1987L0402 — LV — 01.07.2013 — 008.001

Šis dokuments ir izveidots vienīgi dokumentācijas nolūkos, un iestādes neuzņemas nekādu atbildību par tā saturu

►B PADOMES DIREKTĪVA (1987. gada 25. jūnijs) par šauras riteņu bāzes lauksaimniecības un mežsaimniecības riteņtraktoru apgāšanās aizsargkonstrukcijām, kas piestiprinātas vadītāja sēdekļa priekšā (87/402/EEK) (OV L 220, 8.8.1987, p.1)

Grozīta ar:





Grozīta ar:

A1 C 241 21 29.8.1994 ►A2 L 236 33 23.9.2003









▼B

PADOMES DIREKTĪVA

(1987. gada 25. jūnijs)

par šauras riteņu bāzes lauksaimniecības un mežsaimniecības riteņtraktoru apgāšanās aizsargkonstrukcijām, kas piestiprinātas vadītāja sēdekļa priekšā

(87/402/EEK)







EIROPAS KOPIENU PADOME, ņemot vērā Eiropas Ekonomikas kopienas dibināšanas līgumu un jo īpaši tā 100. pantu, ņemot vērā Komisijas priekšlikumu ( 1 ), ņemot vērā Eiropas Parlamenta atzinumu ( 2 ), ņemot vērā Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu ( 3 ), tā kā Padomes 1974. gada 4. marta Direktīva 74/150/EEK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz lauksaimniecības un mežsaimniecības riteņtraktoru tipa apstiprinājumu ( 4 ), kurā jaunākie grozījumi izdarīti ar Spānijas un Portugāles Pievienošanās aktu, paredz, ka vajadzīgos noteikumus par EEK tipa apstiprināšanas procedūras izpildi attiecībā uz atsevišķām traktoru daļām vai parametriem vajadzētu precīzi noteikt īpašās direktīvās; tā kā noteikumi, kas attiecas uz apgāšanās aizsargkonstrukcijām un to piestiprināšanu pie traktoriem, bija paredzēti Direktīvā 77/536/EEK ( 5 ) un Direktīvā 79/622/EEK ( 6 ), kurās jaunākie grozījumi izdarīti ar Spānijas un Portugāles Pievienošanās aktu; tā kā šīs divas direktīvas paredz attiecīgi dinamiskas un statiskas testēšanas procedūras – no kurām jebkuru pašlaik var izmantot ražotāji – un attiecas uz standarta traktoriem, tas ir, traktoriem, kuru maksimālais klīrenss ir 1 000 mm un kuriem ir fiksēts vai regulējams attālums starp riteņu platumu vienai no velkošajām asīm, kas nav mazāks par 1 150 mm, un kuri sver no 1,5 līdz 4,5 tonnām – attiecībā uz traktoriem, kas paredzēti “dinamiskās testēšanas” direktīvā, un ne mazāk kā 800 kilogramus – attiecībā uz traktoriem, kas paredzēti “statiskās testēšanas” direktīvā; tā kā traktoriem, uz kuriem attiecas šī direktīva, maksimālais klīrenss ir 600 mm, tiem ir mazāks nekā 1 150 mm fiksēts vai regulējams minimālais riteņu platums vienai asij ar uzmontētām lielāka izmēra riepām, un to masa ir lielāka par 600, bet mazāka par 3 000 kilogramiem; tā kā šo traktoru apgāšanās aizsargkonstrukcijām, kuras lieto īpašām darbībām, var izvirzīt īpašu prasību vai prasības papildus tām, kas paredzētas Direktīvā 77/536/EEK un Direktīvā 79/622/EEK; tā kā tehniskās prasības, kurām šādiem “šauras riteņu bāzes” traktoriem jāatbilst saskaņā ar valstu tiesību aktiem, attiecas, inter alia, uz apgāšanās aizsargkonstrukcijām un to stiprinājumu pie traktora; tā kā šīs prasības atšķiras dažādās dalībvalstīs; tā kā tāpēc ir nepieciešams, lai visas dalībvalstis pieņemtu vienādas prasības vai nu papildinot, vai aizstājot tajās pastāvošos noteikumus, jo īpaši lai radītu iespēju attiecībā uz katru traktoru tipu ieviest EEK tipa apstiprināšanas procedūru, uz ko attiecās Direktīva 74/150/EEK; tā kā šī direktīva attiecas uz divu atbalsta punktu tipa apgāšanās aizsargkonstrukcijām, kas ierīkotas vadītāja sēdekļa priekšā un kam raksturīga samazināta klīrensa zona, kura pielāgojama traktora siluetam, tādējādi norādot, ka nav ieteicams ne pie kādiem apstākļiem traucēt piekļūšanu vadītāja vietai, bet vajadzētu novietot šīs konstrukcijas (saliktā vai nesaliktā veidā) tā, lai tās būtu viegli izmantojamas; tā kā uz apgāšanās aizsargkonstrukcijām, kas uzmontētas šauras riteņu bāzes lauksaimniecības un mežsaimniecības traktoru aizmugurē, attiecās Direktīva 86/298/EEK ( 7 ); tā kā saskaņota detaļas tipa apstiprināšanas procedūra apgāšanās aizsargkonstrukcijām un to stiprinājumiem pie traktora dod iespēju katrai dalībvalstij pārbaudīt atbilstību kopējām uzbūves un testēšanas prasībām un informēt pārējās dalībvalstis par tās iegūtajiem datiem, nosūtot tām detaļas tipa apstiprināšanas sertifikāta kopijas, kuras ir aizpildītas par katru apgāšanās aizsargkonstrukcijas tipu un to stiprinājumu pie traktora; tā kā EEK detaļas tipa apstiprināšanas zīmes uzlikšana visām konstrukcijām, kas ražotas saskaņā ar apstiprināto tipu, novērš jebkādu vajadzību veikt tehnisko pārbaudi šīm konstrukcijām pārējās dalībvalstīs; tā kā kopējās prasības attiecībā uz pārējiem apgāšanās aizsargkonstrukciju elementiem un parametriem tiks noteiktas vēlāk; tā kā saskaņotas prasības pamatā ir paredzētas, lai nodrošinātu drošību darbā un drošību uz ceļa visā Kopienā; tā kā šā iemesla dēļ jāievieš prasība, lai tie traktori, uz kuriem attiecas šī direktīva, tiktu aprīkoti ar apgāšanās aizsargkonstrukcijām; tā kā valstu tiesību aktu tuvināšana attiecībā uz šiem traktoriem ir saistīta ar dalībvalstu abpusēju pārbaužu atzīšanu, kuras katra no tām veikusi, pamatojoties uz kopējām prasībām, IR PIEŅĒMUŠAS ŠO DIREKTĪVU.







1. pants

Šī direktīva attiecas uz traktoriem, kas definēti Direktīvas 74/150/EEK 1. pantā un kam ir šādas īpašības:

— ne vairāk kā 600 mm klīrenss zem zemākajiem priekšējās un aizmugurējās ass punktiem, ieskaitot diferenciāli,

— fiksēts vai regulējams minimālais riteņu platums vienai asij mazāks nekā 1 150 mm, kam uzmontētas lielāka izmēra riepas. Pieņem, ka asij, kurai uzmontētas platākās riepas, riteņu platumu noregulē ne lielāku par 1 150 mm. Ir jābūt iespējai noregulēt otras ass riteņu platumu tā, lai šaurāko riepu ārējās malas nepārsniegtu otras ass riepu ārējās malas. Ja abas asis aprīkotas ar vienāda izmēra riteņiem un riepām, fiksētajam vai regulējamam riteņu platumam abām asīm jābūt mazākam par 1 150 mm,

— 600 un 3 000 kilogramu masa, atbilstīgi traktora pašmasai, kas definēta Direktīvas 74/150/EEK I pielikuma 2.4. punktā, ieskaitot apgāšanās aizsargkonstrukciju, kas ierīkota saskaņā ar šo direktīvu, un lielākā izmēra riepām, kādas iesaka ražotājs.

2. pants

1. Katra dalībvalsts izsniedz detaļas tipa apstiprinājumu jebkura veida apgāšanās aizsargkonstrukcijai un tās stiprinājumam pie traktora, kas atbilst uzbūves un testēšanas prasībām, kuras iekļautas I un IV pielikumā.

2. Dalībvalsts, kas ir izsniegusi EEK detaļas tipa apstiprinājumu, veic vajadzīgos pasākumus, lai, ciktāl nepieciešams, noteiktu, vajadzības gadījumā sadarbojoties ar kompetentām iestādēm citās dalībvalstīs, ka ražošanas paraugi atbilst apstiprinātajam tipam. Šādā noskaidrošanā ietilpst tikai pārbaudes uz vietas.

3. pants

Dalībvalstis katram apgāšanās aizsargkonstrukcijas tipam un tās stiprinājuma tipam pie traktora, kurus tās apstiprina saskaņā ar 2. pantu, izsniedz traktora vai apgāšanās aizsargkonstrukcijas ražotājam vai tā pilnvarotam pārstāvim EEK detaļas tipa apstiprinājuma zīmi, kas atbilst VII pielikumā parādītajam paraugam.

Dalībvalstis veic visus attiecīgos pasākumus, lai novērstu tādu zīmju lietošanu, kuru dēļ iespējams sajaukt apgāšanās aizsargkonstrukcijas, kurām piešķirts detaļas tipa apstiprinājums saskaņā ar 2. pantu, un citas ierīces.

4. pants

1. Neviena dalībvalsts nevar aizliegt laist tirgū apgāšanās aizsargkonstrukcijas vai to stiprinājumus pie traktora tādu iemeslu dēļ, kas saistīti ar to uzbūvi, ja uz tiem ir EEK detaļas tipa apstiprinājuma zīme.

2. Dalībvalsts tomēr var aizliegt laist tirgū tādas apgāšanās aizsargkonstrukcijas ar EEK detaļas tipa apstiprinājuma zīmi, kuras neatbilst apstiprinātajam tipam.

Valsts nekavējoties informē pārējās dalībvalstis un Komisiju par veiktajiem pasākumiem, norādot iemeslus tās lēmumam.

5. pants

Katras dalībvalsts kompetentās iestādes viena mēneša laikā nosūta pārējo dalībvalstu kompetentajām iestādēm detaļas tipa apstiprinājuma sertifikātu kopijas, kuru paraugs ir dots VIII pielikumā un kuri sastādīti katram apgāšanās aizsargkonstrukcijas tipam, ko tās apstiprina vai atsakās apstiprināt.

6. pants

1. Ja dalībvalsts, kas piešķīrusi EEK detaļas tipa apstiprinājumu, konstatē, ka vairākas apgāšanās aizsargkonstrukcijas un to stiprinājumi pie traktora, kam ir viena un tā pati EEK detaļas tipa apstiprinājuma zīme, neatbilst tipam, kuru tās ir apstiprinājušas, tā veic nepieciešamos pasākumus, lai nodrošinātu, ka ražošanas paraugi atbilst apstiprinātajam tipam. Šīs valsts kompetentās iestādes paziņo pārējo dalībvalstu kompetentajām iestādēm par veiktajiem pasākumiem, kas, ja neatbilstība ir nopietna un atkārtota, var ietvert EEK detaļas tipa apstiprinājuma anulēšanu. Minētās iestādes veic tādus pašus pasākumus, ja citas dalībvalsts kompetentās iestādes tās informē par šādu neatbilstību.

2. Dalībvalstu kompetentās iestādes viena mēneša laikā informē cita citu par jebkuru EEK detaļas tipa apstiprinājuma anulēšanu un par šādu pasākumu iemesliem.

7. pants

Jebkurā lēmumā atteikt vai anulēt detaļas tipa apstiprinājumu apgāšanās aizsargkonstrukcijām un to stiprinājumiem pie traktora, vai aizliegt to laišanu tirgū vai to lietošanu, ja šāds lēmums pieņemts saskaņā ar šīs direktīvas īstenošanas noteikumiem, precīzi jānorāda iemesli, uz kuriem tas pamatots. Par šādu lēmumu paziņo attiecīgajai pusei, kuru vienlaikus informē par tai pieejamiem tiesiskās aizsardzības līdzekļiem saskaņā ar dalībvalstīs spēkā esošajiem tiesību aktiem un par termiņiem, kas paredzēti šādu līdzekļu izmantošanai.

8. pants

Neviena dalībvalsts nedrīkst atteikties piešķirt EEK tipa apstiprinājumu vai valsts tipa apstiprinājumu traktoram apgāšanās aizsargkonstrukcijas dēļ vai tās stiprinājuma pie traktora dēļ, ja tiem ir EEK tipa apstiprinājuma zīme un ja ir ievērotas IX pielikumā paredzētās prasības.

9. pants

1. Neviena dalībvalsts nedrīkst atteikt vai aizliegt jebkura traktora pārdošanu, reģistrāciju, nodošanu ekspluatācijā vai lietošanu apgāšanās aizsargkonstrukcijas dēļ vai tās stiprinājuma pie traktora dēļ, ja uz tiem ir EEK tipa apstiprinājuma zīme un ja ir ievērotas IX pielikumā paredzētās prasības.

Dalībvalstis tomēr var, ievērojot Līgumu, uzlikt ierobežojumus šajā direktīvā minēto traktoru lietošanai konkrētās jomās, ja to prasa drošības apsvērumi, ņemot vērā konkrētu teritoriju vai ražu īpašās iezīmes. Dalībvalstis informē Komisiju par jebkuru šādu ierobežojumu pirms to īstenošanas un informē arī par to pieņemšanas iemesliem.

