02021R0947 — LV — 14.06.2021 — 000.002

Šis dokuments ir tikai informatīvs, un tam nav juridiska spēka. Eiropas Savienības iestādes neatbild par tā saturu. Attiecīgo tiesību aktu un to preambulu autentiskās versijas ir publicētas Eiropas Savienības “Oficiālajā Vēstnesī” un ir pieejamas datubāzē “Eur-Lex”. Šie oficiāli spēkā esošie dokumenti ir tieši pieejami, noklikšķinot uz šajā dokumentā iegultajām saitēm

►B ►C1 EIROPAS PARLAMENTA UN PADOMES REGULA (ES) 2021/947 (2021. gada 9. jūnijs), ar ko izveido Kaimiņattiecību, attīstības sadarbības un starptautiskās sadarbības instrumentu “Eiropa pasaulē”, groza un atceļ Eiropas Parlamenta un Padomes Lēmumu Nr. 466/2014/ES un atceļ Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) 2017/1601 un Padomes Regulu (EK, Euratom) Nr. 480/2009 ◄ (Dokuments attiecas uz EEZ) (OV L 209, 14.6.2021., 1. lpp)





Labota ar:









▼B

▼C1

EIROPAS PARLAMENTA UN PADOMES REGULA (ES) 2021/947

(2021. gada 9. jūnijs),

ar ko izveido Kaimiņattiecību, attīstības sadarbības un starptautiskās sadarbības instrumentu “Eiropa pasaulē”, groza un atceļ Eiropas Parlamenta un Padomes Lēmumu Nr. 466/2014/ES un atceļ Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) 2017/1601 un Padomes Regulu (EK, Euratom) Nr. 480/2009

▼B

(Dokuments attiecas uz EEZ)







I SADAĻA

VISPĀRĪGI NOTEIKUMI

1. pants

Priekšmets

Ar šo regulu uz daudzgadu finanšu shēmas 2021.–2027. gadam darbības laiku izveido Kaimiņattiecību, attīstības sadarbības un starptautiskās sadarbības instrumentu “Eiropa pasaulē” (“Instruments”), tostarp Eiropas Fondu ilgtspējīgai attīstībai plus (“EFIA+”) un Ārējās darbības garantiju.

Tajā ir izklāstīti Instrumenta mērķi, budžets laikposmam no 2021. gada līdz 2027. gadam, Savienības finansējuma veidi un šāda finansējuma piešķiršanas noteikumi.

2. pants

Definīcijas

Šajā regulā piemēro šādas definīcijas:

1) “valsts indikatīvā programma” ir indikatīva programma, kas aptver vienu valsti;

2) “daudzvalstu indikatīvā programma” ir indikatīva programma, kas aptver vairāk nekā vienu valsti;

3) “reģionāla indikatīvā programma” ir indikatīva daudzvalstu programma, kas aptver vairāk nekā vienu trešo valsti vienā un tajā pašā ģeogrāfiskajā apgabalā, kā noteikts 4. panta 2. punktā;

4) “pārreģionāla indikatīvā programma” ir indikatīva daudzvalstu programma, kas aptver vairāk nekā vienu trešo valsti no dažādiem ģeogrāfiskiem apgabaliem, kā noteikts 4. panta 2. punktā;

5) “pārrobežu sadarbība” ir sadarbība starp vienu vai vairākām dalībvalstīm un vienu vai vairākām trešām valstīm un teritorijām gar Savienības ārējām kaimiņu zemes un jūras robežām, un to uzskata par tādu, kas aptver arī transnacionālo sadarbību plašākās transnacionālās teritorijās vai ap jūras baseiniem, kā arī starpreģionālo sadarbību, kā noteikts Eiropas Parlamenta un Padomes Regulā par īpašiem noteikumiem attiecībā uz Eiropas teritoriālās sadarbības mērķi (Interreg), kas saņem atbalstu no Eiropas Reģionālās attīstības fonda un ārējās finansēšanas instrumentiem (Interreg regula);

6) “tiesību subjekts” ir fiziska vai juridiska persona, kas izveidota saskaņā ar Savienības, valsts, vai starptautiskajiem tiesību aktiem un kam ir juridiskās personas statuss un spēja rīkoties savā vārdā, īstenot tiesības, un uzņemties pienākumus, vai arī subjekts, kam nav juridiskas personas statusa, kā minēts Finanšu regulas 197. panta 2. punkta c) apakšpunktā;

7) “pilsoniskās sabiedrības organizācijas” ir plašs spektrs dalībnieku ar daudzveidīgām funkcijām un pilnvarām, kuras var mainīties laika gaitā un atšķirties dažādās iestādēs un valstīs, un kas ietver visas nevalstiskās, bezpeļņas neatkarīgās un nevardarbīgās struktūras, kurās cilvēki apvienojas, lai censtos sasniegt kopīgus, cita starpā politiskus, kultūras, reliģiskus, vides, sociālus vai ekonomiskus, mērķus un ideālus, un kuras darbojas vietējā, valsts, reģionālā vai starptautiskā līmenī, un kuras ietver pilsētu un lauku, oficiālas un neoficiālas organizācijas;

8) “vietējā iestāde” ietver publiskas iestādes, kurām ir juridiskas personas statuss, kuras ir valsts struktūras sastāvdaļas un ir zemākā līmenī par centrālo valdību, piemēram, ciemats, pašvaldība, rajons, apgabals, province vai reģions, un kuras ir atbildīgas pilsoņu priekšā un parasti sastāv no tieši vai netieši ievēlētās vai vietējā līmenī izraudzītās konsultatīvas vai politikas veidošanas struktūras, piemēram, padomes vai asamblejas, un izpildstruktūras, piemēram, mēra vai citas izpildvaras amatpersonas;

9) “investīciju logs” ir mērķa joma Ārējās darbības garantijas saskaņā ar EFIA+ atbalstam, ko sniedz investīciju portfeļiem konkrētos reģionos, valstīs vai nozarēs;

10) “papildināmība” ir princips, kura pamatā ir Finanšu regulas 209. panta 2. punkts, saskaņā ar kuru šīs regulas un IPA III regulas kontekstā EFIA+ paredzētais Ārējās darbības garantijas atbalsts veicina ilgtspējīgu attīstību ar tādu operāciju palīdzību, kuras nevarētu veikt bez minētās garantijas vai kuras sniedz pozitīvus rezultātus papildus tam, ko varētu sasniegt bez šīs garantijas. Papildināmības princips nozīmē arī to, ka operācijas, kuras atbalsta ar Ārējās darbības garantiju, piesaista privātā sektora finansējumu un novērš tirgus nepilnības vai neoptimālas investīciju situācijas, kā arī uzlabo investīciju kvalitāti, ilgtspēju, ietekmi vai apjomu. Šis princips nodrošina arī to, ka Arējās darbības garantijas operācijas neaizstāj dalībvalsts atbalstu, privāto finansējumu vai citu Savienības vai starptautisku finansiālu intervenci, un neļauj izstumt citas publiskas vai privātas investīcijas, ja vien tas nav pienācīgi pamatots saskaņā ar šā Instrumenta mērķiem un principiem. Ar Ārējās darbības garantiju atbalstītiem projektiem parasti ir augstāks riska profils, nekā investīciju portfelim, ko atbalsta atbalsttiesīgie partneri saskaņā ar savu parasto investīciju politiku, neizmantojot Ārējās darbības garantiju;

11) “operācija ar valsts partneriem un nekomerciāliem reģionālajiem partneriem” ir jebkura operācija, kurā partneris ir vai nu tieši valsts, vai publiska struktūra, ko pilnībā atbalsta ar skaidri noteiktu valsts garantiju, jo tai nav tiesībspējas vai finansiālas autonomijas vai spējas gūt labumu no nepieciešamā tiešā finansējuma;

12) “operācija ar komerciāliem reģionālajiem partneriem” ir jebkura operācija, kurā partneris ir publiska struktūra, kuru neatbalsta ar skaidri noteiktu valsts garantiju un kura ir finansiāli spējīga aizņemties uz savu risku, un kurai ir tiesībspēja to darīt;

13) “iemaksu veicējs” ir starptautiska finanšu iestāde, dalībvalsts vai dalībvalsts publiska iestāde, publiska aģentūra vai cits publisks vai privāts subjekts, kas veic iemaksu kopējā uzkrājumu fondā;

14) “partnervalsts” ir valsts vai teritorija, kas var saņemt Savienības atbalstu saskaņā ar Instrumentu, ievērojot 4. pantu.

Piemērojot šo regulu, jebkāda atsauce uz cilvēktiesībām nozīmē, ka tiek ietvertas arī pamatbrīvības.

3. pants

Instrumenta mērķi

1. Instrumenta vispārīgie mērķi ir: a) atbalstīt un sekmēt Savienības vērtības, principus un pamatintereses pasaulē, lai sasniegtu Savienības ārējās darbības mērķus un principus, kā noteikts LES 3. panta 5. punktā un 8. un 21. pantā, tādējādi sekmējot nabadzības mazināšanu un – ilgtermiņā – izskaušanu, konsolidējot, atbalstot un veicinot demokrātiju, tiesiskumu un cilvēktiesību ievērošanu, ilgtspējīgu attīstību un cīņu pret klimata pārmaiņām un risinot neatbilstīgu migrāciju un piespiedu pārvietošanu, tostarp to pamatcēloņus;. b) palīdzēt veicināt multilaterālismu, īstenot starptautiskās saistības un mērķus, par kuriem Savienība ir vienojusies, jo īpaši IAM, programmu 2030. gadam un Parīzes nolīgumu; c) veicināt spēcīgākas partnerības ar trešām valstīm, tostarp ar Eiropas kaimiņattiecību politikas valstīm, pamatojoties uz savstarpējām interesēm un pašatbildību, lai veicinātu stabilizāciju, labu pārvaldību un noturības veidošanu.

2. Instrumenta konkrētie mērķi ir: a) atbalstīt un veicināt dialogu un sadarbību ar trešām valstīm un reģioniem kaimiņreģionā, Subsahāras Āfrikā, Āzijā un Klusā okeāna reģionā, kā arī Ziemeļamerikā, Dienvidamerikā un Karību jūras reģionā; b) veidot ar Eiropas kaimiņattiecību politikas valstīm īpašas pastiprinātas partnerības un pastiprinātu politisko sadarbību, kas balstās uz sadarbību, mieru un stabilitāti un kopīgu apņemšanos attiecībā uz tādām vispārējām vērtībām kā demokrātija, tiesiskums un cilvēktiesību ievērošana, un ar mērķi virzīties uz patiesu un ilgtspējīgu demokrātiju un pakāpenisku sociālekonomisko integrāciju, kā arī cilvēku savstarpējiem kontaktiem; c) globālā līmenī: i) aizsargāt, popularizēt un veicināt demokrātiju, tiesiskumu, tostarp pārskatatbildības mehānismus, un cilvēktiesības, tostarp dzimumu līdztiesību un cilvēktiesību aizstāvju aizsardzību, tostarp vissarežģītākajos apstākļos un ārkārtas situācijās; ii) atbalstīt pilsoniskās sabiedrības organizācijas; iii) veicināt stabilitāti un mieru un novērst konfliktus, tādējādi sekmējot civiliedzīvotāju aizsardzību; iv) risināt citas globālās problēmas, piemēram, klimata pārmaiņas, bioloģiskās daudzveidības un vides aizsardzība, kā arī migrācija un mobilitāte; d) ātri reaģēt uz: i) krīzes, nestabilitātes un konflikta situācijām, tostarp tādām, kas var rasties migrācijas plūsmu, piespiedu pārvietošanas un hibrīddraudu dēļ; ii) noturības problēmām, tostarp dabas un cilvēka izraisītām katastrofām, un humānās palīdzības sasaisti ar rīcību attīstības jomā; un iii) Savienības ārpolitikas vajadzībām un prioritātēm.

3. Šā panta 1. un 2. punktā minēto mērķu sasniegšanu vērtē, izmantojot attiecīgus rādītājus, kā minēts 41. pantā.

4. Vismaz 93 % no izdevumiem saskaņā ar šo Instrumentu atbilst OAP kritērijiem, kurus noteikusi ESAO Attīstības palīdzības komiteja, tādējādi veicinot OAP kolektīvo saistību izpildi, tostarp attiecībā uz vismazāk attīstītajām valstīm. Ņem vērā to izdevumu specifiku, kas saistīti ar I pielikumā uzskaitītajām partnervalstīm un teritorijām.

4. pants

Darbības joma un struktūra

1. Instrumentā noteikto Savienības finansējumu apgūst, izmantojot: a) ģeogrāfiskās programmas; b) tematiskās programmas; c) ātrās reaģēšanas darbības.

2. Ģeogrāfiskās programmas aptver valstu un daudzvalstu sadarbību šādos apgabalos: a) kaimiņreģions; b) Subsahāras Āfrika; c) Āzija un Klusā okeāna reģions; d) Ziemeļamerika, Dienvidamerika un Karību jūras reģions. Ģeogrāfiskās programmas var attiekties uz visām trešām valstīm, izņemot kandidātvalstīm un potenciālām kandidātvalstīm, kā tās definētas IPA III regulā, un aizjūras zemēm un teritorijām. Var izveidot arī kontinentāla vai pārreģionāla mēroga ģeogrāfiskās programmas, jo īpaši Āfrikas programmu, kas attiecas uz Āfrikas valstīm saskaņā ar pirmās daļas a) un b) apakšpunktu, un programmu, kas attiecas uz Āfrikas, Karību jūras reģiona un Klusā okeāna reģiona valstīm saskaņā ar pirmās daļas b), c) un d) apakšpunktu. Ģeogrāfiskās programmas kaimiņreģiona apgabalā var ietvert jebkuru valsti vai teritoriju, kas minēta I pielikumā. Lai sasniegtu Instrumentā noteiktos mērķus, ģeogrāfisko programmu pamatā ir II pielikumā noteiktās sadarbības jomas.

3. Tematiskās programmas aptver darbības, kas saistītas ar IAM īstenošanu globālā līmenī, šādās jomās: a) cilvēktiesības un demokrātija; b) pilsoniskās sabiedrības organizācijas; c) miers, stabilitāte un konfliktu novēršana; d) globālās problēmas. Tematiskās programmas var attiekties uz visām trešām valstīm, kā arī aizjūras zemēm un teritorijām. Lai sasniegtu Instrumentā noteiktos mērķus, tematisko programmu pamatā ir III pielikumā noteiktās intervences jomas.

4. Ātrās reaģēšanas darbības dod iespēju rīkoties agrīnā posmā, lai: a) sekmētu mieru, stabilitāti un konfliktu novēršanu ārkārtas situācijās, jaunas krīzes, krīzes un pēckrīzes situācijās, tostarp tādās, kas var rasties migrācijas plūsmu un piespiedu pārvietošanas dēļ; b) palīdzētu stiprināt valstu, sabiedrību, kopienu un indivīdu noturību un savstarpēji sasaistīt humāno palīdzību un pasākumus attīstības jomā, kā arī attiecīgā gadījumā miera veidošanu; c) reaģētu uz Savienības ārpolitikas vajadzībām un prioritātēm. Ātrās reaģēšanas darbības var attiekties uz visām trešām valstīm, kā arī aizjūras zemēm un teritorijām. Lai sasniegtu Instrumentā noteiktos mērķus, ātrās reaģēšanas darbību pamatā ir IV pielikumā noteiktās intervences jomas.

