgi tik ilgi, kamēr attiecīgajā robežšķērsošanas vietā pastāv i), ii) un iii) punktā minētie apstākļi; d) lēmumu, ka dati VIS jāpārbauda saskaņā ar c) apakšpunktu, pieņem robežsargs, kas ir robežšķērsošanas punkta vadītājs, vai augstāka amatpersona. Attiecīgā dalībvalsts šādus lēmumus nekavējoties dara zināmus pārējām dalībvalstīm un Komisijai; e) katra dalībvalsts reizi gadā iesniedz Eiropas Parlamentam un Komisijai ziņojumu par c) apakšpunkta piemērošanu, norādot to trešo valstu valstspiederīgo skaitu, kuru dati VIS pārbaudīti vienīgi pēc vīzas ielīmes numura, un norādot c) apakšpunkta i) punktā minēto gaidīšanas laiku; f) šā punkta c) un d) apakšpunktu piemēro, ilgākais, trīs gadus, šo termiņu sākot skaitīt trīs gadus pēc VIS darbības sākuma. Līdz otrā gada beigām minētajā laikposmā, kad piemēro c) un d) apakšpunktu, Komisija iesniedz Eiropas Parlamentam un Padomei novērtējumu par minēto apakšpunktu piemērošanu. Pamatojoties uz šo novērtējumu, Eiropas Parlaments vai Padome var prasīt, lai Komisija iesniedz atbilstīgus priekšlikumus šīs regulas grozīšanai; g) pilna pārbaude izceļojot ir: ▼M3 i) trešās valsts valstspiederīgā identitātes un valstspiederības pārbaude un robežšķērsošanai paredzētā ceļošanas dokumenta autentiskuma un derīguma pārbaude, tostarp pārbaudot informāciju attiecīgās datubāzēs, jo īpaši:: 1) SIS; 2) Interpola SLTD datubāzē; 3) valstu datubāzēs, kurās ir informācija par nozagtiem, nelikumīgi piesavinātiem, pazaudētiem un anulētiem ceļošanas dokumentiem. Pasēm un ceļošanas dokumentiem, kuros ir elektroniskais informācijas nesējs (mikroshēma), pārbauda mikroshēmas datu autentiskumu un integritāti, ja ir pieejami derīgi sertifikāti. Izņemot trešo valstu valstspiederīgos, attiecībā uz kuriem IIS jau ir reģistrēta personas datne, ja ceļošanas dokumentā ir iestrādāts elektroniskajā informācijas nesējā (mikroshēmā) ierakstīts sejas attēls un ja minētajam sejas attēlam var tehniski piekļūt, šī pārbaude ietver minētā sejas attēla elektronisku salīdzināšanu ar attiecīgā trešās valsts valstspiederīgā faktisko sejas attēlu. Ja tehniski un juridiski iespējams, šo pārbaudi var veikt, faktiskos pirkstu nospiedumus pārbaudot pret pirkstu nospiedumiem, kuri reģistrēti elektroniskajā informācijas nesējā (mikroshēmā). ▼M2 ii) pārliecināšanās par to, ka attiecīgais trešās valsts valstspiederīgais netiek uzskatīts par tādu, kas rada draudus kādas dalībvalsts sabiedriskajai kārtībai, iekšējai drošībai, sabiedrības veselībai vai starptautiskajām attiecībām, tostarp pārbaudot informāciju SIS un citās attiecīgās Savienības datubāzēs. Tas neskar informācijas pārbaudi valstu un Interpola datubāzēs; ▼M3 iii) attiecībā uz personām, kuru izceļošana ir jāreģistrē IIS, ievērojot šīs regulas 6.a pantu, personas identitātes pārbaude saskaņā ar Regulas (ES) 2017/2226 23. panta 2. punktu un – attiecīgā gadījumā – identifikācija saskaņā ar minētās regulas 23. panta 4. punktu; iv) attiecībā uz personām, kuru izceļošana ir jāreģistrē IIS, ievērojot šīs regulas 6.a pantu, – aplūkojot datus IIS saskaņā ar Regulas (ES) 2017/2226 23. panta 3. punktu, pārbauda, vai trešās valsts valstspiederīgais nav pārsniedzis maksimālo atļautās uzturēšanās ilgumu dalībvalstu teritorijā; ▼B h) papildus g) apakšpunktā minētajām pārbaudēm pilna pārbaude izceļojot var būt arī: i) pārliecināšanās par to, ka attiecīgai personai ir derīga vīza, ja tā ir vajadzīga saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 539/2001, izņemot gadījumus, ja personai ir derīga uzturēšanās atļauja; šāda pārbaude var ietvert meklēšanu VIS saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 767/2008 18. pantu; ▼M3 ————— ▼M2 ————— ▼M3 i) lai identificētu jebkuru personu, kas neatbilst vai vairs neatbilst ieceļošanas, uzturēšanās vai pastāvīgas uzturēšanās nosacījumiem dalībvalstu teritorijā, var pārbaudīt datus VIS saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 767/2008 20. pantu un var aplūkot datus IIS saskaņā ar Regulas (ES) 2017/2226 27. pantu; ▼M2 ia) šā punkta a) apakšpunkta i) un vi) punktā un g) apakšpunktā minētās pārbaudes datubāzēs var veikt iepriekš, pamatojoties uz pasažieru datiem, kas saņemti saskaņā ar Direktīvu 2004/82/EK vai citiem Savienības vai valstu tiesību aktiem. Ja minētās pārbaudes veic iepriekš, pamatojoties uz šādiem pasažieru datiem, iepriekš saņemtos datus pārbauda robežšķērsošanas vietā, salīdzinot tos ar datiem ceļošanas dokumentā. Pārbauda arī attiecīgās personas identitāti un valstspiederību, kā arī robežšķērsošanai paredzētā ceļošanas dokumenta autentiskumu un derīgumu; ib) ja pastāv šaubas par ceļošanas dokumenta autentiskumu vai par trešās valsts valstspiederīgā identitāti, pārbaudēs, ja iespējams, iekļauj vismaz viena ceļošanas dokumentos iekļautā biometriskā identifikatora pārbaudi. ▼B

4. Ja ir iespējas un ja trešās valsts valstspiederīgais to pieprasa, šādas pilnas pārbaudes var veikt privātās telpās.

▼M4

4.a SIS , vai abus, lai novērtētu atšķirības saistītajos identitātes datos un ceļošanas dokumenta datos. Robežsargs veic jebkādu papildu pārbaudi, kas vajadzīga, lai pieņemtu lēmumu par saiknes statusu un krāsu. Ja, personai iebraucot vai izbraucot, attiecīgo datubāzu aplūkošana, tostarp vairāku identitāšu detektora aplūkošana ar Eiropas meklēšanas portālu, – kas izveidoti attiecīgi ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2019/817 ( 12 ) 25. panta 1. punktu un 6. panta 1. punktu, – rada dzeltenu saikni vai ļauj konstatēt sarkanu saikni, robežsargs aplūko kopējo identitātes repozitoriju, kas izveidots ar minētās regulas 17. panta 1. punktu vai, vai abus, lai novērtētu atšķirības saistītajos identitātes datos un ceļošanas dokumenta datos. Robežsargs veic jebkādu papildu pārbaudi, kas vajadzīga, lai pieņemtu lēmumu par saiknes statusu un krāsu.

Saskaņā ar Regulas (ES) 2019/817 69. panta 1. punktu šo punktu piemēro tikai pēc vairāku identitāšu detektora darbības uzsākšanas atbilstīgi minētās regulas 72. panta 4. punktam.

▼B

5. Neskarot otrās daļas noteikumus, trešās valsts valstspiederīgos, kam jāveic pilna pārbaude otrajā līnijā, valodā, kuru viņi saprot vai kura, saprātīgi pieņemot, viņiem būtu jāsaprot, rakstiski vai citādā efektīvā veidā informē par šādas pārbaudes mērķi un procedūru.

Šī informācija ir pieejama visās Savienības oficiālajās valodās un tās valsts vai to valstu valodās, ar ko robežojas attiecīgā dalībvalsts, un tajā norāda, ka trešās valsts valstspiederīgais var pieprasīt norādīt to robežsargu vārdu vai dienesta numuru, kuri veic pilno pārbaudi otrajā līnijā, robežšķērsošanas vietas nosaukumu un datumu, kad šķērsota robeža.

6. Personām, kas izmanto tiesības brīvi pārvietoties saskaņā ar Savienības tiesībām, veic pārbaudes saskaņā ar Direktīvu 2004/38/EK.

7. Sīki izstrādāti noteikumi par to, kāda informācija jāreģistrē, ir iekļauti II pielikumā.

8. Ja piemēro 5. panta 2. punkta a) vai b) apakšpunktu, dalībvalstis var paredzēt arī atkāpes no šajā pantā izklāstītajiem noteikumiem.

▼M3

9. Trešās valsts valstspiederīgie tiek informēti par maksimālo atļautās uzturēšanās dienu skaitu, kurā ņem vērā ar vīzu atļauto ieceļošanas reižu skaitu un uzturēšanās ilgumu. Minēto informāciju sniedz vai nu robežsargs robežpārbaudes brīdī, vai ar aprīkojumu, kas ir uzstādīts robežšķērsošanas vietā un kas ļauj trešās valsts valstspiederīgajam izmantot tīmekļa pakalpojumu, kā minēts Regulas (ES) 2017/2226 13. panta 1.un 2. punktā.

8.a pants

Pašapkalpošanās sistēmu izmantošana datu priekšreģistrācijai IIS

1. Personas, kuru robežšķērsošana ir jāreģistrē IIS saskaņā ar šīs regulas 6.a pantu, var izmantot pašapkalpošanās sistēmas nolūkā IIS priekšreģistrēt datus, kas minēti šā panta 4. panta a) apakšpunktā, ar noteikumu, ka ir pārbaudīts, vai ir izpildīti visi šādi nosacījumi: a) ceļošanas dokumentā ir iestrādāts elektronisks informācijas nesējs (mikroshēma), un mikroshēmas datu autentiskumu un integritāti apstiprina, izmantojot pilnīgu derīgu sertifikātu ķēdi; b) ceļošanas dokumentā ir iestrādāts elektroniskā informācijas nesējā (mikroshēmā) ierakstīts sejas attēls, kuram pašapkalpošanās sistēma var tehniski piekļūt, lai pārbaudītu ceļošanas dokumenta turētāja identitāti, salīdzinot elektroniskajā informācijas nesējā (mikroshēmā) ierakstīto sejas attēlu ar viņa faktisko sejas attēlu; ja tehniski un juridiski iespējams, šo pārbaudi var veikt, faktiskos pirkstu nospiedumus pārbaudot pret pirkstu nospiedumiem, kuri reģistrēti ceļošanas dokumenta elektroniskajā informācijas nesējā (mikroshēmā).

2. Ievērojot šā panta 1. punktu, pašapkalpošanās sistēma pārbauda, vai persona iepriekš ir reģistrēta IIS, un pārbauda trešās valsts valstspiederīgā identitāti saskaņā ar Regulas (ES) 2017/2226 23. panta 2. punktu.