2. Šī direktīva neietekmē dalībvalsts tiesības noteikt – pilnīgā saskaņā ar Līgumu – prasības, kuras tās uzskata par nepieciešamām, lai panāktu, ka darbinieki ir aizsargāti, kad lieto attiecīgos traktorus, ja vien tas nenozīmē, ka aizsargkonstrukcijas tiek pārveidotas tādā veidā, kas nav paredzēts šajā direktīvā.

10. pants

1. Sakarā ar EEK tipa apstiprinājumu jebkurš traktors, uz kuru attiecas 1. pants, jāaprīko ar apgāšanās aizsargkonstrukciju.

2. Konstrukcijai, kas minēta 1. punktā, ja vien tā nav aizmugurē stiprinātā aizsargkonstrukcija, jāatbilst prasībām, kas paredzētas šīs direktīvas I līdz V pielikumā vai Direktīvā 77/536/EEK, vai Direktīvā 79/622/EEK.

11. pants

Jebkurus grozījumus, kas nepieciešami, lai šīs direktīvas pielikumu prasības pielāgotu tehnikas attīstībai, pieņem saskaņā ar procedūru, kas paredzēta Direktīvas 74/150/EEK 13. pantā.

12. pants

18 mēnešos pēc šīs direktīvas paziņošanas Padome pēc Komisijas priekšlikuma, pamatojoties uz Līguma noteikumiem, pieņem direktīvu, kas papildina šo direktīvu ar noteikumiem, kuri ievieš papildu trieciena testus dinamiskajā testēšanas procedūrā.

13. pants

1. Dalībvalstīs stājas spēkā noteikumi, kas vajadzīgi, lai izpildītu šīs direktīvas prasības 24 mēnešos no tās paziņošanas ( 8 ), un dalībvalstis par to tūlīt informē Komisiju.

2. Dalībvalstis nosūta Komisijai to savu tiesību aktu galveno noteikumu tekstus, ko tās pieņem jomā, uz kuru attiecas šī direktīva.

14. pants

Šī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.









I PIELIKUMS

EEK DETAĻAS TIPA APSTIPRINĀJUMA NOSACĪJUMI

▼M5

1. Piemēro ESAO 2008. gada oktobra Lēmuma C(2008) 128 6. koda ( 9 ) 1. punktā noteiktās definīcijas un prasības, izņemot 1.1. punktu (“Lauksaimniecības un mežsaimniecības traktori”):

“1. Definīcijas

1.1. [Nepiemēro]

1.2. Apgāšanās aizsargkonstrukcija ( ROPS ) “Apgāšanās aizsargkonstrukcija” (drošības kabīne vai karkass), turpmāk –“aizsargkonstrukcija”, ir tāda konstrukcija uz traktora, kuras galvenais mērķis ir novērst vai ierobežot vadītāja apdraudējumu, ko izraisa traktora apgāšanās, parastas lietošanas laikā. Apgāšanās aizsargkonstrukcijā ir brīva telpa klīrensa zonai, kura ir pietiekami liela, lai aizsargātu vadītāju sēdus stāvoklī, vai nu konstrukcijas aizsargrāmī, vai arī telpā, kas ir ierobežota ar vairākām taisnēm, kas no struktūras ārējām malām savienotas ar kādu traktora daļu, kura var saskarties ar līdzenu pamatu, un kas atbalsta traktoru šajā stāvoklī, ja traktors apgāžas.

1.3. Sliede 1.3.1. Provizoriska definīcija: riteņa vidusplakne Riteņa vidusplakne atrodas vienādā attālumā no abām plaknēm, un to ārējās malas ir disku diametrs. 1.3.2. Sliedes definīcija Riteņu ass vertikālā plakne šķērso to vidusplakni gareniski taisnei, kura noteiktā punktā savienojas ar balsta virsmu. Ja A un B ir divi punkti, kas šādi definēti riteņiem vienā traktora asī, tad sliedes platums ir attālums starp A un B. Tādējādi sliedi var definēt gan priekšējiem, gan aizmugurējiem riteņiem. Dubultriteņiem sliede ir attālums starp divām plaknēm, no kurām abas ir riteņu vidusplaknes. 1.3.3. Papildu definīcija: traktora vidusplakne A un B punkta galējās pozīcijas traktora aizmugurējai asij ir maksimālā iespējamā vērtība sliedei. Vertikālā plakne, kura ir taisnā leņķī pret AB līniju tās centrālajā punktā, ir traktora vidusplakne.

1.4. Garenbāze Garenbāze ir attālums starp vertikālajām plaknēm, kas šķērso divas līnijas AB, kā definēts iepriekš; attiecīgi viena priekšējiem un viena aizmugurējiem riteņiem.

1.5. Sēdekļa atskaites punkta noteikšana. Sēdekļa uzstādīšana un noregulēšana testam 1.5.1. Sēdekļa indeksa punkts (SIP) ( 10 ) Sēdekļa indeksa punktu nosaka saskaņā ar ISO 5353:1995. 1.5.2. Sēdekļa uzstādīšana un noregulēšana testam 1.5.2.1. Ja atzveltnes un sēdekļa plāksnes slīpums ir regulējams, to noregulē tā, lai indeksa punkts būtu visaugstākajā aizmugurējā stāvoklī. 1.5.2.2. Ja sēdeklim ir atsperes, tad tās jānobloķē pusgājienā, ja vien tas nav pretrunā norādījumiem, ko skaidri formulējis ražotājs. 1.5.2.3. Ja sēdekļa stāvoklis ir regulējams tikai gareniski un vertikāli, indeksa punktu šķērsojošā gareniskā ass ir paralēla caur stūresrata centru ejošajai traktora vertikālajai gareniskai plaknei un tā neatrodas tālāk par 100 mm no šīs plaknes.

1.6. Klīrensa zona 1.6.1. Vertikālā atskaites plakne un līnija Klīrensa zonu (6.1. attēls II pielikumā) nosaka pēc vertikālās atskaites plaknes un atskaites līnijas. 1.6.1.1. Atskaites plakne ir vertikāla plakne, parasti gareniski pret traktoru, kas šķērso sēdekļa atskaites punktu un stūresrata centru. Parasti atskaites plakne tiek savienota ar traktora garenisko vidusplakni. Pieņem, ka minētā atskaites plakne ar sēdekli un stūresratu noslodzes laikā pārvietojas horizontāli, bet paliek perpendikulāra pret traktora vai apgāšanās aizsargkonstrukcijas grīdu. 1.6.1.2. Atskaites līnija ir līnija atskaites plaknē, kas iet caur punktu, kas atrodas 140 + ah uz aizmuguri un 90 – av zem sēdekļa indeksa punkta, kā arī caur pirmo punktu uz stūresrata malas, kuru tā šķērso, kad novietota horizontāli. 1.6.2. Klīrensa zonas noteikšana traktoriem ar negrozāmu sēdekli Klīrensa zona traktoriem ar negrozāmu sēdekli ir noteikta turpmāk 1.6.2.1. līdz 1.6.2.11. punktā, un, ja traktors ir uz horizontālas virsmas un regulējams sēdeklis ir noregulēts visaugstākajā aizmugurējā stāvoklī ( 11 ) un regulējams stūresrats ir noregulēts normālas vadīšanas stāvoklī sēdus, tad telpu ierobežo šādas plaknes: 1.6.2.1. divas vertikālas plaknes 250 mm uz katru pusi no atskaites plaknes; šīs vertikālās plaknes stiepjas 300 mm uz augšu no turpmāk 1.6.2.8. punktā minētās plaknes un gareniski vismaz 550 mm priekšā vertikālajai plaknei perpendikulāri atskaites plaknei, šķērsojot (210 – ah) mm priekšā sēdekļa atskaites punktam; 1.6.2.2. divas vertikālas plaknes 200 mm uz katru pusi no atskaites plaknes; šīs vertikālās plaknes stiepjas 300 mm uz augšu no turpmāk 1.6.2.8. noteiktās plaknes un gareniski no virsmas, kas noteikta turpmāk 1.6.2.11. punktā līdz vertikālajai plaknei perpendikulāri atskaites plaknei, šķērsojot (210 – ah) mm priekšā sēdekļa atskaites punktam; 1.6.2.3. slīpa plakne, kas ir perpendikulāra atskaites plaknei, ir paralēla atskaites līnijai un atrodas 400 mm virs tās, stiepjoties atpakaļ līdz punktam, kur tā krusto vertikālo plakni, kura ir perpendikulāra atskaites plaknei un iet atpakaļ caur punktu (140 + ah) mm attālumā no sēdekļa indeksa punkta; 1.6.2.4. slīpa plakne, kas ir perpendikulāra atskaites plaknei un savienojas ar iepriekš 1.6.2.3. punktā noteikto plakni virs tās tālākās aizmugurējās malas un balstās pret sēdekļa atzveltnes augstāko punktu; 1.6.2.5. vertikāla plakne, kas ir perpendikulāra atskaites plaknei, kura stiepjas vismaz 40 mm uz priekšu no stūresrata un vismaz 760 – ah mm uz priekšu no sēdekļa indeksa punkta; 1.6.2.6. cilindriska virsma ar asi, kas ir perpendikulāra atskaites plaknei, ar 150 mm rādiusu, kas ir tangenciāls iepriekš 1.6.2.3 un 1.6.2.5. punktā noteiktajām plaknēm; 1.6.2.7. divas paralēlas slīpas plaknes, kas iet caur iepriekš 1.6.2.1. punktā noteikto plakņu augšējām malām, kurām slīpā plakne atrodas malā, kurai piemēro triecienu, ne tuvāk kā 100 mm no atskaites plaknes virs klīrensa zonas; 1.6.2.8. horizontālā plakne, kura šķērso punktu 90 – av zem sēdekļa indeksa punkta; 1.6.2.9. divas daļas vertikālajā plaknē, kas ir perpendikulāra atskaites plaknei, kura iet 210 – ah mm priekšā no sēdekļa indeksa punkta, abām šīm plaknes daļām attiecīgi savienojot iepriekš 1.6.2.1. punktā noteikto plakņu galējās aizmugurējās robežas ar iepriekš 1.6.2.2. punktā noteikto plakņu galējām priekšējām robežām; 1.6.2.10. divas daļas horizontālajā plaknē, kas iet 300 mm virs iepriekš 1.6.2.8. punktā noteiktās plaknes, abām šīm plaknes daļām attiecīgi savienojot vertikālo iepriekš 1.6.2.2. punktā definēto plakņu augstākās robežas ar iepriekš 1.6.2.7. punktā noteikto slīpo plakņu zemākajām robežām; 1.6.2.11. virsma, kura vajadzības gadījumā ir liekta un kuras veidojošā līnija ir perpendikulāra atskaites plaknei un balstās pret sēdekļa atzveltnes aizmuguri. 1.6.3. Klīrensa zonas noteikšana traktoriem ar grozāmu vadītāja stāvokli. Traktoriem ar grozāmu vadītāja stāvokli (grozāms sēdeklis un stūresrats) brīvā telpa ir zona, kurā ir divas klīrensa zonas, kuras nosaka divi dažādi stūresrata un sēdekļa stāvokļi. 1.6.4. Papildu sēdekļi 1.6.4.1. Ja traktoru var aprīkot ar papildu sēdekļiem, testos izmanto to brīvo telpu, kurā ietverti sēdekļu indeksa punkti visos iespējamos stāvokļos. Aizsargkonstrukcija nedrīkst būt daļa no lielākas klīrensa zonas, kurā aplūkoti dažādi minētie sēdekļu indeksa punkti. 1.6.4.2. Ja pēc testa tiek piedāvāts jauns sēdekļa stāvoklis, ir jānosaka, vai klīrensa zona apkārt jaunajam SIP atrodas iepriekš noteiktajā zonā. Ja tā neatrodas iepriekš noteiktajā zonā, ir jāveic jauns tests.

1.7. Pieļaujamās pielaides mērījumos Lineārie izmēri : ± 3 mm izņemot : riepu deformācija : ± 1 mm konstrukcijas deformācija horizontālo noslodžu laikā : ± 1 mm svārsta bloka kritiena augstums : ± 1 mm masas : ± 1 % spēks : ± 2 % leņķi : ± 2°

1.8. Simboli



ah (mm) Puse no horizontālā sēdekļa novietojuma av (mm) Puse no vertikālā sēdekļa novietojuma B (mm) Minimālais kopējais traktora platums Bb (mm) Aizsargkonstrukcijas maksimālais ārējais platums D (mm) Konstrukcijas deformācija trieciena punktā (dinamiskajā testā) vai slodzes piemērošanas punktā un tās piemērošanas virzienā (statiskajā testā) D′ (mm) Konstrukcijas deformācija aprēķinātai vajadzīgai enerģijai Ea (J) Deformācijas enerģija, kas uzņemta brīdī, kad slodze ir noņemta. Zona F-D līknē Ei (J) Uzņemtā deformācijas enerģija. Zona zem F-D līknes E′i (J) Uzņemtā deformācijas enerģija pēc papildu noslodzes piemērošanas pēc plaisas vai plīsuma E″i (J) Uzņemtā deformācijas enerģija pārslodzes testā gadījumā, kad slodze tiek noņemta pirms šīs pārslodzes testa uzsākšanas. Zona zem F-D līknes Eil (J) Enerģijas pievade, kāda jāuzņem gareniskās noslodzes piemērošanas laikā Eis (J) Enerģijas pievade, kāda jāuzņem sānu noslodzes piemērošanas laikā F (N) Statiskais slodzes spēks F′ (N) Slodzes spēks vajadzīgai aprēķinātai enerģijai, kas atbilst E'i F-D Spēka/novirzes diagramma Fi (N) Spēks, ko piemēro aizmugurējai cietai armatūrai Fmax (N) Maksimālais statiskās slodzes spēks slogošanas laikā, izņemot pārslogošanu Fv (N) Vertikālais spiediena spēks H (mm) Svārsta bloka kritiena augstums (dinamiskie testi) H′ (mm) Svārsta bloka kritiena augstums papildu testiem (dinamiskie testi) I (kg.m2) Traktora atskaites inerces moments aizmugurējo riteņu centra līnijā neatkarīgi no minēto aizmugurējo riteņu masas L (mm) Traktora atskaites garenbāze M (kg) Traktora atskaites masa izturības testos, kā noteikts II pielikuma 3.2.1.4. punktā”

▼B

2. VISPĀRĪGAS PRASĪBAS

2.1. Katrai aizsargkonstrukcijai un tās stiprinājumam pie traktora jābūt veidotai un konstruētai tā, lai pildītu 1.1. iedaļā minēto galveno mērķi.