5. Darbības saskaņā ar Instrumentu īsteno, izmantojot galvenokārt ģeogrāfiskās programmas. Ar darbībām, ko īsteno, izmantojot tematiskās programmas, papildina darbības, kuras finansē īstenojot ģeogrāfiskās programmas, un atbalsta globālas un pārreģionālas iniciatīvas, kuru mērķis ir starptautiski saskaņotu mērķu – jo īpaši IAM un Parīzes nolīguma mērķu – sasniegšana, kā arī globālu sabiedrisko labumu aizsargāšana vai globālu problēmu risināšana. Darbības, ko īsteno, izmantojot tematiskās programmas, var veikt arī tad, ja: a) nav nevienas ģeogrāfiskās programmas; b) ģeogrāfiskā programma ir apturēta; c) par darbību nav vienošanās ar attiecīgo partnervalsti; vai d) darbību nevar pienācīgi veikt, izmantojot ģeogrāfiskās programmas. Ātrās reaģēšanas darbības papildina ģeogrāfiskās un tematiskās programmas. Ātrās reaģēšanas darbības izstrādā un īsteno tā, lai attiecīgā gadījumā būtu iespējams nodrošināt to turpināmību, īstenojot ģeogrāfiskās vai tematiskās programmas.

6. Komisija tiek pilnvarota pieņemt deleģētos aktus saskaņā ar 44. pantu, lai grozītu II, III un IV pielikumu.

7. Komisija tiek pilnvarota pieņemt deleģēto aktu saskaņā ar 44. pantu līdz 2021. gada 31. decembrim, lai papildinātu šo regulu ar noteikumiem, kuros paredz: a) konkrētus mērķus un prioritārās sadarbības jomas, kas izriet no II pielikumā izklāstītajām ģeogrāfisko programmu sadarbības jomām, tostarp prioritāšu noteikšanu, attiecībā uz šādiem apakšreģioniem: dienvidu kaimiņreģions, austrumu kaimiņreģions, Rietumāfrika, Austrumāfrika un Centrālāfrika, Dienvidāfrika un Indijas okeāna reģions, Tuvie Austrumi, Vidusāzija, Dienvidāzija, Ziemeļāzija un Dienvidaustrumāzija, Klusā okeāna reģions, Ziemeļamerika un Dienvidamerika un Karību jūras reģions; b) indikatīvus tematiskos mērķus ģeogrāfiskajam pīlāram; un c) indikatīvus finanšu piešķīrumus Rietumāfrikai, Austrumāfrikai un Centrālāfrikai, Dienvidāfrikai un Indijas okeāna reģionam. Deleģēto aktu, kas minēts šā punkta pirmajā daļā, pārskata 42. panta 2. punktā minētajā vidusposma izvērtēšanā.

5. pants

Konsekvence, saskaņotība, sinerģijas un papildināmība

1. Īstenojot Instrumentu, nodrošina konsekvenci, saskaņotību, sinerģiju un papildināmību ar visām Savienības ārējās darbības jomām, tostarp citiem ārējās finansēšanas instrumentiem, un citām attiecīgajām Savienības politikas jomām un programmām, kā arī politikas saskaņotību attīstībai.

Šajā nolūkā Savienība ņem vērā visu iekšpolitikas un ārpolitikas jomu ietekmi uz ilgtspējīgu attīstību un cenšas veicināt lielāku sinerģiju un papildināmību, jo īpaši ar tirdzniecības politiku, ekonomisko sadarbību un citu nozaru sadarbību.

2. Darbības, uz kurām attiecas Regulas (EK) Nr. 1257/96 darbības joma, netiek finansētas saskaņā ar Instrumentu.

3. Attiecīgā gadījumā darbība, kura saskaņā ar Instrumentu ir saņēmusi finansējumu, var saņemt finansējumu arī no citas Savienības programmas, ar noteikumu, ka finansējums nesedz vienas un tās pašas izmaksas. Instruments var arī palīdzēt īstenot saskaņā ar citām Savienības programmām ieviestos pasākumus, ar noteikumu, ka iemaksas nesedz vienas un tās pašas izmaksas. Attiecīgajam darbības finansējumam piemēro attiecīgās Savienības programmas noteikumus. Kumulatīvais finansējums nepārsniedz darbības kopējās attiecināmās izmaksas. Atbalstu no dažādajām Savienības programmām var aprēķināt proporcionāli saskaņā ar dokumentiem, kuros izklāstīti atbalsta nosacījumi.

6. pants

Budžets

1. Finansējums Instrumenta īstenošanai laikposmam no 2021. gada 1. janvāra līdz 2027. gada 31. decembrim ir 79 462 000 000 EUR faktiskajās cenās.

2. Šā panta 1. punktā minēto finansējumu veido: a) 60 388 000 000 EUR ģeogrāfiskajām programmām: — kaimiņreģions: vismaz 19 323 000 000 EUR, — Subsahāras Āfrika: vismaz 29 181 000 000 EUR, — Āzija un Klusā okeāna reģions: 8 489 000 000 EUR, — Ziemeļamerika, Dienvidamerika un Karību jūras reģions: 3 395 000 000 EUR; b) 6 358 000 000 EUR tematiskajām programmām: — cilvēktiesības un demokrātija: 1 362 000 000 EUR, — pilsoniskās sabiedrības organizācijas: 1 362 000 000 EUR, — miers, stabilitāte un konfliktu novēršana: 908 000 000 EUR, — globālās problēmas: 2 726 000 000 EUR; c) 3 182 000 000 EUR ātrās reaģēšanas darbībām.

3. Jaunām problēmām un prioritātēm paredzētā rezerve 9 534 000 000 EUR apmērā palielina šā panta 2. punkta a), b) un c) apakšpunktā minētās summas saskaņā ar 17. pantu.

4. Finansējums, kas minēts 2. punkta a) apakšpunktā, atbilst vismaz 75 % no 1. punktā minētā finansējuma.

5. Darbībām, ko veic saskaņā ar 9. pantu, piešķir finansējumu, kas nepārsniedz 270 000 000 EUR. Komisija tiek pilnvarota pieņemt deleģētos aktus saskaņā ar 44. pantu, lai grozītu minēto summu.

7. pants

Politikas satvars

Šī Instrumenta īstenošanas vispārējo politikas satvaru veido asociācijas nolīgumi, partnerības un sadarbības nolīgumi, daudzpusēji nolīgumi, kuros Savienība ir līgumslēdzēja puse, un citi nolīgumi, ar kuriem izveido juridiski saistošas attiecības starp Savienību un partnervalstīm, kā arī Eiropadomes secinājumi, Padomes secinājumi, samitu deklarācijas vai secinājumi, kas pieņemti sanāksmēs ar partnervalstīm valstu vai to valdību vadītāju vai ministru līmenī, Eiropas Parlamenta rezolūcijas, Komisijas un Savienības Augstā pārstāvja ārlietās un drošības politikas jautājumos (“Augstais pārstāvis”) paziņojumi.

8. pants

Vispārējie principi

1. Savienība cenšas veicināt, attīstīt un nostiprināt demokrātijas, labas pārvaldības, tiesiskuma, cilvēktiesību, tostarp to universāluma un nedalāmības, un pamatbrīvību un cilvēka cieņas ievērošanas, kā arī vienlīdzības un solidaritātes principus, kas ir tās pamatā, izmantojot dialogu un sadarbību ar partnervalstīm, reģioniem un pilsonisko sabiedrību, tostarp, izmantojot darbību daudzpusējos forumos.

2. Instruments piemēro uz tiesībām balstītu pieeju, kas aptver visas cilvēktiesības – pilsoniskās un politiskās, ekonomiskās, sociālās un kultūras tiesības –, lai integrētu cilvēktiesību principus, atbalstītu tiesību subjektus savu tiesību īstenošanā, liekot uzsvaru uz nabadzīgākām, marginalizētām un neaizsargātām personām un grupām, tostarp personām ar invaliditāti, un lai palīdzētu partnervalstīm īstenot to starptautiskās saistības cilvēktiesību jomā. Minētās pieejas pamatā ir principi “nevienu neatstāt novārtā”, līdztiesība un visu veidu diskriminācijas aizliegums.

3. Ar Instrumentu, īstenojot mērķorientētas un integrētas darbības, veicina dzimumu līdztiesību, sieviešu un meiteņu tiesības un pilnvērtīgu iespēju nodrošināšanu un visu veidu diskriminācijas aizliegumu. Tas īpašu uzmanību velta arī bērna tiesībām un iespēju nodrošināšanai jauniešiem.

4. Instrumentu īsteno, pilnībā ievērojot Savienības apņemšanos veicināt, aizsargāt un īstenot visas cilvēktiesības, kā arī pilnībā un efektīvi īstenot Pekinas Rīcības platformas un Starptautiskās konferences par iedzīvotājiem un attīstību rīcības programmas un to pārskatīšanas konferenču iznākumus, šajā kontekstā saglabājot apņemšanos veicināt seksuālo un reproduktīvo veselību un tiesības. Ņemot vērā minēto, ar Instrumentu atbalsta Savienības apņemšanos veicināt, aizsargāt un īstenot ikvienas personas tiesības bez jebkādas diskriminācijas, piespiešanas un vardarbības pilnībā pārvaldīt jautājumus, kas saistīti ar seksualitāti un seksuālo un reproduktīvo veselību un brīvi un atbildīgi lemt par tiem. Ar to arī atbalsta nepieciešamību nodrošināt, ka seksuālās un reproduktīvās veselības jomā ir vispārēji pieejama kvalitatīva un izmaksu ziņā pieejama visaptveroša informācija, izglītība, tostarp visaptveroša izglītība par seksualitāti, un veselības aprūpes pakalpojumi.

5. Savienība vajadzības gadījumā atbalsta to, ka tiek īstenota divpusēja, reģionāla un daudzpusēja sadarbība un dialogs, asociācijas un tirdzniecības nolīgumi, partnerības nolīgumi un trīspusēja sadarbība.

Savienība sekmē daudzpusēju un noteikumos un vērtībās balstītu pieeju vispārējam sabiedriskajam labumam un problēmām un šajā ziņā sadarbojas ar dalībvalstīm, partnervalstīm, starptautiskajām organizācijām un citiem līdzekļu devējiem.

Savienība sekmē efektīvu multilaterālismu, veicinot sadarbību ar starptautiskām organizācijām un citiem līdzekļu devējiem.

Savienība tās regulārajā politiskajā dialogā ar partnervalstīm ņem vērā to gūtos rezultātus pienākumu un saistību izpildē, tostarp, īstenojot programmu 2030. gadam, starptautiskās cilvēktiesību konvencijas un citas konvencijas, tostarp tās, kas attiecas uz kodoldrošības standartiem, starptautiskus nolīgumus, jo īpaši Parīzes nolīgumu, un līgumattiecības ar Savienību, jo īpaši asociācijas nolīgumus, partnerības un sadarbības nolīgumus un tirdzniecības nolīgumus.

6. Sadarbība starp Savienību un tās dalībvalstīm, no vienas puses, un partnervalstīm, no otras, ir balstīta uz efektīvas attīstības principiem un attiecīgos gadījumos sekmē tos visās izpausmēs, proti: partnervalstu pašatbildība par attīstības prioritātēm, koncentrēšanās uz rezultātiem, iekļaujošas attīstības partnerības, pārredzamība un savstarpēja pārskatatbildība. Savienība veicina efektīvu un lietderīgu resursu mobilizāciju un izmantojumu.

Saskaņā ar iekļaujošas partnerības un pārredzamības principu Komisija vajadzības gadījumā nodrošina, lai ar attiecīgajām partnervalstu ieinteresētajām personām, tostarp pilsoniskās sabiedrības organizācijām un vietējām iestādēm, notiktu pienācīga apspriešanās un tām laikus būtu nodrošināta piekļuve attiecīgajai informācijai, tādējādi ļaujot tām pienācīgi iesaistīties un ieņemt nozīmīgu vietu programmu izstrādē, īstenošanā un ar to saistītos uzraudzības procesos. Komisija attiecīgā gadījumā arī nodrošina, lai tiktu turpināts pastiprināts dialogs ar privāto sektoru.

Saskaņā ar pašatbildības principu Komisija attiecīgā gadījumā dod priekšroku partnervalstu institūciju un sistēmu izmantošanai programmu īstenošanā.

7. Lai sekmētu to darbības un iniciatīvu savstarpējo papildināmību un lietderību, Savienība un dalībvalstis nodrošina to politikas koordinēšanu un regulāri savstarpēji apspriež palīdzības programmas, tostarp starptautiskās organizācijās un starptautiskās konferencēs.

Savienība un dalībvalstis koordinē savas attiecīgās atbalsta programmas, lai palielinātu to efektivitāti un lietderīgumu.

Savienība šā Instrumenta īstenošanā sekmē iekļautību un sadarbību ar dalībvalstīm, tiecoties maksimāli palielināt pievienoto vērtību un ņemot vērā pieredzi un spējas, lai tādējādi stiprinātu kopīgās intereses, vērtības un kopīgos mērķus. Savienība mudina uz paraugprakses un zināšanu apmaiņu starp dalībvalstu struktūrām un ekspertiem.

8. Programmās un darbībās saskaņā ar Instrumentu integrē klimata pārmaiņu novēršanu, vides aizsardzību, cilvēktiesības, demokrātiju, dzimumu līdztiesību un attiecīgā gadījumā katastrofu riska mazināšanu, un pievēršas savstarpējām saiknēm starp IAM, lai veicinātu integrētas darbības, kas saskaņotā veidā var radīt papildu ieguvumus un panākt vairāku mērķu sasniegšanu. Minētās programmas un darbības ir balstītas uz visaptverošu un daudzdisciplināru konteksta, spēju, risku un neaizsargātības analīzi, integrē noturības pieeju un ir balstītas uz kontekstuālu konflikta izpratni, ņemot vērā konfliktu novēršanu un miera veidošanu. Šo programmu pamatā ir principi “nekaitēt” un “nevienu neatstāt novārtā”.

9. Instruments veicina digitalizācijas izmantošanu kā iedarbīgu ilgtspējīgas attīstības un iekļaujošas izaugsmes veicinātāju.

10. Kopā ar partneriem cenšas īstenot koordinētāku, holistiskāku un strukturētāku pieeju migrācijai, ņemot vērā to, cik svarīgi ir pievērsties neatbilstīgas migrācijas un piespiedu pārvietošanas pamatcēloņiem. Ar to maksimāli palielina sinerģijas un veido visaptverošas partnerības, vienlaikus īpašu uzmanību pievēršot izcelsmes un tranzīta valstīm. Minētā pieeja, izmantojot elastīgu rosinošu pieeju, apvieno visus attiecīgos instrumentus un nepieciešamo sviras efektu ar šajā kontekstā atbilstīgām iespējamām izmaiņām finansējuma, kas saistīts ar migrāciju, piešķiršanā saskaņā ar šī Instrumenta plānošanas principiem. Tajā ņem vērā efektīvu sadarbību un Savienības nolīgumu un dialogu migrācijas jomā īstenošanu. Minētās darbības īsteno, pilnībā ievērojot starptautiskās tiesības, tostarp starptautiskās cilvēktiesības un bēgļu tiesības, Savienības un valstu kompetences jomas. Minētās pieejas efektivitāti novērtē katru gadu vai pēc vajadzības. No Instrumenta izrietošās ar migrāciju saistītās darbības īsteno Savienības migrācijas politikas mērķu atbalstam, izmantojot elastīgu finansēšanas mehānismu.

11. Komisija nodrošina, lai darbības, kas pieņemtas saskaņā ar šo Instrumentu attiecībā uz terorisma un organizētās noziedzības apkarošanu, kiberdrošību un kibernoziedzības apkarošanu, un militāro dalībnieku spēju veidošanu attīstības un drošības atbalstam attīstības nolūkā, tiktu īstenotas saskaņā ar starptautiskajām tiesībām, tostarp starptautiskajām cilvēktiesībām un humanitārajām tiesībām. Minētajā nolūkā Komisija izveido piemērotu riska novērtēšanas un uzraudzības sistēmu. Komisija minētajā sistēmā izstrādā rīcības pamatnostādnes, lai nodrošinātu, ka minēto darbību izstrādē un īstenošanā tiek ņemtas vērā cilvēktiesības.

