2006R1794 — LV — 20.12.2010 — 001.001

Šis dokuments ir izveidots vienīgi dokumentācijas nolūkos, un iestādes neuzņemas nekādu atbildību par tā saturu

►B KOMISIJAS REGULA (EK) Nr. 1794/2006 (2006. gada 6. decembris), ar ko nosaka kopēju tarifikācijas sistēmu aeronavigācijas pakalpojumiem (Dokuments attiecas uz EEZ) (OV L 341, 7.12.2006, p.3)

Grozīta ar:









▼B

KOMISIJAS REGULA (EK) Nr. 1794/2006

(2006. gada 6. decembris),

ar ko nosaka kopēju tarifikācijas sistēmu aeronavigācijas pakalpojumiem

(Dokuments attiecas uz EEZ)







EIROPAS KOPIENU KOMISIJA, ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu, ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 10. marta Regulu (EK) Nr. 550/2004 par aeronavigācijas pakalpojumu sniegšanu vienotajā Eiropas gaisa telpā (Pakalpojumu sniegšanas regula) ( 1 ), un jo īpaši tās 15. panta 4. punktu, ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 10. marta Regulu (EK) Nr. 549/2004, ar ko nosaka pamatu Eiropas vienotās gaisa telpas izveidošanai (pamatregula) ( 2 ), un jo īpaši tās 8. panta 2. punktu, tā kā: (1) Komisijai jāizveido Kopienas kopējā tarifikācijas sistēma aeronavigācijas pakalpojumiem. Tieši piemērojama regula šim nolūkam ir vispiemērotākais instruments, lai nodrošinātu kopējās tarifikācijas sistēmas vienādu piemērošanu Eiropas vienotajā gaisa telpā. (2) Saskaņā ar pamatregulas 8. panta 1. punktu Eurocontrol tika pilnvarota palīdzēt Komisijai izstrādāt īstenošanas noteikumus par kopēju tarifikācijas sistēmu aeronavigācijas pakalpojumiem. Šīs regulas pamatā ir 2004. gada 29. oktobra ziņojums, kas sagatavots atbilstoši minētajām pilnvarām. (3) Lai īstenotu Eiropas vienoto gaisa telpu, ir ļoti svarīgi izstrādāt kopēju tarifikācijas sistēmu visos lidojuma posmos sniegtajiem aeronavigācijas pakalpojumiem. Sistēmai būtu jāveicina labāka pārredzamība attiecībā uz gaisa telpas izmantotāju maksājumu noteikšanu, piemērošanu un iekasēšanu. Sistēmai būtu jāveicina arī droša, profesionāla un efektīva aeronavigācijas pakalpojumu sniegšana aeronavigācijas pakalpojumu izmantotājiem, kuri finansē šo sistēmu, un jāstimulē integrētu pakalpojumu sniegšana. (4) Saskaņā ar vispārējo mērķi uzlabot aeronavigācijas pakalpojumu rentabilitāti tarifikācijas sistēmai būtu jāveicina rentabilitātes un ekspluatācijas efektivitātes uzlabošana. (5) Lai nodrošinātu pasažieru piekļuvi gaisa transporta tīklam un jo īpaši mazām un vidēji lielām lidostām, kā arī lielākām lidostām par pieņemamām cenām, dalībvalstīm būtu jāspēj piemērot vienu un to pašu vienības likmi visiem termināla pakalpojumu maksājumiem visās lidostās, kuras apkalpo viens un tas pats gaisa satiksmes pakalpojumu sniedzējs, vai arī, atkarībā no apstākļiem, vairākās šādu lidostu grupās, lai segtu termināla pakalpojumu kopējās izmaksas. (6) Kopējai tarifikācijas sistēmai ir jāatbilst 1944. gada ICAO Čikāgas Konvencijas par starptautisko civilo aviāciju 15. pantam. (7) Tā kā lielākā daļa dalībvalstu ir pievienojušās Eurocontrol1981. gada 12. februāra Daudzpusējam nolīgumam par maksājumiem maršrutā un Kopiena ir parakstījusi pārskatītās Eurocontrol Konvencijas pievienošanās protokolu, šajā regulā iekļautajiem noteikumiem būtu jāatbilst Eurocontrol maršruta maksājumu sistēmai. (8) Tarifikācijas sistēmai ir jānodrošina optimāls gaisa telpas izmantojums, ņemot vērā gaisa satiksmes plūsmas, jo īpaši funkcionālo gaisa telpas bloku ietvaros saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 10. marta Regulas (EK) Nr. 551/2004 par gaisa telpas organizāciju un izmantošanu vienotajā Eiropas gaisa telpā (gaisa telpas regula) ( 3 ) 5. pantu. (9) Saskaņā ar gaisa telpas regulai pievienoto paziņojumu ( 4 ) Komisija līdz 2008. gadam sagatavos ziņojumu par pieredzi, kas gūta, veidojot funkcionālos gaisa telpas blokus. Tad Komisija izvērtēs grūtības, kādas varētu rasties, katrā funkcionālajā gaisa telpas blokā saglabājot atsevišķas vienību likmes. (10) Ir nepieciešams noteikt prasības, kas gaisa telpas izmantotāju pārstāvjiem un kompetentajām iestādēm ļautu savlaicīgi saņemt pilnīgu un pārredzamu informāciju par izmaksu bāzi. (11) Piemēroto maksājumu līmenis, jo īpaši vieglajiem lidaparātiem, nedrīkst kļūt par iemeslu, kura dēļ netiktu izmantotas drošībai nepieciešamās iekārtas un pakalpojumi vai arī netiktu ieviestas jaunas metodes un procedūras. (12) Termināla aeronavigācijas pakalpojumiem izmantotajai tarifikācijas formulai ir jāatspoguļo šo pakalpojumu atšķirīgais raksturs salīdzinājumā ar aeronavigācijas maršruta pakalpojumiem. (13) Dalībvalstīm būtu jāspēj kopīgi noteikt to vienību likmes, jo īpaši, ja tarifikācijas zona attiecas uz vairāku dalībvalstu gaisa telpām vai arī tās piedalās kopīgā maršruta tarifikācijas sistēmā. (14) Lai uzlabotu tarifikācijas sistēmas efektivitāti un samazinātu administratīvo un grāmatvedības noslogojumu, dalībvalstīm būtu jāspēj kolektīvi iekasēt maršruta maksājumus kopējas maršruta maksājumu sistēmas ietvaros, nosakot vienotu maksājumu par lidojumu. (15) Ir jāpastiprina tiesiskie līdzekļi, kas vajadzīgi, lai nodrošinātu, ka aeronavigācijas pakalpojumu izmantotāji savlaicīgi un pilnā apmērā veic aeronavigācijas maksājumus. (16) Gaisa telpas izmantotājiem piemērojamie maksājumi būtu jānosaka un jāpiemēro taisnīgi un pārredzami, pēc apspriešanās ar izmantotājiem. Šādi maksājumi būtu regulāri jāpārskata. (17) Šajā regulā paredzētie pasākumi ir saskaņā ar Vienotās gaisa telpas komitejas atzinumu, tā kā: IR PIEŅĒMUSI ŠO REGULU.







