02002A0430(01) — LV — 01.01.2017 — 003.001

Šis dokuments ir tikai informatīvs, un tam nav juridiska spēka. Eiropas Savienības iestādes neatbild par tā saturu. Attiecīgo tiesību aktu un to preambulu autentiskās versijas ir publicētas Eiropas Savienības “Oficiālajā Vēstnesī” un ir pieejamas datubāzē “Eur-Lex”. Šie oficiāli spēkā esošie dokumenti ir tieši pieejami, noklikšķinot uz šajā dokumentā iegultajām saitēm

Grozīta ar:







(*) Šis tiesību akts nekad nav publicēts latviešu valodā.









▼B

NOLĪGUMS

starp Eiropas Kopienu un tās dalībvalstīm, no vienas puses, un Šveices Konfederāciju, no otras puses, par personu brīvu pārvietošanos







▼M5 EIROPAS KOPIENA, BEĻĢIJAS KARALISTE, BULGĀRIJAS REPUBLIKA, ČEHIJAS REPUBLIKA, DĀNIJAS KARALISTE, VĀCIJAS FEDERATĪVĀ REPUBLIKA, IGAUNIJAS REPUBLIKA, ĪRIJA, GRIEĶIJAS REPUBLIKA, SPĀNIJAS KARALISTE, FRANCIJAS REPUBLIKA, ▼M10 HORVĀTIJAS REPUBLIKA, ▼M5 ITĀLIJAS REPUBLIKA, KIPRAS REPUBLIKA, LATVIJAS REPUBLIKA, LIETUVAS REPUBLIKA, LUKSEMBURGAS LIELHERCOGISTE, UNGĀRIJAS REPUBLIKA, MALTA, NĪDERLANDES KARALISTE, AUSTRIJAS REPUBLIKA, POLIJAS REPUBLIKA, PORTUGĀLES REPUBLIKA, RUMĀNIJA, SLOVĒNIJAS REPUBLIKA, SLOVĀKIJAS REPUBLIKA, SOMIJAS REPUBLIKA, ZVIEDRIJAS KARALISTE, LIELBRITĀNIJAS UN ZIEMEĻĪRIJAS APVIENOTĀ KARALISTE, no vienas puses, un ŠVEICES KONFEDERĀCIJA, no otras puses, ▼B PĀRLIECINĀTAS, ka personu brīva pārvietošanās starp Līgumslēdzēju pušu teritorijām ir svarīga to attiecību harmoniskas attīstības sastāvdaļa, APŅĒMUŠĀS īstenot personu brīvu pārvietošanos starp tām, pamatojoties uz noteikumiem, kurus piemēro Eiropas Kopienā, IR NOLĒMUŠAS NOSLĒGT ŠO NOLĪGUMU.







I.

PAMATNOTEIKUMI

1. pants

Mērķis

Šā nolīguma mērķis Eiropas Kopienas dalībvalstu un Šveices valstspiederīgo labā ir šāds:

a) piešķirt ieceļošanas un uzturēšanās tiesības, tiesības uz darbu kā darba ņēmējiem, tiesības veikt uzņēmējdarbību kā pašnodarbinātām personām un tiesības uzturēties Līgumslēdzēju pušu teritorijā;

b) atvieglot pakalpojumu sniegšanu Līgumslēdzēju pušu teritorijā un jo īpaši liberalizēt īslaicīgu pakalpojumu sniegšanu;

c) piešķirt ieceļošanas un uzturēšanās tiesības Līgumslēdzēju pušu teritorijā personām, kuras uzņēmējvalstī neveic saimniecisko darbību;

d) nodrošināt tādus pašus dzīves, nodarbinātības un darba apstākļus, kādi nodrošināti valstspiederīgajiem.

2. pants

Nediskriminācija

Piemērojot šā līguma I, II un III pielikuma noteikumus un saskaņā ar tiem, vienas Līgumslēdzējas puses valstspiederīgajiem, kuri likumīgi dzīvo kādas citas Līgumslēdzējas puses teritorijā, nepiemēro nekādu diskrimināciju, kuras pamatā būtu valstiskā piederība.

3. pants

Ieceļošanas tiesības

Saskaņā ar I pielikuma noteikumiem vienas Līgumslēdzējas puses valstspiederīgajiem ir garantētas ieceļošanas tiesības kādas citas Līgumslēdzējas puses teritorijā.

4. pants

Uzturēšanās tiesības un tiesības veikt saimniecisko darbību

Saskaņā ar I pielikuma noteikumiem, ja vien 10. pantā nav noteikts citādi, tiek garantētas uzturēšanās tiesības un tiesības veikt saimniecisko darbību.

5. pants

Personas, kas sniedz pakalpojumus

1. Neskarot citus īpašus nolīgumus starp Līgumslēdzējām pusēm, kas konkrēti attiecas uz pakalpojumu sniegšanu (ietverot valsts iepirkuma līgumu, ciktāl tas attiecas uz pakalpojumu sniegšanu), personām, kuras sniedz pakalpojumus, tostarp uzņēmējsabiedrībām saskaņā ar I pielikuma noteikumiem ir tiesības sniegt pakalpojumu otras Līgumslēdzējas puses teritorijā laikposmā, kas faktiskā darba kalendārajā gadā nepārsniedz 90 dienas.

2. Pakalpojumu sniedzējiem ir tiesības ieceļot un uzturēties otras Līgumslēdzējas puses teritorijā:

a) ja tiem ir tiesības sniegt pakalpojumu atbilstoši 1. punktam vai, ievērojot kāda 1. punktā minētā nolīguma noteikumus; vai

b) ja nav izpildīti a) apakšpunktā minētie nosacījumi, ja tie no attiecīgās Līgumslēdzējas puses kompetentajām iestādēm ir saņēmuši atļauju sniegt pakalpojumu.

3. Eiropas Kopienas dalībvalstu vai Šveices valstspiederīgajiem, kas Līgumslēdzējas puses teritorijā iebrauc vienīgi tāpēc, lai saņemtu pakalpojumus, ir ieceļošanas un uzturēšanās tiesības.

4. Šajā pantā minētās tiesības ir garantētas saskaņā ar I, II un III pielikuma noteikumiem. Šā nolīguma 10. pantā minētie kvantitatīvie ierobežojumi nav izmantojami attiecībā uz personām, kas minētas šajā pantā.

6. pants

Uzturēšanās tiesības personām, kuras neveic saimniecisko darbību

Saskaņā ar I pielikuma noteikumiem par ekonomiski neaktīvām personām Līgumslēdzējas puses teritorijā ir garantētas uzturēšanās tiesības personām, kuras neveic saimniecisko darbību.

7. pants

Citas tiesības

Līgumslēdzējas puses saskaņā ar I pielikumu saistībā ar personu brīvu pārvietošanos paredz šādas tiesības:

a) tiesības uz vienādu attieksmi, kādu piemēro valstspiederīgajiem, attiecībā uz pieeju saimnieciskajai darbībai un tās veikšanu, dzīves, nodarbinātības un darba apstākļiem;

b) tiesības uz profesionālo un teritoriālo mobilitāti, kas Līgumslēdzēju pušu valstspiederīgajiem dod iespēju brīvi pārvietoties uzņēmējvalsts teritorijā un veikt profesionālo darbību pēc savas izvēles;

c) tiesības uzturēties Līgumslēdzējas puses teritorijā pēc saimnieciskās darbības beigām;

d) uzturēšanās tiesības ģimenes locekļiem neatkarīgi no to valstiskās piederības;

e) tiesības ģimenes locekļiem veikt saimniecisko darbību neatkarīgi no to valstiskās piederības;

f) tiesības iegūt nekustamo īpašumu, ciktāl tas saistīts ar šā līguma piešķirto tiesību īstenošanu;

g) pārejas laikā – tiesības pēc saimnieciskās darbības beigām vai pēc tam, kad beidzies uzturēšanās periods Līgumslēdzējas puses teritorijā, atgriezties tur, lai veiktu saimniecisko darbību, un tiesības pagaidu uzturēšanās atļauju apmainīt pret pastāvīgās uzturēšanās atļauju.

8. pants

Sociālā nodrošinājuma sistēmu saskaņošana

Līgumslēdzējas puses saskaņā ar II pielikumu paredz sociālā nodrošinājuma sistēmu saskaņošanu, lai jo īpaši:

a) nodrošinātu vienādu attieksmi;

b) noteiktu piemērojamos tiesību aktus;

c) veiktu kopsummas aprēķināšanu, lai iegūtu un saglabātu tiesības uz pabalstiem un uz šādu pabalstu aprēķināšanu, ņemot vērā visus laikposmus, ievērojot attiecīgo valstu tiesību aktus;

d) izmaksātu pabalstus personām, kas uzturas Līgumslēdzēju pušu teritorijā;

e) veicinātu savstarpējo administratīvo palīdzību un sadarbību starp iestādēm un struktūrām.

9. pants

Diplomi, sertifikāti un citas kvalifikācijas

Lai Eiropas Kopienas dalībvalstu un Šveices valstspiederīgajiem atvieglotu pieeju nodarbinātībai un ļautu strādāt kā nodarbinātām un pašnodarbinātām personām un sniegt pakalpojumus, Līgumslēdzējas puses saskaņā ar III pielikumu veic vajadzīgos pasākumus attiecībā uz diplomu, sertifikātu un citu kvalifikāciju savstarpēju atzīšanu un to Līgumslēdzēju pušu normatīvo un administratīvo aktu koordinēšanu, kas attiecas uz pieeju nodarbinātībai un strādāšanu kā nodarbinātām un pašnodarbinātām personām, kā arī uz pakalpojumu sniegšanu.







II.

VISPĀRĪGI UN NOBEIGUMA NOTEIKUMI

10. pants

Pārejas noteikumi un nolīguma attīstība

1. Piecus gadus pēc šā nolīguma stāšanās spēkā Šveice var saglabāt kvantitatīvos ierobežojumus attiecībā uz pieeju saimnieciskajai darbībai šādiem diviem uzturēšanās veidiem: uzturēšanās laikposmā, kas pārsniedz četrus mēnešus, bet nepārsniedz vienu gadu, un uzturēšanās laikposmā, kas vienāds vai ilgāks par gadu. Nav ierobežojumu attiecībā uz uzturēšanos, kas nepārsniedz četrus mēnešus.

No sestā gada sākuma atceļ visus kvantitatīvos ierobežojumus, kas piemērojami Eiropas Kopienas dalībvalstu valstspiederīgajiem.

▼M3

1.a Šveice līdz 2007. gada 31. maijam var paturēt kvantitatīvos ierobežojumus attiecībā uz darba ņēmējiem, kuri strādā Šveicē, un pašdarba ņēmējajiem, kuri ir Čehijas Republikas, Igaunijas Republikas, Latvijas Republikas, Lietuvas Republikas, Ungārijas Republikas, Polijas Republikas, Slovēnijas Republikas un Slovākijas Republikas pilsoņi, pieeju divām uzturēšanās kategorijām: uzturēšanās, kas nepārsniedz četrus mēnešus un ir īsāka par vienu gadu, un uzturēšanās uz vienu gadu vai ilgāk. Kvantitatīvu ierobežojumu nebūs attiecībā uz uzturēšanos, kas mazāka par četriem mēnešiem.

Pirms iepriekš minētā pārejas laika beigām, balstoties uz Šveices ziņojumu, Apvienotā komiteja pārskatīs jauno dalībvalstu pilsoņiem piemēroto pārejas laika darbību. Līdz ar pārskata pabeigšanu un ne vēlāk kā līdz iepriekš minētā laikposma beigām Šveice paziņos Apvienotajai komitejai, vai tā turpinās piemērot kvantitatīvos ierobežojumus darba ņēmējiem Šveicē. Šveice var turpināt piemērot šādus pasākumus līdz 2009. gada 31. maijam. Šāda paziņojuma neiesniegšanas gadījumā pārejas laiks beidzas 2007. gada 31. maijā.

Šajā punktā definētā pārejas laika beigās visus kvantitatīvos ierobežojumus, kas piemērojami attiecībā uz Čehijas Republikas, Igaunijas Republikas, Latvijas Republikas, Lietuvas Republikas, Ungārijas Republikas, Polijas Republikas, Slovēnijas Republikas un Slovākijas Republikas pilsoņiem, atceļ. Šīs dalībvalstis ir tiesīgas ieviest tādus pašus kvantitatīvos ierobežojumus Šveices pilsoņiem minētajā laikposmā.

▼M5

1.b Laikposmā, kas nepārsniedz divus gadus no dienas, kad stājas spēkā šā nolīguma protokols attiecībā uz Bulgārijas Republikas un Rumānijas piedalīšanos kā līgumslēdzējām pusēm, Šveice var saglabāt kvantitatīvos ierobežojumus attiecībā uz Šveicē nodarbināto darba ņēmēju un pašnodarbināto personu, kas ir Bulgārijas Republikas un Rumānijas valstspiederīgie, piekļuvi divām šādām uzturēšanās kategorijām: uzturēšanās, kas pārsniedz četrus mēnešus, bet ir īsāka par vienu gadu, un uzturēšanās uz vienu gadu vai ilgāk. Nav kvantitatīvu ierobežojumu attiecībā uz uzturēšanos, kas īsāka par četriem mēnešiem.

Pirms iepriekšminētā pārejas posma beigām, pamatojoties uz Šveices ziņojumu, Apvienotā komiteja pārskata jauno dalībvalstu valstspiederīgajiem piemērotā pārejas perioda darbību. Pabeidzot pārskatīšanu, un ne vēlāk kā līdz iepriekšminētā laikposma beigām Šveice paziņo Apvienotajai komitejai, vai tā turpinās piemērot kvantitatīvos ierobežojumus darba ņēmējiem, kas nodarbināti Šveicē. Šveice var turpināt piemērot minētos pasākumus līdz pieciem gadiem no iepriekšminētā protokola stāšanās spēkā. Šāda paziņojuma nesaņemšanas gadījumā pārejas posms beidzas, beidzoties pirmajā daļā minētajam divu gadu laikposmam.

Šajā punktā noteiktā pārejas posma beigās atceļ visus kvantitatīvos ierobežojumus, kas piemērojami attiecībā uz Bulgārijas Republikas un Rumānijas valstspiederīgajiem. Šīs dalībvalstis ir tiesīgas ieviest tādus pašus kvantitatīvos ierobežojumus Šveices valstspiederīgajiem minētajā laikposmā.

▼M10

1.c Šveice līdz otrā gada beigām pēc šā Nolīguma Protokola stāšanās spēkā attiecībā uz Horvātijas Republikas dalību Līgumslēdzējas puses statusā var saglabāt kvantitatīvus ierobežojumus attiecībā uz Šveicē nodarbinātu darba ņēmēju un pašnodarbinātu personu, kuri ir Horvātijas valstspiederīgie, pieeju divām šādām uzturēšanās kategorijām: uzturēšanās, kas pārsniedz četrus mēnešus, bet ir īsāka par vienu gadu, un uzturēšanās uz vienu gadu vai ilgāk. Nav kvantitatīvu ierobežojumu attiecībā uz uzturēšanos, kas īsāka par četriem mēnešiem.

Pirms iepriekš minētā pārejas perioda beigām Apvienotā komiteja, balstoties uz Šveices ziņojumu, pārskatīs Horvātijas valstspiederīgajiem piemērotā pārejas perioda darbību. Pabeidzot pārskatīšanu, un ne vēlāk kā līdz iepriekš minētā laikposma beigām Šveice paziņo Apvienotajai komitejai, vai tā turpinās piemērot kvantitatīvus ierobežojumus Šveicē nodarbinātiem darba ņēmējiem. Šveice šādus pasākumus var turpināt piemērot piecus gadus pēc iepriekš minētā Protokola spēkā stāšanās. Šāda paziņojuma nesaņemšanas gadījumā pārejas periods beidzas, beidzoties pirmajā daļā minētajam divu gadu laikposmam.

Šajā punktā noteiktā pārejas perioda beigās atceļ visus Horvātijas valstspiederīgajiem piemērojamos kvantitatīvos ierobežojumus. Horvātija ir tiesīga ieviest tādus pašus kvantitatīvos ierobežojumus Šveices valstspiederīgajiem minētajā laikposmā.