Šādu darbību pamatā ir regulāra un rūpīga konfliktu analīze, lai nodrošinātu kontekstuālu konflikta izpratni un īstenotu drošības sektora reformas pieeju, kas veicina demokrātisku pārvaldību, pārskatatbildību un cilvēka drošību, tostarp ieguvumus vietējiem iedzīvotājiem. Minētos pasākumus attiecīgā gadījumā iekļauj ilgtermiņa palīdzībā drošības sektora reformēšanai.

12. Komisija regulāri informē Eiropas Parlamentu un Padomi un pēc jebkuras no minēto trīs iestāžu iniciatīvas rīko viedokļu apmaiņu ar tām, tostarp par 20. pantā minēto stimulos balstīto pieeju, ar ko reaģē uz sniegumu svarīgākajās jomās. Eiropas Parlaments var rīkot regulāru viedokļu apmaiņu ar Komisiju par savām palīdzības programmām, pievēršoties tādiem jautājumiem kā spēju veidošana, tostarp ar to saistītā mediācija un dialogs, un vēlēšanu novērošana.

13. Komisija regulāri veic informācijas apmaiņu ar pilsonisko sabiedrību.

14. Attiecīgā gadījumā Komisija izstrādā un ievēro riska pārvaldības sistēmas, tostarp novērtēšanas un mazināšanas pasākumus.

15. Instrumentā paredzēto Savienības finansējumu neizmanto, lai finansētu ieroču vai munīcijas iepirkumu vai darbības, kas rada sekas militārajā vai aizsardzības jomā.

9. pants

Militāro dalībnieku spēju veidošana attīstības un drošības atbalstam attīstības nolūkā

1. Lai veicinātu ilgtspējīgu attīstību, kuras priekšnoteikums ir stabilas, miermīlīgas un iekļaujošas sabiedrības izveide, Instrumentā paredzēto Savienības palīdzību var izmantot plašākas drošības sektora reformas kontekstā vai partnervalstu militāro dalībnieku spēju veidošanai 3. punktā noteiktajos izņēmuma gadījumos, lai īstenotu attīstības darbības un darbības, kuru mērķis ir drošība attīstības nolūkā.

2. Palīdzība, ko sniedz, ievērojot šo pantu, var attiekties jo īpaši uz spēju veidošanas programmu īstenošanu attīstības un drošības atbalstam attīstības nolūkā, tostarp uz apmācību, mentorēšanu un konsultācijām, kā arī uz nodrošināšanu ar ekipējumu, infrastruktūras uzlabojumiem un uz tādu pakalpojumu sniegšanu, kas ir tieši saistīti ar minēto palīdzību.

3. Palīdzību, ievērojot šo pantu, sniedz tikai tad, ja: a) prasības nevar izpildīt, izmantojot nemilitārus dalībniekus, lai pienācīgi sasniegtu Instrumentā noteiktos Savienības mērķus, un ir apdraudēta funkcionējošu valsts institūciju pastāvēšana vai cilvēktiesību un pamatbrīvību aizsardzība, un valsts institūcijas nevar šos draudus novērst; un b) pastāv attiecīgās partnervalsts un Savienības konsenss, ka militārajiem dalībniekiem ir izšķiroša nozīme ilgtspējīgai attīstībai būtisku nosacījumu saglabāšanā, izveidē vai atjaunošanā, tostarp krīzēs un nestabilās vai destabilizētās situācijās un apstākļos.

4. Savienības palīdzību, ievērojot šo pantu, neizmanto, lai finansētu militāro dalībnieku spēju veidošanu tādiem mērķiem, kas nav attīstības darbības vai darbības drošībai attīstības nolūkā. Jo īpaši to neizmanto, lai finansētu: a) kārtējos militāros izdevumus; b) ieroču un munīcijas vai cita nāvējoša spēka pielietošanai paredzēta ekipējuma iepirkumu; c) mācības, kas vērstas īpaši uz bruņoto spēku kaujas spējām.

5. Komisija, izstrādājot un īstenojot pasākumus saskaņā ar šo pantu, veicina partnervalsts pašatbildību. Tā arī izstrādā vajadzīgos elementus un paraugpraksi, lai nodrošinātu ilgtspēju un pārskatatbildību vidējā termiņā un ilgtermiņā, un veicina tiesiskumu un starptautisko tiesību principus.







II SADAĻA

INSTRUMENTA ĪSTENOŠANA







I NODAĻA

Plānošana

10. pants

Ģeogrāfisko programmu darbības joma

1. Lai sasniegtu Instrumenta mērķus, ģeogrāfiskās programmas izstrādā, pamatojoties uz šādām sadarbības jomām: a) laba pārvaldība, demokrātija, tiesiskums un cilvēktiesības, tostarp dzimumu līdztiesība; b) nabadzības izskaušana, cīņa pret nevienlīdzību un diskrimināciju un cilvēces attīstības veicināšana; c) migrācija, piespiedu pārvietošana un mobilitāte; d) vide un klimata pārmaiņas; e) iekļaujoša un ilgtspējīga ekonomikas izaugsme un pienācīgas kvalitātes nodarbinātība; f) miers, stabilitāte un konfliktu novēršana; g) partnerība.

2. Sīkāka informācija par katru no 1. punktā minētajām sadarbības jomām ir izklāstīta II pielikumā.

11. pants

Tematisko programmu darbības joma

1. Lai sasniegtu Instrumenta mērķus, tematiskās programmas ietver šādas intervences jomas: a) cilvēktiesības un demokrātija – sekmēt: i) demokrātijas pamatvērtības; ii) tiesiskumu; iii) cilvēktiesību universālumu, nedalāmību un savstarpējo atkarību; iv) cilvēka cieņas neaizskaramību; v) nediskriminācijas, vienlīdzības un solidaritātes principus; vi) ANO Statūtu un starptautisko cilvēktiesību principu ievērošanu; b) pilsoniskās sabiedrības organizācijas: i) iekļaujoša, līdzdalīga, ar iespējām nodrošināta un neatkarīga pilsoniskā sabiedrība un demokrātiskā telpa partnervalstīs; ii) iekļaujošs un atklāts dialogs ar pilsoniskās sabiedrības dalībniekiem un starp tiem; iii) Eiropas pilsoņu informētība, sapratne, zināšanas par attīstības jautājumiem un iesaiste tajos; c) miers, stabilitāte un konfliktu novēršana: i) palīdzība konfliktu novēršanai, miera veidošanai un gatavībai krīzēm; ii) palīdzība pasākumiem, ar ko vēršas pret globāliem un pārreģionāliem, un jauniem draudiem; d) globālās problēmas: i) veselība; ii) izglītība; iii) dzimumu līdztiesība un iespēju nodrošināšana sievietēm un meitenēm; iv) bērni un jaunieši; v) migrācija, piespiedu pārvietošana un mobilitāte; vi) pienācīgas kvalitātes nodarbinātība, sociālā aizsardzība, nevienlīdzība un iekļaušana; vii) kultūra; viii) veselīgas vides nodrošināšana un cīņa pret klimata pārmaiņām; ix) ilgtspējīga enerģētika; x) ilgtspējīga un iekļaujoša izaugsme, pienācīgas kvalitātes nodarbinātība un privātā sektora iesaiste; xi) pārtikas un uztura nodrošinājums; xii) vietējo iestāžu kā attīstības rīcībspēka lomas stiprināšana; xiii) iekļaujošas sabiedrības un daudzpusējās ieinteresēto personu iniciatīvas, labas ekonomikas pārvaldības, tostarp taisnīgas un iekļaujošas iekšzemes ieņēmumu mobilizācijas veicināšana; xiv) atbalsts partnerības un efektivitātes principu īstenošanā panāktā progresa novērtēšanā un dokumentēšanā.

2. Sīkāka informācija par katru no 1. punktā minētajām sadarbības jomām ir izklāstīta III pielikumā.

12. pants

Vispārēja plānošanas pieeja

1. Sadarbību un intervences saskaņā ar Instrumentu plāno, izņemot 4. panta 4. punktā minētās ātrās reaģēšanas darbības.

2. Pamatojoties uz 7. pantu, plānošana saskaņā ar Instrumentu ir balstīta uz turpmāk minēto: a) plānošanas dokumenti nodrošina saskaņotu sistēmu sadarbībai starp Savienību un partnervalstīm vai reģioniem saskaņā ar šīs regulas vispārējo nolūku un darbības jomu, mērķiem un principiem; b) izstrādājot plānošanas dokumentus attiecībā uz partnervalstīm un reģioniem krīzes, pēckrīzes vai nestabilā un neaizsargātā situācijā, veic konflikta analīzi, lai nodrošinātu kontekstuālu konflikta izpratni un pienācīgi ņemtu vērā attiecīgo partnervalstu vai reģionu un to iedzīvotāju īpašās vajadzības un apstākļus; ja partnervalstis vai reģioni ir tieši iesaistīti vai skarti krīzes, pēckrīzes vai nestabilā situācijā, īpašu uzsvaru liek uz koordinācijas pastiprināšanu starp visiem attiecīgajiem dalībniekiem, lai sekmētu pāreju no ārkārtas situācijas uz ilgtspējīgu attīstību un stabilu mieru, tostarp uz vardarbības novēršanu; c) plānošanas procesa sākumposmā un visā tā gaitā Savienība un dalībvalstis nodrošina iekļaujošu savstarpēju apspriešanos, lai sekmētu savu sadarbības pasākumu saskaņotību, papildināmību un konsekvenci; kopīga plānošana ir vēlamā pieeja valsts plānošanā, un tās īstenošana ir elastīga, iekļaujoša un virzīta valsts līmenī. Kopīga plānošana ir atvērta citiem attiecīgajiem līdzekļu devējiem un dalībniekiem, ja Savienība un dalībvalstis to uzskata par nepieciešamu; turklāt Savienība un dalībvalstis, kad vien tas ir lietderīgi, tiecas ar kopīgu īstenošanu atbalstīt partnervalstis; d) plānošanas procesa sākumposmā un visā tā gaitā Savienība mudina uz regulāru daudzpusēju ieinteresēto personu dialogu un iekļaujošu dialogu ar citiem līdzekļu devējiem un dalībniekiem, tostarp attiecīgā gadījumā ar vietējām iestādēm un pilsoniskās sabiedrības, fondu un privātā sektora pārstāvjiem, lai atbilstīgi veicinātu to attiecīgos ieguldījumus un nodrošinātu, ka tiem plānošanas procesā ir jēgpilna loma; e) tematiskās programmas “Cilvēktiesības un demokrātija” un “Pilsoniskās sabiedrības organizācijas”, kas minētas attiecīgi 4. panta 3. punkta a) un b) apakšpunktā, sniedz palīdzību neatkarīgi no attiecīgo trešo valstu valdību un citu publisko iestāžu piekrišanas; šīs tematiskās programmas galvenokārt atbalsta pilsoniskās sabiedrības dalībniekus visos līmeņos, ņemot vērā 27. panta 3. punktā minētos īstenošanas veidus un metodes. Eiropas Parlamentu un Padomi informē par pirmās daļas c) un d) apakšpunktā paredzētās apspriešanās iznākumu.

3. Plānošanas dokumenti ir balstīti uz rezultātiem, un tajos pēc iespējas ir ietverti precīzi mērķi un rādītāji. Lai novērtētu, kāds ir Savienības ieguldījums rezultātos izlaides, iznākumu un ietekmes līmenī, un informētu par to, rādītāji attiecīgā gadījumā ir balstīti uz mērķiem un rādītājiem, par kuriem ir vienošanās starptautiskā līmenī, jo īpaši tiem, kas ir noteikti attiecībā uz IAM, kā arī valsts līmeņa rezultātu sistēmām.

13. pants

Plānošanas principi ģeogrāfiskajām programmām

1. Ģeogrāfisko programmu plānošanas pamatā ir šādi principi: a) neskarot 5. punktu, darbības pēc iespējas tiek balstītas uz agrīnu, pastāvīgu un iekļaujošu dialogu starp Savienību, dalībvalstīm un attiecīgajām partnervalstīm, tostarp valsts, reģionālajām un vietējām iestādēm, un tajā iesaista pilsoniskās sabiedrības organizācijas, valsts, reģionālos un vietējos parlamentus, un citas ieinteresētās personas, lai pastiprinātu demokrātisko pašatbildību par procesu un mudinātu atbalstīt valstu un reģionālās stratēģijas; b) attiecīgā gadījumā plānošanas periodu sinhronizē un saskaņo ar partnervalstu stratēģijas cikliem; c) plānošanā var paredzēt sadarbības pasākumus, ko finansē no dažādiem piešķīrumiem, kas paredzēti 6. panta 2. punktā, un no citām Savienības programmām atbilstīgi to pamataktiem.

2. Ģeogrāfisko programmu plānošana nodrošina konkrētu, pielāgotu sadarbības sistēmu, kas pamatota uz: a) partneru vajadzībām, kas noteiktas, balstoties uz konkrētiem kritērijiem un ņemot vērā iedzīvotāju skaitu, nabadzību, nevienlīdzību, tautas attīstību, ekonomisko un vides neaizsargātību, kā arī valsts un sabiedrības noturību un ilgstošu un atkārtotu krīžu ietekmi; b) partneru spēju un apņemšanos sekmēt kopīgas vērtības, principus un intereses, tostarp cilvēktiesības, pamatbrīvības, demokrātiju, tiesiskumu, labu pārvaldību, korupcijas apkarošanu, neierobežotas pilsoniskās sabiedrības iespējas un dzimumu līdztiesību, un atbalstīt kopīgus mērķus un daudzpusējas alianses un sadarbību, noteikumos balstītu starptautisko kārtību, kā arī Savienības prioritāšu veicināšanu; c) partneru saistībām, tostarp tām, par kurām kopīgi panākta vienošanas ar Savienību, un darbības rezultātiem, pamatojoties uz tādiem kritērijiem kā politiskās reformas; un ekonomikas un sociālā attīstība, vides ilgtspēja un efektīva palīdzības izmantošana, ņemot vērā partnervalstu īpatnības un attīstības līmeni; d) iespējamo Savienības finansējuma ietekmi partnervalstīs un reģionos; e) partneru spēju mobilizēt un efektīvi izmantot vietējos resursus, kā arī piekļūt finanšu resursiem, pārredzami pārvaldīt resursus, atbalstot valstu attīstības prioritātes un to absorbcijas spējas.

3. Līdzekļu piešķiršanas procesā prioritāti piešķir valstīm, kam tā visvairāk vajadzīga, īpaši vismazāk attīstītajām valstīm, valstīm ar zemiem ienākumiem, valstīm krīzes, pēckrīzes, nestabilā un neaizsargātā situācijā, tostarp mazām salu jaunattīstības valstīm un sauszemes ieskautām jaunattīstības valstīm.

4. Turklāt Savienība risina konkrētas problēmas, ar kurām saskaras valstis ar vidējiem ienākumiem un jo īpaši valstis ar zemiem ienākumiem, kuras kļūst par valstīm ar vidējiem ienākumiem.

5. Sadarbība ar industrializētām valstīm ir vērsta uz Savienības un savstarpējo interešu un vērtību veicināšanu, kā arī kopīgi saskaņotiem mērķiem un multilaterālismu.

6. Instruments sekmē darbības, kas noteiktas Regulā (ES) 2021/817. Saskaņā ar šo regulu izstrādā vienotu plānošanas dokumentu septiņiem gadiem, ietverot līdzekļus no IPA III regulas. Minētajiem līdzekļiem piemēro Regulu (ES) 2021/817.