I

NODAĻA

VISPĀRĒJIE NOTEIKUMI

1. pants

Priekšmets un piemērošanas joma

▼M1

1. Šī regula nosaka nepieciešamos pasākumus, lai izveidotu tādu kopēju aeronavigācijas pakalpojumu tarifikācijas sistēmu, kas atbilst Eurocontrol maršruta maksājumu sistēmai.

▼B

2. Šī regula attiecas uz aeronavigācijas pakalpojumiem, kurus nodrošina saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 550/2004 8. pantu izraudzītie gaisa satiksmes pakalpojumu sniedzēji un saskaņā ar minētās regulas 9. panta 1. punktu izraudzītie meteoroloģisko pakalpojumu sniedzēji, vispārējai gaisa satiksmei ICAO EUR un AFI rajonos, kuros par aeronavigācijas pakalpojumu sniegšanu atbild dalībvalstis.

3. Dalībvalstis var piemērot šo regulu attiecībā uz aeronavigācijas pakalpojumiem, kas tiek sniegti to atbildībā esošajā gaisa telpā citos ICAO reģionos, ar nosacījumu, ka tās par to informē Komisiju un pārējās dalībvalstis.

4. Dalībvalstis var piemērot šo regulu attiecībā uz aeronavigācijas pakalpojumu sniedzējiem, kas saskaņā ar pakalpojumu sniegšanas regulas 7. panta 5. punktu ir saņēmuši atļauju sniegt aeronavigācijas pakalpojumus bez sertifikācijas.