▼B

2. Līgumslēdzējas puses ne ilgāk kā divus gadus drīkst saglabāt kontroles pasākumus attiecībā uz to darba ņēmēju privilēģijām, kas iesaistīti regulārā darba tirgū, un attiecībā uz algām un darba apstākļiem, kas piemērojami otras Līgumslēdzējas puses valstspiederīgajiem, tostarp personām, kas sniedz 5. pantā minētos pakalpojumus. Līdz pirmā gada beigām Apvienotā komiteja izvērtē, vai šie ierobežojumi ir jāsaglabā. Tā drīkst saīsināt maksimālo divu gadu laikposmu. Kontroles pasākumus pār to darba ņēmēju privilēģijām, kas iesaistīti regulārā darba tirgū, nepiemēro to pakalpojumu sniedzējiem, kas liberalizēti ar konkrētu Līgumslēdzēju pušu nolīgumu par pakalpojumu sniegšanu (ietverot nolīgumu par atsevišķiem valsts iepirkuma aspektiem, ciktāl tas attiecas uz pakalpojumu sniegšanu).

▼M3

2.a Šveice un Čehijas Republika, Igaunijas Republika, Latvijas Republika, Lietuvas Republika, Ungārijas Republika, Polijas Republika, Slovēnijas Republika un Slovākijas Republika līdz 2007. gada 31. maijam attiecībā pret kādas Līgumslēdzējas puses darba ņēmējiem, kuri strādā to teritorijā, var saglabāt kontroli attiecībā uz to darba ņēmēju prioritāti, kas iekļauti to pastāvīgajā darba tirgū, kā arī attiecībā uz algas un darba apstākļiem, kas piemērojami attiecīgās Līgumslēdzējas puses pilsoņiem. Tādu pašu kontroli var saglabāt attiecībā uz personām, kuras nodrošina pakalpojumus četrās nozarēs, kā minēts nolīguma 5. panta 1. punktā: dārzkopības pakalpojumi, būvniecība, iekļaujot saistītās nozares, apsardzes darbība, ēku tīrīšana un apkope (attiecīgi NACE ( 1 ) kodi 01.41; 45.1. līdz 4.; 74.60.; 74.70. ). Šveice 1.a, 2.a, 3.a un 4.a punktā minētajā pārejas laikā attiecībā uz pieeju tās darba tirgum dod priekšroku darba ņēmējiem, kuri ir jauno dalībvalstu pilsoņi, nevis darba ņēmējiem, kas tādu valstu pilsoņi, kuras nav ES un EFTA dalībvalstis. Dodot priekšroku darba ņēmējiem, kas iekļauti pastāvīgajā darba tirgū, kontrole netiks piemērota to pakalpojumu sniedzējiem, kuri liberalizēti ar īpašu vienošanos starp Līgumslēdzējām pusēm attiecībā uz pakalpojumu sniegšanu (ietverot nolīgumu par dažiem valsts iepirkumu aspektiem, ciktāl tas attiecas uz pakalpojumu sniegšanu). Tajā pašā laikposmā var saglabāt kvalifikācijas prasības attiecībā uz uzturēšanās atļaujām laikposmam, kas mazāks par četriem mēnešiem ( 2 ), un attiecībā uz personām, kuras nodrošina pakalpojumus četrās iepriekš minētajās nozarēs, kā norādīts nolīguma 5. panta 1. punktā.

Līdz 2007. gada 31. maijam Apvienotā komiteja pārskatīs pārejas pasākumu darbību, kas iekļauti šajā punktā, pamatojoties uz ziņojumu, kuru sagatavo katra no Līgumslēdzējām pusēm, kas tos īsteno. Līdz ar pārskata pabeigšanu un ne vēlāk kā līdz 2007. gada 31. maijam Līgumslēdzēja puse, kas ir īstenojusi pārejas laika pasākumus, kuri ietverti šajā punktā, un kas ir informējusi Apvienoto komiteju par savu nodomu turpināt piemērot šādus pārejas pasākumus, var turpināt to darīt līdz 2009. gada 31. maijam. Ja šāds paziņojums netiek sniegts, pārejas laiks beidzas 2007. gada 31. maijā.

Šajā punktā definētā pārejas laika beigās visi šajā punktā iepriekšminētie ierobežojumi tiks atcelti.

▼M5

2.b Laikposmā, kas nepārsniedz divus gadus no dienas, kad stājas spēkā šā nolīguma protokols attiecībā uz Bulgārijas Republikas un Rumānijas piedalīšanos kā līgumslēdzējām pusēm, Šveice un Bulgārijas Republika un Rumānija attiecībā pret kādas Līgumslēdzējas puses darba ņēmējiem, kuri strādā to teritorijā, var saglabāt kontroli attiecībā uz to darba ņēmēju prioritāti, kas iekļauti to pastāvīgajā darba tirgū, kā arī attiecībā uz algas un darba apstākļiem, kas piemērojami attiecīgās Līgumslēdzējas puses pilsoņiem. Tādu pašu kontroli var saglabāt attiecībā uz personām, kuras nodrošina pakalpojumus četrās nozarēs, kā minēts nolīguma 5. panta 1. punktā: dārzkopības pakalpojumi, būvniecība, iekļaujot saistītās nozares, apsardzes darbība, ēku tīrīšana un apkope (attiecīgi NACE ( 3 ) kodi 01.41; 45.1 līdz 4; 74.60; 74.70). Šveice 1.b, 2.b, 3.b un 4.c punktā paredzētajā pārejas posmā attiecībā uz piekļuvi tās darba tirgum dod priekšroku darba ņēmējiem, kuri ir jauno dalībvalstu valstspiederīgie, nevis darba ņēmējiem, kas ir tādu valstu valstspiederīgie, kuras nav ES un EBTA dalībvalstis. Dodot priekšroku darba ņēmējiem, kas iekļauti pastāvīgajā darba tirgū, kontrole netiks piemērota to pakalpojumu sniedzējiem, kuri liberalizēti ar īpašu vienošanos starp Līgumslēdzējām pusēm attiecībā uz pakalpojumu sniegšanu (ietverot nolīgumu par dažiem publiskā iepirkuma aspektiem, ciktāl tas attiecas uz pakalpojumu sniegšanu). Tajā pašā laikposmā var saglabāt kvalifikācijas prasības attiecībā uz uzturēšanās atļaujām laikposmam, kas īsāks par četriem mēnešiem ( 4 ), un attiecībā uz personām, kuras nodrošina pakalpojumus četrās iepriekšminētajās nozarēs, kas minētas nolīguma 5. panta 1. punktā.

Divos gados no dienas, kad stājas spēkā šā nolīguma protokols attiecībā uz Bulgārijas Republikas un Rumānijas piedalīšanos kā līgumslēdzējām pusēm, Apvienotā komiteja pārskata pārejas pasākumu darbību, kas iekļauti šajā punktā, pamatojoties uz ziņojumu, kuru sagatavo katra no Līgumslēdzējām pusēm, kas tos īsteno. Pabeidzot pārskatīšanu, un ne vēlāk kā divus gadus no iepriekšminētā protokola stāšanās spēkā Līgumslēdzēja puse, kas ir īstenojusi pārejas posma pasākumus, kuri ietverti šajā punktā, un kas ir informējusi Apvienoto komiteju par savu nodomu turpināt piemērot šādus pārejas pasākumus, var turpināt to darīt līdz pieciem gadiem no iepriekšminētā protokola spēkā stāšanās. Šāda paziņojuma nesaņemšanas gadījumā pārejas posms beigsies, beidzoties pirmajā daļā minētajam divu gadu laikposmam.

Šajā punktā noteiktā pārejas posma beigās visi šajā punktā minētie ierobežojumi tiek atcelti.

▼M10

2.c Šveice un Horvātija līdz otrā gada beigām pēc šā Nolīguma Protokola stāšanās spēkā attiecībā uz Horvātijas Republikas dalību Līgumslēdzējas puses statusā attiecībā pret kādas Līgumslēdzējas puses darba ņēmējiem, kuri nodarbināti to teritorijā, var saglabāt pastāvīgajā darba tirgū integrētiem darba ņēmējiem piešķiramās priekšrokas, kā arī citas attiecīgās Līgumslēdzējas puses valstspiederīgajiem piemērojamo algas un darba apstākļu kontroli. Tādu pašu kontroli var saglabāt attiecībā uz personām, kuras sniedz šā Nolīguma 5. panta 1. punktā minētos pakalpojumus šādās četrās nozarēs: dārzkopība, būvniecība, tostarp saistītās nozares, drošības darbības, ēku tīrīšana un uzkopšana (attiecīgie NACE ( 5 ) kodi 01.41; 45.1 līdz 4; 74.60 un 74.70). Šveice 1.c, 2.c, 3.c un 4.d punktā minētajā pārejas periodā attiecībā uz pieeju tās darba tirgum dod priekšroku darba ņēmējiem, kuri ir Horvātijas valstspiederīgie, nevis darba ņēmējiem, kas ir tādu valstu valstspiederīgie, kuras nav ES un EBTA dalībvalstis. Dodot priekšroku pastāvīgajā darba tirgū integrētiem darba ņēmējiem, kontroli nepiemēro to pakalpojumu sniedzējiem, kuri ir liberalizēti ar īpašu vienošanos starp Līgumslēdzējām pusēm par pakalpojumu sniegšanu (tostarp ar nolīgumu par konkrētiem valsts iepirkumu aspektiem, ciktāl tas attiecas uz pakalpojumu sniegšanu). Šajā laikposmā var saglabāt kvalifikācijas prasības attiecībā uz uzturēšanās atļaujām laikposmam, kas īsāks par četriem mēnešiem ( 6 ), un attiecībā uz personām, kuras sniedz šā Nolīguma 5. panta 1. punktā minētos pakalpojumus četrās iepriekš minētajās nozarēs.

Divu gadu laikā pēc šā Nolīguma Protokola stāšanās spēkā attiecībā uz Horvātijas Republikas dalību Līgumslēdzējas puses statusā Apvienotā komiteja pārskata šajā punktā izklāstīto pārejas pasākumu darbību, pamatojoties uz ziņojumu, kuru sagatavo katra no Līgumslēdzējām pusēm, kas tos īsteno. Pēc pārskata pabeigšanas un ne vēlāk kā divus gadus pēc iepriekš minētā Protokola stāšanās spēkā Līgumslēdzēja puse, kas ir īstenojusi šajā punktā minētos pārejas pasākumus un paziņojusi Apvienotajai komitejai par savu nodomu turpināt tos piemērot, var turpināt to darīt līdz piektā gada beigām pēc iepriekš minētā Protokola stāšanās spēkā. Šāda paziņojuma nesaņemšanas gadījumā pārejas periods beidzas, beidzoties pirmajā daļā minētajam divu gadu laikposmam.

Šajā punktā noteiktā pārejas perioda beigās visi šajā punktā minētie ierobežojumi tiek atcelti.

▼B

3. Līdz ar šā nolīguma stāšanos spēkā un līdz tā spēkā esības piektā gada beigām Šveice katru gadu savu kopējo kvotu robežās Eiropas Kopienas nodarbinātām un pašnodarbinātām personām rezervē vismaz 15 000 jaunu uzturēšanās atļauju, kas derīgas vienu gadu vai ilgāk, un 115 500 atļauju, kas derīgas ilgāk nekā četrus mēnešus, bet nepārsniedz vienu gadu.

▼M3

3.a Stājoties spēkā šā nolīguma Protokolam par to, kā turpmāk norādītās jaunās dalībvalstis piedalās nolīgumā kā Līgumslēdzējas Puses, un līdz tā laikposma beigām, kurš noteikts 1.a punktā, Šveice kopējās kvotas trešām valstīm ietvaros ik gadu (pro rata temporis) rezervēs darba ņēmējiem, kas strādā Šveicē, un pašnodarbinātām personām, kuras ir Čehijas Republikas, Igaunijas Republikas, Latvijas Republikas, Lietuvas Republikas, Ungārijas Republikas, Polijas Republikas, Slovēnijas Republikas un Slovākijas Republikas pilsoņi, jaunu uzturēšanās atļauju ( 7 ) minimālo skaitu saskaņā ar šādu plānu:







Līdz Atļauju skaits uz laikposmu, kas ir gads vai pārsniedz vienu gadu Atļauju skaits uz laikposmu, kas ir ilgāks par četriem mēnešiem un mazāks par vienu gadu 2005. gada 31. maijam 900 9 000 2006. gada 31. maijam 1 300 12 400 2007. gada 31. maijam 1 700 15 800 2008. gada 31. maijam 2 200 19 200 2009. gada 31. maijam 2 600 22 600

▼M5

3.b Stājoties spēkā šā nolīguma protokolam attiecībā uz Bulgārijas Republikas un Rumānijas piedalīšanos kā līgumslēdzējām pusēm, un līdz 1.b punktā noteiktā laikposma beigām Šveice kopējās kvotas trešām valstīm ietvaros ik gadu (pro rata temporis) rezervēs Šveicē nodarbinātiem darba ņēmējiem un pašnodarbinātām personām, kas ir Bulgārijas Republikas un Rumānijas valstspiederīgie, jaunu uzturēšanās atļauju ( 8 ) minimālo skaitu saskaņā ar šādu plānu:







Periods Atļauju skaits laikposmā, kas ir gads vai pārsniedz vienu gadu Atļauju skaits laikposmā, kas ir ilgāks par četriem mēnešiem un īsāks par vienu gadu Līdz pirmā gada beigām 362 3 620 Līdz otrā gada beigām 523 4 987 Līdz trešā gada beigām 684 6 355 Līdz ceturtā gada beigām 885 7 722 Līdz piektā gada beigām 1 046 9 090

▼M10

3.c Pēc šā Nolīguma Protokola stāšanās spēkā attiecībā uz Horvātijas Republikas dalību Līgumslēdzējas puses statusā un līdz 1.c punktā minētā laikposma beigām Šveice savas kopējās, trešām valstīm paredzētās kvotas ietvaros katru gadu (pro rata temporis) rezervē Šveicē nodarbinātiem darba ņēmējiem un pašnodarbinātām personām, kuras ir Horvātijas valstspiederīgie, jaunu uzturēšanās atļauju ( 9 ) minimālo skaitu saskaņā ar šādu plānu:







Līdz Atļauju skaits laikposmam, kas ir viens gads vai ilgāk Atļauju skaits laikposmam, kas ir ilgāks par četriem mēnešiem un īsāks par vienu gadu Pirmā gada beigām 54 543 Otrā gada beigām 78 748 Trešā gada beigām 103 953 Ceturtā gada beigām 133 1 158 Piektā gada beigām 250 2 000

3.d Ja Šveice un/vai Horvātija nopietnu savos darba tirgos pastāvošu traucējumu vai traucējumu draudu rezultātā piemēro 1.c, 2.c un 3.c punktā aprakstītos pasākumus savā teritorijā nodarbinātiem darba ņēmējiem, tās paziņo par šiem apstākļiem Apvienotajai komitejai līdz 1.c punktā noteiktā laikposma beigām.

Apvienotajā komiteja lems par to, vai valsts, kas iesniegusi paziņojumu, uz šā paziņojuma pamata var turpināt piemērot pārejas pasākumus. Ja tā sniedz labvēlīgu atzinumu, valsts, kas iesniegusi paziņojumu, var turpināt piemērot tās teritorijā nodarbinātiem darba ņēmējiem 1.c, 2.c un 3.c punktā aprakstītos pasākumus līdz septītā gada beigām pēc iepriekš minētā Protokola spēkā stāšanās. Šajā gadījumā ikgadējais 1.c punktā minēto uzturēšanās atļauju skaits ir šāds:







Līdz Atļauju skaits laikposmam, kas ir viens gads vai ilgāk Atļauju skaits laikposmam, kas ir ilgāks par četriem mēnešiem un īsāks par vienu gadu Sestā gada beigām 260 2 100 Septītā gada beigām 300 2 300

▼B

4. Neatkarīgi no 3. punkta noteikumiem Līgumslēdzējas puses ir vienojušās par šādu kārtību: ja pēc pieciem gadiem un līdz 12 gadiem pēc šā līguma stāšanās spēkā jauno uzturēšanās atļauju skaits kādā no 1. punktā minētajām kategorijām, kas izsniegtas nodarbinātām un pašnodarbinātām personām no Eiropas Kopienas, konkrētajā gadā vairāk nekā par 10 % pārsniedz iepriekšējos trīs gados izsniegto atļauju vidējo skaitu, Šveice nākamajam gadam drīkst vienpusēji ierobežot minētās kategorijas jauno uzturēšanās atļauju skaitu Eiropas Kopienas nodarbinātām un pašnodarbinātām personām līdz trijos iepriekšējos gados izsniegtajam vidējam skaitam, pieskaitot 5 %. Nākamajā gadā šo skaitu drīkst ierobežot līdz tādam pašam līmenim.