3. Saskaņā ar Regulas (ES) 2017/2226 23. panta 4. punktu pašapkalpošanās sistēma veic identifikāciju saskaņā ar minētās regulas 27. pantu.

Turklāt saskaņā ar Regulas (ES) 2017/2226 23. panta 4. punktu, ja tiek veikta identifikācija IIS:

a) attiecībā uz trešo valstu valstspiederīgajiem, uz kuriem attiecas vīzas prasība ārējo robežu šķērsošanai, – ja, meklējot VIS pēc Regulas (EK) Nr. 767/2008 18. panta 1. punktā minētajiem datiem, noskaidrojas, ka persona ir reģistrēta VIS, pirkstu nospiedumu pārbaudi pret VIS datiem veic saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 767/2008 18. panta 6. punktu. Ja personas pārbaude, ievērojot šā panta 2. punktu, nav izdevusies, tiek apskatīti VIS dati, lai veiktu identifikāciju saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 767/2008 20. pantu;

b) attiecībā uz trešo valstu valstspiederīgajiem, uz kuriem neattiecas vīzas prasība ārējo robežu šķērsošanai un kuri nav atrodami IIS pēc identifikācijas veikšanas saskaņā ar Regulas (ES) 2017/2226 27. pantu, aplūko datus VIS saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 767/2008 19.a pantu.

4. Ja dati par šā panta 1. punktā minēto personu] IIS nav reģistrēti, ievērojot 2. un 3. punktu: a) trešo valstu valstspiederīgie, uz kuriem attiecas vīzas prasība ārējo robežu šķērsošanai, izmantojot pašapkalpošanās sistēmu, priekšreģistrē IIS datus, kuri uzskaitīti Regulas (ES) 2017/2226 16. panta 1. punktā un 16. panta 2. punkta c), d), e) un f) apakšpunktā, un – attiecīgā gadījumā – datus, kuri minēti minētās regulas 16. panta 6. punktā, un trešo valstu valstspiederīgie, uz kuriem neattiecas vīzas prasība ārējo robežu šķērsošanai, izmantojot pašapkalpošanās sistēmu, priekšreģistrē IIS datus, kuri uzskaitīti minētās regulas 17. panta 1. punkta a), b) un c) apakšpunktā un 16. panta 2. punkta c) apakšpunktā, un – attiecīgā gadījumā – datus, kas minēti minētās regulas17. panta 1. punkta d) apakšpunktā; b) attiecīgi personai liek vērsties pie robežsarga, kurš: i) priekšreģistrē attiecīgos datus, ja visus nepieciešamos datus nebija iespējams savākt, izmantojot pašapkalpošanās sistēmu; ii) pārbauda: — vai pašapkalpošanās sistēmā izmantotais ceļošanas dokuments atbilst dokumentam, ko konkrētā persona uzrāda robežsargam, — vai attiecīgās personas faktiskais sejas attēls atbilst sejas attēlam, kas tika iegūts, izmantojot pašapkalpošanās sistēmu, un — attiecībā uz personām, kam nav vīzas, kura vajadzīga, ievērojot Regulu (EK) Nr. 539/2001, – vai attiecīgās personas faktiskie pirkstu nospiedumi atbilst tiem pirkstu nospiedumiem, kas iegūti, izmantojot pašapkalpošanās sistēmu; iii) kad ir pieņemts lēmums atļaut vai atteikt ieceļošanu, apstiprina datus, kas minēti šā punkta a) apakšpunktā, un ievada IIS datus, kas minēti Regulas (ES) 2017/2226 16. panta 2. punkta a) un b) apakšpunktā un 18. panta 6. punkta a), b), c) un d) apakšpunktā.

5. Ja 2. un 3. punktā paredzētās darbības norāda, ka 1. punktā minētās personas dati ir reģistrēti IIS, pašapkalpošanās sistēma izvērtē, vai ir jāatjaunina jebkuri dati, kas minēti 4. punkta a) apakšpunktā.

6. Ja 5. punktā minētais izvērtējums atklāj, ka 1. punktā minētajai personai ir IIS reģistrēta personas datne, bet tās dati ir jāatjaunina: a) persona atjaunina datus IIS, priekšreģistrējot tos pašapkalpošanās sistēmā; b) personai liek vērsties pie robežsarga, kas pārbauda, vai atjauninājums saskaņā ar šā punkta a) apakšpunktu ir pareizs, un, kad ir pieņemts lēmums atļaut vai atteikt ieceļošanu, atjaunina personas datni saskaņā ar Regulas (ES) 2017/2226 14. panta 2. punktu.

7. Pašapkalpošanās sistēmas lieto robežsarga uzraudzībā, kurš ir atbildīgs par jebkādu neatbilstīgu, krāpniecisku vai netipisku pašapkalpošanās sistēmas izmantošanas gadījumu atklāšanu.

8.b pants

Pašapkalpošanās sistēmu un e-vārtu izmantošana robežšķērsošanai, ja robežu šķērso personas, kuru ir jāreģistrē IIS

1. Personām, kuru robežšķērsošana ir jāreģistrē IIS saskaņā ar 6.a pantu, var atļaut izmantot pašapkalpošanās sistēmu robežpārbaudes veikšanai, ja ir izpildīti visi šādi nosacījumi: a) ceļošanas dokumentā ir iestrādāts elektronisks informācijas nesējs (mikroshēma), un mikroshēmas datu autentiskumu un integritāti apstiprina, izmantojot pilnīgu derīgu sertifikātu ķēdi; b) ceļošanas dokumentā ir iestrādāts elektroniskā informācijas nesējā ierakstīts sejas attēls, kuram pašapkalpošanās sistēma var tehniski piekļūt, lai pārbaudītu ceļošanas dokumenta turētāja identitāti, salīdzinot minēto sejas attēlu ar viņa faktisko sejas attēlu; un c) persona jau ir reģistrēta vai priekšreģistrēta IIS.

2. Ja šā panta 1. punktā minētie nosacījumi ir izpildīti, robežpārbaudes pie ieceļošanas, kas paredzētas 8. panta 2. punktā un 8. panta 3. punkta a) un b) apakšpunktā, un robežpārbaudes pie izceļošanas, kas paredzētas 8. panta 2. punktā un 8. panta 3. punkta g) un h) apakšpunktā, var veikt, izmantojot pašapkalpošanās sistēmu. Ja robežpārbaudi pie izceļošanas veic, izmantojot automatizētu robežkontroles sistēmu, tajā ietver 8. panta 3. punkta h) apakšpunktā paredzētās pārbaudes.

Ja personai ir piešķirta piekļuve valsts atvieglojumu programmai, kuru, ievērojot 8.d pantu, ir izveidojusi kāda dalībvalsts, pie ieceļošanas pašapkalpošanās sistēmā veiktajās robežpārbaudēs var neveikt to aspektu pārbaudi, kas minēti 8. panta 3. punkta a) apakšpunkta iv) un v) punktā, minētajai personai šķērsojot minētās dalībvalsts ārējās robežas vai tādas dalībvalsts ārējās robežas, kura noslēgusi vienošanos ar to dalībvalsti, kas piešķīrusi piekļuvi, kā minēts 8.d panta 9. punktā.

3. Pie ieceļošanas un izceļošanas pašapkalpošanās sistēmā veikto robežpārbaužu rezultātus dara pieejamus robežsargam. Minētais robežsargs uzrauga robežpārbaužu rezultātus un, ņemot vērā minētos rezultātus, atļauj personai ieceļot vai izceļot, vai pretējā gadījumā liek personai vērsties pie robežsarga, kurš veic papildu pārbaudes.

4. Attiecīgā persona, ievērojot 3. punktu, tiek novirzīta pie robežsarga jebkurā no šādām situācijām: a) ja nav izpildīts viens vai vairāki no 1. punktā uzskaitītajiem nosacījumiem; b) ja 2. punktā paredzēto pie ieceļošanas vai izceļošanas veikto pārbaužu rezultāti atklāj, ka nav ievērots viens vai vairāki ieceļošanas vai izceļošanas nosacījumi; c) ja 2. punktā paredzēto pie ieceļošanas vai izceļošanas veikto pārbaužu rezultāti rada šaubas par attiecīgās personas identitāti vai ja tie atklāj, ka attiecīgā persona tiek uzskatīta par tādu, kas rada draudus jebkuras dalībvalsts iekšējai drošībai, sabiedriskajai kārtībai vai starptautiskajām attiecībām vai apdraud sabiedrības veselību; d) šaubu gadījumā; e) ja nav pieejami e-vārti.

5. Papildus 4. punktā minētajām situācijām, robežsargs, kurš uzrauga robežšķērsošanu, citu iemeslu dēļ var nolemt, ka personai, kas izmanto pašapkalpošanās sistēmu, ir jāvēršas pie robežsarga.

6. Personām, kuru robežšķērsošana ir jāreģistrē IIS saskaņā ar 6.a panta 1. punktu un kuras ir izmantojušas pašapkalpošanās sistēmu robežpārbaudes veikšanai, var atļaut izmantot e-vārtus. Ja tiek izmantoti e-vārti, attiecīgo ieceļošanas/izceļošanas faktu reģistrē un šo ierakstu sasaista ar attiecīgo personas datni, ievērojot Regulas (ES) 2017/2226 14. pantu, gadījumos, kad robeža tiek šķērsota, izmantojot e-vārtus. Ja e-vārti un pašapkalpošanās sistēma ir fiziski atdalīti, lietotāja identitātes pārbaudi veic pie e-vārtiem, lai pārbaudītu, vai persona, kura izmanto e-vārtus, ir tā pati persona, kas izmantoja pašapkalpošanās sistēmu. Pārbaudi veic, izmantojot vismaz vienu biometrisko identifikatoru.

7. Ja nav izpildīti šā panta 1. punkta a) vai b) apakšpunktā, vai abos uzskaitītie nosacījumi, daļu no robežpārbaudēm pie ieceļošanas, ievērojot 8. panta 3. punkta a) un b) apakšpunktu, un daļu no robežpārbaudēm pie izceļošanas, ievērojot 8. panta 3. punkta g) un h) apakšpunktu, var veikt, izmantojot pašapkalpošanās sistēmu. Robežsargs, ievērojot 8. panta 3. punkta a) un b) apakšpunktu, un 8. panta 3. punkta g) un h) apakšpunktu, var veikt tikai tās pārbaudes, kuras nebija iespējams veikt, izmantojot pašapkalpošanās sistēmu. Turklāt robežsargs pārbauda, vai pašapkalpošanās sistēmā izmantotais ceļošanas dokuments atbilst dokumentam, ko konkrētā persona uzrāda minētajam robežsargam.

8. Pašapkalpošanās sistēmas un e-vārtus lieto robežsarga uzraudzībā, kurš ir atbildīgs par jebkādu neatbilstīgu, krāpniecisku vai netipisku pašapkalpošanās sistēmas, e-vārtu vai abu izmantošanas gadījumu atklāšanu.