▼M1

5. Ievērojot Komisijas Regulas (ES) Nr. 691/2010 ( 5 ) 1. panta 3. punkta trešo teikumu, dalībvalstis var pieņemt lēmumu nepiemērot šo regulu attiecībā uz aeronavigācijas pakalpojumiem lidostās, kurās gada laikā veic mazāk par 50 000 komerciālā gaisa transporta kustību neatkarīgi no maksimālās pacelšanās masas un pasažieru vietu skaita.

Dalībvalstis par minēto lēmumu informē Komisiju. Komisija periodiski publicē to lidostu atjauninātu sarakstu, kurās dalībvalstis ir nolēmušas nepiemērot šo regulu aeronavigācijas pakalpojumiem.

6. Attiecībā uz aeronavigācijas pakalpojumiem lidostās, kurās gada laikā veic mazāk par 150 000 komerciālā gaisa transporta kustību neatkarīgi no maksimālās pacelšanās masas un pasažieru vietu skaita, dalībvalstis, pirms katra Regulas (EK) Nr. 549/2004 11. panta 3. punkta d) apakšpunktā minētā pārskata perioda, var izlemt:

a) neaprēķināt noteiktās izmaksas, saskaņā ar šīs regulas 6. pantu;

b) neaprēķināt termināla maksājumus, kā tie noteikti šīs regulas 11. pantā;

c) nenoteikt šīs regulas 13. pantā minētās termināla vienības likmes.

Pirmo daļu piemēro, neskarot Regulas (EK) Nr. 550/2004 14. un 15. pantā minēto principu piemērošanu un ievērojot Regulas (ES) Nr. 691/2010 1. panta 3. punktu.

Dalībvalstis, kuras nolemj nepiemērot pirmajā daļā uzskaitītos noteikumus, veic detalizētu novērtējumu par to, cik lielā mērā ir izpildīti šīs regulas I pielikuma nosacījumi. Šajā novērtējumā ietilpst apspriešanās ar gaisa telpas izmantotāju pārstāvi.

Minētās dalībvalstis iesniedz Komisijai detalizētu ziņojumu par trešajā daļā minēto novērtējumu. Šo ziņojumu pamato ar pierādījumiem, tajā ietver apspriešanās ar lietotājiem rezultātus un sniedz pilnīgu pamatojumu dalībvalsts secinājumiem.

Pēc apspriešanās ar attiecīgo dalībvalsti, Komisija var secināt, ka nav izpildīti šīs regulas I pielikumā izklāstītie nosacījumi, un tā var ne vēlāk kā divu mēnešu laikā pēc ziņojuma saņemšanas prasīt minētajai dalībvalstij atkārtoti veikt novērtējumu, ņemot vērā pārstrādātos nosacījumus.

Ja Komisija izdara šādu secinājumu, tā norāda, kura(-as) novērtējuma daļa(-as) ir jāpārstrādā, kā arī to pamato.

Ja Komisija ir pieprasījusi pārstrādātu novērtējumu attiecīgā dalībvalsts, ne vēlāk kā divu mēnešu laikā pēc Komisijas lēmuma saņemšanas, iesniedz ziņojumu par šī pārskatītā novērtējuma secinājumiem.

Galīgo ziņojumu publisko, un tas ir spēkā attiecīgajā pārskata periodā.

▼B

2. pants

Definīcijas

Šajā regulā piemēro pamatregulas 2. pantā noteiktās definīcijas.

Papildus piemēro šādas definīcijas:

a) “aeronavigācijas pakalpojumu izmantotājs” ir gaisa kuģa operators laikā, kad tika veikts lidojums, vai, ja operatora identitāte nav zināma, gaisa kuģa īpašnieks, ja vien viņš nepierāda, ka tobrīd gaisa kuģa operators bija kāda cita persona;

b) “gaisa telpas izmantotāju pārstāvis” ir jebkura juridiskā persona vai uzņēmums, kas pārstāv vienas vai vairāku aeronavigācijas pakalpojumu izmantotāju kategoriju intereses;

c) “IFR” ir instrumentālo lidojumu noteikumi atbilstoši 1944. gada Čikāgas Konvencijas par starptautisko civilo aviāciju (desmitais izdevums – 2005. gada jūlijs) 2. pielikumā iekļautajai definīcijai;

d) “VFR” ir vizuālo lidojumu noteikumi atbilstoši 1944. gada Čikāgas Konvencijas par starptautisko civilo aviāciju (desmitais izdevums – 2005. gada jūlijs) 2. pielikumā iekļautajai definīcijai;

e) “maršruta tarifikācijas zona” ir gaisa telpas zona, kurā tiek noteikta vienota izmaksu bāze un vienota vienības likme;

f) “termināla tarifikācijas zona” ir lidosta vai lidostu grupa, kurai tiek noteikta vienota izmaksu bāze un vienota vienības likme;

g) “komerciālais gaisa transports” nozīmē visas gaisa kuģa darbības, kas saistītas ar pasažieru, kravas vai pasta pārvadāšanu par maksu vai nomas maksu;