Neatkarīgi no iepriekšējā punkta noteikumiem Eiropas Kopienas nodarbinātām un pašnodarbinātām personām izsniegto jauno uzturēšanās atļauju skaitu nedrīkst ierobežot līdz mazāk kā 15 000 atļaujām gadā, kas derīgas gadu vai ilgāk, un līdz 115 500 atļaujām gadā, kas derīgas ilgāk nekā četrus mēnešus, bet mazāk nekā vienu gadu.

▼M3

4.a Tā laikposma beigās, kas minēts 1.a punktā un šajā punktā, un līdz 12 gadiem pēc nolīguma spēkā stāšanās, jāpiemēro nolīguma 10. panta 4. punkts.

Nozīmīgu darba tirgus traucējumu un traucējumu draudu gadījumā Šveicei un jebkurai no jaunajām dalībvalstīm, kura ir īstenojusi pārejas pasākumus, jāpaziņo par šiem apstākļiem Apvienotajai komitejai līdz2009. gada 31. maijam. Šajā gadījumā valsts, kas iesniegusi paziņojumu, var turpināt piemērot darba ņēmējiem, kuri strādā tās teritorijā, pasākumus, kas aprakstīti 1.a, 2.a, un 3.a punktā, līdz 2011. gada 30. aprīlim. Tādā gadījumā ikgadējais uzturēšanās atļauju skaits, kas iepriekš minēts 1.a punktā, būs:







Līdz Atļauju skaits uz laikposmu, kas ir gads vai pārsniedz vienu gadu Atļauju skaits uz laikposmu, kas ir ilgāks par četriem mēnešiem un īsāks par vienu gadu 2010. gada 31. maijam 2 800 26 000 2011. gada 30. aprīlim 3 000 29 000

4.b Ja Malta cieš no traucējumiem tās darba tirgū vai paredz tādus traucējumus, kas varētu nopietni apdraudēt dzīves vai nodarbinātības līmeni konkrētajā reģionā vai profesijā, un nolemj piemērot noteikumus, kas ir Pievienošanās akta XI pielikuma 2. iedaļā “Personu pārvietošanās brīvība”, ierobežojošie pasākumi, kurus Malta pieņemtu attiecībā pret pārējām ES dalībvalstīm, tāpat varētu tikt piemēroti arī attiecībā pret Šveici. Tādā gadījumā Šveice ir tiesīga pieņemt līdzvērtīgus atbildes pasākumus attiecībā pret Maltu.

Malta un Šveice var izmantot šo procedūru līdz 2011. gada 30. aprīlim

▼M5

4.c Tā laikposma beigās, kas minēts 1.b punktā un šajā punktā, un līdz desmit gadiem pēc šā nolīguma protokola attiecībā uz Bulgārijas Republikas un Rumānijas piedalīšanos kā līgumslēdzējām pusēm spēkā stāšanās, attiecībā uz šo jauno dalībvalstu valstspiederīgajiem piemēro šā nolīguma 10. panta 4. punktu.

Nozīmīgu darba tirgus traucējumu un traucējumu draudu gadījumā Šveicei un jebkurai no jaunajām dalībvalstīm, kura ir īstenojusi pārejas pasākumus, jāpaziņo par šiem apstākļiem Apvienotajai komitejai līdz 2.b punkta 2. apakšpunktā minētā piecu gadu pārejas posma beigām. Šajā gadījumā valsts, kas iesniegusi paziņojumu, var turpināt piemērot darba ņēmējiem, kuri nodarbināti tās teritorijā, pasākumus, kas aprakstīti 1.b, 2.b un 3.b punktā, līdz septiņiem gadiem pēc iepriekšminētā protokola stāšanās spēkā. Tādā gadījumā ikgadējais uzturēšanās atļauju skaits, kas minēts 1.b punktā, būs:







Periods Atļauju skaits laikposmā, kas ir gads vai pārsniedz vienu gadu Atļauju skaits laikposmā, kas ir ilgāks par četriem mēnešiem un īsāks par vienu gadu Līdz sestā gada beigām 1 126 10 457 Līdz septītā gada beigām 1 207 11 664

▼M10

4.d Tā laikposma beigās, kas minēts 1.c un 3.d punktā, un līdz desmitā gada beigām pēc šā Nolīguma Protokola stāšanās spēkā attiecībā uz Horvātijas Republikas dalību Līgumslēdzējas puses statusā piemēro šādus noteikumus: Ja to jaunu uzturēšanās atļauju skaits, kuras attiecas uz vienu no 1.c punktā minētajām kategorijām un ir izsniegtas darba ņēmējiem un pašnodarbinātām personām, kas ir Horvātijas valstspiederīgie, konkrētā gadā pārsniedz triju gadu laikā pirms atsauces gada aprēķināto vidējo rādītāju par vairāk nekā 10 %, tad Šveice piemērošanas gadā var vienpusēji ierobežot to jaunu uzturēšanās atļauju skaitu, kuras tiek izsniegtas darba ņēmējiem un pašnodarbinātām personām no Horvātijas uz laikposmu, kas ir viens gads vai ilgāk, līdz triju gadu laikā pirms piemērošanas gada aprēķinātajam vidējam rādītājam plus 5 % un to jaunu uzturēšanās atļauju skaitu, kuras tiek izsniegtas uz laikposmu, kas ir ilgāks par četriem mēnešiem un īsāks par vienu gadu, līdz triju gadu laikā pirms piemērošanas gada aprēķinātajam vidējam rādītājam plus 10 %. Uzturēšanās atļauju skaitu tādā pašā apmērā var ierobežot nākamajā gadā pēc piemērošanas gada.

Atkāpjoties no iepriekšējās daļas, pēc sestā un septītā atsauces gada beigām piemēro šādus noteikumus: Ja konkrētā gadā to jaunu uzturēšanās atļauju skaits, kuras attiecas uz vienu no 1.c punktā minētajām kategorijām un ir izsniegtas darba ņēmējiem un pašnodarbinātām personām, kas ir Horvātijas valstspiederīgie, pārsniedz gadā pirms atsauces gada aprēķināto vidējo rādītāju par vairāk nekā 10 %, tad Šveice piemērošanas gadā var vienpusēji ierobežot to jaunu uzturēšanās atļauju skaitu, kuras tiek izsniegtas darba ņēmējiem un pašnodarbinātām personām no Horvātijas uz laikposmu, kas ir viens gads vai ilgāk, līdz triju gadu laikā pirms piemērošanas gada aprēķinātajam vidējam rādītājam plus 5 % un to jaunu uzturēšanās atļauju skaitu, kuras tiek izsniegtas uz laikposmu, kas ir ilgāks par četriem mēnešiem un īsāks par vienu gadu, līdz triju gadu laikā pirms piemērošanas gada aprēķinātajam vidējam rādītājam plus 10 %. Uzturēšanās atļauju skaitu tādā pašā apmērā var ierobežot nākamajā gadā pēc piemērošanas gada.

4.e Šā panta 4.d punkta vajadzībām piemēro šādas definīcijas:

1) “Atsauces gads” ir attiecīgais gads, ko aprēķina no tā mēneša pirmās dienas, kurā Protokols stājas spēkā;

2) “Piemērošanas gads” ir gads, kas seko atsauces gadam.

▼B

5. Šā panta 1. līdz 4. punkta un jo īpaši 2. punkta pārejas noteikumi par to darba ņēmēju privilēģijām, kas iesaistīti regulārā darba tirgū, un kontroles pasākumiem attiecībā uz algām un darba apstākļiem neattiecas uz nodarbinātām un pašnodarbinātām personām, kurām šā līguma spēkā stāšanās laikā atļauts veikt saimniecisko darbību Līgumslēdzēju pušu teritorijā. Šādām personām jo īpaši ir profesionālā un teritoriālā mobilitāte. To uzturēšanās atļauju turētājiem, kuru atļaujas derīgas mazāk nekā gadu, ir tiesības tās pagarināt; attiecībā uz viņiem nevar atsaukties uz to, ka kvantitatīvie ierobežojumi ir pārsniegti. To uzturēšanās atļauju turētājiem, kuru atļaujas derīgas gadu vai ilgāk, ir tiesības savas atļaujas pagarināt automātiski. Tāpēc šādām nodarbinātām un pašnodarbinātām personām no šā līguma stāšanās spēkā ir brīvas pārvietošanās tiesības, kas ar šā līguma pamatnoteikumiem un jo īpaši tā 7. pantu piešķirtas minētajām personām.

▼M3

5.a Pārejas noteikumi 1.a, 2.a, 3.a, 4.a un 4.b punktā, jo īpaši tie, kas minēti 2.a punktā attiecībā uz priekšrocībām darba ņēmējiem, kuri iekļauti pastāvīgajā darba tirgū, un kontroli pār algām un darba apstākļiem, netiek attiecināti uz darba ņēmējiem un pašnodarbinātām personām, kurām dienā, kad stājas spēkā šā nolīguma Protokols par to, kā turpmāk norādītās jaunās dalībvalstis piedalās nolīgumā kā Līgumslēdzējas Puses, ir atļauts veikt saimniecisko darbību Līgumslēdzēju Pušu teritorijās. Šādas personas jo īpaši var izmantot profesionālās un ģeogrāfiskās mobilitātes priekšrocības.

Uzturēšanās atļauju turētāji, kuru atļaujas ir derīgas uz īsāku laikposmu nekā viens gads, ir tiesīgi tās atjaunot, un attiecībā pret šiem uzturēšanās atļaujas turētājiem kvantitātes kvotas limita pārpildīšana nevar tikt piemērota. Uzturēšanās atļauju turētājiem, kuru atļaujas ir derīgas vienu gadu vai ilgāk par vienu gadu, ir tiesības pagarināt uzturēšanās atļaujas automātiski. Tādējādi minētājām darba ņēmējiem un pašnodarbinātajām personām būs priekšroka izmantot brīvas pārvietošanās tiesības, kas piešķirtas reģistrētām personām saskaņā ar šā nolīguma pamatnoteikumiem, jo īpaši ar tā 7. pantu, no tā spēkā stāšanās brīža.

▼M5

5.b Pārejas noteikumi 1.b, 2.b, 3.b un 4.c punktā, jo īpaši tie, kas minēti 2.b punktā attiecībā uz priekšrocībām darba ņēmējiem, kuri iekļauti pastāvīgajā darba tirgū, un kontroli attiecībā uz algām un darba apstākļiem, neattiecina uz darba ņēmējiem un pašnodarbinātām personām, kurām dienā, kad stājas spēkā šā nolīguma protokols attiecībā uz Bulgārijas Republikas un Rumānijas piedalīšanos kā līgumslēdzējām pusēm, ir atļauts veikt saimniecisko darbību Līgumslēdzēju pušu teritorijā. Minētās personas jo īpaši var izmantot profesionālās un ģeogrāfiskās mobilitātes priekšrocības.

Uzturēšanās atļauju turētāji, kuru atļaujas ir derīgas uz īsāku laikposmu nekā viens gads, ir tiesīgi tās atjaunot; attiecībā pret šiem uzturēšanās atļaujas turētājiem kvantitātes kvotas limita pārsniegšana nevar tikt piemērota. Uzturēšanās atļauju turētājiem, kuru atļaujas ir derīgas vienu gadu vai ilgāk par vienu gadu, ir tiesības uzturēšanās atļaujas pagarināt automātiski. Tādējādi minētajiem darba ņēmējiem un pašnodarbinātajām personām būs priekšroka izmantot brīvas pārvietošanās tiesības, kas piešķirtas reģistrētām personām saskaņā ar šā nolīguma pamatnoteikumiem, jo īpaši ar tā 7. pantu, no iepriekšminētā Protokola stāšanās spēkā.

▼M10

5.c Šā panta 1.c, 2.c, 3.c un 4.d punktā izklāstītos pārejas noteikumus, jo īpaši tos, kas minēti 2.c punktā attiecībā uz pastāvīgajā darba tirgū integrētiem darba ņēmējiem piešķiramo prioritāti, kā arī uz algas un darba apstākļu kontroli, nepiemēro darba ņēmējiem un pašnodarbinātām personām, kurām dienā, kad stājas spēkā šā Nolīguma Protokols attiecībā uz Horvātijas Republikas dalību Līgumslēdzējas puses statusā, ir atļauts veikt saimniecisku darbību Līgumslēdzēju pušu teritorijā. Šādas personas jo īpaši var īstenot profesionālās un ģeogrāfiskās mobilitātes tiesības.

To uzturēšanās atļauju turētāji, kuru atļaujas ir derīgas uz īsāku laikposmu nekā viens gads, ir tiesīgi tās atjaunot; attiecībā pret viņiem nevar piemērot kvantitatīvo ierobežojumu pārsniegšanu. Uzturēšanās atļauju turētāji, kuru atļaujas ir derīgas vienu gadu vai ilgāk, ir tiesīgi automātiski pagarināt savas uzturēšanās atļaujas. Tādējādi šādi darba ņēmēji un pašnodarbinātas personas ir tiesīgas izmantot brīvas pārvietošanās tiesības, kas piešķirtas reģistrētām personām saskaņā ar šā Nolīguma pamatnoteikumiem un jo īpaši ar tā 7. pantu, no iepriekš minētā Protokola tā spēkā stāšanās dienas.

▼B

6. Šveice regulāri un nekavējoties paziņo Apvienotajai komitejai visus noderīgos statistikas datus un informāciju, tostarp pasākumus, ar ko īsteno šā panta 2. punktu. Līgumslēdzēja puse var prasīt, lai Apvienotā komiteja pārskatītu situāciju.

7. Kvantitatīvos ierobežojumus nedrīkst attiecināt uz pārrobežu darba ņēmējiem.

8. Pārejas noteikumi par sociālo nodrošinājumu un bezdarba apdrošināšanas iemaksu retrocesiju ir izklāstīti II pielikuma protokolā.

11. pants

Pārsūdzību izskatīšana

1. Personām, uz kurām attiecas šis nolīgums, ir tiesības kompetentajām iestādēm iesniegt pārsūdzību par šā nolīguma noteikumu piemērošanu.

2. Pārsūdzības jāizskata pieņemamā laikposmā.

3. Personām, uz kurām attiecas šis nolīgums, ir iespēja iesniegt kompetentajai valsts tiesu iestādei pārsūdzību par lēmumiem pārsūdzības lietās vai tad, ja pieņemamā laikposmā šādu lēmumu nav.

12. pants

Labvēlīgāki noteikumi

Šis nolīgums neierobežo labvēlīgākus valstu noteikumus, kas var pastāvēt attiecībā uz Līgumslēdzēju pušu valstspiederīgajiem un viņu ģimenes locekļiem.

13. pants

Atturēšanās no jaunu pasākumu pieņemšanas

Līgumslēdzējas puses apņemas nepieņemt nekādus turpmākus ierobežojošus pasākumus attiecībā uz otras puses valstspiederīgajiem jomās, uz kurām attiecas šis nolīgums.

14. pants

Apvienotā komiteja

1. Ar šo ir izveidota Apvienotā komiteja, kurā ir Līgumslēdzēju pušu pārstāvji. Tā atbild par šā līguma pārvaldīšanu un pareizu piemērošanu. Šajā nolūkā tā sniedz ieteikumus. Tā pieņem lēmumus nolīgumā paredzētajos gadījumos. Apvienotā komiteja pieņem lēmumus, savstarpēji vienojoties.

2. Nopietnu ekonomisku vai sociālu grūtību gadījumā Apvienotā komiteja sanāk pēc kādas Līgumslēdzējas puses pieprasījuma, lai spriestu par situācijas uzlabošanai piemērotiem pasākumiem. Par to, kādi pasākumi veicami, Apvienotā komiteja var izlemt 60 dienu laikā pēc pieprasījuma saņemšanas. Apvienotā komiteja drīkst pagarināt šo termiņu. Šādu pasākumu darbības joma un ilgums nepārsniedz situācijas uzlabošanai vajadzīgo. Priekšroka dodama pasākumiem, kas vismazāk traucē šā nolīguma darbību.

3. Šā nolīguma pareizas īstenošanas nolūkā Līgumslēdzējas puses regulāri apmainās ar informāciju un pēc kādas Puses pieprasījuma savstarpēji apspriežas Apvienotajā komitejā.

4. Apvienotā komiteja sanāk pēc vajadzības un vismaz reizi gadā. Jebkura puse drīkst pieprasīt sēdes sasaukšanu. Apvienotā komiteja sanāk 15 dienu laikā pēc tam, kad saņemts pieprasījums saskaņā ar 2. punktu.