9. Šis pants neskar iespēju dalībvalstīm atļaut izmantot pašapkalpošanās sistēmas, e-vārtus vai abus robežšķērsošanas punktos Savienības pilsoņiem, Eiropas Brīvas tirdzniecības asociācijas Eiropas Ekonomikas zonas valstu pilsoņiem, Šveices pilsoņiem un trešo valstu valstspiederīgajiem, kuru robežšķērsošana nav jāreģistrē IIS.

8.c pants

Automatizētu robežkontroles sistēmu standarti

Ciktāl tas iespējams, automatizētas robežkontroles sistēmas veido tā, lai tās varētu izmantot visas personas, izņemot bērnus, kas jaunāki par 12 gadiem. Tās arī ir veidotas tā, lai pilnībā respektētu cilvēka cieņu, jo īpaši neaizsargātu personu gadījumā. Ja dalībvalstis nolemj izmantot automatizētas robežkontroles sistēmas, tās nodrošina pietiekamu darbinieku skaitu, lai palīdzētu personām šādu sistēmu izmantošanā.

8.d pants

Valsts atvieglojumu programmas

1. Katra dalībvalsts var izveidot brīvprātīgu programmu (“valsts atvieglojumu programma”), lai gadījumos, kad tiek šķērsota dalībvalsts ārējā robeža, ļautu trešo valstu valstspiederīgajiem un konkrētas trešās valsts valstspiederīgajiem, kam nav tiesību brīvi pārvietoties saskaņā ar Savienības tiesību aktiem, izmantot atvieglojumus, kas noteikti, ievērojot 2. punktu.

2. Atkāpjoties no 8. panta 3. punkta a) apakšpunkta, attiecībā uz trešo valstu valstspiederīgajiem, kas minēti šā panta 1. punktā un kam piešķirta piekļuve valsts atvieglojumu programmai, rūpīgajās pārbaudēs pie ieceļošanas, kad šādi trešo valstu valstspiederīgie šķērso kādas dalībvalsts ārējo robežu, nav jāiekļauj to aspektu pārbaudi, kas minēti 8. panta 3. punkta a) apakšpunkta iv) un v) punktā.

3. Dalībvalsts veic trešo valstu valstspiederīgo, kuri piesakās valsts atvieglojumu programmai, priekšpārbaudi, lai jo īpaši pārbaudītu, vai ir izpildīti 4. punktā minētie nosacījumi.

Šādiem trešo valstu valstspiederīgajiem iepriekšēju pārbaudi veic robežsargi, vīzu iestādes, kas definētas Regulas (EK) Nr. 767/2008 4. panta 3. punktā, vai imigrācijas iestādes, kas definētas 3. panta 1. punkta 4. apakšpunktā Regulā (ES) 2017/2226.

4. Panta 3. punktā minētās iestādes piešķir personai piekļuvi valsts atvieglojumu programmai tikai tad, ja ir izpildīti visi šādi nosacījumi: a) pieteikuma iesniedzējs atbilst ieceļošanas nosacījumiem, kas izklāstīti 6. panta 1. punktā; b) pieteikuma iesniedzēja ceļošanas dokuments un, attiecīgā gadījumā, vīza, ilgtermiņa vīza vai uzturēšanās atļauja ir derīga un nav fiktīva vai viltota; c) pieteikuma iesniedzējs pierāda nepieciešamību ceļot bieži vai regulāri vai pamato savu nodomu ceļot bieži vai regulāri; d) pieteikuma iesniedzējs pierāda savu godprātību un uzticamību, jo īpaši, attiecīgā gadījumā, iepriekšējo vīzu vai vīzu ar ierobežotu teritoriālo derīgumu likumīgu izmantojumu, savu ekonomisko stāvokli izcelsmes valstī un savu patieso nodomu atstāt dalībvalstu teritoriju, pirms beidzas atļautās uzturēšanās periods. Saskaņā ar Regulas (ES) 2017/2226 25. pantu šā panta 3. punktā minētajām iestādēm ir piekļuve IIS, lai pārbaudītu, vai pieteikuma iesniedzējs iepriekš nav pārsniedzis maksimālo atļautās uzturēšanās ilgumu dalībvalstu teritorijā; e) pieteikuma iesniedzējs pamato iecerētās uzturēšanās mērķi un apstākļus; f) pieteikuma iesniedzēja rīcībā ir pietiekami iztikas līdzekļi gan paredzētajam uzturēšanās laikam, gan tam, lai atgrieztos izcelsmes vai pastāvīgās dzīvesvietas valstī, vai arī viņš spēj likumīgi iegūt šādus līdzekļus; g) ir pārbaudīti dati SIS.

5. Pirmo piekļuvi valsts atvieglojumu programmai piešķir uz laikposmu, kas nepārsniedz vienu gadu. Piekļuvi var pagarināt maksimāli uz turpmākiem pieciem gadiem, vai līdz ceļošanas dokumenta vai jebkuru izdotu vairākkārtējas ieceļošanas vīzu, ilgtermiņa vīzu un uzturēšanās atļauju derīguma termiņa beigām – atkarībā no tā, kurš laikposms ir īsāks.

Pagarinājuma gadījumā dalībvalsts katru gadu atkārtoti izvērtē katra trešās valsts valstspiederīgā situāciju, kuram ir piešķirta piekļuve valsts atvieglojumu programmai, lai nodrošinātu, ka, pamatojoties uz atjauninātu informāciju, minētais trešās valsts valstspiederīgais joprojām atbilst 4. punktā paredzētajiem nosacījumiem. Šo atkārtoto izvērtējumu var veikt tad, kad tiek veiktas robežpārbaudes.

6. Rūpīgās pārbaudes pie ieceļošanas, ievērojot 8. panta 3. punkta a) un b) apakšpunktu, un rūpīgās pārbaudes pie izceļošanas, ievērojot 8. panta 3. punkta g) apakšpunktu, ietver arī pārbaudi attiecībā uz to, vai minētajam trešās valsts valstspiederīgajam ir derīga piekļuve valsts atvieglojumu programmai.

Robežsargi var veikt tā trešās valsts valstspiederīgā pārbaudi, kas izmanto minēto valsts atvieglojumu programmu pie ieceļošanas, ievērojot 8. panta 3. punkta a) un b) apakšpunktu, un pie izceļošanas, ievērojot 8. panta 3. punkta g) apakšpunktu, biometriskos datus elektroniski nesalīdzinot, bet gan salīdzinot elektroniskajā informācijas nesējā (mikroshēmā) ierakstīto sejas attēlu un trešās valsts valstspiederīgā personas IIS datnē ierakstīto sejas attēlu ar trešās valsts valstspiederīgā seju. Pilnu pārbaudi veic izlases kārtā un pamatojoties uz riska analīzi.

7. Panta 3. punktā minētās iestādes nekavējoties atceļ trešās valsts valstspiederīgajam piešķirto piekļuvi valsts atvieglojumu programmai, ja kļūst skaidrs, ka nebija izpildīti vai vairs netiek izpildīti nosacījumi tam, lai piešķirtu piekļuvi programmai.

8. Kad saskaņā ar 3. punktu pārbauda, vai pieteikuma iesniedzējs atbilst nosacījumiem, kas izklāstīti 4. punktā, īpašu uzmanību pievērš izvērtējumam par to, vai pieteikuma iesniedzējs rada nelikumīgas imigrācijas draudus vai apdraud jebkuru dalībvalstu drošību un vai pieteikuma iesniedzējs plāno atstāt attiecīgo dalībvalstu teritoriju atļautās uzturēšanās laikā.

Iecerētajām uzturēšanās reizēm paredzētos iztikas līdzekļus novērtē saskaņā ar saskaņā ar paredzētās uzturēšanās ilgumu un mērķi un atsaucoties uz vidējām cenām par izmitināšanu un ēdināšanu lētā mītnes vietā attiecīgajā(-s) dalībvalstī(-s), pamatojoties uz dalībvalstu noteiktajām atsauces summām saskaņā ar 39. panta 1. punkta c) apakšpunktu. Pierādījums par izmaksu uzņemšanos, privātu izmitināšanu vai par abiem var būt arī apliecinājums pietiekamiem iztikas līdzekļiem.

Pieteikuma izskatīšanā jo īpaši pamatojas uz iesniegto dokumentu autentiskumu un ticamību un pieteikuma iesniedzēja apgalvojumu ticamību un pamatotību. Ja dalībvalstij, kas ir atbildīga par pieteikuma izskatīšanu, rodas šaubas par pieteikuma iesniedzēju, pieteikuma iesniedzēja apgalvojumiem vai iesniegtajiem apliecinošajiem dokumentiem, tā var apspriesties ar citām dalībvalstīm pirms lēmuma pieņemšanas par pieteikumu.

9. Divas vai vairākas dalībvalstis, kas, ievērojot šo pantu, ir izveidojušas savas valsts atvieglojumu programmu, var noslēgt savstarpēju vienošanos, lai nodrošinātu, ka to valstu atvieglojumu programmu izmantotāji var izmantot citu valstu atvieglojumu programmās atzītos atvieglojumus. Vēlākais vienu mēnesi pēc vienošanās noslēgšanas tās kopiju nosūta Komisijai.

10. Nosakot šādu atvieglojumu programmu valstī, dalībvalstis nodrošina, ka to sistēma, kas darbina programmu, atbilst datu drošības standartiem, kuri paredzēti Regulas (ES) 2017/2226 43. pantā. Dalībvalstis veic pienācīgu informācijas drošības riska novērtējumu, un drošības pienākumi tiek skaidri norādīti visos procesa posmos.

11. Līdz trešā gada beigām minētajā laikposmā, kad piemēro šo pantu, Komisija iesniedz Eiropas Parlamentam un Padomei novērtējumu par tā īstenošanu. Pamatojoties uz minēto novērtējumu, Eiropas Parlaments vai Padome var aicināt Komisiju nākt klajā ar priekšlikumu izveidot Savienības programmu, kas attiektos uz trešo valstu valstspiederīgajiem, kuri bieži ceļo un ir iepriekš pārbaudīti.

▼B

9. pants

Robežpārbaužu atvieglināšana

1. Izņēmuma un neparedzētos apstākļos kontrole pie sauszemes robežām var būt atvieglināta. Par šādiem ārkārtas un neparedzētiem apstākļiem uzskata apstākļus, kad neparedzami notikumi izraisa tik intensīvu satiksmi, ka gaidīšanas laiks pie robežšķērsošanas vietas kļūst pārmērīgs, un kad ir izmantoti visi personāla, tehniskie un organizatoriskie resursi.

2. Ja robežpārbaudes ir atvieglinātas saskaņā ar 1. punktu, ieceļošanas plūsmu robežpārbaudes ir prioritāras salīdzinājumā ar izceļošanas plūsmu robežpārbaudēm.

Robežsargs, kas atbild par robežšķērsošanas vietu, pieņem lēmumu atvieglināt pārbaudes.

Pārbaužu atvieglināšana ir pagaidu pasākums, to pielāgo konkrētiem apstākļiem un ievieš pakāpeniski.

▼M3

3. Arī tad, ja pārbaudes ir atvieglinātas, robežsargs ievada datus IIS saskaņā ar 6.a pantu. Ja datus nevar ievadīt ar elektroniskiem līdzekļiem, tos ievada manuāli.