▼M1

h) “noteiktās izmaksas” ir dalībvalstu iepriekš noteiktas izmaksas, kā minēts Regulas (EK) Nr. 550/2004 15. panta 2. punkta a) apakšpunktā;

i) “pārskata periods” ir darbības uzlabošanas shēmas pārskata periods, kas paredzēts Regulas (EK) Nr. 549/2004 11. panta 3. punkta d) apakšpunktā;

j) “komerciālā gaisa transporta kustības” ir pacelšanos un nolaišanos kopsumma gaisa komercpārvadājumos, kuru aprēķina kā iepriekšējo trīs gadu vidējo rādītāju pirms Regulas (ES) Nr. 691/2010 12. pantā minēto darbības uzlabošanas plānu pieņemšanas;

k) “citi ieņēmumi” nozīmē no valsts iestādēm iegūtos ieņēmumus vai no komercdarbības iegūtos ieņēmumus, un/vai termināla vienības likmju gadījumā ieņēmumus, kas iegūti no līgumiem vai nolīgumiem starp aeronavigācijas pakalpojumu sniedzējiem un lidostu operatoriem, kuri nāk par labu aeronavigācijas pakalpojumu sniedzējiem attiecībā uz vienības likmju līmeni.

▼B

3. pants

Tarifikācijas sistēmas principi

▼M1

1. Tarifikācijas sistēma ievēro principus, kas izklāstīti Regulas (EK) Nr. 550/2004 15 pantā.

2. Maršruta aeronavigācijas pakalpojumu noteiktās izmaksas finansē, izmantojot aeronavigācijas pakalpojumu izmantotājiem piemērotos maršruta maksājumus saskaņā ar III nodaļas noteikumiem un/vai citus ieņēmumus.

3. Termināla aeronavigācijas pakalpojumu noteiktās izmaksas finansē, izmantojot aeronavigācijas pakalpojumu izmantotājiem piemērotos termināla maksājumus saskaņā ar III nodaļas noteikumiem un/vai citus ieņēmumus. Tie var ietvert šķērssubsīdijas, kas piešķirtas saskaņā ar Savienības tiesību aktiem.

▼B

4. 2. un 3. punkts neierobežo atsevišķiem aeronavigācijas pakalpojumu izmantotājiem piešķirto atbrīvojumu finansēšanu, izmantojot citus finansējuma avotus saskaņā ar šīs regulas 9. pantu.

5. Tarifikācijas sistēmai jānodrošina izmaksu bāzes un izmaksu sadalījuma starp dažādiem pakalpojumiem pārredzamība un to apspriede.

4. pants

Tarifikācijas zonu noteikšana

1. Dalībvalstis izveido tarifikācijas zonas to atbildībā esošajā gaisa telpā, kurā gaisa telpas izmantotājiem tiek sniegti aeronavigācijas pakalpojumi.

2. Tarifikācijas zonas nosaka tādā veidā, kas ir savienojams ar gaisa satiksmes vadības darbībām un pakalpojumiem, pēc apspriešanās ar gaisa telpas izmantotāju pārstāvjiem.

▼M1

3. Maršruta tarifikācijas zona sniedzas no zemes līdz gaisa telpas augšējai daļai, to ieskaitot. Dalībvalstis var izveidot īpašu zonu kompleksās termināla teritorijās, kas atrodas tarifikācijas zonā.

4. Ja tarifikācijas zona attiecas uz vairāku dalībvalstu gaisa telpu, kā rezultātā var tikt izveidota kopēja tarifikācijas zona funkcionālā gaisa telpas blokā, attiecīgās dalībvalstis maksimāli iespējamā apjomā nodrošina konsekventu un vienādu šīs regulas piemērošanu attiecīgajā gaisa telpā.

Ja attiecīgajā gaida telpā nav iespējama šīs regulas vienāda piemērošana, dalībvalstis pārredzamā veidā informē lietotājus par šādām šīs regulas piemērošanas atšķirībām un paziņo par tām Komisijai un Eurocontrol.