5. Apvienotā komiteja izstrādā reglamentu, kurā, inter alia, ietver noteikumus par sanāksmju sasaukšanu, priekšsēdētāja iecelšanu un priekšsēdētāja pienākumu pildīšanas termiņu.

6. Apvienotā komiteja var nolemt izveidot darba grupu vai speciālistu grupu, kas tai palīdzētu pienākumu izpildē.

15. pants

Pielikumi un protokoli

Šā nolīguma pielikumi un protokoli ir tā sastāvdaļa. Nobeiguma aktā ir ietvertas deklarācijas.

16. pants

Atsauce uz Kopienas tiesībām

1. Lai sasniegtu šā nolīguma mērķus, Līgumslēdzējas puses veic visus pasākumus, kas vajadzīgi, lai nodrošinātu, ka attiecībās starp tām piemēro tiesības un pienākumus, kas līdzvērtīgi tiesībām un pienākumiem, kuri ietverti Eiropas Kopienas tiesību aktos, uz kuriem izdarīta atsauce.

2. Ciktāl šā nolīguma piemērošana ietver Kopienas tiesību jēdzienus, līdz šā nolīguma parakstīšanas dienai ņem vērā attiecīgo Eiropas Kopienu Tiesas praksi. Pēc minētā datuma uz Tiesas praksi vērš arī Šveices uzmanību. Lai nodrošinātu pienācīgu šā nolīguma darbību, Apvienotā komiteja pēc kādas Līgumslēdzējas puses pieprasījuma nosaka saistības, ko paredz šāda Tiesas prakse.

17. pants

Tiesību aktu izstrādāšana

1. Tiklīdz viena Līgumslēdzēja puse uzsāk procedūru savu tiesību aktu grozījumu projekta pieņemšanai vai tiklīdz notikušas izmaiņas to iestāžu tiesu praksē, pret kuru lēmumiem nav bijis tiesiskās aizsardzības līdzekļu saskaņā ar attiecīgās valsts tiesību aktiem jomā, kuru reglamentē šis nolīgums, tā ar Apvienotās komitejas starpniecību informē otru Līgumslēdzēju pusi.

2. Apvienotajā komitejā notiek viedokļu apmaiņa par šādu grozījumu sekām attiecībā uz šā nolīguma pareizu darbību.

18. pants

Pārskatīšana

Ja kāda Līgumslēdzēja puse vēlas pārskatīt šo nolīgumu, tā šajā nolūkā iesniedz priekšlikumu Apvienotajā komitejā. Šā nolīguma grozījumi stājas spēkā pēc tam, kad pabeigtas attiecīgās iekšējās procedūras, izņemot II un III pielikuma grozījumus, ko pieņem ar Apvienotās komitejas lēmumu un kas var stāties spēkā tūlīt pēc minētā lēmuma pieņemšanas.

19. pants

Domstarpību izšķiršana

1. Līgumslēdzējas puses Apvienotajā komitejā var ierosināt debates par jautājumu, kas skar šā nolīguma interpretēšanu vai piemērošanu.

2. Apvienotā komiteja drīkst atrisināt domstarpības. Apvienotajai komitejai iesniedz visu informāciju, ko varētu izmantot, lai veiktu padziļinātu situācijas izpēti un rastu pieņemamu risinājumu. Tālab Apvienotā komiteja izvērtē visus iespējamos līdzekļus, lai saglabātu labu šā nolīguma darbību.

20. pants

Saistība ar divpusējiem sociālās nodrošināšanas nolīgumiem

Ja vien saskaņā ar II pielikumu nav paredzēts citādi, līdz ar šā nolīguma stāšanos spēkā divpusējos sociālās nodrošināšanas nolīgumus starp Šveici un Eiropas Kopienas dalībvalstīm atceļ, ciktāl minētie nolīgumi skar vienu un to pašu priekšmetu.

21. pants

Saistība ar divpusējiem nolīgumiem par nodokļu dubulto uzlikšanu

1. Šā nolīguma noteikumi neietekmē Šveices un Eiropas Kopienas dalībvalstu divpusējo nolīgumu noteikumus par nodokļu dubulto uzlikšanu. Konkrēti, šā nolīguma noteikumi neietekmē “pārrobežu darba ņēmēju” definīciju nolīgumos par nodokļu dubulto uzlikšanu.

2. Nevienu no šā nolīguma noteikumiem nedrīkst interpretēt tā, ka tas liegtu Līgumslēdzējām pusēm, kad tās piemēro attiecīgos nodokļu tiesību noteikumus, nošķirt nodokļu maksātājus, kuru situācijas nav salīdzināmas, īpaši attiecībā uz to dzīvesvietu.

3. Neviens no šā nolīguma noteikumiem neliedz Līgumslēdzējām pusēm pieņemt vai piemērot pasākumus, lai nodrošinātu nodokļu uzlikšanu, maksāšanu un efektīvu atgūšanu vai lai novērstu izvairīšanos no nodokļu maksāšanas saskaņā ar valsts nodokļu tiesību aktiem vai nolīgumiem, kuru mērķis ir novērst nodokļu dubulto uzlikšanu starp Šveici, no vienas puses, un vienu vai vairākām Eiropas Kopienas dalībvalstīm, no otras puses, vai arī jebkādu citu nodokļu režīmu.

22. pants

Saistība ar divpusējiem nolīgumiem par jautājumiem, kas nav saistīti ar sociālo nodrošinājumu un nodokļu dubulto uzlikšanu

1. Neatkarīgi no 20. un 21. panta šis nolīgums neietekmē nolīgumus, kas ir saistoši Šveicei, no vienas puses, un vienai vai vairākām Eiropas Kopienas dalībvalstīm, no otras puses, piemēram, tādus, kuri attiecas uz privātpersonām, uzņēmējiem, pārrobežu sadarbību vai vietējo robežsatiksmi, ciktāl tie ir saderīgi ar šo nolīgumu.

2. Ja pastāv nesaderība starp šādiem nolīgumiem un šo nolīgumu, priekšroka ir šim nolīgumam.

23. pants

Iegūtās tiesības

Šā nolīguma pārtraukšana vai neatjaunošana neietekmē tiesības, ko ieguvušas privātpersonas. Līgumslēdzējas puses savstarpējas vienošanās ceļā lemj, kā rīkoties attiecībā uz tiesībām, kuras tiek iegūtas.

24. pants

Teritoriālā darbības joma

Šo nolīgumu, no vienas puses, piemēro Šveices teritorijā un, no otras puses, teritorijās, kurās ir spēkā Eiropas Kopienas dibināšanas līgums, un saskaņā ar minētā Līguma nosacījumiem.

25. pants

Stāšanās spēkā un darbības termiņš

1. Šo nolīgumu katra Līgumslēdzēja puse apstiprina vai ratificē saskaņā ar savām procedūrām. Tas stājas spēkā otrā mēneša pirmajā dienā pēc pēdējā paziņojuma par ratificēšanas dokumentu deponēšanu vai arī pēc pēdējā paziņojuma par to, ka apstiprināti visi septiņi turpmāk norādītie nolīgumi:

Nolīgums par personu brīvu pārvietošanos,

Nolīgums par gaisa transportu,

Nolīgums par kravu un pasažieru pārvadājumiem pa dzelzceļu un autoceļiem,

Nolīgums par lauksaimniecības produktu tirdzniecību,

Nolīgums par atbilstības novērtēšanas savstarpēju atzīšanu,

Nolīgums par atsevišķiem valsts iepirkuma aspektiem,

Nolīgums par sadarbību zinātnes un tehnoloģiju jomā.

2. Sākotnēji šo nolīgumu noslēdz uz septiņiem gadiem. To atjauno uz nenoteiktu laiku, ja vien Eiropas Kopiena vai Šveice līdz sākotnējā laikposma beigām nepaziņo otrai Līgumslēdzējai pusei par pretējo. Šāda paziņojuma gadījumā piemēro 4. punktu.

3. Eiropas Kopiena vai Šveice var pārtraukt šo nolīgumu, paziņojot savu lēmumu otrai Pusei. Šāda paziņojuma gadījumā piemēro 4. punkta noteikumus.

4. Šā panta 1. punktā minēto septiņu nolīgumu piemērošana beidzas sešus mēnešus pēc tam, kad saņemts 2. punktā minētais paziņojums par šā nolīguma neatjaunošanu vai 3. punktā minētais paziņojums par tā pārtraukšanu.

Luksemburgā, tūkstoš deviņi simti deviņdesmit devītā gada divdesmit pirmajā jūnijā, divos eksemplāros angļu, dāņu, franču, grieķu, holandiešu, itāliešu, portugāļu, somu, spāņu, vācu un zviedru valodā, un visi teksti ir vienlīdz autentiski

Hecho en Luxemburgo, el veintiuno de junio de mil novecientos noventa y nueve, en doble ejemplar en lenguas alemana, danesa, española, finesa, francesa, griega, inglesa, italiana, neerlandesa, portuguesa y sueca, siendo cada uno de estos textos igualmente auténtico.

Udfærdiget i Luxembourg, den enogtyvende juni nitten hundrede og nioghalvfems, i to eksemplarer på dansk, engelsk, finsk, fransk, græsk, italiensk, nederlandsk, portugisisk, spansk, svensk og tysk, idet hver af disse tekster har samme gyldighed.

Geschehen zu Luxemburg am einundzwanzigsten Juni neunzehnhundertneunundneunzig in zweifacher Ausfertigung in dänischer, deutscher, englischer, finnischer, französischer, griechischer, italienischer, niederländischer, portugiesischer, spanischer und schwedischer Sprache, wobei jeder dieser Wortlaute gleichermaßen verbindlich ist.

Έγινε στο Λουξεμβούργο, στις είκοσι μία Ιουνίου χίλια εννιακόσια ενενήντα εννέα, σε δύο αντίτυπα στην αγγλική, γαλλική, γερμανική, δανική, ελληνική, ισπανική, ιταλική, ολλανδική, πορτογαλική, σουηδική και φινλανδική γλώσσα· καθένα από τα κείμενα είναι εξίσου αυθεντικό.

Done at Luxembourg on the twenty-first day of June in the year one thousand nine hundred and ninety-nine, in duplicate in the Danish, Dutch, English, Finnish, French, German, Greek, Italian, Portuguese, Spanish and Swedish languages, each of those texts being equally authentic.

Fait à Luxembourg, le vingt-et-un juin mil neuf cent quatre-vingt dix-neuf, en double exemplaire en langues allemande, anglaise, danoise, espagnole, finnoise, française, grecque, italienne, néerlandaise, portugaise et suédoise, chacun de ces textes faisant également foi.

Fatto a Lussemburgo, addì ventuno giugno millenovecentonovantanove, in duplice esemplare, nelle lingue danese, finlandese, francese, greca, inglese, italiana, olandese, portoghese, spagnola, svedese e tedesca, ciascun testo facente ugualmente fede.

Gedaan te Luxemburg, de eenentwintigste juni negentienhonderd negenennegentig, in twee exemplaren in de Deense, de Duitse, de Engelse, de Finse, de Franse, de Griekse, de Italiaanse, de Nederlandse, de Portugese, de Spaanse en de Zweedse taal, zijnde alle teksten gelijkelijk authentiek.

Feito em Luxemburgo, em vinte e um de Junho de mil novecentos e noventa e nove, em duplo exemplar nas línguas alemã, dinamarquesa, espanhola, finlandesa, francesa, grega, inglesa, italiana, neerlandesa, portuguesa e sueca, fazendo igualmente fé qualquer dos textos.

Tehty Luxemburgissa kahdentenakymmenentenäensimmäisenä päivänä kesäkuuta vuonna tuhatyhdeksänsataayhdeksänkymmentäyhdeksän kahtena kappaleena englannin, espanjan, hollannin, italian, kreikan, portugalin, ranskan, ruotsin, saksan, suomen ja tanskan kielellä, ja jokainen teksti on yhtä todistusvoimainen.

Utfärdat i Luxemburg den tjugoförsta juni nittonhundranittionioi två exemplar på det danska, engelska, finska, franska, grekiska, italienska, nederländska, portugisiska, spanska, svenska och tyska språket, vilka samtliga texter är lika giltiga.

Pour le Royaume de Belgique

Voor het Koninkrijk België

Für das Königreich Belgien

Cette signature engage également la Communauté française, la Communauté flamande, la Communauté germanophone, la Région wallonne, la Région flamande et la Région de Bruxelles-Capitale.

Deze handtekening verbindt eveneens de Vlaamse Gemeenschap, de Franse Gemeenschap, de Duitstalige Gemeenschap, het Vlaamse Gewest, het Waalse Gewest en het Brusselse Hoofdstedelijke Gewest.

Diese Unterschrift verbindet zugleich die Deutschsprachige Gemeinschaft, die Flämische Gemeinschaft, die Französische Gemeinschaft, die Wallonische Region, die Flämische Region und die Region Brüssel-Hauptstadt.

På Kongeriget Danmarks vegne

Für die Bundesrepublik Deutschland

Για την Ελληνική Δημοκρατία

Por el Reino de España

Pour la République française

Thar cheann Na hÉireann

For Ireland

Per la Repubblica italiana

Pour le Grand-Duché de Luxembourg

Voor het Koninkrijk der Nederlanden

Für die Republik Österreich

Pela República Portuguesa

Suomen tasavallan puolesta

För Republiken Finland

För Konungariket Sverige

For the United Kingdom of Great Britain and Northern Ireland

Por la Comunidad Europea

For Det Europæiske Fællesskab

Für die Europäische Gemeinschaft

Για την Ευρωπαϊκή Κοινότητα

For the European Community

Pour la Communauté européenne

Per la Comunità europea

Voor de Europese Gemeenschap

Pela Comunidade Europeia

Euroopan yhteisön puolesta

På Europeiska gemenskapens vägnar

Für die schweizerischen Eidgenossenschaft

Pour la Confédération suisse

Per la Confederazione svizzera

I PIELIKUMS

PERSONU BRĪVA PĀRVIETOŠANĀS

I. VISPĀRĪGI NOTEIKUMI

1. pants

Ieceļošana un izceļošana

1. Līgumslēdzējas puses atļauj pārējo Līgumslēdzēju pušu valstspiederīgajiem un viņu ģimenes locekļiem šā pielikuma 3. panta nozīmē un norīkotām personām šā pielikuma 17. panta nozīmē ieceļot savā teritorijā, tikai uzrādot derīgu personas apliecību vai pasi.

Nedrīkst prasīt ieceļošanas vīzu vai izvirzīt līdzvērtīgas prasības, izņemot attiecībā uz tiem ģimenes locekļiem vai norīkotām personām šā pielikuma 17. panta nozīmē, kurām nav Līgumslēdzējas puses valstspiederības. Attiecīgā Līgumslēdzēja puse šīm personām sniedz visas iespējas iegūt visas vajadzīgās vīzas.

2. Līgumslēdzējas puses piešķir Līgumslēdzēju pušu valstspiederīgajiem un viņu ģimenes locekļiem šā pielikuma 3. panta nozīmē un norīkotām personām šā pielikuma 17. panta nozīmē tiesības izceļot no savas teritorijas, tikai uzrādot derīgu personas apliecību vai pasi. Līgumslēdzējas puses nedrīkst prasīt izceļošanas vīzu vai izvirzīt līdzvērtīgas prasības pārējo Līgumslēdzēju pušu valstspiederīgajiem.

Līgumslēdzējas puses, rīkojoties saskaņā ar saviem tiesību aktiem, šādiem valstspiederīgajiem izsniedz vai atjauno personas apliecību vai pasi, kurā jo īpaši norādīta tās īpašnieka valstspiederība.

Pasei jābūt derīgai vismaz visās Līgumslēdzējās pusēs un valstīs, kuras tās īpašniekam jāšķērso, ceļojot starp tām. Ja pase ir vienīgais dokuments, kuru uzrādot tās īpašnieks var likumīgi atstāt valsti, tās derīguma termiņš nedrīkst būt mazāks par pieciem gadiem.

2. pants

Uzturēšanās un saimnieciskā darbība

1. Neskarot pārejas laika noteikumus, kas izklāstīti šā nolīguma 10. pantā un šā pielikuma VII nodaļā, Līgumslēdzējas puses valstspiederīgajiem ir tiesības uzturēties un veikt saimniecisko darbību otras Līgumslēdzējas puses teritorijā, ievērojot II līdz IV nodaļā noteiktās procedūras. Minētās tiesības pamato, izdodot uzturēšanās atļauju, bet personām no pierobežas zonām – īpašu atļauju.