2.2. Šis nosacījums tiek uzskatīts par izpildītu, ja ir ievērotas II, III un IV pielikuma prasības.

3. EEK DETAĻAS TIPA APSTIPRINĀJUMA PIETEIKUMS

3.1. EEK detaļas tipa apstiprinājuma pieteikums attiecībā uz aizsargkonstrukcijas izturību un tās stiprinājuma izturību pie traktora jāiesniedz traktora ražotājam vai aizsargkonstrukcijas ražotājam, vai to pilnvarotiem pārstāvjiem.

3.2. Pieteikumam jāpievieno turpmāk minētie dokumenti trijos eksemplāros, kā arī šādas ziņas: — rasējums vai nu pēc mēroga, vai norādot galvenos izmērus, kurā parādīts vispārējais aizsargkonstrukcijas veidojums. Šajā rasējumā jo īpaši precīzi jāparāda stiprinājuma sastāvdaļas, — fotogrāfijas no sāniem un no priekšas, sīki parādot stiprinājumu, — īss aizsargkonstrukcijas apraksts, ieskaitot konstrukcijas veidu, piestiprināšanas metodi traktoram un vajadzības gadījumā arī ziņas par apšuvumu un salona polsterējumu, — sīkas ziņas par konstrukcijā un apgāšanās aizsargkonstrukcijas stiprinājumos izmantotajiem materiāliem (sk. VI pielikumu).

3.3. Tā traktora tipa reprezentatīvs paraugs, kuram paredzēta apstiprināmā aizsargkonstrukcija, jāiesniedz tehniskajam dienestam, kurš ir atbildīgs par detaļas tipa apstiprināšanas testiem. Šim traktoram jābūt aprīkotam ar aizsargkonstrukciju. Ražotājam turklāt jānorāda riepu izmēri, kas der vai ko var uzmontēt priekšējai un aizmugurējai asij.

3.4. EEK detaļas tipa apstiprinājuma turētājs var pieprasīt tā attiecināšanu uz citiem traktoru tipiem. Kompetentai iestādei, kas piešķīrusi pirmo EEK detaļas tipa apstiprinājumu, jāpiešķir attiecinājums, ja apstiprinātā aizsargkonstrukcija un traktora tips (tipi), kuriem pieprasīts attiecinājums, atbilst šādiem nosacījumiem: — traktora masa bez balasta, kā noteikts III pielikuma 1.4. punktā, nepārsniedz atsauces masu, kas izmantota testā, vairāk kā par 5 %, — stiprinājuma pie traktora metode un stiprinājuma punkti ir vienādi, — jebkurām daļām, piemēram, dubļusargiem un pārsegam, kas var papildināt aizsargkonstrukciju, ir identiska izturība, un tās ir identiski izvietotas attiecībā pret aizsargkonstrukciju, — galējie sēdekļa un stūres izmēri un novietojums attiecībā pret aizsargkonstrukciju, kā arī to punktu izvietojums attiecībā pret aizsargkonstrukciju, ko uzskata par nekustīgiem un ņem vērā, lai noteiktu, ka klīrensa zona ir aizsargāta, ir tādi, ka konstrukcija joprojām aizsargā klīrensa zonu pēc tam, kad konstrukcija ir izturējusi deformāciju, kuru izraisījuši dažādi testi.

4. MARĶĒJUMS

4.1. Katrai aizsargkonstrukcijai, kas atbilst apstiprinātajam tipam, jābūt šādam marķējumam: 4.1.1. preču zīme vai tirdzniecības nosaukums; 4.1.2. detaļas tipa apstiprinājuma zīme, kas atbilst paraugam VII pielikumā; 4.1.3. aizsargkonstrukcijas sērijas numurs; 4.1.4. to traktora(u) marka un tips(i), kam paredzēta aizsargkonstrukcija.

4.2. Visām šīm ziņām jābūt norādītām uz nelielas plāksnītes.

4.3. Šim marķējumam jābūt redzamam, salasāmam un neizdzēšamam.

▼M5









II PIELIKUMS

Tehniskās prasības

Lauksaimniecības un mežsaimniecības šauras riteņu bāzes riteņtraktoru vadītāja sēdekļa priekšā piestiprinātu apgāšanās aizsargkonstrukciju EK tipa apstiprinājumam piemēro tehniskās prasības, kas noteiktas ESAO 2008. gada oktobra Lēmuma C(2008) 1286. koda ( 12 ) 3. punktā, izņemot 3.2.4. punktu (“Testa ziņojumi”), 3.4.1. punktu (“Administratīvie attiecinājumi”), 3.5. punktu (“Marķējums”) un 3.7. punktu (“Drošības jostu stiprinājumu efektivitāte”); to formulējums ir šāds:

“3. NOTEIKUMI UN NORĀDĪJUMI

3.1. Priekšnosacījumi izturības testiem

3.1.1. Divu iepriekšējo testu veikšana

Aizsargkonstrukciju drīkst pakļaut izturības testiem tikai gadījumā, ja abi testi – sānu stabilitātes un nepastāvīgas gāšanās tests – ir bijuši apmierinoši (sk. norises diagrammu (6.3. attēls)).

3.1.2. Sagatavošanās iepriekšējiem testiem

3.1.2.1. Traktoram jābūt aprīkotam ar aizsargkonstrukciju tās drošības stāvoklī.

3.1.2.2. Traktoram jābūt aprīkotam ar riepām, kurām ir vislielākais ražotāja norādītais diametrs un vismazākais šķērsgriezums šāda diametra riepām. Riepas nedrīkst būt balansētas ar šķidrumu, un tām jābūt piepumpētām līdz tādam spiedienam, kāds ir piemērots darbam laukos.

3.1.2.3. Aizmugurējiem riteņiem jābūt noregulētiem uz vismazāko riteņu platumu; priekšējiem riteņiem jābūt noregulētiem, cik tuvu iespējams tam pašam attālumam starp riteņiem. Ja ir iespējami divi priekšējo riteņu stāvokļi, kuri vienādi atšķiras no aizmugurējo riteņu šaurākā stāvokļa, jāizvēlas platākais priekšējo riteņu stāvoklis.

3.1.2.4. Visām traktora tvertnēm jābūt uzpildītām vai šķidrumiem jābūt aizvietotiem ar līdzvērtīgu masu atbilstīgajā stāvoklī.

3.1.2.5. Visi stiprinājumi, kurus izmanto sērijveida ražošanā, ir jānostiprina parastā stāvoklī pie traktora.

3.1.3. Sānu stabilitātes tests

3.1.3.1. Traktors, kas sagatavots, kā aprakstīts iepriekš, ir novietots uz horizontālas plaknes tā, lai traktora priekšējās ass griezes punkts vai, ja tas ir traktors ar šarnīrsavienojumu, horizontālais griezes punkts starp abām asīm varētu brīvi kustēties.

3.1.3.2. Izmantojot domkratu vai pacēlāju, sašķiebj to traktora daļu, kas nekustīgi savienota ar asi, kura tur vairāk nekā 50 % no traktora svara, vienlaikus nepārtraukti mērot slīpuma leņķi. Šim leņķim jābūt vismaz 38° brīdī, kad traktors atrodas labilā līdzsvara stāvoklī, riteņiem skaroties pie zemes. Vienreiz veic testu, stūresratu izgriežot līdz galam pa kreisi, un vienreiz – stūresratu izgriežot līdz galam pa labi.

3.1.4. Nepastāvīgas gāšanās tests

3.1.4.1 Vispārīgas piezīmes

Šis tests ir paredzēts, lai pārbaudītu, vai konstrukcija, kas ierīkota traktorā vadītāja aizsardzībai, var apmierinoši atturēt traktora nepārtrauktu kūleņošanu, tam sāniski gāžoties uz nogāzes ar slīpuma koeficientu 1 no 1,5 (6.4. attēls).

Pierādīt nepastāvīgu gāšanos var saskaņā ar vienu no divām metodēm, kas noteiktas 3.1.4.2. un 3.1.4.3. punktā.

3.1.4.2 Nepastāvīgas gāšanās īpašību demonstrēšana, izmantojot apgāšanas testu

3.1.4.2.1. Apgāšanas tests jāveic uz testa nogāzes, kas ir vismaz četrus metrus gara (sk. 6.4. attēlu). Virsmai jābūt nosegtai ar 18 cm biezu tāda materiāla kārtu, kura konusveida iespiešanās indekss, mērot saskaņā ar standartu ASAE S313.3 FEB1999 un ASAE EP542 FEB1999 attiecībā uz konusveida penetrometeru, ir: A = 235 ± 20 vai B = 335 ± 20

3.1.4.2.2. Traktoru (kas sagatavots, kā minēts 3.1.2. punktā) sāniski sašķiebj ar nulles sākuma ātrumu. Šim nolūkam to novieto uz testa nogāzes sākuma tādā veidā, lai riteņi, kas atrodas nogāzes apakšējā pusē, balstītos uz nogāzes un traktora vidējā plakne būtu paralēla kontūrlīnijām. Pēc tam, kad traktors ir uzdūries testa nogāzes virsmai, tas var pacelties no virsmas, apgriežoties ap aizsargkonstrukcijas augšējo stūri, bet neapgāžoties. Tam jānokrīt atpakaļ uz pusi, kura pirmā pacēlās.

3.1.4.3 Nepastāvīgas gāšanās demonstrēšana ar aprēķiniem

3.1.4.3.1 Lai pārbaudītu nepastāvīgas gāšanās īpašības ar aprēķinu palīdzību, jānoskaidro šādi traktoram raksturīgie dati (sk. 6.5. attēlu):



B0 (m) Aizmugurējās riepas platums B6 (m) Aizsargkonstrukcijas platums starp labo un kreiso trieciena punktu B7 (m) Motora pārsega platums D0 (rad) Priekšējās ass svārstību leņķis (no nulles stāvokļa līdz gājiena beigām) D2 (m) Priekšējo riepu augstums pie pilnas slodzes uz asi D3 (m) Aizmugurējo riepu augstums pie pilnas slodzes uz asi H0 (m) Priekšējās ass griezes punkta augstums H1 (m) Smaguma centra augstums H6 (m) Augstums trieciena punktā H7 (m) Motora pārsega augstums L2 (m) Horizontālais attālums starp smaguma centru un priekšējo asi L3 (m) Horizontālais attālums starp smaguma centru un aizmugurējo asi L6 (m) Horizontālais attālums starp smaguma centru un aizsargkonstrukcijas priekšējo krustošanās punktu (pirms tā lietojama mīnusa zīme, ja šis punkts atrodas priekšā gravitācijas centra plaknei) L7 (m) Horizontālais attālums starp gravitācijas centru un motora pārsega priekšējo stūri Mc (kg) Traktora masa, ko izmanto aprēķinos Q (kgm2) Inerces moments ap garenisko asi caur smaguma centru S (m) Aizmugurējās sliedes platums Sliedes (S) un riepu platuma (B0) summai jābūt lielākai par aizsargkonstrukcijas platumu B6.

3.1.4.3.2 Aprēķinu veikšanai var pieņemt šādus vienkāršojumus: 3.1.4.3.2.1. stacionārs traktors apgāžas uz nogāzes ar slīpuma koeficientu 1/1,5 ar nobalansētu priekšējo asi, ja smaguma centrs atrodas vertikāli virs rotācijas ass; 3.1.4.3.2.2. rotācijas ass ir paralēla traktora gareniskajai asij un iet caur priekšējā un aizmugurējā riteņa saskarsmes virsmām nogāzes lejas daļā; 3.1.4.3.2.3. traktors neslīd lejup pa nogāzi; 3.1.4.3.2.4. iedarbība uz nogāzi ir daļēji elastīga, ar elastības koeficientu: U = 0,2 3.1.4.3.2.5. iespiešanās dziļums nogāzē un aizsargkonstrukcijas deformācija kopā sasniedz: T = 0,2 m 3.1.4.3.2.6. neviena cita traktora daļa neiespiežas nogāzē.

3.1.4.3.3 Datorprogramma (BASIC) ( 13 ) nepārtrauktas kūleņošanas īpašību noteikšanai sāniski krītošam šaura riteņu bāzes traktoram ar priekšā montētu apgāšanās aizsargkonstrukciju ir daļa pašreizējā kodā (ar piemēriem 6.1. līdz 6.11. punktā).