14. pants

Ģeogrāfisko programmu plānošanas dokumenti

1. Attiecībā uz ģeogrāfiskajām programmām Instrumentu īsteno, izmantojot daudzgadu valsts programmas un daudzvalstu indikatīvās programmas.

2. Daudzgadu indikatīvajās programmās izklāsta prioritārās jomas, kas izvēlētas Savienības finansējuma piešķiršanai, konkrētos mērķus, gaidāmos rezultātus, skaidrus un konkrētus darbības rādītājus un indikatīvos finanšu piešķīrumus – gan kopumā, gan katrai prioritārajai jomai – un vajadzības gadījumā – īstenošanas metodes.

3. Daudzgadu indikatīvo programmu pamatā ir: a) valsts vai reģionāla stratēģija, kas izstrādāta kā attīstības plāns vai līdzīgs dokuments, kuru Komisija attiecīgās daudzgadu indikatīvās programmas pieņemšanas laikā ir akceptējusi kā šādas programmas pamatu; b) pamatdokuments, kurā noteikta Savienības politika attiecībā uz attiecīgo partneri vai partneriem, tostarp Savienības un dalībvalstu kopīgs dokuments; c) Savienības un attiecīgā partnera vai partneru kopīgs dokuments, kurā izklāstītas kopējās prioritātes un savstarpējās saistības.

4. Lai palielinātu Savienības kolektīvās sadarbības ietekmi, Savienības un dalībvalstu plānošanas dokumentus – ja tas ir iespējams un lietderīgi – aizstāj kopīgs plānošanas dokuments. Tomēr šāds kopīgs plānošanas dokuments aizstāj Savienības daudzgadu indikatīvo programmu tikai, ja tas apstiprināts īstenošanas aktā, kas pieņemts saskaņā ar 16. pantu, tas atbilst 12. un 13. pantam, tas ietver šā panta 2. punktā izklāstītos elementus un nosaka darba sadali Savienības un dalībvalstu starpā.

15. pants

Tematisko programmu plānošanas dokumenti

1. Attiecībā uz tematiskajām programmām Instrumentu īsteno, izmantojot daudzgadu indikatīvās programmas.

2. Tematisko programmu daudzgadu indikatīvajās programmās izklāsta Savienības stratēģiju, prioritātes, kas izvēlētas Savienības finansējumam, konkrētos mērķus, gaidāmos rezultātus, skaidrus un konkrētus darbības rādītājus, starptautisko situāciju un galveno partneru aktivitātes saistībā ar attiecīgo tematu.

Attiecīgā gadījumā paredz līdzekļus un intervences prioritātes dalībai globālās iniciatīvās.

3. Tematisko programmu daudzgadu indikatīvajās programmās nosaka indikatīvo finanšu piešķīrumu kopumā, katrai sadarbības jomai un katrai prioritātei. Indikatīvo finanšu piešķīrumu var norādīt kā diapazonu.

16. pants

Daudzgadu indikatīvo programmu pieņemšana un grozīšana

1. Komisija ar īstenošanas aktiem pieņem 14. un 15. pantā minētās daudzgadu indikatīvās programmas. Minētos īstenošanas aktus pieņem saskaņā ar 45. panta 2. punktā minēto pārbaudes procedūru. Minēto procedūru piemēro arī šā panta 3. un 4. punktā minētajai pārskatīšanai, ja tās rezultātā tiek būtiski grozīts daudzgadu indikatīvās programmas saturs.

2. Pieņemot 14. pantā minētos kopīgos daudzgadu plānošanas dokumentus, Komisijas lēmums attiecas tikai uz Savienības ieguldījumu kopīgajā daudzgadu plānošanas dokumentā.

3. Ģeogrāfisko programmu daudzgadu indikatīvās programmas pārskata pēc 42. panta 2. punktā minētā vidusposma izvērtējuma, kā arī uz ad hoc pamata, ja tas vajadzīgs efektīvas īstenošanas nolūkā, jo īpaši, ja ir būtiskas izmaiņas 7. pantā minētajā politikas satvarā vai ja ir notikusi krīze, vai pēckrīzes situācijā.

4. Tematisko programmu daudzgadu indikatīvās programmas pārskata pēc 42. panta 2. punktā minētā vidusposma izvērtējuma, kā arī uz ad hoc pamata, ja tas vajadzīgs efektīvas īstenošanas nolūkā, jo īpaši, ja ir būtiskas izmaiņas 7. pantā minētajā politikas satvarā.

5. Pienācīgi pamatotu nenovēršamu un steidzamu iemeslu dēļ, piemēram, krīzes gadījumā vai miera, demokrātijas, tiesiskuma, cilvēktiesību vai pamatbrīvību tieša apdraudējuma gadījumā, Komisija ar īstenošanas aktiem var grozīt 14. un 15. pantā minētās daudzgadu indikatīvās programmas. Minētos īstenošanas aktus pieņem saskaņā ar 45. panta 4. punktā minēto steidzamības procedūru.

17. pants

Rezerve jaunām problēmām un prioritātēm

1. Regulas 6. panta 3. punktā minēto summu izmanto tur, kur tas visvairāk vajadzīgs un pienācīgi pamatots, cita starpā: a) lai nodrošinātu atbilstīgu Savienības reakciju neparedzētu apstākļu gadījumos; b) lai apmierinātu jaunas vajadzības vai risinātu jaunas problēmas – piemēram, tās, kas rodas pie Savienības vai tās kaimiņu robežām saistībā ar dabas vai cilvēka izraisītām krīzēm, vardarbīga konflikta un pēckrīzes situācijām vai migrācijas spiediena un piespiedu pārvietošanas dēļ; c) lai sekmētu jaunas Savienības virzītas vai starptautiskas iniciatīvas vai prioritātes.

2. Par minēto līdzekļu izmantojumu lemj saskaņā ar 16. un 25. pantā noteiktajām procedūrām.







II NODAĻA

Īpaši noteikumi attiecībā uz kaimiņreģionu

18. pants

Konkrētie mērķi attiecībā uz kaimiņreģionu

Saskaņā ar 3. un 4. pantu Instrumentā paredzētā Savienības atbalsta attiecībā uz kaimiņreģionu konkrētie mērķi ir:

a) veicināt ciešāku politisko sadarbību un stiprināt un konsolidēt patiesu un ilgtspējīgu demokrātiju, stabilitāti, labu pārvaldību, tiesiskumu un cilvēktiesību ievērošanu;

b) atbalstīt asociācijas nolīgumu vai citu spēkā esošu un turpmāku nolīgumu īstenošanu, kā arī kopīgi apstiprinātas asociācijas programmas un partnerības prioritātes vai līdzvērtīgus dokumentus, tostarp, izmantojot iestāžu sadarbību un spēju veidošanu;

c) veicināt pastiprinātu partnerību Savienības un partnervalstu sabiedrību starpā un partnervalstu sabiedrību starpā, tostarp, izmantojot cilvēku savstarpējos kontaktus un plašu aktivitāšu klāstu, īpašu uzmanību pievēršot jaunatnei;

d) uzlabot reģionālu un pārrobežu sadarbību, jo īpaši saistībā ar Austrumu partnerību, Savienību Vidusjūrai, Eiropas kaimiņattiecību mēroga sadarbību, kā arī Melnās jūras reģionālo sadarbību, sadarbību Arktikas jautājumos, Ziemeļu dimensiju, tostarp tādās jomās kā enerģētika un drošība;

e) panākt pakāpenisku integrāciju Savienības iekšējā tirgū un uzlabotu nozaru un starpnozaru sadarbību, tostarp, izmantojot tiesību aktu tuvināšanu un regulējuma konverģenci ar Savienības un citām attiecīgām starptautiskām normām un standartiem, kā arī uzlabotu piekļuvi tirgum, tostarp, veidojot padziļinātas un visaptverošas brīvās tirdzniecības zonas, ar to saistītas institūcijas un veicot investīcijas;

f) stiprināt partnerības labi pārvaldītas un drošas migrācijas un mobilitātes jautājumos un – attiecīgā gadījumā un ar noteikumu, ka pastāv apstākļi, lai īstenotu labi pārvaldītu un drošu mobilitāti, – atbalstīt esošo bezvīzu režīmu īstenošanu saskaņā ar pārskatīto vīzu apturēšanas mehānismu, dialogiem par vīzu režīma liberalizāciju un divpusējiem vai reģionāliem nolīgumiem un kārtību, par ko panākta vienošanās ar trešām valstīm, tostarp mobilitātes partnerības;

g) atbalstīt uzticības veicināšanu un citus pasākumus, kas sekmē drošību, palīdz novērst un risināt konfliktus, tostarp atbalstu skartajiem iedzīvotājiem un atjaunošanai.

19. pants

Plānošanas dokumenti un piešķiršanas kritēriji

1. Šīs regulas I pielikumā uzskaitītajām partnervalstīm un teritorijām prioritārās jomas Savienības finansējuma piešķiršanai atlasa galvenokārt no jomām, kas iekļautas asociācijas, partnerības un sadarbības nolīgumos, kopīgi apstiprinātajās asociācijas programmās un partnerības prioritātēs vai citos attiecīgos esošos un turpmākos 14. panta 3. punkta c) apakšpunktā minētos dokumentos, par ko Savienība un partnervalstis kopīgi vienojušās divpusējos un daudzpusējos formātos, tostarp attiecīgā gadījumā Austrumu partnerības un Eiropas kaimiņattiecību politikas dienvidu dimensijas ietvaros, saskaņā ar 18. pantā noteiktajiem konkrētajiem mērķiem un II pielikumā izklāstītajām ģeogrāfisko programmu sadarbības jomām.

2. Atkāpjoties no 13. panta 2. un 3. punkta, ģeogrāfiskajās programmās paredzēto Savienības atbalstu kaimiņreģionā diferencē pēc veida un summām, ņemot vērā partnervalsts: a) vajadzības, izmantojot tādus rādītājus kā iedzīvotāju skaits, nevienlīdzība un attīstības līmenis; b) apņemšanos īstenot kopīgi apstiprinātos politisko, ekonomisko, vides un sociālo reformu mērķus un panākt progresu to īstenošanā; c) apņemšanos veidot patiesu un ilgtspējīgu demokrātiju, tiesiskumu un labu pārvaldību, ievērot cilvēktiesības, cīnīties pret korupciju un panākt progresu to īstenošanā; d) partnerību ar Savienību, tostarp minētās partnerības mērķu vērienīgumu; e) saskaņā ar Instrumentu sniegtā Savienības atbalsta absorbcijas spēju un potenciālo ietekmi.

3. Šā panta 2. punktā minēto Savienības atbalstu atspoguļo 14. pantā minētajos ģeogrāfisko programmu plānošanas dokumentos.

20. pants

Stimulos balstīta pieeja

1. Kā stimulu reformu īstenošanai I pielikumā uzskaitītajām partnervalstīm un teritorijām piešķir indikatīvi 10 % no finansējuma, kas norādīts 6. panta 2. punkta a) apakšpunkta pirmajā ievilkumā, lai papildinātu 14. pantā minētos valsts indikatīvus finansējuma piešķīrumus. Par šādiem piešķīrumiem lemj, pamatojoties uz partnervalstu sniegumu un progresu virzībā uz demokrātiju, labu pārvaldību un tiesiskumu, tostarp sadarbību ar pilsonisko sabiedrību, cilvēktiesībām, to skaitā dzimumu līdztiesību, sadarbību migrācijas jomā, ekonomikas pārvaldību un reformām, jo īpaši tām reformām, par kurām kopīgi panākta vienošanās. Partnervalstu progresu regulāri novērtē, jo īpaši, izmantojot progresa ziņojumus, kuros ietver tendences salīdzinājumā ar iepriekšējiem gadiem.

2. Šā panta 1. punktu nepiemēro atbalstam pilsoniskajai sabiedrībai, konfliktu novēršanai un miera veidošanai, cilvēku savstarpējo kontaktu veicināšanai, tostarp vietējo iestāžu sadarbībai, stāvokļa uzlabošanai cilvēktiesību jomā vai atbalsta pasākumiem krīzes gadījumā. Demokrātijas, cilvēktiesību vai tiesiskuma stāvokļa nopietnas vai ilgstošas pasliktināšanās gadījumā vai paaugstināta konfliktu riska gadījumā atbalstu minētajām darbībām palielina, ja tas ir iespējams un lietderīgi.

21. pants

Daudzvalstu indikatīvās programmas

Ar daudzvalstu indikatīvajam programmām kaimiņreģionā risina visām vai vairākām partnervalstīm kopīgas problēmas, balstoties uz Austrumu partnerības un pārskatītās Eiropas kaimiņattiecību politikas dienvidu dimensijas prioritātēm un ņemot vērā darbu, kas tiek veikts saistībā ar Savienību Vidusjūrai, un reģionālu, pārreģionālu un apakšreģionālu sadarbību, galvenokārt starp divām vai vairākām partnervalstīm, tostarp arī Ziemeļu dimensijas un Melnās jūras reģiona sinerģijas reģionālās sadarbības satvarā.

22. pants

Pārrobežu sadarbība

1. Pārrobežu sadarbība, kā tā definēta 2. panta pirmās daļas 5) apakšpunktā, aptver sadarbību uz ārējām kaimiņu zemes un jūras robežām, transnacionālo sadarbību plašākās transnacionālās teritorijās vai ap jūras baseiniem, kā arī starpreģionālo sadarbību.

2. Kaimiņreģions sniedz ieguldījumu pārrobežu sadarbības programmās, kā minēts 1. punktā, ko Interreg regulas ietvaros līdzfinansē no Eiropas Reģionālās attīstības fonda. Minēto programmu atbalstam indikatīvi piešķir līdz 5 % no kaimiņreģionam paredzētā finansējuma.

3. Iemaksas pārrobežu sadarbības programmās nosaka un izmanto, ievērojot Interreg regulas 10. panta 3. punktu.

4. Savienības līdzfinansējuma likme nepārsniedz 90 % no pārrobežu sadarbības programmas attiecināmajiem izdevumiem.

5. Priekšfinansējums pārrobežu sadarbības programmām var pārsniegt Interreg regulas 51. pantā minēto procentuālo daļu. Pēc vadošās iestādes pieprasījuma priekšfinansējuma likme katrā finanšu gadā var būt līdz 80 % no programmas gada saistībām.

6. Daudzgadu stratēģijas dokumentu pārrobežu sadarbībai, kurā izklāstīti šīs regulas 14. panta 2. punktā minētie elementi, pieņem saskaņā ar Interreg regulas 10. panta 1. punktu.

7. Ja pārrobežu sadarbības programmas tiek pārtrauktas saskaņā ar Interreg regulas 12. pantu, atbalstu no kaimiņreģionam paredzētā finansējuma pārtrauktajai programmai, kas joprojām ir pieejams, var izmantot galvenokārt, lai attiecīgi finansētu citas pārrobežu sadarbības programmas vai jebkuru citu aktivitāti, kas ir saskaņā ar minēto finansējumu.







III NODAĻA

Rīcības plāni, pasākumi un īstenošanas metodes

23. pants

Rīcības plāni un pasākumi

1. Komisija pieņem gada vai daudzgadu rīcības plānus un pasākumus. Pasākumi var būt atsevišķi pasākumi, īpaši pasākumi, atbalsta pasākumi vai ārkārtas palīdzības pasākumi. Rīcības plānos un pasākumos ņem vērā konkrēto kontekstu un katrai darbībai precizē sasniedzamos mērķus, gaidāmos rezultātus un galvenās aktivitātes, īstenošanas, uzraudzības un izvērtēšanas metodes, kā arī budžetu un visus saistītos atbalsta izdevumus.