▼M3

3.a Ja tehniski nav iespējams ievadīt datus IIS centrālajā sistēmā vai ja IIS centrālā sistēma nedarbojas, piemēro visus šādus noteikumus: i) atkāpjoties no šīs regulas 6.a panta, datus, kas minēti Regulas (ES) 2017/2226 16. līdz 20. pantā, uz laiku glabā valsts vienotajā saskarnē, kas definēta minētās regulas 7. pantā. Ja tas nav iespējams, šos datus uz laiku uzglabā lokālā līmenī elektroniskā formātā. Abos gadījumos datus ievada IIS centrālajā sistēmā, tiklīdz tas tehniski ir iespējams vai ir novērsti sistēmas darbības traucējumi. Dalībvalstis veic atbilstīgos pasākumus un izvērš nepieciešamo infrastruktūru, iekārtas un resursus, lai nodrošinātu, ka šādu vietējo pagaidu glabāšanu var veikt jebkurā laikā un attiecībā uz jebkuru šo valstu robežšķērsošanas vietu; Neskarot pienākumu veikt robežpārbaudes saskaņā ar šo regulu, izņēmuma gadījumā, kad tehniski nav iespējams ievadīt datus IIS centrālajā sistēmā un valsts vienotajā saskarnē un tehniski nav iespējams uz laiku saglabāt datus elektroniskā formātā lokālā līmenī, robežsargs manuāli saglabā ieceļošanas/izceļošanas datus saskaņā ar Regulas (ES) 2017/2226 16. līdz 20. pantu, izņemot biometriskos datus, un trešās valsts valstspiederīgā ceļošanas dokumentā iespiež spiedogu par ieceļošanu vai izceļošanu. Minētos datus ievada IIS centrālajā sistēmā, tiklīdz tas ir tehniski iespējams. Dalībvalstis saskaņā ar Regulas (ES) 2017/2226 21. panta 2. punktu informē Komisiju par spiedoga iespiešanu ceļošanas dokumentos šā punkta otrajā daļā minētajos izņēmuma gadījumos. ii) atkāpjoties no šīs regulas 8. panta 3. punkta a) apakšpunkta iii) punkta un g) apakšpunkta iv) punkta, attiecībā uz trešo valstu valstspiederīgajiem, kam ir 6. panta 1. punkta b) apakšpunktā minētā vīza, ja tas ir tehniski iespējams, vīzas turētāja identitātes pārbaudi veic, tieši pārbaudot datus VIS saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 767/2008 18. pantu.

▼B

4. Katra dalībvalsts reizi gadā nosūta Eiropas Parlamentam un Komisijai ziņojumu par šā panta piemērošanu.

10. pants

Atsevišķas joslas un informācija uz zīmēm

1. Dalībvalstis nodrošina atsevišķas joslas, jo īpaši lidostu robežšķērsošanas vietās, lai veiktu personu pārbaudes saskaņā ar 8. pantu. Joslas norāda, izmantojot zīmes, uz kurām ir III pielikumā paredzētās norādes.

Dalībvalstis var izveidot atsevišķas joslas jūras un sauszemes robežšķērsošanas vietās, kā arī robežu šķērsošanai starp dalībvalstīm, kas pie savām kopējām robežām nepiemēro 22. pantu. Zīmes ar III pielikumā paredzētajām norādēm lieto, ja dalībvalstis pie robežām izveido atsevišķas joslas.

Lai nodrošinātu optimālas robežšķērsotāju plūsmas, dalībvalstis nodrošina to, ka šādas joslas ir skaidri iezīmētas, arī ja ir notikusi atkāpšanās no noteikumiem par atsevišķām joslām, kā paredzēts 4. punktā.

2. Personas, kas izmanto tiesības brīvi pārvietoties saskaņā ar Savienības tiesībām, var izmantot joslas, kas apzīmētas ar III pielikuma A daļā doto zīmi (“ES, EEZ, CH”). Tās var izmantot arī joslas, kas apzīmētas ar III pielikuma B1. daļā doto zīmi (“nav nepieciešama vīza”) un B2. daļā doto zīmi (“visas pases”).

Trešo valstu valstspiederīgie, uz kuriem saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 539/2001 neattiecas prasība, lai tiem, šķērsojot dalībvalstu ārējās robežas, būtu vīza, un tie trešo valstu valstspiederīgie, kuriem ir derīga uzturēšanās atļauja vai ilgtermiņa vīza, var izmantot joslas, kas apzīmētas ar šīs regulas III pielikuma B1. daļā doto zīmi (“nav nepieciešama vīza”). Viņi var izmantot arī joslas, kas apzīmētas ar šīs regulas III pielikuma B2. daļā doto zīmi (“visas pases”).

Visas pārējās personas izmanto joslas, kas apzīmētas ar III pielikuma B2. daļā doto zīmi (“visas pases”).

Pirmajā, otrajā un trešajā daļā minētās zīmju norādes var būt valodā vai valodās, kādas katra dalībvalsts uzskata par piemērotām.

Atsevišķu joslu, kas apzīmētas ar III pielikuma B1. daļā doto zīmi (“nav nepieciešama vīza”), nodrošināšana nav obligāta. Dalībvalstis lemj, vai minētās joslas izveidot un kurās robežšķērsošanas vietās to darīt atbilstoši praktiskām vajadzībām.

3. Jūras un sauszemes robežšķērsošanas vietās dalībvalstis var sadalīt transportlīdzekļu plūsmu dažādās joslās vieglajiem un kravas transportlīdzekļiem un autobusiem, izmantojot III pielikuma C daļā dotās zīmes.

Dalībvalstis vajadzības gadījumā var mainīt norādes uz minētajām zīmēm, ņemot vērā vietējos apstākļus.

▼M3

3.a Ja dalībvalstis nolemj izmantot e-vārtus, pašapkalpošanās sistēmas vai automatizētas robežkontroles sistēmas, attiecīgo joslu apzīmēšanai tās izmanto III pielikuma D daļā norādītās zīmes.

3.b Ja dalībvalstis nolemj izveidot valsts atvieglojumu programmu saskaņā ar 8.d pantu, tās var nolemt izmantot īpašas joslas tiem trešo valstu valstspiederīgajiem, kuri izmanto šādu valsts atvieglojumu programmu. Attiecīgo joslu apzīmēšanai tās izmanto III pielikuma E daļā norādītās zīmes.

▼B

4. Ja kādā robežšķērsošanas vietā rodas īslaicīga transporta plūsmas nelīdzsvarotība, kompetentas iestādes uz laiku, kas vajadzīgs nelīdzsvarotības novēršanai, var atteikties no noteikumiem par dažādu joslu izmantošanu.

▼M3

11. pants

Spiedoga iespiešana ceļošanas dokumentos

1. Gadījumos, kas skaidri paredzēti saskaņā ar valsts tiesību aktiem, dalībvalsts var pie ieceļošanas un izceļošanas iespiest spiedogu to trešo valstu valstspiederīgo ceļošanas dokumentos, kuriem ir uzturēšanās atļauja vai ilgtermiņa vīza, ko izdevusi minētā dalībvalsts.

2. Spiedogu pie ieceļošanas un izceļošanas iespiež tāda trešās valsts valstspiederīgā ceļošanas dokumentā, kurš ir saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 693/2003 izdota vienkāršota dzelzceļa tranzīta dokumenta turētājs. Turklāt spiedogu pie ieceļošanas un izceļošanas iespiež tāda trešās valsts valstspiederīgā ceļošanas dokumentā, kurš ir saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 693/2003 izdota derīga vienkāršota tranzīta dokumenta turētājs, kas veic tranzītu ar vilcienu un neizkāpj dalībvalsts teritorijā.

3. Spiedogu pie ieceļošanas un izceļošanas iespiež tādu trešās valsts valstspiederīgo ceļošanas dokumentos, kuri, balstoties uz valsts īstermiņa uzturēšanās vīzu, kas izsniegta vienreizējai vai divreizējai ieceļošanai, ieceļo tādas dalībvalsts teritorijā, kas vēl pilnā mērā nepiemēro Šengenas acquis , bet kas lieto IIS, vai kuri no tās izceļo.

4. Praktiski pasākumi spiedoga iespiešanai ir izklāstīti IV pielikumā.

12. pants

Pieņēmums attiecībā uz īstermiņa uzturēšanās ilguma nosacījumu ievērošanu

1. Neskarot 12.a pantu, ja trešās valsts valstspiederīgajam, kurš atrodas dalībvalsts teritorijā, personas datne IIS nav izveidota vai ierakstā par trešās valsts valstspiederīgā ieceļošanu/izceļošanu nav izceļošanas datuma pēc tam, kad ir beidzies atļautais uzturēšanās termiņš, kompetentās iestādes var pieņemt, ka trešās valsts valstspiederīgais neatbilst vai vairs neatbilst nosacījumiem attiecībā uz atļautās uzturēšanās ilgumu dalībvalstu teritorijā.

2. Šā panta 1. punktā minētais pieņēmums neattiecas uz trešās valsts valstspiederīgo, kurš ar jebkādiem līdzekļiem var sniegt ticamus pierādījumus tam, ka viņam ir tiesības brīvi pārvietoties saskaņā ar Savienības tiesību aktiem vai ka viņam ir uzturēšanās atļauja vai ilgtermiņa vīza. Attiecīgā gadījumā piemēro Regulas (ES) 2017/2226 35. pantu.

3. Šā panta 1. punktā minēto pieņēmumu var atspēkot, ja trešās valsts valstspiederīgais ar jebkādiem līdzekļiem sniedz ticamus pierādījumus, piemēram, transporta biļetes vai pierādījumus par viņa uzturēšanos ārpus dalībvalstu teritorijas vai par iepriekšējās uzturēšanās atļaujas vai ilgtermiņa vīzas derīguma beigu termiņu, apliecinot, ka viņš ir ievērojis nosacījumus, kas saistīti ar īstermiņa uzturēšanās ilgumu.

Atspēkošanas gadījumā kompetentās iestādes, ja vajadzīgs, izveido personas datni IIS vai IIS norāda datumu, kurā, un vietu, kur trešās valsts valstspiederīgais šķērsoja kādas dalībvalsts ārējo robežu vai tādas dalībvalsts iekšējo robežu, kas vēl pilnā mērā nepiemēro Šengenas acquis, bet kas lieto IIS, saskaņā ar Regulas (ES) 2017/2226 20. pantu.

4. Ja 1. punktā minēto pieņēmumu neatspēko, trešās valsts valstspiederīgo, kas atrodas dalībvalstu teritorijā, var atgriezt saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2008/115/EK ( *5 ).

Trešās valsts valstspiederīgo, kuram ir tiesības brīvi pārvietoties saskaņā ar Savienības tiesību aktiem, var atgriezt vienīgi saskaņā ar Direktīvu 2004/38/EK.