3.1.5. Mērīšanas metodes

3.1.5.1. Horizontālais attālums starp smaguma centru un aizmugurējo (L3) vai priekšējo (L2) asi

Attālums starp aizmugurējo un priekšējo asi abās traktora malās ir jāmēra, lai pārbaudītu, ka nav pagrieziena leņķa.

Attālums starp smaguma centru un aizmugurējo (L3) vai priekšējo (L2) asi ir jāaprēķina no traktora masas sadalījuma starp aizmugurējiem un priekšējiem riteņiem.

3.1.5.2. Aizmugurējo (D3) un priekšējo (D2) riepu augstums

Ir jāaprēķina attālums starp riepas augšējo punktu līdz zemes plaknei (6.5. attēls), un šī metode ir jāizmanto priekšējām un aizmugurējām riepām.

3.1.5.3. Horizontālais attālums starp smaguma centru un aizsargkonstrukcijas priekšējo krustošanās punktu (L6)

Ir jāaprēķina horizontālais attālums starp smaguma centru un aizsargkonstrukcijas priekšējo krustošanās punktu (6.6.a, 6.6.b un 6.6.c attēls). Pirms uzņemtā mērījuma lietojama mīnusa zīme (–L6), ja aizsargkonstrukcija atrodas priekšā smaguma centra plaknei.

3.1.5.4. Aizsargkonstrukcijas platums (B6)

Ir jāmēra attālums starp labo un kreiso trieciena punktu diviem vertikāliem aizsargkonstrukcijas stabiem.

Trieciena punktu nosaka ar tangentes plakni pret aizsargkonstrukciju, kas šķērso caur līniju, kas izveidota ar priekšējo un aizmugurējo riepu augstākajiem ārējiem punktiem (6.7. attēls).

3.1.5.5. Aizsargkonstrukcijas augstums (H6)

Ir jāaprēķina vertikālais attālums starp konstrukcijas trieciena punktu līdz zemes plaknei.

3.1.5.6. Motora pārsega augstums (H7)

Ir jāaprēķina vertikālais attālums starp motora pārsega trieciena punktu līdz zemes plaknei.

Trieciena punktu nosaka ar tangentes plakni pret motora pārsegu un aizsargkonstrukciju, kas šķērso caur līniju, kas izveidota ar priekšējo riepu augstākajiem ārējiem punktiem (6.7. attēls). Mērījumi jāveic abās motora pārsega pusēs.

3.1.5.7. Motora pārsega platums (B7)

Ir jāmēra attālums starp motora pārsega diviem trieciena punktiem, kā noteikts iepriekš.

3.1.5.8. Horizontālais attālums starp smaguma centru un motora pārsega priekšējo stūri (L7)

Ir jāmēra attālums starp motora pārsega trieciena punktu, kā noteikts iepriekš, un smaguma centru.

3.1.5.9. Priekšējās ass griezes punkta augstums (H0)

Ražotāja ziņojumā ir jāiekļauj un atbilstoši jāpārbauda vertikālais attālums starp priekšējās ass griezes punktu līdz priekšējo riepu ass centram (H01).

Ir jāaprēķina vertikālais attālums starp priekšējo riepu ass centru līdz zemes plaknei (H02) (6.8. attēls).

Priekšējās ass griezes punkta augstums (H0) ir abu iepriekš minēto lielumu summa.

3.1.5.10. Aizmugurējās sliedes platums (S)

Ir jāaprēķina minimālais aizmugurējās sliedes platums (traktors aprīkots ar lielākā izmēra riepām, kā noteicis ražotājs) (6.9. attēls).

3.1.5.11. Aizmugurējās riepas platums (B0)

Ir jāaprēķina attālums starp aizmugurējās riepas ārējo un iekšējo vertikālo plakni (riepas augšējā daļā) (6.9. attēls).

3.1.5.12. Priekšējās ass svārstīgais leņķis (D0)

Abās ass pusēs, ņemot vērā visus amortizatorus, ir jāaprēķina lielākas leņķis, ko nosaka priekšējās ass svārstības no horizontālā stāvokļa līdz maksimālai deformācijai. Ir jāizmanto maksimālais aprēķinātais leņķis.

3.1.5.13. Traktora masa (M)

Jānosaka traktora masa saskaņā ar 3.2.1.4. punktā minētajiem nosacījumiem.

3.2. Izturības testēšanas nosacījumi aizsargkonstrukcijām un to stiprinājumam pie traktora

3.2.1. Vispārīgas prasības

3.2.1.1. Testa mērķi

Testi, ko veic, izmantojot īpašas ierīces, ir paredzēti, lai imitētu slodzi, kādai pakļauj aizsargkonstrukciju, ja traktors apgāžas. Minētie testi ļauj novērot aizsargkonstrukcijas izturību un visu to kronšteinu izturību, ar kuriem tā piestiprināta pie traktora, kā arī visu traktora daļu izturību, kas nodod testa slodzi.

3.2.1.2. Testa metodes

Testus var veikt saskaņā ar dinamisko vai statisko procedūru. Abas metodes tiek uzskatītas par līdzvērtīgām.

3.2.1.3. Vispārīgi noteikumi, kas reglamentē sagatavošanos testiem

3.2.1.3.1. Aizsargkonstrukcijai jāatbilst ražojumu sērijas specifikācijām. To piestiprina saskaņā ar ražotāja ieteikto metodi vienam no traktoriem, kuram tā ir projektēta. Piezīme: statiskās izturības testam nav vajadzīgs viss traktors; tomēr aizsargkonstrukcija un traktora detaļas, pie kurām tā piestiprināta, veido iekārtu darba kārtībā, kas turpmāk saukta “mezgls”.

3.2.1.3.2. Gan statiskajā testā, gan dinamiskajā testā traktoram (vai mezglam), kā tas ir nokomplektēts, jābūt aprīkotam ar visām ražojumu sērijas daļām, kuras var ietekmēt aizsargkonstrukcijas izturību vai kuras var būt vajadzīgas izturības testam. Traktoram (vai mezglam) jāpiemontē arī detaļas, kas varētu radīt apdraudējumu klīrensa zonā, tā, lai tās varētu pārbaudīt un noskaidrot, vai ir izpildītas 3.2.3. punktā minēto pieņemšanas nosacījumu prasības. Visām traktora vai aizsargkonstrukcijas daļām, ieskaitot aizsardzību pret laika apstākļiem, jābūt piegādātām vai parādītām rasējumos.

3.2.1.3.3. Izturības testiem visi paneļi un noņemamās nestrukturālas daļas jānoņem, lai tās nevarētu veicināt aizsargkonstrukcijas stiprināšanu.

3.2.1.3.4. Sliedes platumam jābūt noregulētam tā, lai aizsargkonstrukciju, cik vien iespējams, izturības testu laikā nebalstītu riepas. Ja šos testus veic, ievērojot statisko procedūru, šos riteņus var noņemt.

3.2.1.4. Traktora atskaites masa izturības testos

Traktora atskaites masai M, ko lieto formulā, lai aprēķinātu svārsta bloka kritiena augstumu, noslodzes enerģijai un spiediena spēkam jābūt vismaz traktora masas apmērā, neskaitot papildierīces, bet ieskaitot dzesēšanas šķidrumu, smērvielas, degvielu, instrumentus un aizsargkonstrukciju. Nav iekļauti papildu priekšējie vai aizmugurējie atsvari, riepu balasts, uzmontēti agregāti, uzmontēts aprīkojums vai jebkādi speciālie mezgli.

3.2.2. Testi

3.2.2.1. Testu secība

Testu secība, neskarot papildu testus, kas minēti 3.3.1.1.6., 3.3.1.1.7., 3.3.2.1.6. un 3.3.2.1.7. punktā, ir šāda:

1) trieciens (dinamiskais tests) vai noslodze (statiskais tests) konstrukcijas aizmugurē (sk. 3.3.1.1.1. un 3.3.2.1.1. punktu);

2) aizmugurējā spiediena tests (dinamiskais vai statiskais tests) (sk. 3.3.1.1.4. un 3.3.2.1.4. punktu);

3) trieciens (dinamiskais tests) vai noslodze (statiskais tests) konstrukcijas priekšā (sk. 3.3.1.1.2. un 3.3.2.1.2. punktu);

4) trieciens (dinamiskais tests) vai noslodze (statiskais tests) konstrukcijas sānos (sk. 3.3.1.1.3. un 3.3.2.1.3. punktu);

5) spiediens konstrukcijas priekšā (dinamiskais vai statiskais tests) (sk. 3.3.1.1.5. un 3.3.2.1.5. punktu).

3.2.2.2. Vispārīgas prasības

3.2.2.2.1. Ja testa laikā izkustas vai salūst kāda fiksācijas ierīces daļa, testu atkārto.

3.2.2.2.2. Testu laikā traktoru vai aizsargkonstrukciju nedrīkst labot vai mainīt.

3.2.2.2.3. Testu laikā traktora pārnesumkārbai ir jābūt neitrālā režīmā un bremzēm atlaistām.

3.2.2.2.4. Ja traktors ir aprīkots ar atsperojuma sistēmu starp traktora virsbūvi un riteņiem, testa laikā tai jābūt nobloķētai.

3.2.2.2.5. Pirmā trieciena veikšanai (dinamiskais tests) vai pirmās slodzes (statiskais tests) piemērošanai konstrukcijas aizmugurē jāizvēlas tas sāns, kas saskaņā ar testa veicēju iestāžu viedokli pēc triecienu un slodžu sērijas piemērošanas radīs visnevēlamākos apstākļus konstrukcijai. Trieciens no sāniem vai sānu slodze un trieciens no aizmugures vai aizmugurējā slodze jāpiemēro aizsargkonstrukcijas gareniskās vidusplaknes abos sānos. Trieciens no priekšas vai priekšējā slodze jāpiemēro tajā pašā aizsargkonstrukcijas gareniskās vidusplaknes sānā kā sānu trieciens vai slodze.

3.2.3. Pieņemšanas nosacījumi

3.2.3.1. Uzskata, ka aizsargkonstrukcija apmierina izturības prasības, ja tā atbilst šādiem nosacījumiem: 3.2.3.1.1. pēc katras testa daļas tai jābūt bez plaisām vai 3.3.1.2.1. vai 3.2.3.1.2. punkta nozīmē. Ja vienā no minētajiem testiem rodas nozīmīgi plīsumi vai plaisas, tūlīt pēc trieciena vai spiediena testa, kurā radušies plīsumi vai plaisas, jāizdara papildu tests saskaņā ar dinamiskajiem vai statiskajiem testiem; 3.2.3.1.2. testu laikā, izņemot pārslodzes testu, neviena aizsargkonstrukcijas daļa nedrīkst nonākt klīrensa zonā, kas noteikta I pielikuma 1.6. punktā; 3.2.3.1.3. testu laikā, izņemot pārslodzes testu, saskaņā ar 3.3.1.2.2. un 3.3.2.2.2. punktu konstrukcijai jāaizsargā visas klīrensa zonas daļas; 3.2.3.1.4. testu laikā aizsargkonstrukcija nedrīkst izdarīt spiedienu uz sēdekļa konstrukciju; 3.2.3.1.5. elastīgajai deformācijai, ko mēra saskaņā ar 3.3.1.2.3. un 3.3.2.2.3. punktu, jābūt mazākai par 250 mm.

3.2.3.2. Nedrīkst būt piederumu, kas rada draudus vadītājam. Nedrīkst būt izvirzītas daļas vai piederuma, kas var ievainot vadītāju, ja traktors apgāžas, vai jebkāda piederuma vai daļas, kas var viņu iesprostot – piemēram, aiz kājas vai pēdas – konstrukcijas deformācijas rezultātā.