2. Rīcības plānu pamatā ir plānošanas dokumenti, izņemot gadījumus, kas minēti 5. un 6. punktā. Rīcības plānus sagatavo iekļaujoši, pārredzami un savlaicīgi. Attiecīgā gadījumā rīcības plānus apspriež kopā ar dalībvalstīm labākas sadarbības kontekstā.

3. Vajadzības gadījumā rīcību var pieņemt kā atsevišķu pasākumu pirms vai pēc rīcības plānu pieņemšanas. Atsevišķu pasākumu pamatā ir plānošanas dokumenti, izņemot gadījumus, kas minēti 5. punktā, un citus pienācīgi pamatotus gadījumus.

4. Neparedzētu vajadzību vai apstākļu gadījumā un ja finansējums no piemērotākiem avotiem nav iespējams, Komisija var pieņemt īpašus pasākumus, kas nav paredzēti plānošanas dokumentos.

5. Šīs regulas 4. panta 4. punkta b) un c) apakšpunktā minēto ātrās reaģēšanas darbību īstenošanai var izmantot gada vai daudzgadu rīcības plānus un atsevišķus pasākumus.

6. Komisija var pieņemt ārkārtas palīdzības pasākumus ātrās reaģēšanas darbībām, kā minēts 4. panta 4. punkta a) apakšpunktā.

Ārkārtas palīdzības pasākuma ilgums var būt līdz 18 mēnešiem, un to var pagarināt divas reizes uz papildu laiku līdz sešiem mēnešiem līdz maksimālam kopējam ilgumam – 30 mēnešiem, ja tā īstenošanu kavē objektīvi un neparedzēti šķēršļi, ar noteikumu, ka nepalielinās pasākuma veikšanai paredzētā finanšu summa.

Ilgstošas krīzes un konflikta gadījumā Komisija var pieņemt otru ārkārtas palīdzības pasākumu, kura ilgums var būt līdz 18 mēnešiem. Pienācīgi pamatotos gadījumos var pieņemt papildu pasākumus, ja ir svarīga Savienības darbības nepārtrauktība un to nevar nodrošināt ar citiem līdzekļiem.

24. pants

Atbalsta pasākumi

1. Savienības finansējums var segt atbalsta izdevumus, kuri paredzēti Instrumenta īstenošanai un tā mērķu sasniegšanai, to skaitā administratīvo atbalstu, kas saistīts ar šādai īstenošanai vajadzīgajām sagatavošanas, izpildes, uzraudzības, kontroles, revīzijas un izvērtēšanas aktivitātēm, kā arī izdevumus, kuri galvenajiem birojiem un Savienības delegācijām rodas, tiem nodrošinot Instrumentam nepieciešamo administratīvo un koordinācijas atbalstu un lai pārvaldītu saskaņā ar šo Instrumentu finansētās operācijas, tostarp informācijas un komunikācijas darbības, un korporatīvās informācijas tehnoloģiju sistēmas.

2. Ja atbalsta izdevumi nav iekļauti rīcības plānos vai pasākumos, kas minēti 23. pantā, Komisija attiecīgā gadījumā pieņem atbalsta pasākumus. Atbalsta pasākumiem piešķirtais Savienības finansējums var aptvert: a) pētījumus, sanāksmes, informāciju, izpratnes veicināšanu, apmācību, gūtās pieredzes un paraugprakses sagatavošanu un apmaiņu, publicēšanas aktivitātes un visus citus administratīvās vai tehniskās palīdzības izdevumus, kas nepieciešami darbību plānošanai un pārvaldībai, tostarp par atalgotiem ārējiem ekspertiem; b) pētniecības un inovācijas aktivitātes un pētījumus par attiecīgiem jautājumiem un to izplatīšanu; c) izdevumus saistībā ar informācijas un komunikācijas darbību nodrošināšanu, ietverot komunikācijas stratēģiju izstrādi un korporatīvo komunikāciju par Savienības politikas prioritātēm un to redzamību.

25. pants

Rīcības plānu un pasākumu pieņemšana

1. Rīcības plānus un pasākumus pieņem ar īstenošanas aktiem. Minētos īstenošanas aktus pieņem saskaņā ar 45. panta 2. punktā minēto pārbaudes procedūru.

2. Šā panta 1. punktā minētā procedūra nav jāpiemēro: a) atsevišķiem pasākumiem, kuriem piešķirtais Savienības finansējums nepārsniedz 5 000 000 EUR; b) īpašiem pasākumiem un atbalsta pasākumiem, kā arī rīcības plāniem, kas pieņemti, lai īstenotu ātrās reaģēšanas darbības, kuriem piešķirtais Savienības finansējums nepārsniedz 10 000 000 EUR; ▼C1 c) ārkārtas palīdzības pasākumiem, kuri minēti 23. panta 6. punktā un kuriem piešķirtais Savienības finansējums nepārsniedz 20 000 000 EUR; ▼B d) rīcības plānu un pasākumu tehniskiem grozījumiem, ar noteikumu, ka šādi grozījumi neietekmē būtiski konkrētā rīcības plāna vai pasākuma mērķus, piemēram, šādiem: i) īstenošanas metodes maiņa; ii) īstenošanas laikposma pagarināšana; iii) līdzekļu pārdale starp rīcības plānā ietvertajām darbībām; iv) rīcības plānu un pasākumu budžeta palielinājumi vai samazinājumi par ne vairāk kā 20 % no sākotnējā budžeta un nepārsniedzot 10 000 000 EUR. Daudzgadu rīcības plānu un pasākumu gadījumā 2. punkta pirmās daļas a), b), c) apakšpunktā un d) apakšpunkta iv) punktā minētās robežvērtības ir piemērojamas ik gadu. Ja rīcības plānus un pasākumus pieņem saskaņā ar šo punktu, par tiem, izņemot ārkārtas palīdzības pasākumus, kā arī par tehniskajiem grozījumiem viena mēneša laikā pēc pieņemšanas paziņo Eiropas Parlamentam un dalībvalstīm ar attiecīgās 45. pantā minētās komitejas starpniecību.

3. Pirms Komisija pieņem vai pagarina ārkārtas palīdzības pasākumus, kuri nepārsniedz 20 000 000 EUR, tā informē Eiropas Parlamentu un Padomi par šo pasākumu būtību un mērķiem un par plānoto finansējuma apjomu. Pirms Komisija veic nozīmīgus būtiskus grozījumus jau pieņemtajos ārkārtas palīdzības pasākumos, tā informē Eiropas Parlamentu un Padomi. Lai Savienības ārējā darbība būtu konsekventa, Komisija šādu pasākumu plānošanā un pēc tam to īstenošanā ņem vērā attiecīgo politikas pieeju.

4. Pienācīgi pamatotu nenovēršamu un steidzamu iemeslu dēļ, piemēram, krīzes – tostarp dabas vai cilvēka izraisītu katastrofu –, gadījumā, demokrātijas, tiesiskuma, cilvēktiesību vai pamatbrīvību tieša apdraudējuma gadījumā, Komisija saskaņā ar procedūru, kas minēta 45. panta 4. punktā, var pieņemt rīcības plānus un pasākumus vai grozījumus esošos rīcības plānos un pasākumos, izmantojot īstenošanas aktus, kas jāpiemēro nekavējoties.

5. Darbību līmenī veic atbilstīgu vides pētījumu, tostarp par klimata pārmaiņām un ietekmi uz bioloģisko daudzveidību, saskaņā ar piemērojamiem Savienības tiesību aktiem, tostarp Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2011/92/ES ( 1 ) un Padomes Direktīvu 85/337/EEK ( 2 ), attiecīgā gadījumā ietverot ietekmes uz vidi novērtējumu, arī novērtējumu par ietekmi uz klimata pārmaiņām, ekosistēmām un bioloģisko daudzveidību, ko veic attiecībā uz vidiski jutīgām darbībām, jo īpaši nozīmīgiem jauniem infrastruktūras objektiem.

Citus atbilstošus ex ante novērtējumus, kas ir samērīgi ar paredzēto darbību un pasākumu mērķiem un summām, veic, lai noteiktu minēto darbību un pasākumu iespējamo ietekmi un riskus attiecībā uz cilvēktiesībām, piekļuvi dabas resursiem, piemēram, zemei, un sociālajiem standartiem, tostarp tos sagatavo kā ietekmes novērtējumus nozīmīgām darbībām un pasākumiem, kuriem tiek paredzēta būtiska ietekme uz minētajām jomām.

Attiecīgā gadījumā nozaru programmu īstenošanā izmanto stratēģiskos vides novērtējumus, tostarp novērtējumu par ietekmi uz klimata pārmaiņām. Nodrošina ieinteresēto personu iesaistīšanos vides novērtējumos un publisku piekļuvi šādu novērtējumu rezultātiem.

26. pants

Sadarbības metodes

1. Kā noteikts Finanšu regulā, Komisija īsteno Instrumentā paredzēto finansējumu vai nu tieši – ar Komisijas, Savienības delegāciju vai izpildaģentūru starpniecību, vai arī netieši, uzticot izpildi minētās regulas 62. panta 1. punkta c) apakšpunktā uzskaitītajiem tiesību subjektiem.

2. Finansējumu saskaņā ar šo Instrumentu var nodrošināt arī, izmantojot iemaksas starptautiskos, reģionālos vai valsts fondos, piemēram, fondos, kurus izveidojusi vai pārvalda EIB, dalībvalstis, partnervalstis un reģioni, starptautiskas organizācijas vai citi līdzekļu devēji.

3. Tiesību subjekti, kas uzskaitīti Finanšu regulas 62. panta 1. punkta c) apakšpunktā, un atbalsttiesīgie partneri, kas minēti šīs regulas 35. panta 4. punktā, katru gadu izpilda savus ziņošanas pienākumus saskaņā ar Finanšu regulas 155. pantu. Ziņošanas prasības jebkuram no minētajiem tiesību subjektiem ir noteiktas finanšu partnerības pamatnolīgumā, iemaksu nolīgumā, nolīgumā par budžeta garantijām vai finansēšanas nolīgumā.

4. Saskaņā ar Instrumentu finansētās darbības var īstenot, izmantojot paralēlo vai kopīgo līdzfinansējumu.

5. Paralēla līdzfinansējuma gadījumā darbību sadala vairākās skaidri nosakāmās daļās, no kurām katru finansē cits partneris, nodrošinot līdzfinansējumu tā, lai vienmēr varētu noteikt finansējuma lietojuma galamērķi un lai tiktu novērsta finansējuma dublēšanās.

6. Kopīga līdzfinansējuma gadījumā darbības kopējās izmaksas sadala starp partneriem, kas nodrošina līdzfinansējumu, un līdzekļus apvieno tā, ka vairs nav iespējams noteikt finansējuma avotu katrai atsevišķai aktivitātei, kuru veic kā darbības daļu.

7. Savienības un tās partneru sadarbību var īstenot, piemēram, kā: a) trīspusējas vienošanās, ar kuru palīdzību Savienība ar trešām valstīm koordinē tās palīdzības finansējuma sniegšanu partnervalstij vai partnerreģionam; b) administratīvās un tehniskās sadarbības pasākumus, kā arī spēju veidošanu, tostarp kā dalībvalstu pārejas vai reformu īstenošanas pieredzes apmaiņu, piemēram, decentralizētu sadarbību, izmantojot partnerības vai mērķsadarbību, starp valsts institūcijām, tostarp vietējām iestādēm, publisko tiesību vai privāttiesību subjektiem, kam uzticēti dalībvalsts un partnervalsts vai partnerreģiona sabiedrisko pakalpojumu uzdevumi, kā arī kā sadarbības pasākumus, kuros iesaistīti publiskā sektora eksperti, ko nosūtījušas dalībvalstis un to reģionālās un vietējās iestādes; c) iemaksas to izmaksu segšanā, kas nepieciešamas, lai izveidotu un pārvaldītu publiskā un privātā sektora partnerību, tostarp iemaksas minēto partnerību neatkarīgai novērtēšanai un uzraudzībai, kuru, kad vien iespējams, veic pilsoniskās sabiedrības organizācijas; d) nozaru politikas atbalsta programmas, ar kuru palīdzību Savienība sniedz atbalstu partnervalsts nozares programmai; e) iemaksas ar valstu dalību Savienības programmās saistīto izmaksu segšanā un darbībās, ko īsteno Savienības aģentūras un struktūras, kā arī saistībā ar struktūrām vai personām, kurām uzticēta konkrētu darbību īstenošana kopējās ārpolitikas un drošības politikas ietvaros, ievērojot LES V sadaļu.

27. pants

Savienības finansējuma veidi

1. Savienības finansējumu var sniegt, izmantojot Finanšu regulā paredzētus finansēšanas veidus, jo īpaši: a) dotācijas; b) iepirkuma līgumus par pakalpojumiem, piegādēm vai būvdarbiem; c) budžeta atbalstu; d) iemaksas Komisijas izveidotajos trasta fondos saskaņā ar Finanšu regulas 234. pantu; e) finanšu instrumentus; f) budžeta garantijas; g) finansējuma apvienošanas darbības; h) parāda atvieglošanu starptautiski saskaņotas parādu atvieglošanas programmas kontekstā; i) finansiālu palīdzību; j) atalgotus ārējos ekspertus.

2. Sadarbojoties ar ieinteresētajām personām partnervalstīs, piemēram, ar pilsoniskās sabiedrības organizācijām un vietējām iestādēm, Komisija, nosakot finansēšanas kārtību, ieguldījuma veidu, dotāciju piešķiršanas kārtību un to pārvaldības administratīvos noteikumus, ņem vērā to specifiku, tostarp to vajadzības un attiecīgo kontekstu, lai sasniegtu visplašāko iespējamo šādu ieinteresēto personu loku un pēc iespējas labāk reaģētu uz to. Tiek mudināts izmantot konkrētus finansēšanas kārtības veidus saskaņā ar Finanšu regulu, piemēram, partnerības nolīgumus, atļaujas piešķirt finansiālu atbalstu trešām personām, tiešu piešķiršanu vai uzaicinājumus iesniegt priekšlikumus, pamatojoties uz attiecināmības kritērijiem, vai fiksētas summas, vienības izmaksas un vienotas likmes finansējumu, kā arī finansējumu, kas nav saistīts ar izmaksām, kā paredzēts Finanšu regulas 125. panta 1. punktā.