▼B







II

NODAĻA

AERONAVIGĀCIJAS PAKALPOJUMU SNIEGŠANAS IZMAKSAS

5. pants

Atbilstīgi pakalpojumi, iekārtas un darbības

1. Aeronavigācijas pakalpojumu sniedzēji, kas minēti 1. panta 2. un 4. punktā, nosaka izmaksas, kas radušās, nodrošinot aeronavigācijas pakalpojumus to atbildībā esošajās tarifikācijas zonās, attiecībā uz iekārtām un pakalpojumiem, kas ir paredzēti un kurus īsteno saskaņā ar ICAO Reģionālo aeronavigācijas plānu Eiropas reģionam.

Šajās izmaksās ietilpst vispārējās administratīvās izmaksas, apmācība, izglītība, testi un izmēģinājumi, kā arī sakarā ar šiem pakalpojumiem veiktā izpēte un attīstība.

▼M1

2. Dalībvalstis var noteikt šādas izmaksas kā noteiktās izmaksas saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 550/2004 15. panta 2. punkta a) apakšpunktu, ja tās radušās aeronavigācijas pakalpojumu sniegšanas rezultātā:

a) attiecīgo valsts iestāžu izmaksas;

b) Regulas (EK) Nr. 550/2004 3. pantā minētās kvalificēto struktūrvienību izmaksas;

c) no starptautiskiem nolīgumiem izrietošās izmaksas.

3. Saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 550/2004 15.a panta 3. punktu, neskarot citus finansējuma avotus un saskaņā ar Savienības tiesību aktiem, daļu no ienākumiem, kas izriet no maksājumiem var izmantot, lai finansētu kopīgus projektus ar tīklu saistītām funkcijām, kas ir īpaši svarīgi, lai kopumā uzlabotu gaisa satiksmes pārvaldības darbību un aeronavigācijas pakalpojumus Eiropā. Šādos gadījumos dalībvalstis nodrošina, ka pastāv visaptveroša un pārredzama uzskaite, lai gaisa telpas izmantotājiem nebūtu jāmaksā divreiz. Minētās noteiktās izmaksas, kas finansē kopējo projektu ir skaidri jānorāda saskaņā ar II pielikumu.

▼B

6. pants

Izmaksu aprēķināšana

▼M1

1. Noteiktās izmaksas un faktiskās izmaksas ietver izmaksas, kas attiecas uz šīs regulas 5. pantā minētajiem atbilstīgajiem pakalpojumiem, iekārtām un darbībām un, kas ir noteiktas saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 550/2004 12. pantā izklāstītajām uzskaites prasībām.

Starptautisko grāmatvedības standartu ieviešanas radītās vienreizējās sekas var izdalīt uz laika posmu, kas nepārsniedz 15 gadus.

Neskarot Regulas (ES) Nr. 691/2010 16. un 18. pantu, noteiktās izmaksas nosaka līdz katra pārskata perioda sākumam, ietverot tās darbības uzlabošanas plānos, kas minēti Regulas (EK) Nr. 549/2004 11. pantā un Regulas (ES) Nr. 691/2010 10. panta 3. punkta b) apakšpunktā, par katru kalendāro gadu pārskata periodā un gan reālā, gan nominālā izteiksmē. Vienības likmes aprēķina, pamatojoties uz izmaksām, kas izteiktas nominālā izteiksmē. Par katru pārskata perioda kalendāro gadu starpību starp noteiktajām izmaksām, kas izteiktas nominālā izteiksmē pirms pārskata perioda, un noteiktajām izmaksām, kas pielāgotas, pamatojoties uz faktisko Komisijas (Eurostat) reģistrēto inflāciju, pārnes ne vēlāk kā uz n+2 gadu.

Noteiktās izmaksas un faktiskās izmaksas nosaka valsts valūtā. Ja funkcionālā gaisa telpas blokam nolemj izveidot kopēju tarifikācijas zonu ar vienotu vienības likmi, attiecīgās dalībvalstis nodrošina valsts izmaksu konvertēšanu euro vai kādā no attiecīgo dalībvalstu valūtām, lai pārredzami aprēķinātu vienotu vienības likmi, piemērojot šīs regulas 13. panta 1. punkta pirmo daļu. Minētās dalībvalstis paziņo par to Komisijai un Eurocontrol.

▼B

2. Šā panta 1. punktā minētās izmaksas ir jāsadala personāla izmaksās, citās ekspluatācijas izmaksās, amortizācijas izmaksās, kapitāla un ārkārtas posteņu izmaksās, ieskaitot neatmaksājamos nodokļus un muitas nodokļus, kā arī citas saistītās izmaksas.