3.2.4. [Nepiemēro]

3.2.5. Iekārtas un aprīkojums dinamiskajiem testiem 3.2.5.1. Svārsta bloks 3.2.5.1.1. Bloku, kas darbojas kā svārsts, iekar divās ķēdēs vai trosēs, kuru atbalsta punkti nav zemāki par 6 m virs zemes. Jānodrošina līdzekļi, lai neatkarīgi noregulētu bloka iekāršanas augstumu un leņķi starp bloku un atbalsta ķēdēm vai trosēm. 3.2.5.1.2. Svārsta bloka masai jābūt 2 000 ± 20 kg, neskaitot ķēžu vai trošu masu, kuras pašas nedrīkst pārsniegt 100 kg. Trieciena plaknes sānu garumam jābūt 680 ± 20 mm (sk. 6.10. attēlu). Blokam jābūt piepildītam tā, lai tā smaguma centrs būtu nemainīgs un sakristu ar paralēlskaldņa ģeometrisko centru. 3.2.5.1.3. Paralēlskaldnim jābūt savienotam ar sistēmu, kas velk to atpakaļ ar tūlītēju atlaišanas mehānismu, kurš ir veidots un izvietots tā, lai svārsta bloku varētu atlaist, neizraisot paralēlskaldņa svārstības ap horizontālo asi perpendikulāri svārsta svārstību plaknei. 3.2.5.2. Svārsta balsti Svārsta atbalsta punktiem jābūt stingri nostiprinātiem tā, lai to izkustēšanās jebkurā virzienā nepārsniegtu 1 procentu no kritiena augstuma. 3.2.5.3. Stiprinājumi 3.2.5.3.1. Balsta sliedēm ar vajadzīgo sliedes platumu, kas nosedz vajadzīgo platību, lai nostiprinātu traktoru visos ilustrētajos gadījumos (sk. 6.11., 6.12. un 6.13. attēlu), jābūt stingri piestiprinātām pie neelastīga pamata zem svārsta. 3.2.5.3.2. Traktoram jābūt pieķēdētam pie sliedēm ar trošu palīdzību ar apaļām stieplēm, ar šķiedru serdeni, ar konstrukciju 6 × 19 saskaņā ar ISO 2408:2004 un ar nominālo diametru 13 mm. Metāla daļu maksimālajai stiepes izturībai jābūt 1 770 Mpa. 3.2.5.3.3. Centrālais griezes punkts traktoram ar šarnīrsavienojumu jāatbalsta un jāpieķēdē tā, lai tas atbilstu visiem testiem. Izdarot testu ar triecienu no sāna, balstam jābūt atbalstītam arī no pretējās puses triecienam. Priekšējiem un aizmugurējiem riteņiem nav jābūt vienā līnijā, ja tas atvieglo trošu pievienošanu atbilstīgajā veidā. 3.2.5.4. Riteņu balsts un baļķis 3.2.5.4.1. Trieciena testu laikā kā balsts riteņiem jāizmanto mīkstās koksnes baļķis, kura šķērsgriezuma laukums ir 150 mm (sk. 6.11., 6.12. un 6.13. attēlu). 3.2.5.4.2. Mīkstās koksnes baļķis jāpiestiprina pie zemes, lai nostiprinātu riteņa diska malu, kas atrodas pretējā pusē sānu triecienam (sk. 6.13. attēlu). 3.2.5.5. Balsti un saites traktoriem ar šarnīrsavienojumu 3.2.5.5.1. Traktoriem ar šarnīrsavienojumu lieto papildu balstus un stiprinājumus. To mērķis ir nodrošināt, lai traktora daļa, kurā ir ierīkota aizsargkonstrukcija, būtu tikpat stingra kā viengabala traktoram. 3.2.5.5.2. Konkrētā papildu informācija, kas attiecas uz trieciena un spiediena pārbaudēm, ir iekļauta 3.3.1.1. punktā. 3.2.5.6. Spiediens riepās un deformācija 3.2.5.6.1. Traktora riepām nedrīkst būt šķidruma balasts; tām jābūt piepumpētām līdz spiedienam, kādu noteicis traktora ražotājs darbam uz lauka. 3.2.5.6.2. Stiprinājumiem jābūt nospriegotiem katrā atsevišķā gadījumā, kad riepām ir deformācija, kas ir 12 procenti no riepas sienas augstuma (attālums starp zemi un diska zemāko punktu) pirms nospriegošanas. 3.2.5.7. Spiediena stends Izmantojot stendu, kas attēlots 6.14. attēlā, jābūt iespējai iedarboties ar lejupejošu spēku uz aizsargkonstrukciju caur stingru baļķi, kas ir aptuveni 250 mm plats un savienots ar slodzi piemērojošo mehānismu ar kardāniem. Jānodrošina piemērotas asu novietnes tā, lai traktora riepas neuzņem spiediena spēku. 3.2.5.8. Mērīšanas ierīces Ir vajadzīgas šādas mērīšanas ierīces: 3.2.5.8.1. ierīce elastīgās deformācijas (atšķirība starp maksimālo momentāno deformāciju un paliekošo deformāciju, sk. 6.15. attēlu) mērīšanai; 3.2.5.8.2. ierīce pārbaudīšanai, vai aizsargkonstrukcija nav nokļuvusi klīrensa zonā un vai šī zona ir palikusi konstrukcijas aizsardzībā testa laikā (sk. 3.3.2.2.2. punktu).

3.2.6. Ierīces un aprīkojums statiskajiem testiem 3.2.6.1. Ierīce statiskai testēšanai 3.2.6.1.1. Statiskā testa ierīcei jābūt veidotai tā, lai aizsargkonstrukcijai varētu piemērot grūdienus vai slodzi. 3.2.6.1.2. Jānodrošina, lai slodzi varētu vienādi sadalīt slodzes izraisīšanas virzienā pa slīdēšanas sliedi, kuras garums ir viens no skaitļa 50 daudzkārtņiem starp 250 un 700 mm. Nelokāmās sviras vertikālās virsmas izmērs ir 150 mm. Sviras šķautņu, kas saskaras ar aizsargkonstrukciju, maksimālais liekuma rādiuss ir 50 mm. 3.2.6.1.3. Jābūt iespējai noregulēt aizsargu jebkurā leņķī attiecībā pret slodzes virzienu, lai varētu sekot līdzi konstrukcijas slodzi nesošās virsmas leņķa izmaiņām, konstrukcijai saliecoties. 3.2.6.1.4. Slodzes virziens (novirze no horizontāles un no vertikāles): — testa sākumā, pie nulles slodzes: ± 2°, — testa laikā pakļauts slodzei: 10° virs un 20° zem horizontāles. Šīm novirzēm jābūt minimālām. 3.2.6.1.5. Deformācijas ātrumam jābūt pietiekami lēnam (mazāk nekā 5 mm/s) slodzei visos momentos, lai to uzskatītu par “statisku”. 3.2.6.2. Iekārtas enerģijas mērīšanai, kuru uzņem konstrukcija 3.2.6.2.1. Jāuzzīmē līkne “spēks pret deformāciju”, lai noteiktu enerģiju, kādu uzņem konstrukcija. Nav vajadzības mērīt spēku un deformāciju punktā, kur tiek piemērota slodze konstrukcijai; tomēr spēks un deformācija jāmēra vienlaikus un kolineāri. 3.2.6.2.2. Atskaites punkts deformācijas mērījumiem jāizvēlas tā, lai ņemtu vērā tikai to enerģiju, kuru uzņem konstrukcija un/vai konkrētu traktora daļu deformācija. Enerģija, kas tiek uzņemta, deformējoties un/vai paslīdot stiprinājumam, jāignorē. 3.2.6.3. Līdzekļi traktora piestiprināšanai pie zemes 3.2.6.3.1. Stiprinājuma sliedes ar vajadzīgo sliedes platumu, kas nosedz vajadzīgo platību traktora piestiprināšanai visos aplūkotajos gadījumos, stingri jānostiprina pie neelastīga pamata pie testa stenda. 3.2.6.3.2. Traktors jāpiestiprina pie sliedēm ar jebkuru piemērotu līdzekli (plāksnēm, ķīļiem, trosēm, balstiem utt.) tā, lai tas nevarētu izkustēties testa laikā. Šī prasība jāpārbauda testa laikā, izmantojot parastas garuma mērierīces. Ja traktors izkustas, viss tests jāatkārto, ja vien sistēma tās deformācijas mērīšanai, ko ņem vērā, zīmējot līkni “spēks pret deformāciju”, nav pievienota traktoram. 3.2.6.4. Spiediena stends Izmantojot stendu, kas attēlots 6.14. attēlā, jābūt iespējai iedarboties ar lejupejošu spēku uz aizsargkonstrukciju caur stingru baļķi, kas ir aptuveni 250 mm plats un savienots ar slodzi piemērojošo mehānismu ar kardāniem. Jānodrošina piemērotas asu novietnes tā, lai traktora riepas neuzņemtu spiediena spēku. 3.2.6.5. Pārējās mērīšanas ierīces Ir vajadzīgas arī šādas mērīšanas ierīces: 3.2.6.5.1. ierīce elastīgās deformācijas (atšķirība starp maksimālo momentāno deformāciju un paliekošo deformāciju, sk. 6.15. attēlu) mērīšanai; 3.2.6.5.2. ierīce pārbaudīšanai, vai aizsargkonstrukcija nav nokļuvusi klīrensa zonā un vai šī zona ir palikusi konstrukcijas aizsardzībā testa laikā (sk. 3.3.2.2.2. punktu).

3.3. Testa procedūras

3.3.1. Dinamiskie testi

3.3.1.1. Trieciena un spiediena testi

3.3.1.1.1. Trieciens no aizmugures

3.3.1.1.1.1. Attiecībā pret svārsta bloku traktors jānovieto tā, lai bloks iedarbotos uz aizsargkonstrukciju, kad bloka trieciena plakne un atbalsta ķēdes vai troses ir tādā leņķī ar vertikālo A plakni, kas ir vienāda ar M/100 ar 20° maksimumu, ja vien deformācijas laikā aizsargkonstrukcija kontakta punktā neveido lielāku leņķi ar vertikāli. Šādā gadījumā bloka trieciena plakne ir jānoregulē ar papildu atbalsta palīdzību tā, lai tas būtu paralēls aizsargkonstrukcijai trieciena punktā maksimālās deformācijas momentā, atbalsta ķēdēm vai trosēm paliekot iepriekš noteiktajā leņķī. Jānoregulē bloka piekāršanas augstums un jāveic vajadzīgās darbības tā, lai atturētu svārstu no griešanās ap trieciena punktu. Triecienu vērš pret to aizsargkonstrukcijas daļu, kurai ir vislielākā varbūtība pirmajai atsisties pret zemi, traktoram gāžoties uz aizmuguri, parasti tā ir augšējā mala. Bloka smaguma centra stāvoklis ir 1/6 no aizsargkonstrukcijas augšdaļas platuma uz iekšu no vertikālās plaknes, kas ir paralēla traktora vidusplaknei un skar aizsargkonstrukcijas augšējās daļas galējo ārējo robežu. Ja konstrukcija šajā punktā tiek saliekta vai izvirzās uz āru, jāpievieno ķīļi, kas radītu iedarbību šajā punktā, tādējādi nepastiprinot konstrukciju.

3.3.1.1.1.2. Traktors jāpieķēdē pie zemes ar četrām trosēm, pa vienai katras ass galā, izvietojot tās, kā norādīts 6.11. attēlā. Attālumam starp priekšējo un aizmugurējo stiprinājumu jābūt tādam, lai troses veidotu mazāk nekā 30° leņķi ar zemi. Turklāt aizmugures stiprinājumi jāizvieto tā, lai abu trošu krustošanās punkts atrastos vertikālajā plaknē, kurā krīt bloka smaguma centrs. Troses jānospriego tā, lai riepas deformētos, kā noteikts 3.2.5.6.2. punktā. Kad troses ir nospriegotas, ķīlējošais baļķis jānovieto priekšā un cieši pret aizmugurējiem riteņiem, un tad tas jāpiestiprina pie zemes.

3.3.1.1.1.3. Ja traktors ir ar šarnīrsavienojumu, sakabes punkts papildus jāatbalsta ar koka bluķi ar vismaz 100 mm2 laukumu un stingri jāpiestiprina pie zemes.

3.3.1.1.1.4. Svārsta bloks jāatvelk atpakaļ tā, lai tā smaguma centra augstumu virs smaguma centra augstuma trieciena punktā varētu izteikt ar vienu no šādām formulām, kuras jāizvēlas atkarībā no testiem pakļaujamā mezgla atskaites masas: H = 25 + 0,07 M traktoriem ar atskaites masu, kas ir mazāka par 2 000 kg; H = 125 + 0,02 M traktoriem ar atskaites masu, kas ir lielāka par 2 000 kg. Tad tiek atlaists svārsta bloks un tas iedarbojas uz aizsargkonstrukciju.

3.3.1.1.1.5. Traktoriem ar grozāmu vadītāja stāvokli (grozāms sēdeklis un stūresrats), izmanto tās pašas formulas.

3.3.1.1.2. Trieciens no priekšas

3.3.1.1.2.1. Attiecībā pret svārsta bloku traktors jānovieto tā, lai bloks iedarbotos uz aizsargkonstrukciju, kad bloka trieciena plakne un atbalsta ķēdes vai troses ir tādā leņķī ar vertikālo A plakni, kas ir vienāda ar M/100 ar 20° maksimumu, ja vien deformācijas laikā aizsargkonstrukcija kontakta punktā neveido lielāku leņķi ar vertikāli. Šādā gadījumā bloka trieciena plakne ir jānoregulē ar papildu atbalsta palīdzību tā, lai tas būtu paralēls aizsargkonstrukcijai trieciena punktā maksimālās deformācijas momentā, atbalsta ķēdēm vai trosēm paliekot iepriekš noteiktajā leņķī. Jānoregulē bloka piekāršanas augstums un jāveic vajadzīgās darbības tā, lai atturētu svārsta griešanos ap trieciena punktu. Triecienu vērš pret to aizsargkonstrukcijas daļu, kurai ir vislielākā varbūtība pirmajai atsisties pret zemi, traktoram gāžoties uz sāniem, parasti tā ir augšējā mala. Bloka smaguma centra stāvoklis ir 1/6 no aizsargkonstrukcijas augšdaļas platuma uz iekšu no vertikālās plaknes, kas ir paralēla traktora vidusplaknei un skar aizsargkonstrukcijas augšējās daļas galējo ārējo robežu. Ja konstrukcija šajā punktā tiek saliekta vai izvirzās uz āru, jāpievieno ķīļi, kas radītu iedarbību šajā punktā, tādējādi nepastiprinot konstrukciju.

3.3.1.1.2.2. Traktors jāpieķēdē pie zemes ar četrām trosēm, pa vienai katras ass galā, izvietojot tās, kā norādīts 6.12. attēlā. Attālumam starp priekšējo un aizmugurējo stiprinājumu jābūt tādam, lai troses veidotu mazāk nekā 30° leņķi ar zemi. Turklāt aizmugurējo nostiprinājumu izvieto tā, lai abu stiepļu trošu krustošanās punkts atrastos vertikālajā plaknē, kurā krīt bloka smaguma centrs. Troses jānospriego tā, lai riepas deformētos, kā noteikts 3.2.5.6.2. punktā. Kad troses ir nospriegotas, ķīlējošais baļķis jānovieto priekšā un cieši pret aizmugurējiem riteņiem, un tad tas jāpiestiprina pie zemes.