Līgumslēdzējas puses valstspiederīgajiem ir arī tiesības apmeklēt kādu citu Līgumslēdzēju pusi vai uzturēties tajā ne ilgāk kā vienu gadu pēc nodarbinātības laikposma beigām, lai meklētu jaunu darbu, un uzturēties tajā pieņemami ilgu laiku, kas var būt līdz sešiem mēnešiem, lai ļautu tiem iepazīties ar nodarbinātības iespējām atbilstoši to profesionālajai kvalifikācijai vai, ja vajadzīgs, veikt attiecīgos pasākumus darba uzsākšanai. Darba meklētājiem ir tiesības attiecīgās Līgumslēdzējas puses teritorijā saņemt tādu pašu palīdzību, kādu nodarbinātības aģentūras minētajā valstī piedāvā saviem valstspiederīgajiem. Šādas uzturēšanās laikā tos drīkst izslēgt no sociālā nodrošinājuma shēmām.

2. Tiem Līgumslēdzēju pušu valstspiederīgajiem, kuri neveic saimniecisko darbību uzņēmējvalstī un kuriem nav uzturēšanās tiesību saskaņā ar citiem šā nolīguma noteikumiem, ir uzturēšanās tiesības, ja viņi atbilst V nodaļā izklāstītajiem priekšnoteikumiem. Minētās tiesības pamato, izsniedzot uzturēšanās atļauju.

3. Uzturēšanās atļauju vai īpašo atļauju Līgumslēdzēju pušu valstspiederīgajiem izsniedz un atjauno bez maksas vai par samaksu, kas nepārsniedz nodokļus un nodevas, kuras valstspiederīgajiem jāmaksā par personas apliecības saņemšanu. Līgumslēdzējas puses, cik vien iespējams, veic pasākumus, kas vajadzīgi, lai vienkāršotu šo dokumentu iegūšanas formalitātes un procedūras.

4. Līgumslēdzējas puses drīkst pieprasīt pārējo Līgumslēdzēju pušu valstspiederīgajiem ziņot par savu klātbūtni to teritorijā.

3. pants

Ģimenes locekļi

1. Personai, kurai ir uzturēšanās tiesības un kura ir Līgumslēdzējas puses valstspiederīgais, ir tiesības būt kopā ar saviem ģimenes locekļiem. Nodarbinātas personas rīcībā jābūt mājoklim viņa ģimenei, ko uzskata par normālu standartu nodarbinātiem valstspiederīgajiem reģionā, kurā šī persona ir nodarbināta, bet šis noteikums nedrīkst radīt diskrimināciju starp valsts nodarbinātām personām un otras Līgumslēdzējas puses nodarbinātām personām.

2. Par ģimenes locekļiem neatkarīgi no to valstspiederības uzskata:

a) šīs personas laulāto un viņu lejupējos radiniekus, kas jaunāki par 21 gadu vai kas ir apgādājamie;

b) šīs personas augšupējos radiniekus un tos šīs personas laulātā radiniekus, kurus viņš apgādā;

c) ja persona ir students, tad viņa laulāto un viņa apgādībā esošos bērnus.

Līgumslēdzējas puses atvieglo tāda ģimenes locekļa uzņemšanu, uz kuru neattiecas šā punkta noteikumi, ievērojot a), b) un c) apakšpunktu, ja minētā persona ir apgādājamais vai dzīvo Līgumslēdzējas puses valstspiederīgā mājsaimniecībā izcelsmes valstī.

3. Izsniedzot uzturēšanās atļauju Līgumslēdzējas puses valstspiederīgā ģimenes locekļiem, Līgumslēdzējas puses drīkst pieprasīt tikai šādus dokumentus:

a) dokumentu, ar kuru šī persona ieceļoja teritorijā;

b) dokumentu, ko izdevusi izcelsmes vai izcelšanās valsts kompetentā iestāde, kas apliecina šo personu radniecību;

c) attiecībā uz apgādājamajiem – dokumentu, ko izdevusi izcelsmes vai izcelšanās valsts kompetentā iestāde, kas apliecina, ka tie ir 1. punktā minētās personas apgādājamie vai ka tie dzīvo šīs personas mājsaimniecībā minētajā valstī.

4. Ģimenes loceklim izdotās uzturēšanās atļaujas derīguma termiņš ir tāds pats kā atļaujai, kas izsniegta personai, kuras apgādībā tas ir.

5. Personas, kurai ir uzturēšanās tiesības, laulātajam un apgādājamajiem bērniem vai bērniem līdz 21 gada vecumam ir tiesības neatkarīgi no valstspiederības uzsākt saimniecisko darbību.

6. Līgumslēdzējas puses valstspiederīgā bērnam neatkarīgi no tā, vai viņš veic vai neveic saimniecisko darbību, ir vai nav to veicis, ir pieejama vispārējā izglītība, mācekļa izglītība un profesionālās sagatavošanas kursi ar tādiem pašiem nosacījumiem kā uzņēmējvalsts valstspiederīgajiem, ja šie bērni dzīvo tās teritorijā.

Līgumslēdzējas puses sekmē iniciatīvas, kas ļauj šādiem bērniem apmeklēt iepriekšminētos kursus ar vislabākajiem nosacījumiem.

4. pants

Uzturēšanās tiesības

1. Līgumslēdzējas puses valstspiederīgajiem un viņu ģimenes locekļiem ir tiesības uzturēties kādas citas Līgumslēdzējas puses teritorijā pēc viņu saimnieciskās darbības pabeigšanas.

2. Saskaņā ar šā nolīguma 16. pantu izdara atsauci uz Regulu (EEK) Nr. 1251/70 (OV L 142,1970., 24. lpp.) ( 10 ) un Direktīvu 75/34/EEK (OV L 14,1975., 10. lpp.) (10) .

5. pants

Sabiedriskā kārtība

1. Saskaņā ar šā nolīguma noteikumiem piešķirtās tiesības drīkst ierobežot tikai ar tādiem pasākumiem, kuru pamatā ir sabiedriskā kārtība, valsts drošība vai sabiedrības veselības aizsardzība.

2. Saskaņā ar šā nolīguma 16. pantu izdara atsauci uz Direktīvām 64/221/EEK (OV 56, 4.4.1964., 850./64. lpp.) (10) , 72/194/EEK (OV L 121, 26.5.1972., 32. lpp.) (10) un 75/35/EEK (OV L 14, 20.1.1975., 14. lpp.) (10) .

II. NODARBINĀTAS PERSONAS

6. pants

Noteikumi par uzturēšanos

1. Nodarbināta persona, kas ir Līgumslēdzējas puses valstspiederīgais (turpmāk “nodarbinātā persona”) un ko darba devējs uzņēmējvalstī nodarbinājis vienu gadu vai ilgāk, saņem uzturēšanās atļauju, kas ir derīga vismaz piecus gadus pēc tās izdošanas dienas. To automātiski pagarina vismaz uz pieciem gadiem. Pagarinot pirmo reizi, šo derīguma termiņu drīkst ierobežot, taču uz laiku, kas nav īsāks par vienu gadu, ja tās turētājs vairāk nekā 12 mēnešus pēc kārtas ir bijis piespiedu bezdarbnieks.

2. Nodarbināta persona, kuru darba devējs uzņēmējvalstī ir nodarbinājis vairāk nekā trīs mēnešus, bet mazāk nekā gadu, saņem uzturēšanās atļauju, kuras derīguma termiņš ir tāds pats kā viņa darba līgumam.

Nodarbinātai personai, kura ir nodarbināta uz laikposmu līdz trīs mēnešiem, nav vajadzīga uzturēšanās atļauja.

3. Izsniedzot uzturēšanās atļaujas, Līgumslēdzējas puses nedrīkst prasīt, lai nodarbināta persona uzrādītu vairāk nekā šādus dokumentus:

a) dokumentu, ar kuru šī persona ieceļoja to teritorijā;

b) darba devēja līgumattiecību paziņojumu vai rakstisku saistību apstiprinājumu.

4. Uzturēšanās atļauja ir derīga visā izdevējvalsts teritorijā.

5. Uzturēšanās atļaujas derīgumu neietekmē uzturēšanās pārtraukumi, kas nepārsniedz sešus mēnešus pēc kārtas, kā arī prombūtne militārā dienesta pienākumu pildīšanas dēļ.

6. Derīgu uzturēšanās atļauju nedrīkst anulēt tikai tāpēc, ka nodarbināta persona vairs nestrādā, vai nu tāpēc, ka pēc negadījuma vai slimības ir kļuvusi īslaicīgi darbnespējīga, vai tāpēc, ka tai ir piespiedu bezdarbs, ko apliecina kompetentais nodarbinātības dienests.

7. Uzturēšanās atļaujas iegūšanas formalitātes neliedz nodarbinātai personai nekavējoties uzsākt darbu saskaņā ar līgumu, ko tā ir noslēgusi.

7. pants

Pārrobežu darba ņēmēji

1. Pārrobežu darba ņēmējs ir Līgumslēdzējas puses valstspiederīgais, kura dzīvesvieta ir kādas Līgumslēdzējas puses teritorijā, bet kurš pilda savus darba pienākumus kā nodarbināta persona otras Līgumslēdzējas puses teritorijā, parasti atgriežoties savā dzīvesvietā katru dienu vai vismaz vienreiz nedēļā.

2. Pārrobežu darba ņēmējiem nav vajadzīga uzturēšanās atļauja.

Nodarbinātības valsts kompetentās iestādes tomēr drīkst izdot pārrobežu darba ņēmējiem īpašu atļauju vismaz uz pieciem gadiem vai uz nodarbinātības laiku, ja tas ir ilgāks par trim mēnešiem, bet nepārsniedz vienu gadu. To pagarina vismaz uz pieciem gadiem ar noteikumu, ka pārrobežu darba ņēmējs iesniedz pierādījumu par to, ka viņš reāli veic saimniecisku darbību.

3. Īpašās atļaujas ir derīgas visā izdevējvalsts teritorijā.

8. pants

Profesionālā un teritoriālā mobilitāte

1. Nodarbinātām personām ir tiesības uz profesionālo un teritoriālo mobilitāti visā uzņēmējvalsts teritorijā.

2. Profesionālā mobilitāte ietver darba devēja, nodarbinātības vai nodarbošanās maiņu, kā arī pāreju no nodarbinātā statusa pašnodarbinātā statusā. Teritoriālā mobilitāte ietver darba un dzīvesvietas maiņu.

9. pants

Vienāda attieksme

1. Attieksme pret nodarbinātu personu, kura ir Līgumslēdzējas puses valstspiederīgais, tā valstspiederības dēļ otras Līgumslēdzējas puses teritorijā nedrīkst atšķirties no attieksmes pret savas valsts nodarbinātām personām nodarbinātības un darba apstākļu, jo īpaši samaksas, atlaišanas no darba, atjaunošanas vai atkārtotas pieņemšanas ziņā, ja šī persona kļūst par bezdarbnieku.

2. Nodarbinātai personai un viņas ģimenes locekļiem, kas minēti šā pielikuma 3. pantā, ir tie paši nodokļu atvieglojumi un labklājības pabalsti kā valsts nodarbinātām personām un viņu ģimenes locekļiem.

3. Nodarbinātai personai ir arī tiesības uz izglītību arodizglītības iestādēs un pārkvalificēšanās un profesionālās rehabilitācijas centros ar tādu pašu pamatojumu un ar tādiem pašiem noteikumiem kā valsts nodarbinātām personām.

4. Jebkura klauzula koplīgumā vai individuālā līgumā vai jebkādā citā kolektīvā norunā par darba iespējām, nodarbinātību, samaksu un citiem nodarbinātības un atlaišanas noteikumiem automātiski nav spēkā, ciktāl tas paredz vai pieļauj diskriminējošus nosacījumus attiecībā uz nodarbinātajiem ārvalstniekiem, kuri ir Līgumslēdzēju pušu valstspiederīgie.

5. Nodarbinātā persona, kura ir Līgumslēdzējas puses valstspiederīgais un kura nodarbināta otras Līgumslēdzējas puses teritorijā, bauda vienādu attieksmi jautājumos par dalību arodbiedrību organizācijās un īsteno šo biedrību tiesības, tostarp tiesības balsot un tiesības ieņemt izpildu vai vadošus amatus arodbiedrības organizācijā; šai personai var neļaut piedalīties tādu struktūru pārvaldē, kas ir publisko tiesību subjekts, un ieņemt amatus, ko reglamentē publiskās tiesības. Tomēr tai ir tiesības tikt ievēlētai struktūrās, kas uzņēmumā pārstāv darbiniekus.

Šie noteikumi neskar normatīvos aktus uzņēmējvalstī, kas otras Līgumslēdzējas puses nodarbinātajām personām piešķir plašākas tiesības.

6. Neskarot šā pielikuma 26. panta noteikumus, nodarbinātajai personai, kura ir Līgumslēdzējas puses valstspiederīgais un ir nodarbināta otras Līgumslēdzējas puses teritorijā, ir visas tiesības un priekšrocības, kas piešķirtas tās nodarbinātajām personām attiecībā uz mājokli, ietverot savām vajadzībām atbilstoša mājokļa īpašuma tiesības.

Šāds darba ņēmējs ar tādām pašām tiesībām kā valstspiederīgie var reģistrēties tā reģiona mājokļu rindā, kurā viņš strādā algotu darbu, ja šādas rindas pastāv; viņš saņem no tā izrietošās priekšrocības un labumus.

Ja viņa ģimene ir palikusi valstī, no kuras viņš ieradies, šajā gadījumā uzskata, ka tā uzturas minētajā reģionā, ja uz attiecīgās valsts darba ņēmējiem attiecas līdzīga prezumpcija.

10. pants

Nodarbinātība valsts dienestā

Līgumslēdzējas puses valstspiederīgajam, kurš strādā kā nodarbināta persona, var atteikt tiesības sākt darbu valsts dienestā, kas ietver valsts varas īstenošanu un ir paredzēts, lai aizstāvētu valsts vai citu valsts struktūru kopējās intereses.

11. pants

Sadarbība saistībā ar nodarbinātības dienestiem

Līgumslēdzējas puses sadarbojas EURES (Eiropas Nodarbinātības dienestu) tīklā, jo īpaši dibinot kontaktus, saskaņojot darba piedāvājumus un pieteikumus un apmainoties ar informāciju par darba tirgus stāvokli un dzīves un darba apstākļiem.

III. PAŠNODARBINĀTAS PERSONAS

12. pants

Noteikumi par uzturēšanos

1. Līgumslēdzējas puses valstspiederīgais, kurš vēlas veikt uzņēmējdarbību kādas citas Līgumslēdzējas puses teritorijā, lai darbotos kā pašnodarbinātais (turpmāk “pašnodarbināta persona”), saņem uzturēšanās atļauju, kas derīga vismaz piecus gadus pēc tās izdošanas dienas ar noteikumu, ka tas iesniedz valsts kompetentajām iestādēm pierādījumus par to, ka ir reģistrējis savu uzņēmējdarbību vai vēlas to darīt.

2. Uzturēšanās atļauju pagarina automātiski vismaz uz pieciem gadiem ar noteikumu, ka pašnodarbināta persona iesniedz pierādījumu kompetentajām iestādēm par to, ka tā kā pašnodarbinātais veic saimniecisko darbību.

3. Izdodot uzturēšanās atļaujas, Līgumslēdzējas puses nedrīkst prasīt, lai pašnodarbinātas personas uzrādītu vairāk nekā turpmāk norādīto:

a) dokumentu, ar kuru šī persona ieceļoja teritorijā;

b) šā panta 1. un 2. punktā minēto pierādījumu.

4. Uzturēšanās atļauja ir derīga visā izdevējvalsts teritorijā.

5. Uzturēšanās atļaujas derīgumu neietekmē uzturēšanās pārtraukumi, kas nepārsniedz sešus secīgus mēnešus, kā arī prombūtne, kas saistīta ar militārā dienesta pienākumu pildīšanu.

6. Personām, kas minētas 1. punktā, nedrīkst anulēt derīgas uzturēšanās atļaujas tikai tāpēc, ka tās vairs nestrādā slimības vai negadījuma rezultātā radušās pārejošas darbnespējas dēļ.

13. pants

Pašnodarbināti pārrobežu darba ņēmēji

1. Pašnodarbināts pārrobežu darba ņēmējs ir Līgumslēdzējas puses valstspiederīgais, kura dzīvesvieta ir Līgumslēdzējas puses teritorijā un kurš darbojas kā pašnodarbinātais otras Līgumslēdzējas puses teritorijā, parasti atgriežoties savā dzīvesvietā katru dienu vai vismaz vienreiz nedēļā.