▼M3

12.a pants

Pārejas laiks un pārejas pasākumi

1. 180 dienas pēc tam, kad IIS ir sākusi darboties, lai ieceļojot un izceļojot pārbaudītu, vai personas, kurām atļauts ieceļot īstermiņa uzturēšanās nolūkā, nav pārsniegušas maksimālo atļautās uzturēšanās ilgumu, un, attiecīgā gadījumā, lai ieceļojot pārbaudītu, vai personas nav pārsniegušas vienreizējai vai divreizējai ieceļošanai izsniegtas īstermiņa uzturēšanās vīzas atļauto ieceļošanu skaitu, robežsargi ņem vērā uzturēšanās reizes dalībvalstu teritorijā 180 dienu laikā pirms ieceļošanas vai izceļošanas, papildus IIS reģistrētajiem ieceļošanas/izceļošanas datiem pārbaudot spiedogus ceļošanas dokumentos.

2. Ja persona ir ieceļojusi dalībvalstu teritorijā pirms IIS ir sākusi darboties un izceļo no tās pēc tam, kad IIS ir sākusi darboties“ IIS pie izceļošanas izveido personas datni un minētās ieceļošanas datumu ievada ieceļošanas/izceļošanas ierakstā saskaņā ar Regulas (ES) 2017/2226 16. panta 2. punktu. Šā punkta piemērošanu neierobežo ar 180 dienu laikposmu pēc IIS darbības sākšanas, kā minēts 1. punktā. Ja ir neatbilstība starp ieceļošanas spiedoga datumu un IIS reģistrētajiem datiem, ieceļošanas spiedoga datums ir noteicošais.

▼B

13. pants

Robežuzraudzība

1. Robežuzraudzības galvenais mērķis ir nepieļaut neatļautu robežas šķērsošanu, apkarot pārrobežu noziedzību un veikt pasākumus pret personām, kas robežu šķērsojušas nelikumīgi. Persona, kura ir nelegāli šķērsojusi robežu un kurai nav tiesību uzturēties attiecīgās dalībvalsts teritorijā, tiek aizturēta, un attiecībā uz šo personu tiek sāktas procedūras saskaņā ar Direktīvu 2008/115/EK.

2. Robežsargi robežuzraudzībai izmanto stacionāras vai mobilas vienības.

Uzraudzību veic tā, lai nepieļautu personu izvairīšanos no pārbaudēm robežšķērsošanas vietās un atturētu no mēģinājumiem to darīt.

3. Uzraudzību starp robežšķērsošanas vietām veic robežsargi, kuru skaits un darbības metodes ir atbilstīgas esošiem vai paredzamiem draudiem un apdraudējumiem. Uzraudzība paredz biežas un negaidītas uzraudzības periodiskuma pārmaiņas, lai visu laiku pastāvētu risks, ka neatļauta robežšķērsošana tiks atklāta.

4. Uzraudzību veic stacionāras vai mobilas vienības, kas pienākumus veic, patrulējot vai izvietojot posteņus vietās, kas ir zināmas kā paaugstināta riska vietas vai ko uzskata par tādām; šādas uzraudzības mērķis ir aizturēt personas, kas nelikumīgi šķērso robežu. Uzraudzību var veikt, arī izmantojot tehniskus līdzekļus, tostarp elektroniskus līdzekļus.

5. Attiecībā uz papildu noteikumiem, kas reglamentē uzraudzību, Komisiju pilnvaro pieņemt deleģētos aktus saskaņā ar 37. pantu.

14. pants

Ieceļošanas atteikums

1. Trešās valsts valstspiederīgajiem, kas neatbilst 6. panta 1. punktā izklāstītiem ieceļošanas nosacījumiem, un nepieder pie to personu kategorijas, uz ko attiecas 6. panta 5. punkts, atsaka ieceļošanu dalībvalstu teritorijās. Tas neskar īpašos noteikumus par patvēruma tiesībām un starptautisku aizsardzību vai ilgtermiņa vīzām.

2. Ieceļošanu var atteikt tikai ar pamatotu lēmumu, uzrādot precīzus atteikuma iemeslus. Tādu lēmumu pieņem iestāde, kas saskaņā ar attiecīgo valstu tiesību aktiem ir pilnvarota to darīt. Tie stājas spēkā nekavējoties.

Pamatoto lēmumu, uzrādot precīzus atteikuma iemeslus, pieņem, izmantojot V pielikuma B daļā doto standartveidlapu, ko aizpilda iestāde, kas saskaņā ar attiecīgas valsts tiesību aktiem ir pilnvarota atteikt ieceļošanu. Aizpildīto standartveidlapu nodod attiecīgam trešās valsts valstspiederīgajam, kas apliecina, ka ir saņēmis šo veidlapu ar lēmumu par ieceļošanas atteikumu.

▼M3

Datus par trešo valstu valstspiederīgajiem, kam ieceļošana īstermiņa nolūkā ir atteikta, reģistrē IIS saskaņā ar šīs regulas 6.a panta 2. punktu un Regulas (ES) 2017/2226 18. pantu.

▼B

3. Personām, kam atteikta ieceļošana, ir tiesības iesniegt pārsūdzību. Pārsūdzības īsteno saskaņā ar attiecīgas valsts tiesību aktiem. Trešās valsts valstspiederīgajam izsniedz arī rakstisku norādi par kontaktpunktiem, kur var saņemt informāciju par pārstāvjiem, kas saskaņā ar attiecīgas valsts tiesību aktiem ir kompetenti pārstāvēt trešās valsts valstspiederīgo.

Šādas pārsūdzības iesniegšana neaptur ieceļošanas atteikuma lēmuma izpildi.

▼M3

Neskarot jebkādu kompensāciju, ko piešķir saskaņā ar valsts tiesību aktiem, attiecīgajam trešās valsts valstspiederīgajam – ja pārsūdzības izskatīšanā tiek konstatēts, ka lēmums atteikt ieceļošanu bijis nepamatots, – ir tiesības uz to, ka tiek laboti IIS reģistrētie dati vai anulētais ieceļošanas spiedogs, vai abi, un ka dalībvalsts, kas atteikusi ieceļošanu, labo jebkādu citu tās veiktu anulēšanu vai papildinājumu.

▼B

4. Robežsargi nodrošina, ka trešās valsts valstspiederīgais, kas saņēmis ieceļošanas atteikumu, neieceļo attiecīgās dalībvalsts teritorijā.

5. Eurostat ) saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 862/2007 ( Dalībvalstis vāc statistikas datus par to personu skaitu, kam atteikta ieceļošana, par atteikuma iemesliem, to personu valstspiederību, kam atteikta ieceļošana, un to, pie kāda veida robežas (sauszemes, lidostas vai jūras) ieceļošana atteikta, un katru gadu šos statistikas datus iesniedz Komisijai () saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 862/2007 ( 13 ).

6. Sīki izstrādāti noteikumi, kas reglamentē ieceļošanas atteikumus, ir izklāstīti V pielikuma A daļā.







III NODAĻA

Robežkontroles personāls un resursi un dalībvalstu sadarbība

15. pants

Robežkontroles personāls un resursi

Dalībvalstis atbilstīgā apjomā izmanto attiecīgus resursus un personālu, lai saskaņā ar 7. līdz 14. pantu veiktu robežkontroli pie to ārējām robežām, nodrošinot efektīvu, intensīvu un vienota līmeņa kontroli.

16. pants

Kontroles īstenošana

1. Robežkontroli, kas paredzēta 7. līdz 14. pantā, veic robežsargi saskaņā ar šo regulu un attiecīgās valsts tiesību aktiem.

Robežkontrole neietekmē pilnvaras sākt kriminālvajāšanu, kuras robežsargiem ir piešķirtas ar attiecīgas valsts tiesību aktiem un kuras neietilpst šīs regulas darbības jomā.

Dalībvalstis nodrošina, ka robežsargi ir profesionāļi, kas ir specializējušies un attiecīgi apmācīti, ņemot vērā kopējas robežsargu mācību pamatprogrammas, kuras izstrādājusi Eiropas Aģentūra operatīvās sadarbības vadībai pie Eiropas Savienības dalībvalstu ārējām robežām (“Aģentūra”), kas izveidota ar Regulu (EK) Nr. 2007/2004. Mācību programmās iekļauj specializētas mācības, kā atklāt un risināt situācijas saistībā ar neaizsargātām personām, piemēram, nepavadītiem nepilngadīgajiem un cilvēku tirdzniecības upuriem. Dalībvalstis ar Aģentūras atbalstu veicina to, lai robežsargi mācītos valodas, kas ir vajadzīgas viņu pienākumu pildīšanai.

2. Dalībvalstis saskaņā ar 39. pantu dara Komisijai zināmu to valsts dienestu sarakstu, kas saskaņā ar attiecīgās valsts tiesību aktiem ir atbildīgi par robežkontroli.

3. Lai efektīvi kontrolētu robežas, katra dalībvalsts nodrošina ciešu un nepārtrauktu to dienestu sadarbību, kuri ir atbildīgi par robežkontroli.

17. pants

Dalībvalstu sadarbība

1. Dalībvalstis sniedz savstarpēju palīdzību un uztur ciešu un nepārtrauktu sadarbību, lai saskaņā ar šīs regulas 7. līdz 16. pantu efektīvi īstenotu robežkontroli. Tās apmainās ar visu būtisko informāciju.

2. Dalībvalstu operatīvo sadarbību ārējo robežu pārvaldības jomā koordinē Aģentūra.

3. Neskarot Aģentūras kompetenci, dalībvalstis var turpināt operatīvu sadarbību ar citām dalībvalstīm un/vai trešām valstīm pie ārējām robežām, arī apmainoties ar sadarbības koordinatoriem, ja sadarbība papildina Aģentūras darbību.

Dalībvalstis atturas veikt darbības, kas varētu traucēt Aģentūras darbību vai tās mērķu sasniegšanu.

Dalībvalstis ziņo Aģentūrai par šā punkta pirmajā daļā minēto operatīvo sadarbību.

4. Dalībvalstis nodrošina apmācības par robežkontroles noteikumiem un pamattiesībām. Šajā sakarā ņem vērā vienotos mācību standartus, ko ievieš un attīsta Aģentūra.

18. pants

Kopīga kontrole

1. Dalībvalstis, kas pie savām kopīgajām sauszemes robežām nepiemēro 22. pantu, var kopīgi veikt šo kopējo robežu kontroli līdz minētā panta piemērošanas dienai, un tādā gadījumā personu var apstādināt tikai vienreiz, lai veiktu ieceļošanas un izceļošanas pārbaudes, neskarot dalībvalstu individuālo atbildību, kas izriet no 7. līdz 14. panta.

Lai to nodrošinātu, dalībvalstis var savā starpā slēgt divpusējas vienošanās.

2. Dalībvalstis informē Komisiju par jebkādām vienošanām, ko tās noslēdz saskaņā ar 1. punktu.







IV NODAĻA

Īpaši robežpārbaužu noteikumi

19. pants

Īpaši noteikumi attiecībā uz dažādu tipu robežām un dažādiem transportlīdzekļu veidiem, ko izmanto ārējo robežu šķērsošanai

Šīs regulas VI pielikumā izklāstītie īpašie noteikumi attiecas uz pārbaudēm pie dažādu tipu robežām un attiecībā uz dažādiem transportlīdzekļiem, ko izmanto robežu šķērsošanai.