▼M1

Personāla izmaksās ietilpst pamata atalgojums, maksa par virsstundām, darba devēja iemaksas sociālā nodrošinājuma shēmās, kā arī pensiju iemaksas un citi pabalsti. Pensiju izmaksas var aprēķināt, izmantojot piesardzīgus pieņēmumus saskaņā ar sistēmas pārvaldību vai atbilstīgajiem valsts tiesību aktiem. Minētie pieņēmumi ir sīki izklāstīti valsts darbības uzlabošanas plānā.

▼B

Citās ekspluatācijas izmaksās ietilpst tās izmaksas par saņemtajām precēm un pakalpojumiem, kas radušās, nodrošinot aeronavigācijas pakalpojumus, jo īpaši ārējo pakalpojumu sniedzēju nodrošinātu pakalpojumu, piemēram, sakaru nodrošināšanas, personālā neietilpstošu personu, piemēram, konsultantu pakalpojumu, materiālu, enerģijas, komunālo pakalpojumu, ēku nomas, ierīču un iekārtu, ekspluatācijas, apdrošināšanas un ceļojumu izmaksas. Ja gaisa satiksmes pakalpojumu sniedzējs pērk citus aeronavigācijas pakalpojumus, pakalpojumu sniedzējam šo pakalpojumu faktiskās izmaksas ir jāiekļauj citās ekspluatācijas izmaksās.

▼M1

Amortizācijas izmaksas attiecināmas uz kopējiem fiksētajiem aktīviem, kas tiek izmantoti aeronavigācijas pakalpojumu sniegšanai. Fiksētos aktīvus amortizē saskaņā ar to paredzēto darbības laiku, izmantojot lineāro metodi, kuru piemēro amortizējamo aktīvu izmaksām. Amortizācijas aprēķināšanai var piemērot vēsturisko vai pašreizējo izmaksu uzskaiti. Metodoloģiju amortizācijas laikā nemaina un tā ir saskaņā ar to, kuru piemēro, lai aprēķinātu kapitāla izmaksas. Ja piemēro pašreizējo izmaksu uzskaiti, salīdzināšanai un novērtēšanai sniedz arī līdzvērtīgus vēsturisko izmaksu uzskaites datus.

Kapitāla izmaksās ietilpst:

a) summa, ko veido pamatlīdzekļu vidējā neto uzskaites vērtība un kopējo aktīvu iespējamā korekcija, kuru nosaka valsts uzraudzības iestāde un kuru izmanto tādu aeronavigācijas pakalpojumu sniedzējs, kuri tiek jau ekspluatēti vai tiek būvēti, un neto apgrozāmo līdzekļu vidējā vērtība, izņemot procentu kontus, kas nepieciešami aeronavigācijas pakalpojumu sniegšanai, un

b) vidējās svērtās parādu procentu likmes un ieņēmumi no akcijām. Aeronavigācijas pakalpojumu sniedzējiem bez pamatkapitāla vidējo svērto lielumu aprēķina, pamatojoties uz peļņu, ko piemēro starpībai starp kopējiem aktīviem, kas minēti a) apakšpunktā, un parādiem.

Ārkārtas posteņi ir vienreizējas, gada laikā radušās ar aeronavigācijas pakalpojumu sniegšanu saistītas izmaksas.

Korekcijas, kas nav saistītas ar Starptautisko grāmatvedības standartu noteikumiem, precizē valsts pieņemtajā darbības plānā izskatīšanai Komisijā un papildinformācijā, kas jāsniedz saskaņā ar II pielikumu.

▼B

Ārkārtas posteņi ir vienreizējas gada laikā radušās ar aeronavigācijas pakalpojumu sniegšanu saistītas izmaksas.

2. punkta piektās daļas mērķiem būtiski ir tie faktori, kas attiecas uz finansēšanas ar aizņēmumu vai akciju kapitālu proporcijas. Parādu procentu likmes atbilst aeronavigācijas pakalpojumu sniedzēja parādu vidējām procentu likmēm. Nosakot ienākumus no akciju kapitāla, ņem vērā aeronavigācijas pakalpojumu sniedzēja faktisko finansiālo risku.

◄

Ja aktīvi nepieder aeronavigācijas pakalpojumu sniedzējam, taču ir iekļauti kapitāla izmaksu aprēķinos, dalībvalstīm ir jānodrošina, ka šo aktīvu izmaksas netiek atgūtas divas reizes.