3.3.1.1.2.3. Ja traktors ir ar šarnīrsavienojumu, sakabes punkts papildus jāatbalsta ar koka bluķi ar vismaz 100 mm2 laukumu un stingri jāpiestiprina pie zemes.

3.3.1.1.2.4. Svārsta bloks jāatvelk atpakaļ tā, lai tā smaguma centra augstumu virs smaguma centra augstuma trieciena punktā varētu izteikt ar vienu no šādām formulām, kuras jāizvēlas atkarībā no testiem pakļaujamā mezgla atskaites masas: H = 25 + 0,07 M traktoriem ar atskaites masu, kas ir mazāka par 2 000 kg; H = 125 + 0,02 M traktoriem ar atskaites masu, kas ir lielāka par 2 000 kg. Tad tiek atlaists svārsta bloks un tas iedarbojas uz aizsargkonstrukciju.

3.3.1.1.2.5. Traktoriem ar grozāmu vadītāja stāvokli (grozāms sēdeklis un stūresrats) augstums ir lielākā vērtība no iepriekš minētās formulas vai no turpmāk minētās formulas (izvēloties lielāko vērtību no minētajām): H = 2,165 × 10-8 M × L2 vai H = 5,73 × 10-2 I

3.3.1.1.3. Trieciens no sāna

3.3.1.1.3.1. Traktors jānovieto attiecībā pret svārsta bloku tā, lai bloks iedarbotos uz aizsargkonstrukciju, kad bloka trieciena plakne un atbalsta ķēdes vai troses ir vertikālā stāvoklī, ja vien deformācijas laikā aizsargkonstrukcija kontakta punktā neveido leņķi ar vertikāli, kas ir mazāks par 20°. Šādā gadījumā bloka trieciena plakne ir jānoregulē ar papildu atbalsta palīdzību tā, lai tā būtu paralēla aizsargkonstrukcijai trieciena punktā maksimālās deformācijas momentā, atbalsta ķēdēm vai trosēm paliekot vertikālā stāvoklī trieciena brīdī. Jānoregulē svārsta bloka piekāršanas augstums un jāveic vajadzīgās darbības tā, lai atturētu svārstu no griešanās ap trieciena punktu. Triecienu vērš pret to aizsargkonstrukcijas daļu, kurai ir vislielākā varbūtība pirmajai atsisties pret zemi, traktoram gāžoties uz sāniem.

3.3.1.1.3.2. Traktora riteņus tajā pusē, kura saņems triecienu, jāpieķēdē pie zemes ar trosēm, ko apsien priekšējo un aizmugurējo asu atbilstīgajiem galiem. Troses jānospriego, lai radītu riepu deformācijas lielumus, kādi norādīti 3.2.5.6.2. punktā. Kad troses nospriegotas, ķīļa baļķis jānovieto uz zemes, atspiežot to cieši pret riepām pusē, kas ir pretī pusei, kas saņems triecienu, un tad jānostiprina pie zemes. Ja priekšējo un aizmugurējo riepu ārmalas nav vienā un tajā pašā vertikālajā plaknē, iespējams, ka jālieto divas sijas vai ķīļi. Tādā gadījumā atbalsts jānovieto tā, kā norādīts 6.13. attēlā, pret tā riteņa diska malu, kurš ir visvairāk noslogots, pretēji trieciena punktam, stingri uzspiežot to pret diska malu un tad nostiprinot pie tā pamata. Balsta garumam jābūt tādam, lai tas veidotu 30 ± 3° leņķi ar zemi, kad tas novietots pret disku. Turklāt tā biezumam jābūt, ja iespējams, 20 līdz 25 reižu mazākam nekā tā garumam un no divām līdz trim reizēm mazākam nekā tā platumam. Balstiem abos galos jābūt veidotiem tā, kā sīki norādīts 6.13. attēlā.

3.3.1.1.3.3. Ja traktors ir ar šarnīrsavienojumu, sakabes punkts papildus jāatbalsta ar koka bluķi ar vismaz 100 mm2 laukumu, un no sāniem tas jāatbalsta ar ierīci, kas ir līdzīga balstam un atstutēta pret aizmugurējo riteni, kā norādīts 3.3.1.1.3.2. punktā. Pēc tam sakabi stingri nostiprina ar trosi pie zemes.

3.3.1.1.3.4. Svārsta bloks jāatvelk atpakaļ tā, lai tā smaguma centra augstumu virs smaguma centra augstuma trieciena punktā varētu izteikt ar vienu no šādām formulām, kuras jāizvēlas atkarībā no testiem pakļaujamā mezgla atskaites masas: H = (25 + 0,20 M) (B6 + B) / 2B traktoriem ar atskaites masu, kas ir mazāka par 2 000 kg; H = (125 + 0,15 M) (B6 + B) / 2B traktoriem ar atskaites masu, kas ir lielāka par 2 000 kg.

3.3.1.1.3.5. Grozāmiem traktoriem augstums ir lielākā vērtība, kas izriet vai nu no iepriekšminētās formulas, vai arī no turpmāk minētās formulas: H = 25 + 0,2 M traktoriem ar atskaites masu, kas ir mazāka par 2 000 kg; H = 125 + 0,15 M traktoriem ar atskaites masu, kas ir lielāka par 2 000 kg. Tad tiek atlaists svārsta bloks un tas iedarbojas uz aizsargkonstrukciju.

3.3.1.1.4. Saspiešana aizmugurē

Baļķis jānovieto pār aizmugurējām augstākajām konstrukcijas daļām, un spiediena spēka rezultantei jābūt traktora vidusplaknē. Piemēro spēku Fv, kur:

Fv = 20 M

Spēku Fv piemēro vismaz piecas sekundes pēc vizuāli nosakāmas aizsargkonstrukcijas kustības pārtraukšanas.

Ja aizsargkonstrukcijas jumta aizmugurējā daļa neizturēs pilnu spiediena spēku, spēks jāpiemēro tikmēr, kamēr jumts ir saliekts tā, ka sakrīt ar vietu, kura savieno aizsargkonstrukcijas augšējo daļu ar šo daļu traktora aizmugurē, kas ir spējīga balstīt transportlīdzekļa masu, kad tas apgāzies.

Tad spēks jānoņem un traktors vai spiediena spēks jāpārvieto tā, lai baļķis ir pāri aizsargkonstrukcijas daļai, kura balstītu traktoru, kad tas pilnībā apgāztos. Pēc tam atkārtoti piemēro spēku Fv.

3.3.1.1.5. Spiediens priekšā

Baļķis jānovieto pār priekšējām augstākajām strukturālajām daļām, un spiediena spēka rezultantei jābūt traktora vidusplaknē. Piemēro spēku Fv, kur:

Fv = 20 M

Spēku Fv piemēro vismaz piecas sekundes pēc vizuāli nosakāmas aizsargkonstrukcijas kustības pārtraukšanas.

Ja aizsargkonstrukcijas jumta priekšējā daļa neizturēs pilnu spiediena spēku, spēks jāpiemēro tikmēr, kamēr jumts ir saliekts tā, ka sakrīt ar vietu, kura savieno aizsargkonstrukcijas augšējo daļu ar šo daļu traktora priekšā, kas ir spējīga balstīt transportlīdzekļa masu, kad tas apgāzies.

Tad spēks jānoņem un traktors vai spiediena spēks jāpārvieto tā, lai baļķis ir pāri aizsargkonstrukcijas daļai, kura balstītu traktoru, kad tas pilnībā apgāztos. Pēc tam atkārtoti piemēro spēku Fv.

3.3.1.1.6. Papildu trieciena testi

Ja trieciena testa laikā rodas plaisas vai plīsumi, kurus nevar uzskatīt par nenozīmīgiem, otrs līdzīgs tests, bet ar kritiena augstumu:

H’ = (H × 10-1) (12 + 4a) (1 + 2a )-1

jāveic tūlīt pēc trieciena testa, kas izraisījis šīs plaisas vai plīsumus, kur “a” ir paliekošā deformācijas (Dp) attiecība pret elastīgo deformāciju (De):

a = Dp / De

kā aprēķināts trieciena punktā. Papildu paliekošā deformācija, kuru izraisījis otrais trieciens, nedrīkst pārsniegt 30 % no paliekošās deformācijas, kuru izraisījis pirmais trieciens.

Lai būtu iespējams veikt papildu testu, visu trieciena testu laikā jāmēra elastīgā deformācija.

3.3.1.1.7. Papildu spiediena testi

Ja trieciena testa laikā rodas nozīmīgas plaisas vai plīsumi, tūlīt pēc trieciena testa, kurš izraisīja šīs plaisas vai plīsumus, jāveic otrs līdzīgs tests, bet ar spēku, kas līdzinās 1,2 Fv.

3.3.1.2. Veicamie mērījumi

3.3.1.2.1. Lūzumi un plaisas

Pēc katra testa vizuāli jāpārbauda visas strukturālās daļas, savienojumi un stiprinājuma iekārtas, vai tajās nav lūzumu vai plaisu, neņemot vērā mazas plaisas mazsvarīgās daļās.

Jebkādi plīsumi, kurus radījušas svārsta svara šķautnes, nav ņemamas vērā.

3.3.1.2.2. Klīrensa zona

3.3.1.2.2.1. Iekļūšana klīrensa zonā

Katrā testā aizsargkonstrukcija jāpārbauda, lai noteiktu, vai kāda daļa ir iekļuvusi klīrensa zonā ap vadītāja sēdekli, kā noteikts 1.6. punktā.

Turklāt klīrensa zona nedrīkst būt ārpus aizsargkonstrukcijas aizsardzības zonas. Šādā gadījumā uzskata, ka tā ir ārpus aizsargkonstrukcijas aizsardzības zonas, ja jebkāda tās daļa nonāktu kontaktā ar zemes virsmu, traktoram apgāžoties virzienā, no kura piemērota testa slodze. Lai noteiktu minēto, priekšējo un aizmugurējo riepu izmēram un sliedes platumam ir jābūt vismazākajam, kādu noteicis ražotājs standartaprīkojumā.

3.3.1.2.2.2. Aizmugurējās cietās armatūras testi

Ja traktors ir aprīkots ar stingru sistēmu, korpusu vai citu cietu armatūru, kas novietota aiz vadītāja sēdekļa, šo armatūru uzskata par aizsardzības punktu gadījumā, ja traktors gāžas uz sāniem vai uz aizmuguri. Cietai armatūrai, kas novietota aiz vadītāja sēdekļa, jāiztur slodze, nesalūstot vai neiekļūstot klīrensa zonā, kur lejupejošo spēku Fi:

Fi = 15 M

piemēro perpendikulāri karkasa virsmai traktora centrālajā plaknē. Spēka piemērošanas sākotnējam leņķim ir jābūt 40°, ko aprēķina paralēli zemei, kā parādīts 6.16. attēlā. Stingrās sistēmas minimālajam platumam ir jābūt vismaz 500 mm (sk. 6.17. attēlu).

Turklāt tai jābūt pietiekami stingrai un cieši piestiprinātai traktora aizmugurē.

3.3.1.2.3. Elastīgā deformācija (sānu slogošanā)

Elastīgo deformāciju mēra (810 + av) mm virs indeksa punkta vietā, kur vertikālā plakne iet caur trieciena punktu. Šā mērījuma veikšanai jālieto ierīce, kas līdzinās 6.15. attēlā norādītajai.

3.3.1.2.4. Paliekoša deformācija

Pēc pēdējā spiediena testa reģistrē aizsargkonstrukcijas paliekošo deformāciju. Šajā nolūkā pirms testa jāizmanto apgāšanās aizsargkonstrukcijas galveno konstrukcijas daļu stāvoklis attiecībā pret sēdekļa indeksa punktu.

3.3.2. Statiskie testi

3.3.2.1. Slodzes un spiediena testi

3.3.2.1.1. Spiediens aizmugurē

3.3.2.1.1.1. Slodzi piemēro horizontāli vertikālā plaknē, kas atrodas paralēli traktora vidusplaknei. Slodzes piemērošanas punktu vērš pret to aizsargkonstrukcijas daļu, kurai ir vislielākā varbūtība pirmajai atsisties pret zemi, traktoram gāžoties uz aizmuguri, parasti tā ir augšējā mala. Vertikālā plakne, kurā pieliek slodzi, no vidusplaknes atrodas tādā attālumā, kas ir vienāds ar vienu trešdaļu no konstrukcijas augšdaļas ārējā platuma. Ja konstrukcija šajā punktā tiek saliekta vai izvirzās uz āru, jāpievieno ķīļi, kas radītu slodzi šajā punktā, tādējādi nepastiprinot konstrukciju.

3.3.2.1.1.2. Mezglu pieķēdē pie zemes, kā aprakstīts 3.2.6.3. punktā.

3.3.2.1.1.3. Enerģijai, kādu uzņem aizsargkonstrukcija testa laikā, jābūt vismaz: Eil = 500 + 0,5 M

3.3.2.1.1.4. Traktoriem ar grozāmu vadītāja stāvokli (grozāms sēdeklis un stūresrats), izmanto to pašu formulu.

3.3.2.1.2. Spiediens priekšā

3.3.2.1.2.1. Slodzi piemēro horizontāli vertikālā plaknē, kas atrodas paralēli traktora vidusplaknei un tādā attālumā no tās, kas ir 1/3 no augšējās konstrukcijas daļas ārējā platuma. Slodzes piemērošanas punkts ir tā aizsargkonstrukcijas daļa, kurai ir vislielākā varbūtība pirmajai atsisties pret zemi, traktoram gāžoties uz sāniem, kad tas brauc uz priekšu; parasti tā ir augšējā mala. Ja konstrukcija šajā punktā tiek saliekta vai izvirzās uz āru, jāpievieno ķīļi, kas radītu slodzi šajā punktā, tādējādi nepastiprinot konstrukciju.