Minētajos īpašajos noteikumos var būt paredzētas atkāpes no 5. un 6. panta un no 8. līdz 14. pantam.

20. pants

Īpaši noteikumi attiecībā uz dažādu kategoriju personu pārbaudēm

1. Šīs regulas VII pielikumā izklāstītie īpašie noteikumi attiecas uz šādu kategoriju personu pārbaudēm: ▼M3 a) valstu vadītāji, valdību vadītāji un valstu valdības locekļi un viņu laulātie, un viņu oficiālās delegācijas locekļi, un valdnieki un citi augstākie karaliskās ģimenes locekļi; ▼B b) lidaparātu piloti un citi lidaparātu apkalpes locekļi; c) jūrnieki; d) diplomātisko, oficiālo un dienesta pasu turētāji, kā arī starptautisku organizāciju pārstāvji; e) darba ņēmēji, kas strādā otrpus robežai; f) nepilngadīgie; g) glābšanas dienesti, policija un ugunsdzēsēju brigādes, un robežsargi; h) darbinieki, kas strādā jūrā.

Minētajos īpašajos noteikumos var būt paredzētas atkāpes no 5. un 6. panta un no 8. līdz 14. pantam.

2. Dalībvalstis saskaņā ar 39. pantu Komisijai dara zināmus paraugus apliecībām, ko to Ārlietu ministrijas izsniedz akreditētiem diplomātisko un konsulāro pārstāvniecību darbiniekiem un viņu ģimenes locekļiem.







V NODAĻA

Īpaši pasākumi gadījumā, ja ir būtiski trūkumi saistībā ar ārējo robežu kontroli

21. pants

Pasākumi pie ārējām robežām un Aģentūras atbalsts

1. Ja izvērtējuma ziņojumā, kas izstrādāts atbilstoši Regulas (ES) Nr. 1053/2013 14. pantam, tiek konstatēti būtiski trūkumi ārējo robežu kontroles veikšanā un lai nodrošinātu atbilstību minētās regulas 15. pantā minētajiem ieteikumiem, Komisija var, pieņemot īstenošanas aktu, ieteikt izvērtētajai dalībvalstij veikt dažus īpašus pasākumus, kas var iekļaut vienu vai abus šādus pasākumus: a) ierosināt izvietot Eiropas robežsardzes vienības saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 2007/2004; b) iesniegt Aģentūrai savus stratēģiskos plānus, pamatojoties uz riska novērtējumu, tostarp informāciju par personāla izvietošanu un par aprīkojumu, prasot tās atzinumu.

Minēto īstenošanas aktu pieņem saskaņā ar pārbaudes procedūru, kas minēta 38. panta 2. punktā.

2. Komisija regulāri informē komiteju, kas izveidota saskaņā ar 38. panta 1. punktu, par šā panta 1. punktā minēto pasākumu īstenošanā panākto progresu un to ietekmi uz konstatētajiem trūkumiem.

Tā informē arī Eiropas Parlamentu un Padomi.

3. Ja 1. punktā minētajā izvērtējuma ziņojumā ir secināts, ka izvērtētā dalībvalsts būtiski nepilda savas saistības, un tāpēc tai ir jāziņo par attiecīgā rīcības plāna īstenošanu trīs mēnešos saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1053/2013 16. panta 4. punktu, un ja pēc minētā trīs mēnešu laikposma Komisija konstatē, ka situācija turpinās, tā var sākt šīs regulas 29. pantā paredzētās procedūras piemērošanu, ja ir izpildīti visi nosacījumi šādai rīcībai.







III SADAĻA

IEKŠĒJĀS ROBEŽAS







I NODAĻA

Robežkontroles neesamība pie iekšējām robežām

22. pants

Iekšējo robežu šķērsošana

Iekšējās robežas var šķērsot jebkurā vietā, un personām – neatkarīgi no viņu valstspiederības – nepiemēro robežpārbaudes.

23. pants

Pārbaudes iekšzemē

Robežkontroles neesamība pie iekšējām robežām neietekmē:

a) policijas pilnvaras, ko īsteno kompetentas dalībvalstu iestādes saskaņā ar attiecīgās valsts tiesību aktiem, ja vien pilnvaru īstenošana iedarbības ziņā nav līdzvērtīga robežpārbaudēm; tas attiecas arī uz pierobežas teritorijām. Policijas pilnvaru īstenošanu pirmā teikuma nozīmē jo īpaši nedrīkst uzskatīt par līdzvērtīgu robežpārbaudēm, ja policijas veiktie pasākumi: i) par mērķi neizvirza robežkontroli; ii) balstās uz vispārēju policijas informāciju un pieredzi attiecībā uz iespējamiem sabiedriskās drošības apdraudējumiem un konkrēti ir paredzēti pārrobežu noziedzības apkarošanai; iii) ir izstrādāti un veikti tā, ka tie noteikti atšķiras no sistemātiskajām personu pārbaudēm pie ārējām robežām; iv) tiek veikti izlases kārtībā;

b) personu drošības pārbaudes ostās un lidostās, ko veic kompetentas iestādes saskaņā ar katras dalībvalsts tiesību aktiem, kā arī ostu, lidostu un pārvadātāju veiktas drošības pārbaudes, ja tās veic arī personām, kas ceļo pa dalībvalsts teritoriju;

c) iespēju dalībvalstīm tiesību aktos paredzēt pienākumu, ka personai ir jābūt personas dokumentiem vai tie jānēsā līdzi;

d) iespēju dalībvalstij pieņemt tiesību aktu par trešo valstu valstspiederīgo pienākumu saskaņā ar Konvencijas, ar kuru īsteno Beniluksa Ekonomikas savienības valstu valdību, Vācijas Federatīvās Republikas valdības un Francijas Republikas valdības 1985. gada 14. jūnija Šengenas Līgumu par pakāpenisku kontroles atcelšanu pie kopīgām robežām (“Šengenas nolīgums”), 22. pantu ziņot par atrašanos tās teritorijā.

24. pants

Šķēršļu likvidēšana ceļu satiksmei robežšķērsošanas vietās pie iekšējām robežām

Dalībvalstis likvidē visus šķēršļus netraucētām satiksmes plūsmām autoceļu robežšķērsošanas vietās pie iekšējām robežām, jo īpaši visus ātruma ierobežojumus, ko nepamato ceļu satiksmes drošības apsvērumi.

Vienlaikus dalībvalstīm jābūt gatavām nodrošināt iespējas veikt robežpārbaudes, ja tiek atjaunota robežkontrole pie iekšējām robežām.







II NODAĻA

Robežkontroles pagaidu atjaunošana pie iekšējām robežām

25. pants

Vispārējais regulējums robežkontroles pagaidu atjaunošanai pie iekšējām robežām

1. Ja telpā bez iekšējo robežu kontroles pastāv nopietns apdraudējums sabiedriskajai kārtībai vai iekšējai drošībai dalībvalstī, minētā dalībvalsts izņēmuma kārtā var atjaunot robežkontroli pie visām tās iekšējām robežām vai to konkrētām daļām uz ierobežotu laikposmu līdz 30 dienām vai uz paredzamo nopietnā apdraudējuma laiku, ja tas ir ilgāks par 30 dienām. Robežkontroles pagaidu atjaunošanas pie iekšējām robežām apjoms un ilgums nepārsniedz to, kas noteikti ir nepieciešams, lai reaģētu uz nopietno apdraudējumu.

2. Robežkontroli pie iekšējām robežām atjauno vienīgi kā galēju risinājumu un saskaņā ar 27., 28. un 29. pantu. Katrā gadījumā, kad tiek apsvērts lēmums atjaunot robežkontroli pie iekšējām robežām, ievērojot attiecīgi 27., 28. vai 29. pantu, ņem vērā attiecīgi 26. un 30. pantā minētos kritērijus.

3. Ja nopietnais apdraudējums sabiedriskajai kārtībai vai iekšējai drošībai attiecīgajā dalībvalstī turpinās ilgāk par šā panta 1. punktā paredzēto laikposmu, minētā dalībvalsts var pagarināt robežkontroli pie tās iekšējām robežām, ņemot vērā 26. pantā minētos kritērijus un saskaņā ar 27. pantu, to pamatojot ar tiem pašiem iemesliem, kas minēti šā panta 1. punktā, un, ņemot vērā visus jaunos apstākļus, uz atjaunināmiem laikposmiem, kuri ilgst līdz 30 dienām.

4. Kopējais laikposms, uz kādu atjauno robežkontroli pie iekšējām robežām, tostarp jebkādus šā panta 3. punktā paredzētos pagarinājumus, nepārsniedz sešus mēnešus. Ārkārtas apstākļos, kā minēts 29. pantā, minēto kopējo laikposmu var pagarināt maksimums līdz diviem gadiem saskaņā ar minētā panta 1. punktu.

26. pants

Kritēriji robežkontroles pagaidu atjaunošanai pie iekšējām robežām

Ja dalībvalsts saskaņā ar 25. pantu vai 28. panta 1. punktu kā galēju risinājumu nolemj par robežkontroles pagaidu atjaunošanu pie vienas vai vairākām tās iekšējām robežām vai pie to daļām vai nolemj pagarināt šādu atjaunošanu, tā novērtē, cik lielā mērā ar šādu pasākumu paredzams pienācīgi novērst apdraudējumu sabiedriskajai kārtībai vai iekšējai drošībai, un novērtē pasākuma samērīgumu attiecībā pret minēto apdraudējumu. Veicot šādu novērtējumu, dalībvalsts jo īpaši ņem vērā:

a) ietekmi, kas paredzama saistībā ar jebkādu apdraudējumu tās sabiedriskajai kārtībai vai iekšējai drošībai, tostarp saistībā ar teroristu izraisītiem incidentiem vai apdraudējumu un tostarp organizētās noziedzības radīto apdraudējumu;

b) šāda pasākuma paredzamo ietekmi uz personu pārvietošanās brīvību telpā bez iekšējo robežu kontroles.

27. pants

Procedūra robežkontroles pagaidu atjaunošanai pie iekšējām robežām saskaņā ar 25. pantu

1. Ja dalībvalsts plāno atjaunot robežkontroli pie iekšējām robežām saskaņā ar 25. pantu, tā par to paziņo pārējām dalībvalstīm un Komisijai vēlākais četras nedēļas pirms plānotās atjaunošanas vai īsākā laikposmā, ja apstākļi, kas pamato nepieciešamību atjaunot robežkontroli pie iekšējām robežām, kļūst zināmi mazāk nekā četras nedēļas pirms plānotās atjaunošanas. Šajā nolūkā dalībvalsts sniedz šādu informāciju: a) ierosinātās atjaunošanas iemeslus, tostarp visus attiecīgos datus, kas sīki atspoguļo notikumus, kuri rada nopietnu apdraudējumu tās sabiedriskajai kārtībai vai iekšējai drošībai; b) ierosinātās atjaunošanas apjomu, precizējot, kurā iekšējo robežu daļā vai daļās robežkontrole jāatjauno; c) oficiālo robežšķērsošanas vietu nosaukumus; d) plānotās atjaunošanas ieviešanas dienu un ilgumu; e) attiecīgos gadījumos – pasākumus, kas jāveic pārējām dalībvalstīm.