2. Pašnodarbinātam pārrobežu darba ņēmējam nav vajadzīga uzturēšanās atļauja.

Tomēr attiecīgās valsts iestādes var pašnodarbinātam pārrobežu darba ņēmējam izdot īpašu atļauju, kas ir derīga vismaz piecus gadus ar noteikumu, ka viņš kompetentajām valsts iestādēm uzrāda pierādījumu par to, ka darbojas vai vēlas darboties kā pašnodarbinātais. Atļauju pagarina vismaz uz pieciem gadiem ar noteikumu, ka pārrobežu darba ņēmējs uzrāda pierādījumu par to, ka viņš darbojas kā pašnodarbinātais.

3. Īpašās atļaujas ir derīgas visā izdevējvalsts teritorijā.

14. pants

Profesionālā un teritoriālā mobilitāte

1. Pašnodarbinātām personām ir tiesības uz profesionālo un teritoriālo mobilitāti visā uzņēmējvalsts teritorijā.

2. Profesionālā mobilitāte ietver nodarbošanās maiņu, kā arī pāreju no pašnodarbinātā statusa nodarbinātā statusā. Teritoriālā mobilitāte ietver darba un dzīvesvietas maiņu.

15. pants

Vienāda attieksme

1. Attiecībā uz pieeju pašnodarbinātībai un tās īstenošanu uzņēmējvalstī pret pašnodarbināto personu ir ne mazāk labvēlīga attieksme kā pret saviem valstspiederīgajiem.

2. Šā pielikuma 9. panta noteikumus piemēro mutatis mutandis attiecībā uz šajā nodaļā minētajām pašnodarbinātām personām.

16. pants

Valsts varas izmantošana

Pašnodarbinātai personai var liegt tiesības veikt darbību, kas ietver, kaut vai neregulāri, valsts varas īstenošanu.

IV. PAKALPOJUMU SNIEGŠANA

17. pants

Personas, kas sniedz pakalpojumus

Attiecībā uz pakalpojumu sniegšanu turpmāk minētais ir aizliegts saskaņā ar šā nolīguma 5. pantu:

a) jebkādi ierobežojumi attiecībā uz tādu pārrobežu pakalpojumu sniegšanu Līgumslēdzējas puses teritorijā, kas nepārsniedz 90 faktiskā darba dienas kalendārajā gadā;

b) jebkādi ierobežojumi attiecībā uz ieceļošanas un uzturēšanās tiesībām gadījumos, uz ko attiecas šā nolīguma 5. panta 2. punkts:

i) personas, kuras sniedz pakalpojumus un kuras ir Eiropas Kopienas dalībvalstu vai Šveices valstspiederīgie, un kuras veic uzņēmējdarbību tās Līgumslēdzējas puses teritorijā, kas nav puse, kurā saņem pakalpojumus;

ii) pakalpojumu sniedzēju darbinieki neatkarīgi no to pilsonības, kuri ir iesaistīti vienas Līgumslēdzējas puses regulārajā darba tirgū un kuri norīkoti sniegt pakalpojumu otras Līgumslēdzējas puses teritorijā, neskarot 1. pantu.

18. pants

Šā pielikuma 17. panta noteikumi attiecas uz uzņēmējsabiedrībām, kas izveidotas saskaņā ar Eiropas Kopienas dalībvalsts vai Šveices tiesību aktiem un kam reģistrācijas, centrālās administrācijas un galvenā darījumu vieta ir Līgumslēdzējas puses teritorijā.

19. pants

Persona, kas sniedz pakalpojumus, kam ir tiesības vai kam atļauts sniegt pakalpojumu, šā pakalpojuma sniegšanai drīkst uz laiku veikt darbību valstī, kurā tiek sniegts pakalpojums, ar tiem pašiem noteikumiem, kādus minētā valsts noteikusi saviem valstspiederīgajiem, saskaņā ar šā pielikuma un II un III pielikuma noteikumiem.

20. pants

1. Personām, kas minētas šā pielikuma 17. panta b) punktā, kam ir tiesības sniegt pakalpojumu, nav vajadzīga uzturēšanās atļauja 90 dienas ilgiem vai īsākiem uzturēšanās laikposmiem. Uz šādu uzturēšanos attiecas 1. pantā minētie dokumenti, ar kuriem tās ieceļoja teritorijā.

2. Personas, kas minētas šā pielikuma 17. panta b) punktā, kam ir tiesības vai kam atļauts sniegt pakalpojumu laikposmā, kas pārsniedz 90 dienas, minēto tiesību pamatošanai saņem uzturēšanās atļauju uz pakalpojumu sniegšanas laiku.

3. Uzturēšanās tiesības attiecas uz visu Šveices vai attiecīgās Eiropas Kopienas dalībvalsts teritoriju.

4. Lai izdotu uzturēšanās atļaujas, Līgumslēdzējas puses šā pielikuma 17. panta b) punktā minētajām personām nedrīkst prasīt vairāk kā turpmāk minēto:

a) dokumentu, ar kuru tās ieceļoja teritorijā;

b) pierādījumu par to, ka tās sniedz pakalpojumu vai ka vēlas to darīt.

21. pants

1. Kopējais pakalpojumu sniegšanas ilgums saskaņā ar šā pielikuma 17. panta a) punktu, ja pakalpojumus sniedz pastāvīgi vai vairākos secīgos laikposmos, nedrīkst pārsniegt 90 faktiskā darba dienas kalendārajā gadā.

2. Šā panta 1. punkta noteikumi neskar pakalpojumu sniedzošās personas juridisko saistību izpildi saskaņā ar garantijām, ko sniedz personai, kura saņem pakalpojumu, vai nepārvaramas varas gadījumus.

22. pants

1. Šā pielikuma 17. un 19. panta noteikumus neattiecina uz darbībām, kas ietver, kaut vai neregulāri, valsts varas īstenošanu attiecīgajā Līgumslēdzējā pusē.

2. Šā pielikuma 17. un 19. panta noteikumi un atbilstīgi tiem pieņemtie pasākumi neliedz piemērot normatīvos un administratīvos aktus, kas noteikti darba apstākļu un nodarbinātības nosacījumu piemērošanai nodarbinātām personām, kuras norīkotas, lai sniegtu pakalpojumus. Saskaņā ar šā nolīguma 16. pantu izdara atsauci uz 1996. gada 16. decembra Direktīvu 96/71/EK par darbinieku norīkošanu pakalpojumu sniegšanas sistēmā (OV L 18, 21.1.1997., 1. lpp.) ( 11 ).

3. Šā pielikuma 17. panta a) punkta un 19. panta noteikumi neskar to normatīvo un administratīvo aktu piemērošanu, kas dominē visās Līgumslēdzējās pusēs laikā, kad šis nolīgums stājas spēkā, attiecībā uz:

i) pagaidu nodarbinātības aģentūru darbībām;

ii) finanšu pakalpojumiem, kuru sniegšanai Līgumslēdzējas puses teritorijā vajadzīga iepriekšēja atļauja, un uz minētās Līgumslēdzējas puses iestāžu veikto konsultatīvās uzraudzības īstenotāju.

4. Šā pielikuma 17. panta a) punkta un 19. panta noteikumi neskar Līgumslēdzēju pušu attiecīgo normatīvo un administratīvo aktu piemērošanu tādu pakalpojumu sniegšanai, kas ilgst 90 faktiskā darba dienas vai mazāk un kas obligāti vajadzīgi valsts interesēs.

23. pants

Personas, kas saņem pakalpojumus

1. Personai, kas saņem pakalpojumus šā nolīguma 5. panta 3. punkta nozīmē, nav vajadzīga uzturēšanās atļauja, ja uzturēšanās laiks nepārsniedz trīs mēnešus. Ja šis laikposms pārsniedz trīs mēnešus, personai, kura saņem pakalpojumus, izsniedz uzturēšanās atļauju uz laiku, kas vienāds ar pakalpojuma ilgumu. Šajā uzturēšanās laikposmā attiecīgo personu drīkst izslēgt no sociālā nodrošinājuma shēmām.

2. Uzturēšanās atļauja ir derīga visā izdevējvalsts teritorijā.

V. PERSONAS, KAS NEVEIC SAIMNIECISKO DARBĪBU

24. pants

Noteikumi par uzturēšanos

1. Persona, kas ir Līgumslēdzējas puses valstspiederīgais, kurš neveic saimniecisko darbību dzīvesvietas valstī un kuram nav uzturēšanās tiesību saskaņā ar citiem šā nolīguma noteikumiem, saņem uzturēšanās atļauju, kas derīga vismaz piecus gadus ar noteikumu, ka tā pierāda valsts kompetentajām iestādēm, ka tai sev un saviem ģimenes locekļiem ir:

a) pietiekami finanšu līdzekļi, lai savā uzturēšanās laikā neprasītu sociālās palīdzības pabalstus;

b) visu veidu apdrošināšana slimības gadījumiem ( 12 ).

Līgumslēdzējas puses drīkst, ja tās uzskata par vajadzīgu, prasīt atkārtoti apstiprināt uzturēšanās atļaujas derīgumu pēc pirmajiem diviem uzturēšanās gadiem.

2. Finanšu līdzekļus uzskata par pietiekamiem, ja tie pārsniedz summu, zem kuras, ņemot vērā šo personu stāvokli un, ja vajadzīgs, arī ģimenes stāvokli, valstspiederīgie var prasīt sociālā nodrošinājuma pabalstus. Ja minēto nosacījumu nevar piemērot, atļaujas prasītāja finanšu līdzekļus uzskata par pietiekamiem, ja tie ir lielāki par minimālo sociālā nodrošinājuma pensiju līmeni, ko maksā uzņēmējvalsts.

3. Personas, kuras Līgumslēdzējas puses teritorijā ir nodarbinātas mazāk nekā vienu gadu, drīkst palikt tur, ja tās atbilst šā panta 1. punkta nosacījumiem. Bezdarbnieku pabalstus, uz kuriem tām ir tiesības saskaņā ar attiecīgās valsts tiesību aktiem, ko vajadzības gadījumā papildina ar II pielikuma noteikumiem, uzskata par finanšu līdzekļiem šā panta 1. punkta a) apakšpunkta un 2. punkta nozīmē.

4. Studentam, kuram, ņemot vērā citus šā nolīguma noteikumus, nav uzturēšanās tiesību citas Līgumslēdzējas puses teritorijā, izsniedz uzturēšanās atļauju uz mācību laiku vai uz vienu gadu, ja mācības ilgst vairāk par gadu, ja tas iesniedz attiecīgajā valsts iestādē izziņu vai, ja vēlas, līdzvērtīgos veidos apliecina, ka viņam pietiek finanšu līdzekļu, lai nodrošinātu, ka viņa uzturēšanās laikā ne viņš, ne viņa laulātais vai apgādājamie bērni neizvirzīs nekādas prasības uzņēmējvalsts sociālajam nodrošinājumam, un pierāda, ka viņš ir reģistrēts apstiprinātā iestādē nolūkā veikt savu pamatdarbību – apgūt arodmācību kursu – un ka viņam ir visu risku veselības apdrošināšana. Šis nolīgums nereglamentē pieeju arodmācībām vai to, ka tiek saglabāta palīdzība, kas piešķirta studentiem, uz ko attiecas šis pants.

5. Uzturēšanās atļauju automātiski pagarina vismaz uz pieciem gadiem, ja joprojām ir ievēroti atbilstības nosacījumi. Uzturēšanās atļaujas studentiem pagarina automātiski uz laiku, kas atbilst atlikušajam mācību ilgumam.

6. Uzturēšanās atļaujas derīgumu neietekmē uzturēšanās pārtraukumi, kas nepārsniedz sešus secīgus mēnešus, un prombūtne, pildot militārā dienesta pienākumus.

7. Uzturēšanās atļauja ir derīga visā izdevējvalsts teritorijā.

8. Uzturēšanās tiesības paliek spēkā tik ilgi, kamēr minēto tiesību izmantotāji atbilst 1. punktā noteiktajiem nosacījumiem.

VI. NEKUSTAMĀ ĪPAŠUMA IEGĀDE

25. pants

1. Līgumslēdzējas puses valstspiederīgajam, kam ir uzturēšanās tiesības un sava pamata dzīvesvieta uzņēmējvalstī, ir tādas pašas tiesības kā valstspiederīgajiem attiecībā uz nekustamā īpašuma iegādi. Viņš jebkurā laikā var izveidot savu pamata dzīvesvietu uzņēmējvalstī saskaņā ar attiecīgajiem valsts noteikumiem neatkarīgi no tā, cik ilgi viņš ir nodarbināts. Uzņēmējas valsts atstāšana neuzliek pienākumu šādu īpašumu pārdot.

2. Līgumslēdzējas puses valstspiederīgajam, kam ir uzturēšanās tiesības, bet kam nav savas pamata dzīvesvietas uzņēmējvalstī, ir tādas pašas tiesības kā valstspiederīgajiem attiecībā uz nekustamā īpašuma iegādi savas saimnieciskās darbības vajadzībām. Uzņēmējvalsts atstāšana neuzliek pienākumu šādu īpašumu pārdot. Viņam atļauts iegādāties arī otru mājokli vai brīvdienu mītni. Šis nolīgums neskar noteikumus, ko piemēro tīriem kapitālieguldījumiem vai darījumiem ar neapbūvētu zemi vai dzīvokļiem.

3. Pārrobežu darba ņēmējam ir tādas pašas tiesības kā valstspiederīgajam attiecībā uz nekustamā īpašuma iegādi savai saimnieciskajai darbībai vai attiecībā uz otru mājokli. Uzņēmējvalsts atstāšana neuzliek pienākumu šādu īpašumu pārdot. Viņam atļauts iegādāties arī brīvdienu mītni. Šis nolīgums neskar noteikumus, ko uzņēmējvalstī piemēro tīriem kapitālieguldījumiem vai darījumiem ar neapbūvētu zemi vai dzīvokļiem.

VII. PĀREJAS NOTEIKUMI UN NOLĪGUMA ATTĪSTĪBA

26. pants

Vispārīgi noteikumi

1. Ja piemēro šā nolīguma 10. pantā noteiktos kvantitatīvos ierobežojumus, šīs nodaļas noteikumus attiecīgi papildina vai aizstāj ar pārējiem šā pielikuma noteikumiem.

2. Ja piemēro šā nolīguma 10. pantā noteiktos kvantitatīvos ierobežojumus, uz saimnieciskās darbības veikšanu attiecas uzturēšanās un/vai darba atļauja.

27. pants

Ar nodarbinātu personu uzturēšanos saistīti noteikumi

1. Nodarbinātas personas uzturēšanās atļauju, ja darba līgums ir uz laiku līdz gadam, pagarina līdz 12 mēnešiem ar noteikumu, ka nodarbinātā persona valsts kompetentajām iestādēm iesniedz pierādījumu, ka tā spēj veikt saimniecisko darbību. Jaunu uzturēšanās atļauju izdod ar noteikumu, ka nodarbinātā persona iesniedz pierādījumu par to, ka tā spēj veikt saimniecisko darbību un ka šā nolīguma 10. pantā noteiktie kvantitatīvie ierobežojumi nav pārsniegti. Saskaņā ar šā pielikuma 24. pantu nav pienākuma pamest valsti laikā starp diviem darba līgumiem.

2. Laikposmā, kas minēts šā nolīguma ►M10 10. panta 2., 2.a, 2.b, 2.c, 4.a, 4.b, 4.c, 4.d un 4.e punktu ◄ , pirms pirmās uzturēšanās atļaujas izsniegšanas Līgumslēdzēja puse var prasīt, lai tai iesniegtu rakstisku līgumu vai līguma projektu.

3.

a) Personām, kurām iepriekš vismaz 30 mēnešus ir bijuši īslaicīgi darbi uzņēmējvalsts teritorijā, automātiski ir tiesības sākt darbu uz neierobežotu laiku ( 13 ). Līgumslēdzējas puses nedrīkst noraidīt šīs tiesības, pamatojoties uz to, ka garantēto uzturēšanās atļauju skaits ir izsmelts.

b) Personām, kurām pēdējos 15 gados kopumā vismaz 50 mēnešus ir bijis sezonas darbs uzņēmējvalsts teritorijā un kuras neatbilst nosacījumiem, lai saņemtu uzturēšanās atļauju saskaņā ar a) apakšpunkta noteikumiem, automātiski ir tiesības sākt darbu uz neierobežotu laiku.