3.3.2.1.2.2. Mezglu pieķēdē pie zemes, kā aprakstīts 3.2.6.3. punktā.

3.3.2.1.2.3. Enerģijai, kādu uzņem aizsargkonstrukcija testa laikā, jābūt vismaz: Eil = 500 + 0,5 M

3.3.2.1.2.4. Traktoriem ar grozāmu vadītāja stāvokli (grozāms sēdeklis un stūresrats) enerģija ir lielākā vērtība, kas izriet no iepriekšminētajām formulām, vai arī turpmāk minētā vērtība: Eil = 2,165 × 10–7 M × L2 vai Eil = 0,574 I

3.3.2.1.3. Slodze no sāna

3.3.2.1.3.1. Sānu slodzi piemēro horizontāli vertikālā plaknē, kas ir perpendikulāra traktora vidusplaknei. Slodzes piemērošanas punktu vērš pret to aizsargkonstrukcijas daļu, kurai ir vislielākā varbūtība pirmajai atsisties pret zemi, traktoram gāžoties uz sāniem, parasti tā ir augšējā mala.

3.3.2.1.3.2. Mezglu pieķēdē pie zemes, kā aprakstīts 3.2.6.3. punktā.

3.3.2.1.3.3. Enerģijai, kādu uzņem aizsargkonstrukcija testa laikā, jābūt vismaz: Eis = 1,75 M (B6 + B) / 2B

3.3.2.1.3.4. Traktoriem ar grozāmu vadītāja stāvokli (grozāms sēdeklis un stūresrats) enerģija ir lielākā vērtība, kas izriet no iepriekšminētajām formulām, vai arī turpmāk minētā vērtība: Eis = 1,75 M

3.3.2.1.4. Saspiešana aizmugurē

Visi noteikumi ir vienādi ar noteikumiem, kas iekļauti 3.3.1.1.4. punktā.

3.3.2.1.5. Spiediens priekšā

Visi noteikumi ir vienādi ar noteikumiem, kas iekļauti 3.2.1.1.5. punktā.

3.3.2.1.6. Papildu pārslodzes tests (6.18. līdz 6.20. attēls)

Pārslodzes tests jāveic visos gadījumos, kad spēks samazinās par vairāk nekā 3 % pēdējo deformācijas 5 % laikā, kas sasniegta, kad konstrukcija uzņem vajadzīgo enerģiju (sk. 6.19. attēlu).

Pārslodzes tests ietver horizontālās slodzes pakāpenisku palielināšanu ar 5 % sākotnēji obligātās enerģijas palielinājumu, palielinot to maksimāli līdz 20 % no pievienotās enerģijas (sk. 6.20. attēlu).

Pārslodzes tests ir apmierinošs, ja pēc katra vajadzīgās enerģijas palielinājuma par 5, 10 vai 15 % spēks samazinās par mazāk nekā 3 % uz 5 % palielinājumu un saglabājas vairāk nekā 0,8 Fmax.

Pārslodzes tests ir apmierinošs, ja pēc tam, kad konstrukcija ir uzņēmusi 20 % pievienotās enerģijas, spēks pārsniedz 0,8 Fmax.

Pārslodzes testa laikā pieļaujamas papildu plaisas vai plīsumi un/vai klīrensa zonas nonākšana aizsargkonstrukcijā vai tās aizsardzības nepietiekamība elastīgās deformācijas dēļ. Pēc slodzes noņemšanas konstrukcija tomēr nedrīkst iekļūt klīrensa zonā, kurai jābūt pilnībā aizsargātai.

3.3.2.1.7. Papildu spiediena testi

Ja spiediena testa laikā parādās plaisas vai plīsumi, kurus nevar uzskatīt par nenozīmīgiem, tūlīt pēc spiediena testa, kurš izraisīja plīsumu vai plaisu parādīšanos, jāveic otrs, līdzīgs spiediena tests, bet ar 1,2 Fv spēku.

3.3.2.2. Veicamie mērījumi

3.3.2.2.1. Lūzumi un plaisas

Pēc katra testa vizuāli jāpārbauda visas strukturālās daļas, savienojumi un stiprinājuma iekārtas, vai tajās nav lūzumu vai plaisu, neņemot vērā mazas plaisas mazsvarīgās daļās.

3.3.2.2.2. Klīrensa zona

3.3.2.2.2.1. Iekļūšana klīrensa zonā

Katrā testā aizsargkonstrukcija jāpārbauda, lai noteiktu, vai kāda daļa ir iekļuvusi klīrensa zonā, kā noteikts iepriekš I pielikuma 1.6. punktā.

Turklāt klīrensa zona nedrīkst būt ārpus aizsargkonstrukcijas aizsardzības zonas. Šādā gadījumā uzskata, ka tā ir ārpus aizsargkonstrukcijas aizsardzības zonas, ja jebkāda tās daļa nonāktu kontaktā ar zemes virsmu, traktoram apgāžoties virzienā, no kura piemērota testa slodze. Lai noteiktu minēto, priekšējo un aizmugurējo riepu izmēram un sliedes platumam ir jābūt vismazākajam, kādu noteicis ražotājs standartaprīkojumā.

3.3.2.2.2.2. Aizmugurējās cietās armatūras testi

Ja traktors ir aprīkots ar stingru sistēmu, korpusu vai citu cietu armatūru, kas novietota aiz vadītāja sēdekļa, šo armatūru uzskata par aizsardzības punktu gadījumā, ja traktors gāžas uz sāniem vai uz aizmuguri. Cietai armatūrai, kas novietota aiz vadītāja sēdekļa, jāiztur slodze, nesalūstot vai neiekļūstot klīrensa zonā, kur lejupejošo spēku Fi:

Fi = 15 M

piemēro perpendikulāri karkasa virsmai traktora centrālajā plaknē. Spēka piemērošanas sākotnējam leņķim ir jābūt 40°, ko aprēķina paralēli zemei, kā parādīts 6.16. attēlā. Stingrās sistēmas minimālajam platumam ir jābūt vismaz 500 mm (sk. 6.17. attēlu).

Turklāt tai jābūt pietiekami stingrai un cieši piestiprinātai traktora aizmugurē.

3.3.2.2.3. Elastīga deformācija (sānu slogošana)

Elastīgo deformāciju mēra (810 + av) mm virs sēdekļa indeksa punkta vertikālajā plaknē, kurā piemēro slodzi. Šā mērījuma veikšanai jālieto ierīce, kas līdzinās 6.15. attēlā norādītajai.

3.3.2.2.4. Paliekoša deformācija

Pēc pēdējā spiediena testa reģistrē aizsargkonstrukcijas paliekošo deformāciju. Šajā nolūkā pirms testa jāreģistrē apgāšanās aizsargkonstrukcijas galveno konstrukcijas daļu stāvoklis attiecībā pret sēdekļa indeksa punktu.

3.4. Attiecināšana uz pārējiem traktoru modeļiem

3.4.1. [Nepiemēro]

3.4.2. Tehniskā attiecināšana Ja traktorā, aizsargkonstrukcijā vai aizsargkonstrukcijas stiprinājumā pie traktora izdara tehniskas izmaiņas, testēšanas iestāde, kas ir veikusi sākotnējo testu var izdot “tehniskā attiecinājuma ziņojumu”, ja traktors un aizsargkonstrukcija ir izturējuši iepriekšējos testus – sānu stabilitātes un nepastāvīgas gāšanās testu –, kā noteikts 3.1.3. un 3.1.4. punktā, un ja aizmugurē piestiprinātā cietā armatūra (kā aprakstīts 3.3.1.2.2.2. punktā) ir testēta saskaņā ar procedūru, kas ir aprakstīta šajā punktā (izņemot 3.4.2.2.4. punktu), šādos gadījumos: 3.4.2.1. Konstrukcijas testa rezultātu attiecināšana uz pārējiem traktora modeļiem Trieciena, slodzes un spiediena testi nav jāveic katram traktora modelim, ja aizsargkonstrukcija un traktors atbilst turpmāk 3.4.2.1.1. līdz 3.4.2.1.5. punktā minētajiem nosacījumiem. 3.4.2.1.1. Konstrukcijai (tostarp aizmugurējai cietai armatūrai) ir jābūt vienādai ar jau testēto. 3.4.2.1.2. Vajadzīgā enerģija nedrīkst pārsniegt enerģiju, kas ir aprēķināta sākotnējam testam, par vairāk kā 5 %. 3.4.2.1.3. Stiprinājuma metodei un traktora daļām, pie kurām veic piestiprināšanu, ir jābūt vienādām. 3.4.2.1.4. Visām daļām, piemēram, dubļusargiem un pārsegiem, kas varētu balstīt aizsardzības konstrukciju, ir jābūt vienādiem. 3.4.2.1.5. Sēdekļa novietojums un kritiskie izmēri aizsargkonstrukcijā, kā arī aizsargkonstrukcijas un traktora relatīvais novietojums ir tāds, ka visos testos būtu jāpaliek klīrensa zonai deformētās konstrukcijas aizsardzībai (to pārbauda, izmantojot tādu pašu klīrensa zonas atskaites punktu kā sākotnējā ziņojumā, proti, sēdekļa atskaites punktu (SAP) un sēdekļa indeksa punktu (SIP)). 3.4.2.2. Konstrukcijas testa rezultātu attiecināšana uz aizsargkonstrukcijas izmainītiem modeļiem Šī procedūra ir jāveic, ja netiek izpildīti 3.4.2.1. punktā minētie noteikumi; to neizmanto, ja aizsargkonstrukcijas stiprinājuma metodes princips atšķiras (piemēram, gumijas stiprinājumus aizstāj ar piekares iekārtu). 3.4.2.2.1. Izmaiņas, kas neietekmē sākotnējā testa rezultātus (piemēram, piederuma montāžas paneļa stiprinājums ar metināšanas palīdzību nekritiskā konstrukcijas vietā), sēdekļu pievienošana ar atšķirīgu SIP novietojumu aizsargkonstrukcijā (jāpārbauda, vai jaunā klīrensa zona(-as) visos testos paliek deformētās konstrukcijas aizsardzībā). 3.4.2.2.2. Izmaiņas, kas, iespējams, ietekmē sākotnējā testa rezultātus, neradot bažas par aizsargkonstrukcijas apstiprināšanu (piemēram, izmaiņas konstrukcijas daļā, izmaiņas metodē attiecībā uz aizsargkonstrukcijas stiprinājumu pie traktora). Ir iespējams veikt validācijas testu, kura rezultātus apkopo attiecinājuma ziņojumā. Minētajam tipa attiecinājumam piemēro šādus ierobežojumus: 3.4.2.2.2.1. var apstiprināt ne vairāk par 5 attiecinājumiem, neveicot validācijas testu; 3.4.2.2.2.2. validācijas testa rezultātus attiecībā uz attiecinājumu apstiprinās, ja tiks izpildīti visi koda nosacījumi un: — ja deformācija, kas mērīta pēc katra trieciena testa, nenovirzās vairāk par ± 7 % (dinamiskais tests) no deformācijas, kas mērīta pēc katra trieciena testa sākotnējā testa ziņojumā, — ja spēks, kas mērīts, kad vajadzīgais enerģijas līmenis sasniegts vairākos horizontālās slogošanas testos nenovirzās par vairāk kā ± 7 % no spēka, kas mērīts, kad vajadzīgais enerģijas līmenis tika sasniegts sākotnējā testā, un ja deformācija, kas mērīta ( 14 ), kad vajadzīgais enerģijas līmenis sasniegts vairākos horizontālās slogošanas testos nenovirzās par vairāk kā ± 7 % (statiskais tests) no deformācijas, kas mērīta, kad vajadzīgais enerģijas līmenis tika sasniegts sākotnējā testā; 3.4.2.2.2.3. vienā attiecinājuma ziņojumā var iekļaut vairākas aizsargkonstrukcijas izmaiņas, ja tie ir dažādi tās pašas aizsargkonstrukcijas risinājumi, tomēr vienā attiecinājuma ziņojumā var apstiprināt tikai vienu validācijas testu. Risinājumi, kurus netestē, jāapraksta attiecinājuma ziņojuma īpašā sadaļā. 3.4.2.2.3. Atskaites masas palielinājums, ko ražotājs deklarējis attiecībā uz aizsargkonstrukciju, kas jau ir testēta Ja ražotājs vēlas saglabāt to pašu apstiprinājuma numuru, pēc validācijas testa veikšanas (šādā gadījumā 3.4.2.2.2.2. punktā noteiktos ierobežojumus nepiemēro) ir iespējams izdot attiecinājuma ziņojumu. 3.4.2.2.4. Izmaiņas aizmugurējā cietā armatūrā vai jaunas aizmugurējās cietās armatūras piestiprināšana. Visos testos, ņemot vērā jauno vai modificēto aizmugurējo cieto armatūru, ir jāpārbauda, vai klīrensa zona paliek deformētās konstrukcijas aizsardzībā. Aizmugurējā cietā armatūrā ir jāpārbauda saskaņā ar 3.3.1.2.2.2. vai 3.3.2.2.2.2. punktu, un testa rezultāti ir jānorāda attiecinājuma ziņojumā.