3. Papildus Finanšu regulas 195. pantā minētajiem gadījumiem tiešās piešķiršanas procedūru var izmantot: a) mazas vērtības dotācijām cilvēktiesību aizstāvjiem nolūkā finansēt steidzamas aizsardzības darbības un vajadzības, tostarp, izmantojot mehānismus apdraudētu cilvēktiesību aizstāvju aizsardzībai, kā arī mediatoriem un citiem pilsoniskās sabiedrības dalībniekiem, kas iesaistīti ar krīzēm un bruņotiem konfliktiem saistītā dialogā, konfliktu risināšanā, izlīgumā un miera veidošanā, attiecīgā gadījumā bez līdzfinansējuma nepieciešamības; b) dotācijām, attiecīgā gadījumā bez līdzfinansējuma nepieciešamības, lai finansētu darbības vissarežģītākajos apstākļos, kuros būtu nepiemēroti publicēt uzaicinājumu iesniegt priekšlikumus, tostarp situācijās, kurās ir būtisks pamatbrīvību trūkums, tostarp cilvēktiesību pārkāpumi, draudi demokrātiskām iestādēm, krīzes vai bruņota konflikta saasināšanās, kad cilvēku drošība ir visvairāk apdraudēta vai kad cilvēktiesību organizācijas un aizstāvji, mediatori un citi pilsoniskās sabiedrības dalībnieki, kas iesaistīti ar krīzēm un bruņotiem konfliktiem saistītā dialogā, izlīgumā un miera veidošanā, darbojas vissarežģītākajos apstākļos; šādas dotācijas nepārsniedz 1 000 000 EUR un to termiņš nepārsniedz 18 mēnešus, ko var pagarināt vēl par 12 mēnešiem, ja ir objektīvi un neparedzēti šķēršļi to īstenošanai; c) dotācijām ANO Augstā cilvēktiesību komisāra birojam, kā arī Globālajam cilvēktiesību tīklam, Eiropas Starpuniversitāšu cilvēktiesību un demokratizācijas centram, kas piedāvā iegūt Eiropas maģistra grādu cilvēktiesību un demokratizācijas jomā, un ar to saistītajam universitāšu tīklam, kurš nodrošina pēcdiploma izglītību cilvēktiesību jomā, tostarp stipendijas studentiem un cilvēktiesību aizstāvjiem no trešām valstīm; d) mazas vērtības dotācijām pilsoniskās sabiedrības organizācijām, pēc iespējas izmantojot vienkāršotus finansējuma veidus saskaņā ar Finanšu regulas 125. pantu. Budžeta atbalsts, tostarp tāds, kas sniegts, izmantojot nozaru reformu rādītāju līgumus, balstās uz valsts pašatbildību, savstarpēju pārskatatbildību un partnervalstu apņēmību, ņemot vērā to iepriekšējo rīcību un progresu attiecībā uz universālām vērtībām, demokrātiju, cilvēktiesībām un tiesiskumu, un tā mērķis ir stiprināt partnerības starp Savienību un partnervalstīm. Tas ietver pastiprinātu politisko dialogu, spēju veidošanu un uzlabotu pārvaldību, papildinot partneru centienus savākt vairāk līdzekļu un tos tērēt labāk, lai atbalstītu ilgtspējīgu, iekļaujošu izaugsmi un pienācīgas kvalitātes darbvietu radīšanu, tostarp jauniešiem, nabadzības izskaušanu, nevienlīdzības mazināšanu un lai veidotu un konsolidētu demokrātijas un miermīlīgas sabiedrības. Ar budžeta atbalstu arī veicina dzimumu līdztiesību. Jebkuru lēmumu sniegt budžeta atbalstu pieņem, pamatojoties uz budžeta atbalsta politiku, par ko ir panākta vienošanās Savienībā, skaidriem attiecināmības kritērijiem, un risku un ieguvumu rūpīgu izvērtējumu.

4. Budžeta atbalstu diferencē tā, lai tas labāk atbilstu partnervalsts politiskajiem, ekonomiskajiem, sociālajiem un vides apstākļiem, ņemot vērā nestabilitātes situācijas.

Sniedzot budžeta atbalstu saskaņā ar Finanšu regulas 236. pantu, Komisija skaidri definē un uzrauga budžeta atbalsta sniegšanas nosacījumu kritērijus, tostarp progresu reformu īstenošanā un pārredzamību, un atbalsta parlamentārās kontroles, valsts revīzijas spēju, lielākas pārredzamības un publiskās piekļuves informācijai pilnveidošanu.

5. Budžeta atbalsta izmaksāšanas pamatā ir rādītāji, kuri apliecina, ka ir panākts pietiekams progress ar partnervalsti saskaņoto mērķu īstenošanā.

6. Saskaņā ar Finanšu regulas 193. panta 2. punkta otrās daļas a) apakšpunktu pienācīgi pamatotos gadījumos, kas precizēti finansēšanas lēmumā, saskaņā ar Instrumentu atbalstītās aktivitātes un ar tām saistītās izmaksas, kas radušās 2021. gadā, var uzskatīt par attiecināmām no 2021. gada 1. janvāra, pat ja minētās aktivitātes īstenotas un minētās izmaksas radušās pirms dotācijas pieteikuma iesniegšanas.

7. Finanšu instrumentus, budžeta garantijas un finansējuma apvienošanas darbības saskaņā ar Instrumentu īsteno saskaņā ar Finanšu regulas 209. panta 1. punktā noteiktajiem principiem un pēc iespējas EIB, daudzpusēju Eiropas finanšu iestāžu, piemēram, Eiropas Rekonstrukcijas un attīstības bankas, vai divpusēju Eiropas finanšu iestāžu, piemēram, attīstības banku, vadībā, ja iespējams, apvienojumā ar citiem papildu finansiālā atbalsta veidiem gan no dalībvalstīm, gan trešām personām.

Dalībvalstis, kā arī jebkurš Finanšu regulas 62. panta 1. punkta c) apakšpunktā minētais tiesību subjekts var veikt iemaksas finanšu instrumentos saskaņā ar Instrumentu.

8. Finanšu instrumentus, kas minēti 7. punktā, īstenošanas un ziņošanas nolūkos var sagrupēt daļās.

9. Savienības finansējums nerada specifiskus nodokļus, nodevas vai maksājumus un neizraisa to iekasēšanu.

10. Nodokļi, nodevas un maksājumi, ko piemēro partnervalstis, var būt tiesīgi saņemt finansējumu saskaņā ar Instrumentu.

28. pants

Atbalsttiesīgas personas un tiesību subjekti

1. Dalība iepirkuma, dotāciju un godalgu piešķiršanas procedūrās attiecībā uz darbībām, kuras finansē saskaņā ar ģeogrāfiskajām programmām un tematiskajām programmām “Pilsoniskās sabiedrības organizācijas” un “Globālas problēmas”, ir atvērta starptautiskām organizācijām un visiem citiem tiesību subjektiem, tostarp pilsoniskās sabiedrības organizācijām, kas ir valstspiederīgie un – juridisko personu gadījumā – arī faktiski iedibināti šādās valstīs: a) dalībvalstis, IPA III regulas attiecīgajā pielikumā uzskaitītās saņēmējas valstis un Līguma par Eiropas Ekonomikas zonu līgumslēdzējas puses; b) kaimiņreģiona partnervalstis un Krievijas Federācija, ja attiecīgā procedūra notiek saistībā ar I pielikumā minētajām programmām, kurās tā piedalās; c) ESAO Attīstības palīdzības komitejas publicētajā OAP saņēmēju sarakstā iekļautās jaunattīstības valstis un teritorijas, kas nav G-20 valstu grupas locekles, un aizjūras zemes un teritorijas; d) OAP saņēmēju sarakstā iekļautās jaunattīstības valstis, kas ir G-20 valstu grupas locekles, un citas valstis un teritorijas, ja attiecīgā procedūra notiek saistībā ar darbību, kuru Savienība finansē saskaņā ar Instrumentu un kurā tās piedalās; e) valstis, kurām Komisija ir noteikusi savstarpēju piekļuvi ārējam finansējumam; minēto piekļuvi uz ierobežotu laiku – vismaz vienu gadu – var piešķirt, kad vien valsts ar vienlīdzīgiem noteikumiem atzīst par atbalsttiesīgiem tiesību subjektus no Savienības un no valstīm, kas ir atbalsttiesīgas saskaņā ar Instrumentu; Komisija lemj par savstarpēju piekļuvi un tās ilgumu pēc apspriešanās ar attiecīgo saņēmēju valsti vai saņēmējām valstīm; f) ESAO dalībvalstis gadījumā, ja līgumi tiek īstenoti vismazāk attīstītā valstī vai ar lielu parādu apgrūtinātā nabadzīgā valstī, kas iekļauta OAP saņēmēju sarakstā.

2. Neskarot ierobežojumus, kas raksturīgi attiecīgās darbības būtībai un mērķiem, dalība iepirkuma, dotāciju un godalgu piešķiršanas procedūrās attiecībā uz darbībām, kuras finansē no tematiskajām programmām “Cilvēktiesības un demokrātija” un “Miers, stabilitāte un konfliktu novēršana”, kā arī attiecībā uz ātrās reaģēšanas darbībām ir atvērta bez ierobežojumiem.

3. Visu saskaņā ar Instrumentu finansēto piegāžu un materiālu izcelsme var būt jebkurā valstī.

4. Šajā pantā paredzētos attiecināmības noteikumus nepiemēro attiecībā uz atbalsttiesīga darbuzņēmēja vai – attiecīgos gadījumos – apakšuzņēmēja nodarbinātām fiziskām personām vai fiziskām personām, ar kurām tie ir noslēguši citu likumīgu līgumu, un saistībā ar šīm personām noteikumi nerada ierobežojumus attiecībā uz valstspiederību.

5. Attiecībā uz darbībām, kuras kopīgi līdzfinansē tiesību subjekts vai kuras īsteno tiešā vai netiešā pārvaldībā ar Finanšu regulas 62. panta 1. punkta c) apakšpunkta ii)–viii) punktā minētajiem tiesību subjektiem, piemēro arī noteikumus par minēto tiesību subjektu attiecināmību.

6. Ja līdzekļu devēji nodrošina finansējumu Komisijas izveidotam trasta fondam vai to dara, izmantojot ārējos piešķirtos ieņēmumus, piemēro attiecināmības noteikumus, kas paredzēti trasta fonda dibināšanas aktā vai – ārējo piešķirto ieņēmumu gadījumā – nolīgumā ar līdzekļu devēju.

7. Tādu darbību gadījumā, kuras finansē saskaņā ar Instrumentu un no citas Savienības programmas, tiesību subjektus, kuri ir atbalsttiesīgi saskaņā ar jebkuru no minētajām Savienības programmām, uzskata par atbalsttiesīgiem.

8. Daudzvalstu darbību gadījumā tiesību subjektus, kas ir valstspiederīgie un – juridisko personu gadījumā – arī faktiski iedibināti valstīs un teritorijās, uz kurām attiecas darbība, var uzskatīt par atbalsttiesīgiem.

9. Šajā pantā paredzētos attiecināmības noteikumus var ierobežot attiecībā uz pieteikuma iesniedzēju valstspiederību, ģeogrāfisko atrašanās vietu vai būtību, ja šādi ierobežojumi vajadzīgi darbības īpašo iezīmju un mērķu dēļ un ja tie ir nepieciešami tās efektīvai īstenošanai.

10. Pretendentus, pieteikuma iesniedzējus un kandidātus no valstīm, kas nav atbalsttiesīgas, var pieņemt kā atbalsttiesīgus steidzamības gadījumā vai ja pakalpojumi nav pieejami attiecīgo valstu vai teritoriju tirgos, vai citos pienācīgi pamatotos gadījumos, kad attiecināmības noteikumu piemērošana padarītu darbības īstenošanu neiespējamu vai pārmērīgi to apgrūtinātu.

11. Lai sekmētu vietējās spējas, tirgus un pirkumus, priekšroku dod vietējiem un reģionāliem darbuzņēmējiem, ja Finanšu regulā ir paredzēts līgumu piešķirt, pamatojoties uz vienu piedāvājumu. Visos pārējos gadījumos vietējo un reģionālo darbuzņēmēju dalību veicina saskaņā ar attiecīgajiem minētās regulas noteikumiem. Veicina ilgtspējas un pienācīgas pārbaudes kritērijus.

12. Saskaņā ar tematisko programmu “Cilvēktiesības un demokrātija” atbalsttiesīgs ir jebkurš tiesību subjekts, ko neaptver 2. panta pirmās daļas 6. punktā noteiktā tiesību subjekta definīcija, ja tas nepieciešams darbībai šīs programmas intervences jomās.

29. pants

Izslēgtās aktivitātes

Ar Savienības finansējumu saskaņā ar Instrumentu neatbalsta darbības vai pasākumus:

a) kuru rezultātā partnervalstīs var tikt pārkāptas cilvēktiesības;

b) kuri nav saderīgi ar saņēmējas valsts nacionāli noteikto devumu, kas paredzēts Parīzes nolīgumā, vai kuri veicina investīcijas fosilajos kurināmajos, vai kuri saskaņā ar vides pētījumu un ietekmes uz vidi novērtējumu atstāj nozīmīgu nelabvēlīgu ietekmi uz vidi vai klimatu, izņemot, ja šādas darbības vai pasākumi ir noteikti nepieciešami Instrumenta mērķu sasniegšanai un tos papildina atbilstoši pasākumi, lai novērstu, nepieļautu vai mazinātu un - ja iespējams - kompensētu šo ietekmi, tostarp ar atbalstu pakāpeniskai videi kaitīgu fosilo kurināmo subsīdiju izbeigšanai.

30. pants

Līdzekļu pārnešana, ikgadējie maksājumi, saistību apropriācijas, atmaksājamās summas un ieņēmumi, ko rada finanšu instrumenti un budžeta garantijas

1. Papildus Finanšu regulas 12. panta 4. punktā noteiktajam, neizmantotās saistību un maksājumu apropriācijas saskaņā ar Instrumentu automātiski pārnes un tās var attiecīgi piešķirt un izmantot līdz nākamā finanšu gada 31. decembrim. Nākamajā finanšu gadā vispirms izmanto pārnesto summu.

Komisija informē Eiropas Parlamentu un Padomi par pārnestām saistību apropriācijām saskaņā ar Finanšu regulas 12. panta 6. punktu.

2. Papildus Finanšu regulas 15. pantā paredzētajiem noteikumiem par apropriācijām, kas darītas pieejamas atkārtoti, saistību apropriācijas, kas atbilst atcelto saistību summai, jo darbība saskaņā ar Instrumentu pilnībā vai daļēji nav īstenota, tiek darītas pieejamas atkārtoti izcelsmes budžeta pozīcijā.

3. Budžeta saistības darbībām, kas ilgst vairāk par vienu finanšu gadu, var sadalīt gada maksājumos pa vairākiem gadiem saskaņā ar Finanšu regulas 112. panta 2. punktu.

Šā punkta pirmajā daļā minētajām daudzgadu darbībām nepiemēro Finanšu regulas 114. panta 2. punkta trešo daļu. Komisija automātiski atceļ jebkuru darbības budžeta saistību daļu, kura līdz 31. decembrim piektajā gadā pēc attiecīgās budžeta saistības gada nav izmantota priekšfinansējumam vai starpposma maksājumu veikšanai vai attiecībā uz kuru nav iesniegta neviena apstiprināta izdevumu deklarācija vai maksājumu pieprasījums.

Šā panta 2. punktu piemēro arī ikgadējiem maksājumiem.

4. Atkāpjoties no Finanšu regulas 209. panta 3. punkta, atmaksājamās summas un ieņēmumus, ko rada finanšu instrumenti un budžeta garantijas, piešķir izcelsmes budžeta pozīcijai kā iekšējos piešķirtos ieņēmumus pēc pārvaldības izmaksu un maksu atskaitīšanas. Reizi piecos gados Komisija izvērtē pastāvošo finanšu instrumentu ieguldījumu Savienības mērķu sasniegšanā un to efektivitāti.







IV NODAĻA

EFIA+, Ārējās darbības garantija, budžeta garantijas un finansiālā palīdzība trešām valstīm

31. pants

Darbības joma un finansējums

1. Finansējumu, kas minēts 6. panta 2. punkta a) apakšpunktā, izmanto, lai finansētu Eiropas Fondu ilgtspējīgai attīstībai plus (EFIA+) un Ārējās darbības garantiju.

2. EFIA+ kā integrēta finanšu pakete, kas nodrošina finansiālu spēju ar dotācijām, tehnisko palīdzību, finanšu instrumentiem, budžeta garantijām un finansējuma apvienošanas darbībām, kā minēts šīs regulas 27. panta 1. punktā, ir paredzēta, lai atbalstītu investīcijas un palielinātu piekļuvi finansējumam, kas ir viens no līdzekļiem, ar kuru palīdz sasniegt šīs regulas 3. un 8. pantā noteiktos mērķus un vispārējos principus un attiecīgā gadījumā IPA III regulas mērķus, vienlaikus maksimāli palielinot papildināmību un ietekmi uz attīstību un nodrošinot inovatīvus produktus, tostarp attiecībā uz MVU.