Paziņojumu saskaņā ar pirmo daļu var iesniegt kopīgi arī divas vai vairāk dalībvalstis.

Vajadzības gadījumā Komisija var pieprasīt attiecīgajai(-ām) dalībvalstij(-īm) papildu informāciju.

2. Šā panta 1. punktā minēto informāciju iesniedz Eiropas Parlamentam un Padomei vienlaikus ar tās paziņošanu pārējām dalībvalstīm un Komisijai, ievērojot minēto punktu.

3. Dalībvalstis, kas iesniedz paziņojumu saskaņā ar 1. punktu, vajadzības gadījumā un saskaņā ar valsts tiesību aktiem var nolemt, ka daļa no informācijas ir klasificēta.

Šāda klasifikācijas noteikšana neliedz Komisijai darīt informāciju pieejamu Eiropas Parlamentam. Informācijas un dokumentu, ko nosūta Eiropas Parlamentam saskaņā ar šo pantu, nosūtīšana un apstrāde atbilst noteikumiem par klasificētas informācijas pārsūtīšanu un apstrādi, kas piemērojami starp Eiropas Parlamentu un Komisiju.

4. Pēc dalībvalsts paziņojuma saskaņā ar 1. punktu un ņemot vērā 5. punktā paredzēto konsultēšanos, Komisija vai jebkura cita dalībvalsts var sniegt atzinumu, neskarot LESD 72. pantu.

Ja, pamatojoties uz paziņojumā iekļauto informāciju vai jebkādu papildinformāciju, ko Komisija ir saņēmusi, tai ir šaubas par plānotās robežkontroles atjaunošanas pie iekšējām robežām nepieciešamību vai samērīgumu vai tā uzskata, ka būtu piemēroti konsultēties par kādu no paziņojuma aspektiem, tā izsniedz attiecīgu atzinumu.

5. Par 1. punktā minēto informāciju un par jebkādu Komisijas vai dalībvalsts atzinumu saskaņā ar 4. punktu notiek konsultēšanās, tostarp vajadzības gadījumā kopīgas sanāksmes starp dalībvalsti, kas plāno atjaunot robežkontroli pie iekšējām robežām, pārējām dalībvalstīm, jo īpaši tām, kuras tieši skartu šādi pasākumi, un Komisiju, lai vajadzības gadījumā organizētu dalībvalstu savstarpēju sadarbību un izskatītu, vai pasākumi ir samērīgi ar notikumiem, kas liek atjaunot robežkontroli un rada apdraudējumu sabiedriskajai kārtībai vai iekšējai drošībai.

6. Šā panta 5. punktā minētā konsultēšanās notiek vismaz desmit dienas pirms dienas, kad plānots atjaunot robežkontroli.

28. pants

Īpaša procedūra gadījumos, kad nepieciešama tūlītēja rīcība

1. Ja nopietns apdraudējums sabiedriskajai kārtībai vai iekšējai drošībai dalībvalstī prasa tūlītēju rīcību, attiecīgā dalībvalsts var izņēmuma kārtā nekavējoties atjaunot robežkontroli pie iekšējām robežām uz ierobežotu laikposmu līdz desmit dienām.

2. Ja dalībvalsts atjauno robežkontroli pie iekšējām robežām, tā vienlaikus par to attiecīgi paziņo pārējām dalībvalstīm un Komisijai un sniedz 27. panta 1. punktā minēto informāciju, tostarp iemeslus, kas pamato šajā pantā noteiktās procedūras izmantošanu. Komisija tūlīt pēc paziņojuma saņemšanas var konsultēties ar pārējām dalībvalstīm.

3. Ja nopietnais apdraudējums sabiedriskajai kārtībai vai iekšējai drošībai turpinās ilgāk par šā panta 1. punktā paredzēto laikposmu, dalībvalsts var nolemt pagarināt robežkontroli pie iekšējām robežām uz atjaunojamiem laikposmiem līdz 20 dienām. To darot, attiecīgā dalībvalsts ņem vērā 26. pantā minētos kritērijus, tostarp atjauninātu novērtējumu par pasākuma nepieciešamību un samērīgumu, un ņem vērā visus jaunos apstākļus.

Šādas pagarināšanas gadījumā mutatis mutandis piemēro 27. panta 4. un 5. punkta noteikumus, un konsultēšanās notiek nekavējoties pēc tam, kad lēmums par pagarināšanu paziņots Komisijai un dalībvalstīm.

4. Neskarot 25. panta 4. punktu, kopējais laikposms, uz kādu atjauno robežkontroli pie iekšējām robežām, pamatojoties uz šā panta 1. punktā paredzēto sākotnējo laikposmu un jebkādiem pagarinājumiem saskaņā ar šā panta 3. punktu, nepārsniedz divus mēnešus.

5. Komisija nekavējoties informē Eiropas Parlamentu par paziņojumiem, kas sniegti saskaņā ar šo pantu.

29. pants

Īpašā procedūra ārkārtas apstākļos, kas apdraud telpas bez iekšējo robežu kontroles vispārējo darbību

▼M1

1. Ārkārtas apstākļos, kad nopietni trūkumi saistībā ar ārējo robežu kontroli ilgāku laiku apdraud zonas bez iekšējo robežu kontroles vispārējo darbību, kā minēts šīs regulas 21. pantā, vai dalībvalsts neatbilstības rezultātā Padomes lēmumam, kas minēts Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2016/1624 ( 14 ) 19. panta 1. punktā, un ciktāl minētie apstākļi rada nopietnu apdraudējumu sabiedriskajai kārtībai vai iekšējai drošībai zonā bez iekšējo robežu kontroles vai tās daļās, robežkontroli pie iekšējām robežām var atjaunot saskaņā ar šā panta 2. punktu uz laikposmu līdz sešiem mēnešiem. Ja ārkārtas apstākļi turpinās, minēto laikposmu var pagarināt uz turpmāku laikposmu līdz sešiem mēnešiem, bet ne vairāk kā trīs reizes.

▼B

2. Ja visi citi pasākumi, jo īpaši tie, kas minēti 21. panta 1. punktā, ir bijuši neefektīvi, lai mazinātu konstatēto nopietno apdraudējumu, Padome kā galējo risinājumu un kā pasākumu, lai aizsargātu kopējās intereses telpā bez iekšējo robežu kontroles, var ieteikt vienai vai vairākām dalībvalstīm lemt par robežkontroles atjaunošanu pie visām to iekšējām robežām vai pie konkrētām to daļām. Padomes ieteikums balstās uz Komisijas priekšlikumu. Dalībvalstis var pieprasīt Komisijai iesniegt šādu priekšlikumu Padomei ieteikuma saņemšanai.

Savā ieteikumā Padome norāda vismaz informāciju, kas minēta 27. panta 1. punkta a) līdz e) apakšpunktā.

Padome var ieteikt pagarināšanu saskaņā ar nosacījumiem un procedūru, kas noteikta šajā pantā.

Pirms dalībvalsts atjauno robežkontroli pie visām savām iekšējām robežām vai pie konkrētām to daļām saskaņā ar šo punktu, tā par to attiecīgi paziņo pārējām dalībvalstīm, Eiropas Parlamentam un Komisijai.

3. Gadījumā, ja dalībvalsts neīsteno 2. punktā minēto ieteikumu, minētā dalībvalsts nekavējoties rakstiski informē Komisiju par šādas rīcības pamatojumu.

Šādā gadījumā Komisija iesniedz ziņojumu Eiropas Parlamentam un Padomei, kurā novērtē attiecīgās dalībvalsts sniegto pamatojumu un sekas kopīgo interešu aizstāvībai telpā bez iekšējo robežu kontroles.

4. Pienācīgi pamatotu, nenovēršanu un steidzamu iemeslu dēļ saistībā ar situācijām, kurās apstākļi, kuru dēļ nepieciešams atjaunot robežkontroli pie iekšējām robežām saskaņā ar 2. punktu, kļūst zināmi mazāk nekā 10 dienas pirms iepriekšējā atjaunošanas laikposma beigām, Komisija saskaņā ar procedūru, kas minēta 38. panta 3. punktā, ar īstenošanas aktiem, kuri jāpiemēro nekavējoties, var pieņemt jebkādus nepieciešamos ieteikumus. Četrpadsmit dienās pēc šādu ieteikumu pieņemšanas Komisija iesniedz Padomei priekšlikumu ieteikumam saskaņā ar šā panta 2. punktu.

5. Šis pants neskar pasākumus, ko dalībvalstis var pieņemt, ja ir nopietns apdraudējums sabiedriskajai kārtībai vai iekšējai drošībai saskaņā ar 25., 27. un 28. pantu.

30. pants

Kritēriji robežkontroles pagaidu atjaunošanai pie iekšējām robežām ārkārtas apstākļos, kas apdraud telpas bez iekšējo robežu kontroles vispārējo darbību

1. Ja Padome saskaņā ar 29. panta 2. punktu kā galējo risinājumu iesaka robežkontroles pagaidu atjaunošanu pie vienas vai vairākām iekšējām robežām vai pie to daļām, tā novērtē, cik lielā mērā ar šādu pasākumu paredzams pienācīgi novērst apdraudējumu sabiedriskajai kārtībai vai iekšējai drošībai telpā bez iekšējo robežu kontroles un novērtē pasākuma samērīgumu attiecībā pret minēto apdraudējumu. Minētais novērtējums balstās uz sīku informāciju, ko iesniedz attiecīgā(-ās) dalībvalsts(-is) un Komisija, kā arī visu citu attiecīgu informāciju, tostarp informāciju, kas iegūta, ievērojot šā panta 2. punktu. Veicot šādu novērtējumu, jo īpaši ņem vērā šādus apsvērumus: a) tādu tehnisko vai finansiālo atbalsta pasākumu pieejamība, kurus varētu izmantot vai kuri ir izmantoti valsts vai Savienības līmenī vai abos, tostarp Savienības iestāžu vai struktūru, piemēram, Aģentūras, Eiropas Patvēruma atbalsta biroja, kas izveidots ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 439/2010 ( 15 ), vai Eiropas Policijas biroja (“Eiropols”), kas izveidots ar Lēmumu 2009/371/TI, palīdzība, un apmērs, kādā paredzams, ka šādi pasākumi pienācīgi novērsīs apdraudējumu sabiedriskajai kārtībai vai iekšējai drošībai telpā bez iekšējo robežu kontroles; b) izvērtējumos, kas veikti saskaņā ar Regulu (ES) Nr. 1053/2013, konstatēto jebkādu nopietno trūkumu saistībā ar ārējo robežu kontroli pašreizējā un paredzamā turpmākā ietekme un apmērs, kādā šādi nopietni trūkumi rada nopietnu apdraudējumu sabiedriskajai kārtībai vai iekšējai drošībai telpā bez iekšējo robežu kontroles; c) robežkontroles atjaunošanas paredzamā ietekme uz personu pārvietošanās brīvību telpā bez iekšējo robežu kontroles.