7. pants

Izmaksu sadalījums

1. Atbilstīgo pakalpojumu, iekārtu un darbību izmaksas, 5. panta nozīmē, pārredzamā veidā sadala atbilstīgi tarifikācijas zonām, kurās šīs izmaksas ir faktiski radušās.

Ja izmaksas radušās vairākās tarifikācijas zonās, tās ir proporcionāli jāsadala, izmantojot pārredzamu metodi, kā to paredz 8. pants.

2. Termināla pakalpojumu izmaksas attiecas uz sekojošiem pakalpojumiem:

a) lidlauku vadības pakalpojumiem, lidlauka lidojumu informācijas pakalpojumiem, tostarp gaisa satiksmes konsultāciju pakalpojumiem un brīdināšanas pakalpojumiem;

b) gaisa satiksmes pakalpojumiem, kas noteiktā zonā ap lidostu saistīti ar gaisa kuģu ierašanos vai izlidošanu, pamatojoties uz operatīvām prasībām;

c) visu citu aeronavigācijas pakalpojumu komponentu atbilstīgu sadali, kas atspoguļotu proporcionālu iedalījumu starp termināla pakalpojumiem un maršruta pakalpojumiem.

▼M1

Pirmās daļas b) punkta mērķiem dalībvalstis, pirms katra pārskata perioda sākuma, nosaka kritērijus, ko izmanto, lai sadalītu izmaksas starp terminālu un maršruta pakalpojumiem katrai lidostai, un par tiem informē Komisiju.

▼B

3. Maršruta pakalpojumu izmaksas ir visas 1. punktā minētās izmaksas, izņemot 2. punktā minētās izmaksas.

4. Ja VFR lidojumiem saskaņā ar 9. pantu tiek piešķirti atbrīvojumi, aeronavigācijas pakalpojumu sniedzējam VFR lidojumiem sniegto aeronavigācijas pakalpojumu izmaksas norāda atsevišķi no IFR lidojumu izmaksām. Šīs izmaksas var noteikt, izmantojot robežizmaksu metodi, ņemot vērā IFR lidojumu ieguvumus, kas izriet no VFR lidojumiem sniegtajiem pakalpojumiem.

▼M1

8. pants

Izmaksu un maksājumu iekasēšanas mehānisma pārredzamība

1. Dalībvalstis, vēlākais sešus mēnešus pirms katra pārskata perioda sākuma, piedāvā apspriesties ar gaisa telpas izmantotāju pārstāvjiem, klātesot aeronavigācijas pakalpojumu sniedzējiem, par noteiktajām izmaksām, plānotajiem ieguldījumiem, prognozētajām pakalpojuma vienībām, tarifikācijas politiku un galīgajām vienības likmēm. Dalībvalstis pārredzamā veidā nodrošina saskaņā ar 5. pantu noteikto valsts vai funkcionālo gaisa telpas bloku izmaksu un vienības likmju pieejamību gaisa telpas izmantotāju pārstāvjiem, Komisijai un, attiecīgā gadījumā, Eurocontrol.

Pārskata periodā dalībvalstis katru gadu gaisa telpas izmantotāju pārstāvjiem piedāvā apspriesties ar tiem par jebkuru novirzi no prognozes, jo īpaši attiecībā uz:

a) faktisko satiksmi un izmaksām salīdzinājumā ar prognozēto satiksmi un noteiktajām izmaksām;

b) 11.a pantā noteiktā riska sadales mehānisma īstenošanu;

c) 12. pantā izklāstītajām stimulējošajām sistēmām.

Apspriešanos var organizēt reģionāli. Gaisa telpas lietotāju pārstāvji patur tiesības pieprasīt vairāk konsultāciju. Arī apspriešanos ar izmantotājiem organizē sistemātiski pēc tam, kad aktivizēts brīdinājuma mehānisms, saistībā ar kuru pārskata vienības likmes.