EFIA+ jo īpaši sekmē ilgtspējīgu un iekļaujošu ekonomikas, vides un sociālo attīstību, pāreju uz ilgtspējīgu pievienotās vērtības ekonomiku un stabilu investīciju vidi. Turklāt tas veicina sociālekonomisko un vides noturību partnervalstīs, īpašu uzsvaru liekot uz nabadzības izskaušanu. Tādējādi EFIA+ sniedz ieguldījumu sociālekonomiskās nevienlīdzības mazināšanā, ilgtspējīgā un iekļaujošā izaugsmē, pielāgošanās klimata pārmaiņām un to mazināšanā, vides aizsardzībā un pārvaldībā, pienācīgas kvalitātes darbvietu radīšanā, kas pamatojas SDO darba pamatstandartos, ekonomiskās iespējās, prasmēs un uzņēmējdarbībā, sociālekonomiskās nozarēs, tostarp sociālajos uzņēmumos un kooperatīvos, MVU, ilgtspējīgā savienojamībā, atbalstā neaizsargātām grupām, cilvēktiesību veicināšanā, dzimumu līdztiesībā un pilnvērtīgu iespēju nodrošināšanā sievietēm un jauniešiem, kā arī risina ar neatbilstīgas migrācijas konkrētiem sociālekonomiskajiem pamatcēloņiem un ar piespiedu pārvietošanas pamatcēloņiem saistītus jautājumus, saskaņā ar V pielikumā izklāstītajām prioritārajām jomām un attiecīgajiem indikatīvās plānošanas dokumentiem.

Īpašu uzmanību velta valstīm, kuras identificētas kā tādas, ko skar nestabilitāte vai konflikts, vismazāk attīstītajām valstīm un lielu parādu apgrūtinātām nabadzīgām valstīm, tostarp, nodrošinot atbalstu institucionālās spējas veidošanai, ekonomikas pārvaldībai un tehniskajai palīdzībai.

3. Ar Ārējās darbības garantiju atbalsta EFIA+ darbības, uz kurām attiecas budžeta garantijas saskaņā ar šīs regulas 32.–39. pantu. Ar Ārējās darbības garantiju atbalsta arī makrofinansiālu palīdzību un aizdevumus trešām valstīm, kas minētas Regulas (Euratom)2021/948 10. panta 2. punktā.

4. Ar Ārējās darbības garantiju Savienība var garantēt operācijas saskaņā ar garantijas nolīgumiem, kas parakstīti laikposmā no 2021. gada 1. janvāra līdz 2027. gada 31. decembrim, kopsummā līdz 53 449 000 000 EUR.

Komisija tiek pilnvarota pieņemt deleģēto aktu saskaņā ar 44. pantu, lai Ārējās darbības garantijas maksimālo summu grozītu tādā apmērā, kas nepārsniedz 20 %.

5. Uzkrājumu likmes diapazons ir no 9 % līdz 50 % atkarībā no operāciju veida.

Ārējās darbības garantijas nodrošināšanai var izmantot ne vairāk kā 10 000 000 000 EUR no Savienības budžeta. Komisija tiek pilnvarota pieņemt deleģētos aktus saskaņā ar 44. pantu, lai grozītu šo maksimālo summu nolūkā nodrošināt, ka minētā uzkrājuma summa atspoguļo Ārējās darbības garantijas summu un uzkrājumu likmes, ņemot vērā garantēto operāciju veidu.

Ārējās darbības garantijas uzkrājumu likme ir 9 % Savienības makrofinansiālajai palīdzībai un budžeta garantijām, kas sedz valsts parāda riskus, kas saistīti ar aizdevumu operācijām.

Uzkrājumu likmes pārskata vismaz ik pēc trim gadiem no šīs regulas piemērošanas dienas, kas noteikta 51. pantā. Komisija tiek pilnvarota pieņemt deleģētos aktus saskaņā ar 44. pantu, lai grozītu uzkrājumu likmes.

6. Ārējās darbības garantiju uzskata par vienu garantiju kopējā uzkrājumu fondā, kas izveidots ar Finanšu regulas 212. pantu.

7. EFIA+ un Ārējās darbības garantija var atbalstīt finansēšanas un investīciju operācijas partnervalstīs 4. panta 2. punktā minētajos ģeogrāfiskajos apgabalos. Ārējās darbības garantijas uzkrājumus finansē no to attiecīgo ģeogrāfisko programmu budžeta, kuras izveidotas ar 6. panta 2. punkta a) apakšpunktu, un pārceļ kopējā uzkrājuma fondā. No EFIA+ un Ārējās darbības garantijas var arī atbalstīt operācijas IPA III regulas attiecīgajā pielikumā uzskaitītajās saņēmējās valstīs. Finansējumu minētajām operācijām saskaņā ar EFIA+ un Ārējās darbības garantijas uzkrājumiem finansē saskaņā ar IPA III regulu. Ārējās darbības garantijas uzkrājumus aizdevumiem Regulas (Euratom) 2021/948 10. panta 2. punktā minētajām trešām valstīm finansē saskaņā ar minēto regulu.

8. Finanšu regulas 211. panta 2. punktā minētos uzkrājumus veido, balstoties uz Savienības kopējām saistībām, kas apstiprinātas saskaņā ar šo regulu. Ikgadējo uzkrājumu summu var veidot laikposmā, kas nepārsniedz septiņus gadus. Nodrošinot garantijas, kas ir atļautas ar Regulu (ES) 2017/1601, un garantijas, finansiālo palīdzību un Euratom aizdevumus trešām valstīm, kuri ir atļauti ar pamataktiem un kuru nodrošināšanu reglamentē Regula (EK, Euratom) Nr. 480/2009, turpina ievērot minēto regulu noteikumus.

9. Neto aktīvus EFIA Garantiju fondā un Garantiju fondā ārējām darbībām, kuri izveidoti attiecīgi ar Regulu (ES) 2017/1601 un Regulu (EK, Euratom) Nr. 480/2009, kādi tie ir 2021. gada 31. jūlijā, pārvieto kopējā uzkrājumu fondā, lai nodrošinātu budžeta garantijas, kuras atļautas saskaņā ar Regulu (ES) 2017/1601, un garantijas, finansiālo palīdzību un Euratom aizdevumus trešām valstīm, kuri ir atļauti ar pamataktiem un kuru nodrošināšanu reglamentē Regula (EK, Euratom) Nr. 480/2009.

32. pants

EFIA+ struktūra

1. EFIA+ sastāv no reģionālajām investīciju platformām šīs regulas 4. panta 2. punktā un IPA III regulā noteiktajos reģionālajos apgabalos, kuras izveidotas, balstoties uz esošo Savienības ārējo apvienošanas mehānismu darbības metodēm, procedūrām un struktūrām, un kuras var savas finansējuma apvienošanas darbības apvienot ar Ārējās darbības garantijas operācijām EFIA+ ietvaros.

2. Komisija nodrošina EFIA+ pārvaldību.

33. pants

EFIA+ stratēģiskā padome

1. EFIA+ pārvaldīšanas nodrošināšanā Komisiju konsultē stratēģiskā padome (“EFIA+ stratēģiskā padome”), izņemot attiecībā uz operācijām, kas aptver Rietumbalkānu saņēmējus, kuri uzskaitīti IPA III regulas attiecīgajā pielikumā, un kam ir sava īpaša stratēģiskā padome.

2. EFIA+ stratēģiskā padome konsultē Komisiju par to, kāda stratēģiskā ievirze un prioritātes ir Ārējās darbības garantijas investīcijām EFIA+ ietvaros, tostarp par 36. pantā minētajiem investīciju logiem, un sekmē to saskaņošanu ar Savienības ārējās darbības, attīstības politikas, Eiropas kaimiņattiecību politikas vadošajiem principiem un mērķiem, kā arī ar 3. pantā izklāstītajiem mērķiem un 31. pantā noteikto EFIA+ nolūku. Turklāt EFIA+ stratēģiskā padome palīdz Komisijai noteikt vispārējos investīciju mērķus attiecībā uz Ārējās darbības garantijas izmantošanu, lai atbalstītu EFIA+ operācijas un uzraudzītu piemērotu un diversificētu ģeogrāfisko un tematisko segumu investīciju logiem.

3. EFIA+ stratēģiskā padome atbalsta arī vispārējo koordināciju, papildināmību un saskaņotību starp reģionālajām investīciju platformām, starp Ārējo investīciju plāna trim pīlāriem, starp Ārējo investīciju plānu un citiem Savienības centieniem migrācijas jomā un 2030. gada programmas īstenošanā, tostarp klimata pārmaiņu novēršanā, kā arī ar citām Savienības ārējām programmām un finanšu instrumentiem.

4. EFIA+ stratēģisko padomi veido Komisijas, Augstā pārstāvja, visu dalībvalstu un EIB pārstāvji. Eiropas Parlamentam ir novērotāja statuss. Iemaksu veicējiem, atbalsttiesīgajiem partneriem, partnervalstīm, attiecīgajām reģionālajām organizācijām un citām ieinteresētajām personām attiecīgos gadījumos var piešķirt novērotāja statusu. Pirms jebkādu jaunu novērotāju iekļaušanas apspriežas ar EFIA+ stratēģisko padomi. EFIA+ stratēģisko padomi kopīgi vada Komisija un Augstais pārstāvis.

5. EFIA+ stratēģiskā padome rīko sanāksmi vismaz divas reizes gadā un, ja iespējams, vienprātīgi pieņem atzinumus. Priekšsēdētājs jebkurā laikā vai pēc vienas trešdaļas EFIA+ stratēģiskās padomes locekļu pieprasījuma var rīkot papildu sanāksmes. Ja vienprātību panākt nav iespējams, piemēro balsošanas tiesības, par ko panākta vienošanās EFIA+ stratēģiskās padomes pirmajā sanāksmē un kas ir noteiktas tās reglamentā. Reglamentā nosaka regulējumu attiecībā uz novērotāju lomu. EFIA+ stratēģiskās padomes sanāksmju protokolus un darba kārtības pēc to apstiprināšanas publisko.

6. Komisija katru gadu ziņo EFIA+ stratēģiskajai padomei par EFIA+ īstenošanā panākto progresu. Lai papildinātu minētos ziņojumus, stratēģiskā padome, kas aptver Rietumbalkānus, ziņo par progresu, kas panākts, īstenojot garantiju instrumentu minētajam reģionam. Stratēģiskās padomes izskata 42. panta 5. punktā minētos izvērtējuma ziņojumus un ņem tos vērā.

EFIA+ stratēģiskā padome regulāri rīko apspriešanos ar attiecīgajām ieinteresētajām personām par EFIA+ stratēģisko ievirzi un īstenošanu.

7. Tas, ka pastāv gan EFIA+ stratēģiskā padome, gan stratēģiskā padome, kas aptver Rietumbalkānus, neietekmē nepieciešamību izveidot vienotu EFIA+ riska pārvaldības sistēmu.

8. Riska pārvaldības funkcijā attiecībā uz EFIA+ garantijām ņem vērā Instrumenta mērķus un principus. Riska novērtēšanas un atlīdzības metodikas saskaņā ar EFIA+ konsekventi piemēro visiem investīciju logiem, tostarp tiem, kas minēti 36. pantā. Komisija izveido tehnisko grupu riska novērtēšanai. Komisija nodrošina neatkarīgu, objektīvu, iekļaujošu un kvalitatīvu tehniskās grupas riska novērtēšanai darbību. Turklāt Komisija nodrošina to, lai informācija un analīze tiktu pārredzamā un iekļaujošā veidā laikus paziņota visām dalībvalstīm, pienācīgi ņemot vērā konfidencialitāti. Tehniskās grupas riska novērtēšanai sastāvs, reglaments un darba metodes ir iekļaujošas, atvērtas EIB ekspertiem, citiem atbalsttiesīgiem partneriem un ieinteresētajām dalībvalstīm, un ar tām iepazīstina EFIA+ stratēģisko padomi. Komisija informē Eiropas Parlamentu un Padomi par tehniskās grupas riska novērtēšanai sastāvu, pilnvarām un reglamentu un nodrošina tās locekļu objektivitāti un interešu konflikta neesamību.

9. EFIA+ piemērošanas laikposmā EFIA+ stratēģiskā padome cik vien iespējams drīz pieņem un publicē pamatnostādnes, kurās nosaka to, kā nodrošināt EFIA+ operāciju atbilstību 31. un 35. pantā izklāstītajiem nolūkiem, mērķiem un attiecināmības kritērijiem.

34. pants

Reģionālās darbības padomes

Reģionālo investīciju platformu darbības padomes, ņemot vērā attiecīgās stratēģiskās padomes sniegto ieteikumu un attiecīgos riska novērtējumus, atbalsta Komisiju īstenošanas līmenī reģionālo un nozaru investīciju mērķu noteikšanā un reģionālo, nozaru un tematisko investīciju logu noteikšanā un sagatavo atzinumus par finansējuma apvienošanas darbībām un par Ārējās darbības garantijas, kas aptver EFIA+ ierosinātās investīciju programmas, izmantošanu.

35. pants

Operāciju un partneru attiecināmība un atlase Ārējās darbības garantijai saskaņā ar EFIA+

1. Finansēšanas un investīciju operācijas, kas ir tiesīgas saņemt Ārējās darbības garantijas atbalstu, ir konsekventas un saskaņotas ar Savienības politiku, attiecīgajiem plānošanas dokumentiem, kā arī ar partnervalstu stratēģijām un politiku. Ar tām jo īpaši tiek atbalstīti Instrumenta un attiecīgā gadījumā IPA III regulas mērķi, vispārējie principi un politikas satvars, pienācīgi ņemot vērā šīs regulas V pielikumā noteiktās prioritārās jomas.

2. Ar Ārējās darbības garantiju atbalsta finansēšanas un investīciju operācijas, kuras atbilst Finanšu regulas 209. panta 2. punkta a) līdz e) apakšpunktā paredzētajiem nosacījumiem, jo īpaši attiecībā uz nepieciešamību panākt papildināmību, tostarp, novēršot tirgus nepilnības vai neoptimālas investīciju situācijas, panākt atbalsttiesīgo partneru interešu saskaņotību, nepieļaut konkurences traucējumus un attiecīgos gadījumos maksimāli palielināt privātās investīcijas, un kuras: a) saskaņā ar Finanšu regulas 34. pantu tiek pakļautas ex ante izvērtējumiem, kuri ir samērīgi ar paredzēto operāciju mērķiem un summām un kurus veic, lai noteiktu šo operāciju iespējamo ietekmi un riskus attiecībā uz cilvēktiesībām, vides, darba un sociālajiem standartiem, tostarp kā ietekmes novērtējumus nozīmīgām programmām, kurām, paredzams, būs būtiska ietekme uz šīm jomām, saskaņā ar šīs regulas 31. panta 2. punktā noteikto EFIA+ nolūku un pienācīgi ņemot vērā iesaistīto kopienu brīvas un iepriekš norunātas piekrišanas principu attiecībā uz investīcijām, kas saistītas ar zemi; b) nodrošina papildināmību dažādajos Ārējo investīciju plāna pīlāros, kā arī ar citām iniciatīvām; c) ir ekonomiski un finansiāli dzīvotspējīgas, pienācīgi ņemot vērā iespējamo atbalstu no attiecīgā projekta privātajiem un publiskajiem partneriem un to sniegto līdzfinansējumu, vienlaikus ņemot vērā konkrēto darbības vidi un to valstu spējas, kuras ir noteiktas par nestabilitātes vai konfliktu skartām valstīm, vismazāk attīstītajām valstīm, mazām salu jaunattīstības valstīm, sauszemes ieskautām jaunattīstības valstīm un lielu parādu apgrūtinātām nabadzīgām valstīm un kuras var izmantot izdevīgākus noteikumus; d) ir tehniski dzīvotspējīgas un ilgtspējīgas no vides un sociālā viedokļa un maksimāli palielina ietekmi uz attīstību; e) nerada traucējumus partnervalstu un partnerreģionu tirgu darbībā un negodīgu konkurenci ar vietējiem dalībniekiem; f) tiek īstenotas saskaņā ar 7. pantā minēto politikas satvaru, piemērojamiem vides, sociālo un darba tiesību pienākumiem un standartiem un starptautiski saskaņotām pamatnostādnēm, principiem un konvencijām attiecībā uz investīcijām, jo īpaši ANO un ESAO pieņemtajām, pilnībā ievērojot starptautiskās cilvēktiesības, kā arī saskaņā ar 3. un 8. pantā noteiktajiem mērķiem un vispārējiem principiem.