2. Pirms Komisija pieņem priekšlikumu Padomes ieteikumam, tā saskaņā ar 29. panta 2. punktu var: a) pieprasīt dalībvalstīm, Aģentūrai, Eiropolam vai citām Savienības iestādēm vai struktūrām iesniegt tai papildu informāciju; b) ar dalībvalstu, Aģentūras, Eiropola vai jebkuras citas attiecīgas Savienības iestādes vai struktūras ekspertu atbalstu veikt apmeklējumus uz vietas, lai iegūtu vai pārbaudītu informāciju, kas ir būtiska minētajam ieteikumam.

31. pants

Eiropas Parlamenta un Padomes informēšana

Komisija un attiecīgā(-ās) dalībvalsts(-is) cik drīz vien iespējams informē Eiropas Parlamentu un Padomi par visiem iemesliem, kas varētu izraisīt 21. panta un 25. līdz 30. panta piemērošanu.

32. pants

Noteikumi, kas jāpiemēro, atjaunojot robežkontroli pie iekšējam robežām

Atjaunojot robežkontroli pie iekšējām robežām, mutatis mutandis piemēro attiecīgos II sadaļas noteikumus.

33. pants

Ziņojums par robežkontroles atjaunošanu pie iekšējām robežām

Četrās nedēļās pēc robežkontroles atcelšanas pie iekšējām robežām dalībvalsts, kas veikusi robežkontroli pie iekšējām robežām, iesniedz Eiropas Parlamentam, Padomei un Komisijai ziņojumu par robežkontroles atjaunošanu pie iekšējām robežām, jo īpaši norādot sākotnējo izvērtējumu un to, vai ir ievēroti 26., 28. un 30. pantā minētie kritēriji, kā notika pārbaudes, kāda bija praktiskā sadarbība ar kaimiņos esošajām dalībvalstīm, kāda bija izrietošā ietekme uz personu pārvietošanās brīvību, cik efektīva bija robežkontroles atjaunošana pie iekšējām robežām, tostarp sniedzot ex post izvērtējumu par robežkontroles atjaunošanas samērīgumu.

Komisija var sniegt atzinumu par minēto ex post izvērtējumu par robežkontroles pagaidu atjaunošanu pie vienas vai vairākām iekšējām robežām vai to daļām.

Komisija vismaz reizi gadā Eiropas Parlamentam un Padomei iesniedz ziņojumu par to, kā darbojas telpa bez iekšējo robežu kontroles. Ziņojumā iekļauj sarakstu ar visiem lēmumiem atjaunot robežkontroli pie iekšējām robežām, kuri pieņemti attiecīgā gada laikā.

34. pants

Sabiedrības informēšana

Komisija un attiecīgā dalībvalsts saskaņotā veidā informē sabiedrību par lēmumu atjaunot robežkontroli pie iekšējām robežām un jo īpaši norāda šāda pasākuma sākuma un beigu dienu, ja vien nav sevišķi svarīgu drošības iemeslu to nedarīt.

35. pants

Konfidencialitāte

Pēc attiecīgas dalībvalsts lūguma pārējās dalībvalstis, Eiropas Parlaments un Komisija ievēro konfidencialitāti attiecībā uz informāciju, ko sniedz saistībā ar robežkontroles atjaunošanu un paildzināšanu pie iekšējām robežām, kā arī attiecībā uz ziņojumu, ko sagatavo saskaņā ar 33. pantu.







IV SADAĻA

NOBEIGUMA NOTEIKUMI

36. pants

Grozījumi pielikumos

Attiecībā uz grozījumiem III, IV un VIII pielikumā Komisiju pilnvaro pieņemt deleģētos aktus saskaņā ar 37. pantu.

37. pants

Deleģēšanas īstenošana

1. Pilnvaras pieņemt deleģētos aktus Komisijai piešķir, ievērojot šajā pantā izklāstītos nosacījumus.

2. Pilnvaras pieņemt 13. panta 5. punktā un 36. pantā minētos deleģētos aktus Komisijai piešķir uz nenoteiktu laiku.

3. Eiropas Parlaments vai Padome jebkurā brīdī var atsaukt 13. panta 5. punktā un 36. punktā minēto pilnvaru deleģēšanu. Ar lēmumu par atsaukšanu izbeidz tajā norādīto pilnvaru deleģēšanu. Lēmums stājas spēkā nākamajā dienā pēc tā publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī vai vēlākā dienā, kas tajā norādīta. Tas neskar jau spēkā esošos deleģētos aktus.

4. Tiklīdz Komisija pieņem deleģētu aktu, tā par to paziņo vienlaikus Eiropas Parlamentam un Padomei.

5. Saskaņā ar 13. panta 5. punktu un 36. pantu pieņemts deleģētais akts stājas spēkā tikai tad, ja divos mēnešos no dienas, kad minētais akts paziņots Eiropas Parlamentam un Padomei, ne Eiropas Parlaments, ne Padome nav izteikuši iebildumus vai ja pirms minētā laikposma beigām gan Eiropas Parlaments, gan Padome ir informējuši Komisiju par savu nodomu neizteikt iebildumus. Pēc Eiropas Parlamenta vai Padomes iniciatīvas šo laikposmu pagarina par diviem mēnešiem.

38. pants

Komiteju procedūra

1. Komisijai palīdz komiteja. Minētā komiteja ir komiteja Regulas (ES) Nr. 182/2011 nozīmē.

2. Ja ir atsauce uz šo punktu, piemēro Regulas (ES) Nr. 182/2011 5. pantu. Ja komiteja nesniedz atzinumu, Komisija nepieņem īstenošanas akta projektu, un piemēro Regulas (ES) Nr. 182/2011 5. panta 4. punkta trešo daļu.

3. Ja ir atsauce uz šo punktu, piemēro Regulas (ES) Nr. 182/2011 8. pantu saistībā ar tās 5. pantu.

39. pants

Paziņošana

1. Dalībvalstis paziņo Komisijai: a) uzturēšanās atļauju sarakstu, nodalot atsevišķi tās atļaujas, uz kurām attiecas 2. panta 16. punkta a) apakšpunkts, un tās, uz kurām attiecas 2. panta 16. punkta b) apakšpunkts, un pievienojot to atļauju paraugus, uz kurām attiecas 2. panta 16. punkta b) apakšpunkts. Uzturēšanās atļaujas, kas izsniegtas saskaņā ar Direktīvu 2004/38/EK, īpaši izceļ kā tādas, un nodrošina to uzturēšanās atļauju paraugus, kuras nav izsniegtas saskaņā ar vienoto uzturēšanās atļauju formu, kas noteikta Regulā (EK) Nr. 1030/2002; b) savu robežšķērsošanas vietu sarakstu; c) atsauces summas, kas vajadzīgas ārējo robežu šķērsošanai un ko ik gadu nosaka attiecīgās valsts iestādes; d) to attiecīgās valsts dienestu sarakstu, kuri atbildīgi par robežkontroli; e) to standartapliecību paraugus, ko izsniedz Ārlietu ministrijas; f) 5. panta 2. punkta a) apakšpunktā minētos izņēmumus no noteikumiem attiecībā uz ārējo robežu šķērsošanu; g) 11. panta 3. punktā minētos statistikas datus.

2. Komisija informāciju, kas tai paziņota saskaņā ar 1. punktu, dara pieejamu dalībvalstīm un sabiedrībai, izmantojot publikāciju Eiropas Savienības Oficiālā Vēstneša C sērijā un citus piemērotus līdzekļus.

40. pants

Vietējā pierobežas satiksme

Šī regula neskar Savienības noteikumus par vietējo pierobežas satiksmi un spēkā esošos divpusējos nolīgumus par vietējo pierobežas satiksmi.

41. pants

Seūta un Meliļa

Šī regula neietekmē īpašos noteikumus, ko piemēro Seūtai un Meliļai, kā noteikts Spānijas Karalistes deklarācijā par Seūtu un Meliļu, kas pievienota Nobeiguma aktam Nolīgumā par Spānijas Karalistes pievienošanos Konvencijai, ar ko īsteno 1985. gada 14. jūnija Šengenas līgumu ( 16 ).

42. pants

Dalībvalstu paziņotā informācija

Dalībvalstis paziņo Komisijai savus noteikumus, kas attiecas uz 23. panta c) un d) punktu, 5. panta 3. punktā minētās sankcijas un divpusējos nolīgumus, kādus atļauj šī regula. Par turpmākām izmaiņām minētajos noteikumos paziņo piecu darbdienu laikā.

Dalībvalstu paziņoto informāciju publicē Eiropas Savienības Oficiālā Vēstneša C sērijā.

▼M3

42.a pants

Pārejas pasākumi dalībvalstīm, kuras vēl nelieto IIS

1. Tādu trešo valstu valstspiederīgo ceļošanas dokumentos, kuri šķērso Regulas (ES) 2017/2226 66. panta 3. punktā minēto dalībvalstu robežas, pie ieceļošanas un izceļošanas tiek sistemātiski iespiesti spiedogi.

Tādu trešo valstu valstspiederīgo ceļošanas dokumentos, kuri minēti šīs regulas 6.a panta 1. punkta b) un c) apakšpunktā un šķērso Regulas (ES) 2017/2226 66. panta 3. punktā minēto dalībvalstu robežas, pie ieceļošanas un izceļošanas tiek iespiesti spiedogi.

Minētais spiedoga iespiešanas pienākums tiek piemērots arī atvieglinātu robežpārbaužu gadījumā saskaņā ar šīs regulas 9. pantu.

2. Atkāpjoties no šā panta 1. punkta, spiedogs netiek iespiests tādu trešo valstu valstspiederīgo ceļošanas dokumentos, kuri minēti 6.a panta 3. punkta a), b) un f) apakšpunktā, 6.a panta 3. punkta g) apakšpunkta i), ii), iii) un vii) punktā un 6.a panta 3. punkta j) apakšpunktā.

3. Šīs regulas noteikumi, kas saistīti ar IIS reģistrētajiem ieceļošanas/izceļošanas datiem un ar šādu datu trūkumu IIS, tiek mutatis mutandis piemēroti ieceļošanas un izceļošanas spiedogiem jo īpaši 8. panta 3. punkta a) apakšpunkta iiia) punktā un g) apakšpunkta iv) punktā, 8.d panta 4. punkta d) apakšpunktā un 12. pantā.

4. Kad saskaņā ar 12. panta 2. punktu ir atspēkots pieņēmums attiecībā uz uzturēšanās ilguma nosacījumu ievērošanu, trešās valsts valstspiederīgajam, kas atrodas tādas dalībvalsts teritorijā, kura vēl nelieto IIS, ir tiesības saņemt norādi savā ceļošanas dokumentā par datumu, kurā, un vietu, kur viņš šķērsoja minētās dalībvalsts ārējo vai iekšējo robežu. Trešās valsts valstspiederīgajam var iedot arī veidlapu, kas ir attēlota VIII pielikumā.

5. Piemēro IV pielikumā paredzētos noteikumus par spiedoga iespiešanu.

6. Regulas (ES) 2017/2226 66. panta 3. punktā minētās dalībvalstis iespiež spiedog