28. pants

Nodarbināti pārrobežu darba ņēmēji

1. Nodarbināts pārrobežu darba ņēmējs ir Līgumslēdzējas puses valstspiederīgais, kura parastā dzīvesvieta ir Šveices vai kaimiņvalstu pierobežas zonā un kurš strādā kā nodarbināta persona citas Līgumslēdzējas puses pierobežas zonā, parasti atgriežoties savā pamata dzīvesvietā katru dienu vai vismaz vienreiz nedēļā. Šajā nolīgumā pierobežas zonas ir zonas, kas definētas nolīgumos, kuri noslēgti starp Šveici un tās kaimiņvalstīm par pārvietošanos pierobežas zonās.

2. Īpašā atļauja ir derīga visā izdevējvalsts pierobežas zonā.

29. pants

Nodarbinātas personas atgriešanās tiesības

1. Nodarbinātai personai, kurai dienā, kad stājās spēkā šis nolīgums, bija uzturēšanās atļauja, kas derīga vismaz gadu, un kura tad atstājusi uzņēmējvalsti, ir tiesības uz privileģētu piekļuvi jaunu uzturēšanās atļauju kvotai sešu gadu laikā pēc aizbraukšanas ar noteikumu, ka šī persona iesniedz pierādījumus par to, ka ir spējīga veikt saimniecisku darbību.

2. Pārrobežu darba ņēmējam ir tiesības saņemt jaunu īpašo atļauju sešu gadu laikā pēc iepriekšējā algotā darba pārtraukšanas uz nepārtrauktu trīs gadu laikposmu pēc tam, kad apstiprināta viņa alga un darba apstākļi, ja viņš ir strādājis algotu darbu divus gadus pēc šā nolīguma stāšanās spēkā ar noteikumu, ka viņš valsts kompetentajām iestādēm pierāda, ka ir spējīgs veikt saimniecisku darbību.

3. Jauniem cilvēkiem, kuri atstājuši Līgumslēdzējas valsts teritoriju pēc tam, kad uzturējušies tajā vismaz piecus gadus līdz 21 gada vecumam, ir tiesības uz laikposmu līdz četriem gadiem atgriezties minētajā valstī un veikt saimniecisku darbību.

30. pants

Nodarbinātu personu profesionālā un teritoriālā mobilitāte

1. Nodarbinātai personai, kurai ir uzturēšanās atļauja, kas derīga vismaz vienu gadu, divpadsmit mēnešus pēc algotā darba uzsākšanas ir tiesības uz profesionālu un teritoriālu mobilitāti. Ievērojot atbilstību šā nolīguma 10. pantam, ir piešķirtas tiesības, kas ļauj mainīt nodarbinātā statusu pret pašnodarbinātā statusu.

2. Īpašās atļaujas, kas izdotas nodarbinātiem pārrobežu darba ņēmējiem, piešķir tiesības uz profesionālo un teritoriālo mobilitāti visās Šveices vai tās kaimiņvalstu pierobežas zonās.

31. pants

Ar pašnodarbinātu personu uzturēšanos saistītie noteikumi

Līgumslēdzējas puses valstspiederīgais, kas vēlas veikt uzņēmējdarbību citas Līgumslēdzējas puses teritorijā, lai strādātu kā pašnodarbinātais (turpmāk “pašnodarbinātais”), saņem uzturēšanās atļauju, kas derīga sešus mēnešus. Ja viņš pirms sešu mēnešu termiņa izbeigšanās pierāda kompetentajām valsts iestādēm, ka viņš strādā kā pašnodarbinātais, viņš saņem uzturēšanās atļauju, kas derīga vismaz piecus gadus. Sešu mēnešu laikposmu vajadzības gadījumā var pagarināt, ilgākais, par diviem mēnešiem, ja patiesi iespējams, ka viņš uzrādīs šādu pierādījumu.

32. pants

Pašnodarbināti pārrobežu darba ņēmēji

1. Pašnodarbināts pārrobežu darba ņēmējs ir Līgumslēdzējas puses valstspiederīgais, kura parastā dzīvesvieta ir Šveices vai kaimiņvalstu pierobežas zonā un kurš strādā kā pašnodarbinātais citas Līgumslēdzējas puses pierobežas zonā, parasti atgriežoties savā pamata dzīvesvietā katru dienu vai vismaz vienreiz nedēļā. Šajā nolīgumā pierobežas zonas ir zonas, kas definētas nolīgumos, kuri noslēgti starp Šveici un tās kaimiņvalstīm par pārvietošanos pierobežas zonās.

2. Līgumslēdzējas puses valstspiederīgais, kurš vēlas kā pierobežas zonā dzīvojoša persona kļūt par pašnodarbināto Šveices vai tās kaimiņvalstu pierobežas zonās, iepriekš saņem sākotnējo īpašo atļauju uz sešiem mēnešiem. Ja līdz sešu mēnešu laikposma beigām viņš pierāda valsts kompetentajām iestādēm, ka viņš strādā kā pašnodarbinātais, viņš saņem īpašu atļauju, kas derīga vismaz piecus gadus. Sešu mēnešu laikposmu vajadzības gadījumā var pagarināt ilgākais par diviem mēnešiem, ja patiesi iespējams, ka viņš uzrādīs šādu pierādījumu.

3. Īpašās atļaujas ir derīgas visā izdevējvalsts pierobežas zonā.

33. pants

Pašnodarbinātu personu atgriešanās tiesības

1. Pašnodarbinātai personai, kurai ir uzturēšanās atļauja, kas derīga vismaz piecus gadus, un kura ir atstājusi uzņēmējvalsti, ir tiesības saņemt jaunu atļauju sešu gadu laikā pēc aizceļošanas ar noteikumu, ka šī persona jau ir strādājusi uzņēmējvalstī trīs gadus bez pārtraukuma un ka tā pierāda valsts kompetentajām iestādēm, ka spēj veikt saimniecisku darbību.

2. Pašnodarbinātam pārrobežu darba ņēmējam ir tiesības saņemt jaunu īpašo atļauju sešu gadu laikā pēc tam, kad pārtraukta iepriekšējā darbība, kura ilgusi četrus gadus bez pārtraukuma, ar noteikumu, ka šī persona pierāda valsts kompetentajām iestādēm, ka spēj veikt saimniecisku darbību.

3. Jauniem cilvēkiem, kuri ir atstājuši Līgumslēdzējas valsts teritoriju pēc tam, kad uzturējušies tajā vismaz piecus gadus līdz 21 gada vecumam, ir tiesības uz laikposmu līdz četriem gadiem atgriezties minētajā valstī un veikt saimniecisku darbību.

34. pants

Pašnodarbinātas personas profesionālā un teritoriālā mobilitāte

Īpašās atļaujas, kas izdotas pašnodarbinātiem pārrobežu darba ņēmējiem, piešķir tiesības uz profesionālo un teritoriālo mobilitāti visās Šveices vai tās kaimiņvalstu pierobežas zonās. Sākotnējās sešu mēnešu atļaujas, kas izdotas iepriekš (pārrobežu darba ņēmēju gadījumā – īpašās atļaujas), piešķir tiesības tikai uz teritoriālo mobilitāti.

▼M3

I PIELIKUMS

PĀREJAS PASĀKUMI ZEMES IEGĀDEI UN OTRAI DZĪVESVIETAI

1. Čehijas Republika

a) Čehijas Republika uz pieciem gadiem no tās pievienošanās dienas ES var atstāt spēkā Ārzemju apmaiņas likumā Nr. 219/1995 Sb. formulētos noteikumus, kas tika grozīti, par Šveices pilsoņu, kuri nav Čehijas Republikas iedzīvotāji, un uzņēmumu, kas izveidoti saskaņā ar Šveices likumiem, un nav nedz dibināti, nedz kuriem ir filiāles vai pārstāvniecības Čehijas Republikas teritorijā, otras dzīvesvietas iegūšanu Čehijas Republikā.

b) Čehijas Republika uz septiņiem gadiem no tās pievienošanās dienas ES var atstāt spēkā Ārzemju apmaiņas likumā Nr. 219/1995 Sb. ar grozījumiem, likumā Nr. 229/1991 Sb. par vienošanos par īpašuma tiesībām uz zemi un citiem lauksaimniecības īpašumiem un likumā Nr. 95/1999 Sb. par nosacījumiem, kas attiecas uz valstij piederošās lauksaimniecības zemes un meža nodošanu citu vienību īpašumā, formulētos noteikumus attiecībā uz Šveices pilsoņu un uzņēmumu, kas izveidoti saskaņā ar Šveices likumiem, un nav nedz dibināti, nedz reģistrēti Čehijas Republikā, lauksaimniecības zemes un meža iegūšanu. Neskarot šā 1. punkta citus noteikumus, attiecībā uz lauksaimniecības zemes un meža iegūšanu pret Šveices pilsoni nekādā gadījumā nevar izturēties mazāk labvēlīgi kā protokola parakstīšanas dienā vai ierobežojošākā veidā nekā pret trešās valsts pilsoni.

c) Uz pašnodarbinātiem lauksaimniekiem, kuri ir Šveices pilsoņi un kuri vēlas sākt uzņēmējdarbību un dzīvot Čehijas Republikā, neattiecas b) apakšpunkts vai jebkādas citas procedūras, kuras atšķiras no tām, ko piemēro Čehijas Republikas pilsoņiem.

d) Vispārēju šo pārejas pasākumu pārskatu veic trešajā gadā pēc Čehijas Republikas iestāšanās ES. Apvienotā komiteja var izlemt par pārejas laiku, kurš norādīts a)apakšpunktā, saīsināšanu vai izbeigšanu.

e) Ja Čehijas Republika pārejas laikā ievieš nosacījumus nekustamā īpašuma iegūšanai nerezidentiem Čehijas Republikā, tad tiem jābūt pamatotiem uz skaidriem, objektīviem, stabiliem un atklātiem kritērijiem. Šie kritēriji jāpiemēro nediskriminējošā veidā, un tie nepieļauj atšķirības starp Čehijas Republikas un Šveices Konfederācijas pilsoņiem.

f) Ja ir pietiekami pierādījumi, ka pārejas laika beigās Čehijas Republikas lauksaimniecības zemes tirgū būs nopietni traucējumi vai traucējumu draudi, tad Apvienotā komiteja pēc Čehijas Republikas pieprasījuma lems par pārejas laika pagarinājumu maksimāli līdz trīs gadiem.

2. Igaunija

a) Igaunija uz septiņiem gadiem no tās pievienošanās dienas ES var atstāt spēkā noteikumus, kas formulēti tās tiesību aktos, kas ir spēkā šā protokola parakstīšanas laikā attiecībā uz lauksaimniecības zemes un meža iegūšanu Šveices pilsoņiem un uzņēmumiem, kuri izveidoti saskaņā ar Šveices likumiem, un kuri nav nedz dibināti, nedz reģistrēti vai kuriem nav vietējās filiāles vai aģentūras Igaunijā. Attiecībā uz lauksaimniecības zemes un meža iegūšanu pret Šveices pilsoni nekādā ziņā nevar izturēties mazāk labvēlīgi kā šā protokola parakstīšanas dienā vai ierobežojošākā veidā kā attiecībā pret trešās valsts pilsoni. Saskaņā ar šiem tiesību aktiem, Igaunija ir pieņēmusi Likumu par nekustamā īpašuma iegūšanas ierobežojumiem un Grozījumus zemes reformas likumā, abi likumi ir spēkā no 2003. gada 12. februāra.

b) Uz Šveices pilsoņiem, kuri vēlas reģistrēties kā pašnodarbināti lauksaimnieki un uzturēties Igaunijā, un, kuri ir likumīgi uzturējušies Igaunijā un darbojušies lauksaimniecībā nepārtraukti vismaz trīs gadus, neattiecas a) apakšpunkts vai jebkādas citas procedūras, kas atšķiras no tām, kuras piemēro Igaunijas pilsoņiem.

c) Vispārēju šo pārejas pasākumu pārskatu veic trešajā gadā pēc Igaunijas iestāšanās ES. Šim nolūkam Eiropas Kopienu Komisijai (še turpmāk “Komisija”) iesniedz ziņojumu Apvienotajai komitejai. Apvienotā komiteja var izlemt par pārejas laika, kurš norādīts a) apakšpunktā, saīsināšanu vai izbeigšanu.

d) Ja ir pietiekami pierādījumi, ka pārejas laika beigās Igaunijas lauksaimniecības zemes tirgū ir nopietni traucējumi vai traucējumu draudi, tad saskaņā ar Igaunijas pieprasījumu Apvienotā komiteja lems par pārejas laika pagarinājumu maksimāli līdz trīs gadiem.

3. Kipra

Kipra uz pieciem gadiem no tās pievienošanās dienas ES var atstāt spēkā tiesiskos aktus, kas ir spēkā 2000. gada 31. decembrī, attiecībā uz otrās dzīvesvietas iegūšanu.

Saskaņā ar Likuma par nekustamā īpašuma iegūšanu (ārzemniekiem) 109. pantu, likumiem 52/69, 55/72 un 50/90 un šo likumu grozījumiem, nekustamā īpašuma iegūšanas atļauja Kiprā, tiem, kuri nav Kipras pilsoņi, ir Ministru Padomes kompetencē. Ministru Padome ir pilnvarojusi rajonu amatpersonas izsniegt atļaujas tās vārdā. Ja attiecīgais nekustamais īpašums pārsniedz 2 donas (1 dona = 1 338 m2), atļauju var piešķirt tikai šādiem mērķiem:

a) galvenajai vai otrai dzīvesvietai, kas nepārsniedz 3 donu platību,

b) zemes gabaliem ar ēkām profesionālajām vai komerciālajām vajadzībām,

c) rūpniecībai tajās nozarēs, kuras tiek uzskatītas par izdevīgām Kipras ekonomikai.

Iepriekš minētais likums grozīts ar “Likumu Nr. 54(I)/2003 par nekustamā īpašuma (ārzemniekiem) iegūšanu (Grozījums)”. Jaunais likums neuzliek nekādus ierobežojumus ES pilsoņiem un ES reģistrētajiem uzņēmumiem nekustamā īpašuma iegūšanai saistībā ar pastāvīgo dzīvesvietu un tiešajiem ārvalstu ieguldījumiem vai nekustamā īpašuma iegūšanai ES nekustamo īpašumu aģentiem vai zemes izstrādātājiem. Attiecībā uz otras dzīvesvietas iegūšanu, likums paredz, ka uz piecu gadu laikposmu pēc Kipras pievienošanās ES, ES pilsoņi, kuru pastāvīgā dzīvesvieta nav Kipra, kā arī ES reģistrētie uzņēmumi, kuriem nav reģistrēts birojs, galvenā pārvalde vai uzņēmējdarbības galvenā darījumu vieta Kiprā, nevar iegūt nekustamo īpašumu kā otro dzīvesvietu bez iepriekšēja pilnvarojuma no Ministru Padomes, kura, kā minēts iepriekš, deleģējusi savas pilnvaras rajonu amatpersonām.

4. Latvija

a) Latvija uz septiņiem gadiem no tās pievienošanās dienas ES var atstāt spēkā noteikumus, kas formulēti Likumā par grozījumiem likumā par lauksaimniecības zemes privatizāciju lauku apvidos (spēkā no 2003. gada 14. aprīļa) attiecībā uz lauksaimniecības zemes un meža iegūšanu Šveices pilsoņiem un uzņēmumiem, kuri izveidoti saskaņā ar Šveices likumiem un kuri nav nedz dibināti, nedz reģistrēti vai kuriem nav vietējās filiāles vai aģentūras Latvijā. Attiecībā uz lauksaimniecības zemes un meža iegūšanu pret Šveices pilsoni nekādā ziņā nevar izturēties mazāk labvēlīgi kā šā protokola parakstīšanas dienā vai ierobežojošākā veidā nekā attiecībā pret trešās valsts pilsoni.

b) Vispārēju šo pārejas pasākumu pārskatu veic trešā gada beigās pēc Latvijas iestāšanās ES. Šim nolūkam Komisija iesniedz ziņojumu Apvienotajai komitejai. Apvienotā komiteja var izlemt par pārejas laika, kurš norādīts a) apakšpunktā, saīsināšanu vai izbeigšanu.

c) Ja ir pietiekami pierādījumi, ka pārejas laika beigās Latvijas lauksaimniecības zemes tirgū būs nopietni traucējumi vai traucējumu draudi, tad saskaņā ar Latvijas pieprasījumu Apvienotā komiteja lems par pārejas laika pagarinājumu maksimāli līdz trīs gadiem.