3. Ārējās darbības garantiju izmanto, lai segtu riskus šādiem instrumentiem: a) aizdevumi, tostarp aizdevumi vietējā valūtā; b) garantijas; c) pretgarantijas; d) kapitāla tirgus instrumenti; e) jebkurš cits finansējuma vai kredīta uzlabošanas, apdrošināšanas un pamatkapitāla vai kvazikapitāla līdzdalības veids.

4. Attiecībā uz Ārējās darbības garantiju atbalsttiesīgie partneri ir tie, kas norādīti Finanšu regulas 208. panta 4. punktā, tostarp no partnervalstīm un trešām valstīm, kuras Ārējās darbības garantijā veic iemaksas, ko apstiprina Komisija saskaņā ar šīs regulas 37. pantu. Turklāt un, atkāpjoties no Finanšu regulas 62. panta 1. punkta c) apakšpunkta, Ārējās darbības garantijas nolūkā atbalsttiesīgas ir struktūras, ko reglamentē tās dalībvalsts, partnervalsts vai trešās valsts privāttiesības, kas ir veikusi iemaksas Ārējās darbības garantijā saskaņā ar šīs regulas 37. pantu, un kuras nodrošina pienācīgu pārliecību par savām finansiālajām spējām.

5. Atbalsttiesīgi partneri atbilst noteikumiem un nosacījumiem, kas paredzēti Finanšu regulas 62. panta 1. punkta c) apakšpunktā. Attiecībā uz struktūrām, ko reglamentē tās dalībvalsts, partnervalsts vai trešās valsts privāttiesības, kas ir veikusi iemaksas Ārējās darbības garantijā saskaņā ar šīs regulas 37. pantu, priekšroku dod tām struktūrām, kuras sniedz informāciju saistībā ar vides, sociālās, nodokļu un korporatīvās pārvaldības kritērijiem.

Komisija nodrošina, ka atbalsttiesīgi partneri, tostarp maza un vidēja mēroga partneri, izmanto pieejamos resursus efektīvi, lietderīgi un taisnīgi, vienlaikus veicinot to savstarpēju sadarbību un pienācīgi ņemot vērā to spējas, pievienoto vērtību un pieredzi.

Komisija nodrošina taisnīgu attieksmi pret visiem atbalsttiesīgajiem partneriem saskaņā ar 27. panta 7. punktu un nodrošina, ka visā EFIA+ īstenošanas laikposmā netiek pieļauti interešu konflikti. Lai nodrošinātu papildināmību, Komisija var pieprasīt atbalsttiesīgajiem partneriem visu attiecīgo informāciju par to operācijām, kas nav saistītas ar EFIA+.

6. Finanšu regulas 219. panta 4. punktā paredzēto nosacījumu par pašu resursu iemaksām piemēro katram atbalsttiesīgam partnerim, kam saskaņā ar Instrumentu ir piešķirta budžeta garantija, pamatojoties uz darījumu portfeli.

7. Komisija izraugās atbalsttiesīgos partnerus saskaņā ar Finanšu regulas 154. pantu, pienācīgi ņemot vērā: a) stratēģisko un reģionālo darbības padomju sniegtos ieteikumus; b) investīciju loga mērķus; c) atbalsttiesīgā partnera pieredzi un riska pārvaldības spēju; d) pašu resursu un papildu resursu apmēru, kā arī privātā sektora līdzfinansējumu, ko atbalsttiesīgais partneris ir gatavs mobilizēt investīciju logam, pienācīgi ņemot vērā investīciju apjomu; e) atbalsttiesīgo partneru zināšanas par nozari vai ģeogrāfisko apgabalu; f) ieguvumus, ko sniedz sadarbības veicināšana starp atbalsttiesīgiem partneriem.

8. Pamatojoties uz daudzgadu indikatīvajām programmām un EFIA+ stratēģiskās padomes un stratēģiskās padomes, kas aptver Rietumbalkānus, sniegto ieteikumu, Komisija pēc apspriešanās ar reģionālajām darbības padomēm un pēc tam, kad tā informējusi Eiropas Parlamentu un Padomi, nosaka investīciju logus reģioniem vai konkrētām partnervalstīm, vai abiem minētajiem, konkrētām nozarēm, konkrētiem projektiem vai konkrētām galīgo saņēmēju kategorijām, vai abiem minētajiem, kurus jāfinansē saskaņā ar Instrumentu un uz kuriem līdz noteiktai summai attiecas Ārējās darbības garantija. Komisija informē Eiropas Parlamentu un Padomi par to, kā investīciju logi atbilst šim pantam, un par detalizēti izklāstītām to finansēšanas prioritātēm. Visus finansiālā atbalsta pieprasījumus saistībā ar investīciju logiem iesniedz Komisijai.

Investīciju logu izvēli pienācīgi pamato ar tirgus nepilnību vai neoptimālu investīciju situāciju analīzi un novērtējumu par to saskaņotību ar šīs regulas un attiecīgā gadījumā IPA III regulas prioritātēm. Minēto analīzi veic Komisija sadarbībā ar iespējamiem atbalsttiesīgiem partneriem un ieinteresētajām personām.

Atbalsttiesīgi partneri var nodrošināt 3. punktā minētos instrumentus saskaņā ar investīciju logu vai individuālu projektu, kuru pārvalda atbalsttiesīgs partneris. Minētos instrumentus var nodrošināt par labu partnervalstīm, tostarp valstīm, kuras skar nestabilitāte vai konflikts, vai valstīm, kas saskaras ar rekonstrukcijas un pēckonfliktu atjaunošanas problēmām, minēto partnervalstu institūciju labā, tostarp to valsts bankām un privātām vietējām bankām un finanšu iestādēm, kā arī minēto partnervalstu privātā sektora juridisko personu, tostarp MVU, labā. Minētos instrumentus neizmanto uzņēmumi, kurus kontrolē militārais vai valsts drošības sektors, izņemot pienācīgi pamatotos gadījumos.

9. Darbības, kuras atbalsta ar Ārējās darbības garantiju, Komisija novērtē pēc attiecināmības kritērijiem, kas izklāstīti 1., 2. un 3. punktā, pēc iespējas izmantojot esošās Savienības un atbalsttiesīgo partneru rezultātu mērīšanas sistēmas. Komisija izveido 31. pantā un 35. panta 1. un 2. punktā izklāstīto attiecināmības kritēriju kontrolsarakstu un, pamatojoties uz atbalsttiesīgo partneru sniegto informāciju, saskaņā ar šo kontrolsarakstu novērtē un atlasa visus priekšlikumus, kas jāatbalsta ar Ārējās darbības garantiju. Vajadzības gadījumā Komisija atbalsttiesīgajiem partneriem prasa precizēt vai grozīt sniegto informāciju. Komisija katru gadu publicē kontrolsarakstus un tās veiktās novērtēšanas rezultātus par katru investīciju logu sadalījumā pa valstīm un nozarēm.

10. Komisija tiek pilnvarota pieņemt deleģētos aktus saskaņā ar 44. pantu, lai grozītu V pielikumā noteiktās prioritārās jomas.

36. pants

EIB loma

1. EIB īsteno ekskluzīvu īpašu investīciju logu, kas ietver visaptverošu riska segumu operācijām ar valsts partneriem un nekomerciāliem reģionālajiem partneriem ar indikatīvu minimālo summu 11 000 000 000 EUR apmērā, ko plāno saskaņā ar šīs sadaļas I un III nodaļā noteiktajām procedūrām.

EIB ir ekskluzivitāte attiecībā uz operācijām ar valsts partneriem un nekomerciāliem reģionālajiem partneriem ekskluzīvā īpašā investīciju loga ietvaros. Ekskluzīvā īpašā investīciju loga ietvaros pašu resursu ieguldījumu saprot kā atlikušā riska uzņemšanos un ar ES garantiju sedz 65 % no kopējās summas, kas izmaksāta un garantēta EIB finansēšanas operācijās, atskaitot atmaksātās summas un pieskaitot visas saistītās summas.

Atkāpjoties no otrās daļas, ja EIB nevar veikt vai nolemj neveikt operācijas ekskluzīvā īpašā investīciju loga ietvaros, šo operāciju īstenošana ir atvērta citiem atbalsttiesīgiem partneriem saskaņā ar nosacījumiem, ko paredz attiecīgajos Ārējās darbības garantijas nolīgumos, kuros ņem vērā nosacījumus, kas EIB piedāvāti tā paša veida operācijām, un tā atbalsttiesīgā partnera konkrētās vajadzības, apstākļus un būtību, kurš šīs operācijas īsteno.

2. EIB ir tiesīga īstenot operācijas ar reģionālajiem partneriem, kurus neaptver 1. punktā minētais ekskluzīvais īpašais investīciju logs, un operācijas ar privāto sektoru. Procedūru, kas noteikta 35. pantā, izmanto, lai attiecīgā gadījumā EIB uzticētu divus papildu īpašos investīciju logus, kas ietver: a) neekskluzīvu visaptverošu riska segumu operācijām ar komerciāliem reģionālajiem partneriem; un b) neekskluzīvas operācijas ārvalstu tiešo ieguldījumu, tirdzniecības un partnervalstu ekonomikas internacionalizācijas veicināšanai, ar kurām nodrošina politiskā riska segumu privātā sektora operācijām.

3. Indikatīvā summa 1. un 2 punktā minētajiem īpašajiem investīciju logiem ir 26 725 000 000 EUR.

Šā panta 1. un 2. punktā minēto īpašo investīciju logu īstenošanā EIB ievēro šo regulu, tostarp tās vispārējos mērķus un EFIA+ un attiecīgā gadījumā IPA III regulas mērķus, kā arī attiecīgos plānošanas dokumentus un ziņošanas pienākumus.

4. Saskaņā ar Finanšu regulas 209. panta 2. punkta f) apakšpunkta noteikumiem, ņemot vērā 1. punktā minētā ekskluzīvā īpašā investīciju loga būtību un politikas mērķi, attiecīgajā Ārējās darbības garantijas nolīgumā var paredzēt, ka Savienība nesaņem atlīdzību par minētā investīciju loga ietvaros veiktajām operācijām.

5. Šā panta nolūkā reģionālās operācijas uzskata par komerciālām, ja vien EIB nav pienācīgi pamatojusi citādi un Komisija to nav apstiprinājusi.

Operācijas, ko veic 2. punkta b) apakšpunktā minētā īpašā investīciju loga ietvaros, ir saskaņotas ar operācijām, kuras veic dalībvalstu eksporta kredīta aģentūras.

6. Uz EIB attiecas attiecīgi 33. un 34. pantā noteikto padomju atzinums.

Attiecībā uz EIB operācijām, ko veic šajā pantā minēto investīciju logu ietvaros, 35. panta 9. punktā paredzēto attiecināmības novērtēšanu veic saskaņā ar LESD pievienotā 5. protokola par Eiropas Investīciju bankas statūtiem 19. pantā paredzēto procedūru. EIB savlaicīgi sniedz visu informāciju, ko Komisija minētajā nolūkā pieprasa. Uz EIB finansēšanas operācijām, ko veic minēto investīciju logu ietvaros, ES garantija neattiecas, ja Komisija saskaņā ar LESD pievienotā Protokola Nr. 5 par Eiropas Investīciju bankas statūtiem 19. pantā paredzēto procedūru sniedz nelabvēlīgu atzinumu. Visus turpmākos noteikumus, ko piemēro Eiropas Investīciju bankai, nosaka attiecīgajos Ārējās darbības garantijas nolīgumos.

7. EIB ir tiesīga īstenot aktivitātes saskaņā ar citiem investīciju logiem, kas izveidoti saskaņā ar 35. panta 8. punktu.

8. Ievērojot šo regulu, tostarp tās mērķus un principus, attiecīgos plānošanas dokumentus un attiecīgā gadījumā IPA III regulu, Komisija un EIB slēdz īpašus Ārējās darbības garantijas nolīgumus par 1. un 2. punktā minētajiem īpašajiem investīciju logiem.

37. pants

Citu līdzekļu devēju iemaksas Ārējās darbības garantijā

1. Ārējās darbības garantijā iemaksas var veikt dalībvalstis, trešās valstis un citas trešās personas.

Atkāpjoties no Finanšu regulas 218. panta 2. punkta otrās daļas, Līguma par Eiropas Ekonomikas zonu līgumslēdzējas puses var nodrošināt iemaksas vai nu garantiju vai skaidras naudas veidā.

Trešās valstis, kas nav Līguma par Eiropas Ekonomikas zonas līgumslēdzējas puses, un citas trešās personas nodrošina iemaksas skaidras naudas veidā un saskaņā ar EFIA+ stratēģiskās padomes atzinumu un Komisijas apstiprinājumu.

Dalībvalstis var pieprasīt, lai to veiktās iemaksas tiktu piešķirtas darbību uzsākšanai konkrētos reģionos, valstīs, nozarēs vai esošajos investīciju logos. Komisija nekavējoties informē Eiropas Parlamentu un Padomi par apstiprinātajām iemaksām.

2. Iemaksas garantijas veidā nepārsniedz 50 % no šīs regulas 31. panta 4. punktā minētās summas.

Dalībvalstu un Līguma par Eiropas Ekonomikas zonu līgumslēdzēju pušu iemaksas garantijas veidā var pieprasīt garantijas izmantošanas maksājumiem tikai pēc tam, kad garantijas izmantošanas maksājumiem ir izmantots finansējums no Savienības vispārējā budžeta, kas palielināts ar citām skaidras naudas iemaksām.

Jebkuru iemaksu var izmantot, lai segtu garantijas pieprasījumus neatkarīgi no piešķiršanas.

Iemaksu nolīgumu noslēdz Komisija Savienības vārdā un iemaksu veicējs, un tajā jo īpaši iekļauj noteikumus attiecībā uz maksājuma nosacījumiem.

38. pants

Ārējās darbības garantijas nolīgumu īstenošana

1. Komisija Savienības vārdā noslēdz Ārējās darbības garantijas nolīgumus ar atbalsttiesīgajiem partneriem, kuri izraudzīti saskaņā ar 35. pantu. Minētos nolīgumus var slēgt ar divu vai vairāku atbalsttiesīgo partneru konsorciju. Saskaņā ar Finanšu regulas 219. panta 1. punktu budžeta garantijas ir neatsaucamas, beznosacījumu un tiek nodrošinātas pēc pieprasījuma attiecībā uz Ārējās darbības garantijas segto operāciju veidiem. Komisija, noslēdzot Ārējās darbības garantijas nolīgumus, pienācīgi ņem vērā padomju un tehniskās grupas riska novērtēšanai ieteikumus un norādījumus.

2. Starp Komisiju un izraudzīto atbalsttiesīgo partneri vai atbalsttiesīgajiem partneriem par katru investīciju logu noslēdz vienu