3.5. [Nepiemēro]

3.6. Aizsargkonstrukciju sniegums aukstā laikā 3.6.1. Ja tiek apgalvots, ka aizsargkonstrukcijai ir īpašības, kas to padara izturīgu pret trauslumu aukstā laikā, ražotājam jāsniedz sīka informācija, kas jāiekļauj ziņojumā. 3.6.2. Turpmāk minētās prasības un procedūras ir paredzētas, lai nodrošinātu izturību un pretestību pret lūzumiem trausluma dēļ pie zemas temperatūras. Ierosina izvirzīt šādās obligātās prasības materiāliem, vērtējot aizsargkonstrukcijas stabilitāti, kad darbs norit zemā temperatūrā valstīs, kurās ir vajadzīga šāda papildu darba aizsardzība. 3.6.2.1. Skrūvēm un uzgriežņiem, kurus izmanto, lai stiprinātu aizsargkonstrukciju pie traktora un savienotu aizsargkonstrukcijas nesošās daļas, ir jābūt ar atbilstošām temperatūras izturības īpašībām. 3.6.2.2. Visiem metināšanas elektrodiem, kas izmantoti konstrukcijas daļu un stiprinājumu ražošanā, jābūt saderīgiem ar aizsargkonstrukcijas materiālu, kas norādīts turpmāk 3.6.2.3. punktā. 3.6.2.3. Aizsargkonstrukcijas nesošo daļu tērauda materiāliem ir jāveic pārbaude attiecībā uz izturību (trieciena enerģijai obligātās prasības saskaņā ar 6.1. tabulu pēc Šarpi (ar V veida robojumu)). Tērauda kategorija un kvalitāte ir jānorāda saskaņā ar ISO 630:1995. Uzskata, ka tērauds ar velmēšanas biezumu, kas ir mazāks par 2,5 mm, un ar oglekļa saturu, kas ir mazāks par 0,2 %, atbilst prasībām. Aizsargkonstrukcijas nesošajām daļām, kas ir ražotas no materiāliem, izņemot tēraudu, ir jābūt līdzvērtīgai izturībai zemā temperatūrā. 3.6.2.4. Paraugs trieciena enerģijas testam pēc Šarpi (ar V veida robojumu) nedrīkst būt mazāks par to lielāko materiāla iespējamo izmēru, kas ir minēts 6.1. tabulā. 3.6.2.5. Šarpi (ar V veida robojumu) testi ir jāveic saskaņā ar procedūru ASTM A 370-1979, izņemot paraugu izmēriem, kuriem ir jābūt saskaņā ar izmēriem, kas doti 6.1. tabulā. 3.6.2.6. Alternatīva šai procedūrai ir mierīgā vai pusmierīgā tērauda izmantošana, par kuru jāsniedz piemērota specifikācija. Tērauda kategorija un kvalitāte ir jānorāda saskaņā ar ISO 630:1995, Amd 1:2003. 3.6.2.7. Paraugiem ir jābūt gareniskiem, kas pirms veidošanas un metināšanas izmantošanai aizsargkonstrukcijās, ir ņemti no plakana materiāla, caurulēm vai profiliem. Paraugi no caurulēm un profiliem ir jāņem no tā sāna vidus, kuram ir lielākie izmēri, un tajos nedrīkst iekļaut metināto šuvi.



6.1. tabula Minimālā Šarpi (ar V veida robojumu) trieciena enerģija Parauga izmērs Enerģija pie Enerģija pie –30 °C –20 °C mm J J () 10 × 10 () 11 27,5 10 × 9 10 25 10 × 8 9,5 24 10 × 7,5 () 9,5 24 10 × 7 9 22,5 10 × 6,7 8,5 21 10 × 6 8 20 10 × 5 () 7,5 19 10 × 4 7 17,5 10 × 3,5 6 15 10 × 3 6 15 10 × 2,5 () 5,5 14 (1) Norādīts vēlamais izmērs. Parauga izmērs nedrīkst būt mazāks par to lielāko materiāla iespējamo izmēru. (2) Vajadzīgā enerģija pie – 20 °C ir 2,5 reizes lielāka par lielumu, kas ir norādīts attiecībā uz – 30 °C. Citi faktori ietekmē trieciena enerģijas lielumu, t. i., apgāšanās virziens, tecēšanas spriegums, grauda orientācija un metināšana. Minētie faktori ir jāievēro, izvēloties un izmantojot tēraudu.

3.7. [Nepiemēro] 6.1. attēls Klīrensa zona



6.1.a attēls Sānskats Šķēlums atskaites plaknē Izmēri mm 6.1.b attēls Skats no aizmugures 6.1.c attēls 1 – Atskaites līnija 2 – Sēdekļa indeksa punkts 3 – Atskaites plakne 6.2. attēls Klīrensa zona traktoriem ar grozāmu sēdekli un stūresrats 6.3. attēls Norises diagramma nepārtrauktas kūleņošanas īpašību noteikšanai sāniski krītošam traktoram ar priekšā piestiprinātu apgāšanās aizsargkonstrukciju (AAK) Versija B1. Apgāšanās aizsargkonstrukcijas trieciena punkts aiz gareniskā labilā līdzsvara punkta. Versija B2. Apgāšanās aizsargkonstrukcijas trieciena punkts pie gareniskā labilā līdzsvara punkta. Versija B3. Apgāšanās aizsargkonstrukcijas trieciena punkts gareniskā labilā līdzsvara punkta priekšā. 6.4. attēls Stends apgāšanās rādītāju testēšanai slīpumā 1 pret 1,5 6.5. attēls Vajadzīgie dati traktora apgāšanās aprēķināšanai ar telpiskām gāšanās īpašībām Piezīme: D2 un D3 ir jāmēra pie pilnas slodzes uz asi. 6.6.a, 6.6.b, 6.6.c attēls Horizontālais attālums starp smaguma centru un aizsargkonstrukcijas priekšējo krustošanās punktu (L6)



6.7. attēls Trieciena punktu noteikšana aizsargkonstrukcijas platuma (B6) un motora pārsega augstuma (H7) aprēķināšanai



6.8. attēls Priekšējās ass griezes punkta augstums (H0) 6.9. attēls Aizmugurējās sliedes platums (S) un aizmugurējo riepu platums (B0) 6.10. attēls Svārsta bloks un tā piekares ķēdes vai troses 6.11. attēls Piemērs traktora nostiprināšanai (trieciens no aizmugures) 6.12. attēls Piemērs traktora nostiprināšanai (trieciens no priekšas) 6.13. attēls Piemērs traktora nostiprināšanai (trieciens no sāniem) 6.14. attēls Piemērs traktora spiediena stendam 6.15. attēls Elastīgās deformācijas mērīšanas iekārtas paraugs 1 – Paliekošā deformācija 2 – Elastīgā deformācija 3 – Kopējā deformācija (paliekošā un elastīgā deformācija) 6.16. attēls Imitētā pamata līnija 6.17. attēls Aizmugurējās cietās armatūras minimālais platums 6.18. attēls Spēka/deformācijas līkne Pārslodzes tests nav vajadzīgs Piezīmes 1. Atrast lielumu Fa attiecībā pret 0,95 D'. 2. Pārslodzes tests nav vajadzīgs, jo Fa ≤ 1,03 F'. 6.19. attēls Spēka/deformācijas līkne Pārslodzes tests vajadzīgs Piezīmes 1. Atrast lielumu Fa attiecībā pret 0,95 D'. 2. Pārslodzes tests vajadzīgs, jo Fa > 1,03 F'. 3. Pārslodzes tests ir apmierinošs, jo Fb > 0,97 F' un Fb > 0,8 Fmax. 6.20. attēls Spēka/deformācijas līkne Pārslodzes tests ir jāturpina Piezīmes 1. Atrast lielumu Fa attiecībā pret 0,95 D'. 2. Pārslodzes tests vajadzīgs, jo Fa > 1,03 F'. 3. Fb < 0,97 F', tādējādi vajadzīga turpmāka pārslodze. 4. Fc < 0,97 Fb, tādējādi vajadzīga turpmāka pārslodze. 5. Fd < 0,97 Fc, tādējādi vajadzīga turpmāka pārslodze. 6. Pārslodzes tests ir apmierinošs, ja Fe > 0,8 Fmax. 7. Ja slodze kādā posmā ir zemāka par 0,8 Fmax, tests nav apmierinošs.”

▼M2 —————

▼B









VI PIELIKUMS

PARAUGS

ZIŅOJUMS PAR AIZSARGKONSTRUKCIJAS (PRIEKŠĀ STIPRINĀMS LOKS) EEK DETAĻAS TIPA APSTIPRINĀJUMA TESTU ATTIECĪBĀ UZ TĀS IZTURĪBU, KĀ ARĪ TĀS STIPRINĀJUMA PIE TRAKTORA IZTURĪBU

►(1) M1









VII PIELIKUMS

ZĪMES

EEK detaļas tipa apstiprinājuma zīme sastāv no:

▼M2

— taisnstūra, kurā atrodas mazais burts “e”, kam seko tās dalībvalstspazīšanas numurs, kura piešķīrusi detaļas tipa apstiprinājumu: — 1 Vācijai, 2 Francijai, 3 Itālijai, 4 Nīderlandei, 5 Zviedrijai, 6 Beļģijai, ►A2 7 Ungarijai, 8 Cehijas Republikai, ◄ 9 Spānijai, 11 Apvienotajai Karalistei, 12 Austrijai, 13 Luksemburgai, 17 Somijai, 18 Dānijai, ►M4 19 Rumunsko, ◄ ►A2 20 Polijai, ◄ 21 Portugālei, 21 Grieķijai, 24 Īrijai, ►M6 25 Horvātijai, ◄ ►A2 26 Slovenijai, 27 Slovakijai, 29 Igaunijai, 32 Latvijai, ►M4 34 Bulgārijai, ◄ 36 Lietuvai, CY Kiprai, MT Maltai, ◄

▼B

— EEK detaļas tipa apstiprinājuma numura, kurš atbilst EEK detaļas tipa apstiprinājuma sertifikāta numuram, kas izsniegts attiecībā uz aizsargkonstrukcijas tipa un tās stiprinājuma pie traktora izturību, un kurš atrodas zem taisnstūra netālu no tā,

— burtiem V vai SV, atkarībā no tā, vai veikts dinamiskais (V) vai statiskais (SV) tests, kuriem seko cipars 2, kas norāda, ka šī ir aizsargkonstrukcija šīs direktīvas nozīmē.

EEK DETAĻAS TIPA APSTIPRINĀJUMA ZĪMES PARAUGS

Paskaidrojums:

Aizsargkonstrukcija ar attēloto EEK detaļas tipa apstiprinājuma zīmi ir loka tipa konstrukcija, kas pakļauta dinamiskajam testam, ar diviem priekšā piestiprinātiem balstiem, kas domāta šaura riteņu bāzes traktoram (V2) un kam EEK detaļas tipa apstiprinājums izsniegts Beļģijā (e6) ar numuru 43.









VIII PIELIKUMS

EEK DETAĻAS TIPA APSTIPRINĀJUMA SERTIFIKĀTA PARAUGS









IX PIELIKUMS

NOTEIKUMI EEK TIPA APSTIPRINĀJUMAM

1. Pieteikumu traktora EEK tipa apstiprinājumam attiecībā uz aizsargkonstrukcijas stiprību un tās stiprinājuma pie traktora stiprību iesniedz traktora ražotājs vai tā pilnvarots pārstāvis.

2. Tehniskajam servisam, kurš atbildīgs par tipa apstiprinājuma testu veikšanu, jāiesniedz traktora paraugs no traktora tipa, uz kura uzstādīta aizsargkonstrukcija un tās stiprinājums, kas pienācīgi apstiprināti.

3. Tehniskais serviss, kurš atbildīgs par tipa apstiprinājuma testu veikšanu, pārbauda, vai apstiprinātais aizsargkonstrukcijas tips ir paredzēts stiprināšanai pie tā tipa traktora, kuram pieprasīts tipa apstiprinājums. Jo īpaši tam jāpārliecinās, ka aizsargkonstrukcijas stiprinājums atbilst tam, kurš tika izmantots, kad tika piešķirts EEK detaļas tipa apstiprinājums.

4. EEK detaļas tipa apstiprinājuma turētājs var lūgt tā attiecinājumu uz citiem aizsargkonstrukciju tipiem.

5. Kompetentās iestādes piešķir šādu attiecinājumu ar turpmāk minētajiem nosacījumiem. 5.1. Jaunajam aizsargkonstrukcijas tipam un tā stiprinājumam jābūt izsniegtam EEK detaļas tipa apstiprinājumam. 5.2. Tas ir veidots stiprināšanai pie tāda tipa traktora, kuram pieprasa EEK tipa apstiprinājumu. 5.3. Aizsargkonstrukcijas stiprinājumam pie traktora jāatbilst tam, kurš tika testēts, kad tika piešķirts EEK detaļas tipa apstiprinājums.

6. Sertifikāts, kura paraugs ir parādīts X pielikumā, ir pievienots EEK tipa apstiprinājuma sertifikātam katram tipa apstiprinājumam vai tipa apstiprinājuma attiecinājumam, kas piešķirts vai atteikts.

7. Ja pieteikums EEK tipa apstiprinājumam traktora tipam ir iesniegts vienlaikus ar pieteikumu par EEK tipa apstiprinājumu apgāšanās aizsargkonstrukcijas tipam, kāds paredzēts stiprināšanai pie traktora, kuram ir pieprasīts EEK tipa apstiprinājums, pārbaudes, kas paredzētas 2. un 3. punktā, nav piemērojamas.









X PIELIKUMS

PARAUGS