5. Lietuva

a) Lietuva uz septiņiem gadiem no tās pievienošanās dienas ES var atstāt spēkā noteikumus, kas formulēti tās tiesību aktos, kuri ir spēkā šā protokola parakstīšanas laikā, attiecībā uz lauksaimniecības zemes un meža iegūšanu Šveices pilsoņiem un uzņēmumiem, kuri izveidoti saskaņā ar Šveices likumiem un kuri nav nedz dibināti, nedz reģistrēti, vai kuriem nav vietējās filiāles vai aģentūras Lietuvā. Attiecībā uz lauksaimniecības zemes un meža iegūšanu pret Šveices pilsoni nekādā ziņā nevar izturēties mazāk labvēlīgi kā šā protokola parakstīšanas dienā vai ierobežojošākā veidā nekā attiecībā pret trešās valsts pilsoni. Saskaņā ar šiem tiesību aktiem Šveices pilsoņi un juridiskās personas, kā arī organizācijas, kuras dibinātas Šveicē bez juridiskās personas statusa, bet ar pilsoņa tiesībām saskaņā ar Šveices tiesību aktiem, nevar iegūt lauksaimniecības zemi un mežsaimniecības zemi pirms 7 gadu pārejas laika beigām, kā tas noteikts Lietuvas Republikas Pievienošanās līgumā Eiropas Savienībai.

b) Uz Šveices pilsoņiem, kuri vēlas reģistrēties kā pašnodarbināti lauksaimnieki un uzturēties Lietuvā, un, kuri ir likumīgi uzturējušies un nodarbojušies ar lauksaimniecību Lietuvā nepārtraukti vismaz trīs gadus, neattiecas a) apakšpunkta noteikumi vai jebkādas citas procedūras, kas atšķiras no tām, kuras piemēro Lietuvas pilsoņiem.

c) Vispārēju šo pārejas pasākumu pārskatu veic trešajā gadā pēc Lietuvas iestāšanās ES. Šajā nolūkā Komisija iesniedz ziņojumu Apvienotajai komitejai. Apvienotā komiteja var izlemt par pārejas laika, kurš norādīts a) apakšpunktā, saīsināšanu vai izbeigšanu.

d) Ja ir pietiekami pierādījumi, ka pārejas laika beigās Lietuvas lauksaimniecības zemes tirgū būs nopietni traucējumi vai traucējumu draudi, tad saskaņā ar Lietuvas pieprasījumu Apvienotā komiteja lems par pārejas laika pagarinājumu maksimāli līdz trīs gadiem.

6. Ungārija

a) Ungārija uz pieciem gadiem no tās pievienošanās dienas ES var atstāt spēkā noteikumus, kas formulēti Likuma LV (55/1994) par lauksaimniecības zemi ar grozījumiem attiecībā uz otras dzīvesvietas iegūšanu.

b) Uz Šveices pilsoņiem, kuri ir likumīgi uzturējušies Ungārijā nepārtraukti vismaz četrus gadus, neattiecas a) apakšpunkts vai jebkādi citi noteikumi un procedūras, kas atšķiras no tām, kuras piemēro Ungārijas pilsoņiem. Pārejas laikā Ungārija piemēro procedūras otras dzīvesvietas iegūšanai, kuras pamatotas uz objektīviem, stabiliem, skaidriem un atklātiem kritērijiem. Šie kritēriji jāpiemēro nediskriminējošā veidā, un tie nevar pieļaut atšķirības attiecībā uz Šveices pilsoņiem, kuri uzturas Ungārijā.

c) Ungārija uz septiņiem gadiem no tās iestāšanās brīža ES var atstāt spēkā aizliegumus, kas formulēti Likuma LV (55/1994) par lauksaimniecības zemi ar grozījumiem attiecībā uz lauksaimniecības zemes iegūšanu fizisko personu, kuras nav Ungārijas iedzīvotāji vai pilsoņi, kā arī juridisku personu īpašumā.

d) Uz Šveices pilsoņiem, kuri vēlas reģistrēties kā pašnodarbināti lauksaimnieki un uzturēties Ungārijā, un, kuri ir likumīgi uzturējušies un nodarbojušies ar lauksaimniecību Ungārijā nepārtraukti vismaz trīs gadus, neattiecas a) apakšpunkts vai jebkādas citas procedūras, kas atšķiras no tām, kurām piemēro Ungārijas pilsoņiem.

e) Vispārēju šo pārejas pasākumu pārskatu veic trešajā gadā pēc Ungārijas iestāšanās ES. Šim nolūkam Komisijai iesniedz ziņojumu Apvienotajai komitejai. Apvienotā komiteja var izlemt par pārejas laika, kurš norādīts c) punktā, saīsināšanu vai izbeigšanu.

f) Ja pārejas laikā Ungārija piemēro procedūras lauksaimniecības zemes iegūšanai, tad tās ir pamatotas uz objektīviem, stabiliem, skaidriem un atklātiem kritērijiem. Šos kritērijus piemēro nediskriminējošā veidā.

g) Ja ir pietiekami pierādījumi, ka pārejas laika beigās Ungārijas lauksaimniecības zemes tirgū būs nopietni traucējumi vai traucējumu draudi, tad Apvienotā komiteja saskaņā ar Ungārijas pieprasījumu lems par pārejas laika pagarinājumu maksimāli līdz trīs gadiem.

7. Malta

Īpašuma iegūšanu Maltas salās ir noteikta Nekustamā īpašuma likumā (īpašuma iegūšana nerezidentiem) (Maltas Likumu 246. pants). Šis likums nosaka, ka

a) (1) Šveices pilsonis var iegādāties nekustamo īpašumu Maltā, bet, lai šī persona varētu izmantot šo īpašumu kā dzīvesvietu (nav nepieciešams kā galvenā dzīvesvieta), šai personai nedrīkst jau būt īpašumā cita dzīvesvieta Maltā. Lai veiktu šādus pirkumus, personām nav nepieciešamas uzturēšanās tiesības Maltā, lai gan šīs personas var saņemt atļauju (ar dažiem izņēmumiem, kuri noteikti tiesību aktos), kuru nevar nepiešķirt, ja īpašuma vērtība ir augstāka nekā ikgadējā ar indeksu noteiktā summa (pašreiz 30 000 MTL dzīvoklim un 50 000 MTL mājai); (2) Šveices pilsonis var arī izvēlēties Maltu par savu galveno dzīvesvietu jebkurā laikā saskaņā ar attiecīgo valsts likumdošanu. Maltas atstāšana neuzliek nekādus pienākumus atbrīvoties no jebkāda īpašuma, kas iegūts kā galvenā dzīvesvieta.

b) Šveices pilsoņiem, kuri iegādājas īpašumus ar likumu īpaši noteiktos apgabalos (tie parasti ir apgabali, kas ietilpst pilsētu atjaunošanas projektos), nav nepieciešamas atļaujas šādiem pirkumiem, tāpat nav noteikti ierobežojumi nedz skaita, nedz šāda īpašuma, ko viņi varētu iegādāties, lietošanas vai vērtības ziņā.

8. Polija

a) Polija uz pieciem gadiem no tās pievienošanās dienas ES var paturēt spēkā tās tiesību aktus, kas ir spēkā protokola parakstīšanas laikā attiecībā uz otras dzīvesvietas iegūšanu. Saskaņā ar šiem tiesību aktiem Šveices pilsoņiem būs jāievēro prasības, kas noteiktas 1920. gada 24. marta Likumā par nekustamā īpašuma iegūšanu ārzemniekiem un tā grozījumos (Dz.U. 1996., Nr. 54, 245. pants ar grozījumiem).

b) Uz Šveices pilsoņiem, kuri ir likumīgi uzturējušies Polijā nepārtraukti vismaz četrus gadus, neattiecas a) apakšpunkts vai jebkādas citas procedūras, kas atšķiras no tām, kuras piemēro Polijas pilsoņiem attiecībā uz otras dzīvesvietas iegūšanu.

c) Polija uz divpadsmit gadiem no tās iestāšanās brīža ES var paturēt spēkā noteikumus, kas formulēti tās tiesību aktos attiecībā uz lauksaimniecības zemes un meža iegūšanu. Šveices pilsoņus vai juridiskās personas, kuras izveidotas saskaņā ar Šveices likumiem, nekādā ziņā nevar pakļaut mazāk labvēlīgiem noteikumiem attiecībā uz lauksaimniecības zemes un mežu iegūšanu kā šā protokola parakstīšanas dienā. Saskaņā ar šiem tiesību aktiem Šveices pilsoņiem jāievēro prasības, kas noteiktas 1920. gada 24. marta Likumā par nekustamā īpašuma iegūšanu ārzemniekiem un tā grozījumos (Dz.U. 1996., Nr. 54, 245. pants ar grozījumiem).

d) Uz Šveices pilsoņiem, kuri vēlas reģistrēties kā pašnodarbināti lauksaimnieki un kuri ir likumīgi uzturējušies un nomājuši zemi Polijā kā fiziskas vai juridiskas personas nepārtraukti vismaz trīs gadus, no iestāšanās dienas neattiecas c) apakšpunkts vai jebkādas citas procedūras, kas atšķiras no tām, kuras piemēro Polijas pilsoņiem attiecībā uz lauksaimniecības zemes un meža pirkšanu. Warmińsko–Mazurskie, Pomorskie, Kujawsko–Pomorskie, Zachodniopomorskie, Lubuskie, Dolnośląskie, Opolskie un Wielkopolskie vojevodistēs uzturēšanās un nomas laikposmu, kas norādīts iepriekšējā teikumā, pagarina līdz septiņiem gadiem. Nomas laikposmu, kas nepieciešams, lai zemi varētu iegādāties īpašumā, aprēķinās individuāli katram Šveices pilsonim, kurš nomājis zemi Polijā no apstiprinātā datuma sākotnējā nomas līgumā. Pašnodarbinātie lauksaimnieki, kuri zemi nomājuši nevis kā fiziskas, bet juridiskas personas, saskaņā ar nomas līgumu var nodot juridiskās personas tiesības sev kā fiziskām personām. Tā nomas laikposma aprēķināšanā, kas nepieciešams, lai iegādātos zemi īpašumā, ieskaita nomas laikposmus, kas pastāvējuši ar juridiskas personas līgumu. Fizisku personu nomas līgumi var tikt apstiprināti ar atpakaļejošu datumu, un apstiprinātajos līgumos ieskaitīs visus nomas laikposmus. Pašnodarbinātiem lauksaimniekiem nav noteikts termiņš, lai pārveidotu savus pašreizējos nomas līgumus par līgumiem ar fiziskām personām vai rakstiskos līgumos ar apstiprinātu datumu. Nomas līgumu pārveidošanas procedūra ir skaidra, un tā nekādā gadījumā neveido jaunus šķēršļus.

e) Vispārēju šo pārejas pasākumu pārskatu veic trešajā gadā pēc Polijas iestāšanās ES. Šajā nolūkā Komisija iesniedz ziņojumu Apvienotajai komitejai. Apvienotā komiteja var izlemt par pārejas laika, kurš norādīts a) apakšpunktā, saīsināšanu vai izbeigšanu.

f) Pārejas laikā Polija piemēro likumā noteikto atļauju izsniegšanas procedūru, kas nodrošina to, ka atļauja nekustamā īpašuma iegūšanai Polijā ir pamatota uz skaidriem, objektīviem, stabiliem un atklātiem kritērijiem. Šos kritērijus piemēro nediskriminējošā veidā.

9. Slovēnija

a) Ja līdz laikposma beigām, kas ir maksimāli septiņi gadi no dienas, kad Slovēnija ir pievienojusies ES, rodas nopietnas grūtības, kas ilgi ietekmē nekustamā īpašuma tirgu vai var ievērojami pasliktināt nekustamā īpašuma tirgu noteiktā reģionā, Slovēnija var lūgt atļauju veikt aizsargpasākumus, lai stabilizētu situāciju nekustamā īpašuma tirgū.

b) Pēc Slovēnijas lūguma Apvienotā komiteja ārpus kārtas nosaka, kādus aizsargpasākumus tā atzīst par vajadzīgiem, konkretizējot apstākļus un pasākumu īstenošanas metodes.

c) Ja rodas nopietnas grūtības nekustamā īpašuma tirgū, tad pēc Slovēnijas steidzama lūguma Apvienotā komiteja lēmumu pieņem piecu darba dienu laikā pēc tam, kad ir saņēmusi lūgumu, kam pievienota vajadzīgā papildinformācija. Tādējādi pieņemtos pasākumus piemēro nekavējoties, tajos ņem vērā visu attiecīgo pušu intereses.

d) Pasākumi, kurus pieļauj saskaņā ar b) apakšpunktu, var ietvert atkāpes no šā nolīguma noteikumiem tiktāl un uz tik ilgu laiku, cik noteikti vajadzīgs, lai sasniegtu a) apakšpunktā minētos mērķus.

10. Slovākija

a) Slovākija uz septiņiem gadiem no tās pievienošanās dienas ES var atstāt spēkā tiesību aktus attiecībā uz lauksaimniecības zemes un mežu iegūšanu nerezidentiem. Saskaņā ar šiem tiesību aktiem (nerezidents var iegūt tiesības uz nekustamo īpašumu, kas atrodas Slovākijas Republikā, izņemot lauksaimniecības un mežu zemi. Nerezidents nevar iegūt tiesības uz nekustamo īpašumu, kura iegūšana ir ierobežota ar īpašiem noteikumiem, kas formulēti Ārzemju apmaiņas likuma Nr. 202/1995 grozījumos).

b) Pret Šveices pilsoni nekādā gadījumā nevar izturēties mazāk labvēlīgi attiecībā uz lauksaimniecības zemes un meža iegūšanu kā šā protokola parakstīšanas dienā vai izturēties ierobežojošākā veidā nekā pret trešās valsts pilsoni.

c) Uz Šveices pilsoņiem, kuri vēlas reģistrēties kā pašnodarbināti lauksaimnieki un kuri ir likumīgi uzturējušies un darbojušies lauksaimniecībā Slovākijā nepārtraukti vismaz trīs gadus, neattiecas a) apakšpunkta noteikumi vai jebkādas citas procedūras, kas atšķiras no tām, kuras piemēro Slovākijas pilsoņiem.

d) Vispārēju šo pārejas pasākumu pārskatu veic trešā gada beigās pēc Slovākijas iestāšanās ES. Šajā nolūkā Komisijai iesniedz ziņojums Apvienotajai komitejai. Apvienotā komiteja var izlemt par pārejas laika, kurš norādīts a) apakšpunktā, saīsināšanu vai izbeigšanu.

e) Ja pārejas laikā Slovākija piemēro procedūras nekustamā īpašuma iegūšanai Slovākijā nerezidentiem, tās pamato ar skaidriem, objektīviem, stabiliem un atklātiem kritērijiem. Šos kritērijus piemēro nediskriminējošā veidā, un tie nepieļauj atšķirības starp Slovākijas un Šveices pilsoņiem.

f) Ja ir pietiekami pierādījumi, ka pārejas laika beigās Slovākijas lauksaimniecības zemes tirgū ir nopietni traucējumi vai traucējumu draudi, tad saskaņā ar Slovākijas pieprasījumu Apvienotā komiteja lems par pārejas laika pagarinājumu maksimāli līdz trīs gadiem.

▼M10

11. Horvātija

Horvātija uz septiņiem gadiem no šā Protokola spēkā stāšanās dienas var saglabāt ierobežojumus, kuri šā Protokola parakstīšanas laikā tās tiesību aktos ir noteikti attiecībā uz lauksaimniecības zemes iegādi, ko veic Šveices valstspiederīgie un saskaņā ar Šveices tiesību aktiem izveidotas juridiskas personas. Attiecībā uz lauksaimniecības zemes iegādi pret Šveices valstspiederīgajiem nekādā gadījumā nevar izturēties nelabvēlīgāk nekā šā Protokola parakstīšanas dienā vai ierobežojošākā veidā nekā attiecībā pret tādu valstu valstspiederīgajiem, kuras nav Nolīguma Līgumslēdzējas puses vai Eiropas Ekonomikas zonas līguma līgumslēdzējas puses.

Pašnodarbinātiem lauksaimniekiem, kuri ir Šveices valstspiederīgie un vēlas veikt uzņēmējdarbību un dzīvot Horvātijā, nepiemēro iepriekšējās daļas noteikumus vai