2. Informācija, kas minēta 1. punktā, pamatojas uz ziņojuma tabulām un sīki izstrādātiem noteikumiem, kas izklāstīti II un VI pielikumā vai, ja dalībvalsts valsts vai funkcionālo gaisa telpas bloku līmenī ir nolēmusi neaprēķināt noteiktās izmaksas vai nenoteikt termināla vienības likmes saskaņā ar 1. panta 6. punktu, 1. punktā minētā informācija pamatojas uz ziņojuma tabulām un sīki izstrādātiem noteikumiem, kas izklāstīti III pielikumā. Attiecīgajai dokumentācijai ir jābūt pieejamai gaisa telpas izmantotāju pārstāvjiem, Komisijai, Eurocontrol un valsts uzraudzības iestādēm trīs nedēļas pirms apspriešanās sanāksmes. Attiecībā uz 1. punkta otrajā daļā minēto ikgadējo apspriedi, attiecīgajai dokumentācijai ir jābūt pieejamai gaisa telpas izmantotāju pārstāvjiem, Komisijai, Eurocontrol un valsts uzraudzības iestādēm katru gadu ne vēlāk kā 1. novembrī.

▼B







III

NODAĻA

AERONAVIGĀCIJAS PAKALPOJUMU SNIEGŠANAS FINANSĒŠANA, IZMANTOJOT AERONAVIGĀCIJAS MAKSĀJUMUS

9. pants

Atbrīvojumi no aeronavigācijas maksājumiem

1. Dalībvalstis no maršruta maksājumiem atbrīvo:

a) lidojumus, kurus veic gaisa kuģis, kura maksimālā atļautā pacelšanās masa nepārsniedz divas metriskās tonnas;

b) jauktos VFR/IFR lidojumus tarifikācijas zonās, kurās tie tiek veikti tikai un vienīgi VFR režīmā un kurās VFR lidojumiem netiek piemēroti maksājumi;

▼M1

c) lidojumus, kas ir veikti tikai un vienīgi, lai oficiālā norīkojumā pārvadātu valdošo monarhu un viņa tiešos ģimenes locekļus, valsts vadītājus, valdību vadītājus un valdību ministrus; visos gadījumos izņēmums ir jāapstiprina ar atbilstīgu statusa indikatoru vai norādi lidojuma plānā;

▼B

d) atbilstīgas kompetentās iestādes apstiprinātus glābšanas un meklēšanas lidojumus.

2. Dalībvalstis no maršruta maksājumiem var atbrīvot:

a) militāros lidojumus, kurus veic jebkuras valsts militārie gaisa kuģi;

b) treniņa lidojumus, kas veikti tikai un vienīgi, lai iegūtu apliecību vai kabīnes komandas reitingu, un ja šis fakts ir apstiprināts ar atbilstīgu norādi lidojuma plānā; lidojumi ir jāveic tikai un vienīgi attiecīgās dalībvalsts gaisa telpā; lidojumus nedrīkst izmantot, lai pārvadātu pasažierus un/vai kravu, nedz arī lai pozicionētu vai pārtransportētu gaisa kuģi;

c) lidojumus, kas veikti tikai un vienīgi, lai pārbaudītu vai izmēģinātu iekārtas, kas tiek izmantotas vai kuras paredzēts izmantot kā aeronavigācijas virszemes palīglīdzekļus, izņemot attiecīgā gaisa kuģa veiktus pozicionēšanas lidojumus;

d) lidojumus, kuru galamērķis ir gaisa kuģa izlidošanai izmantotā lidosta un kuru laikā gaisa kuģis nav veicis starpposma nolaišanos;

e) VFR lidojumus;

f) humanitārās palīdzības lidojumus, kurus ir apstiprinājusi atbilstīgā kompetentā iestāde;

g) policijas un muitas lidojumus.

3. Dalībvalstis 1. un 2. punktā minētos lidojumus var atbrīvot no termināla maksājumiem.

Izmaksas, kas radušās saistībā ar atbrīvotajiem lidojumiem, netiek ņemtas vērā, aprēķinot vienību likmes.

◄

▼M1

Izmaksas, kas radušās saistībā ar atbrīvotajiem lidojumiem, veido:

▼B

a) izmaksas, kas radušās saistībā ar 7. panta 4. punktā noteiktajiem atbrīvotajiem VFR lidojumiem, un

b) no atbrīvoto IFR lidojumu izmaksas, ko aprēķina, ņemot vērā saistībā ar IFR lidojumiem radušās izmaksas, atbrīvoto pakalpojuma vienību īpatsvaru pakalpojuma vienību kopējā skaitā; izmaksām, kas radušās saistībā ar IFR lidojumiem, jāatbilst kopējām izmaksām, no kurām tiek atņemtas VFR lidojumu izmaksas.

Dalībvalstis nodrošina, ka aeronavigācijas pakalpojumu sniedzēji saņem atlīdzību par pakalpojumiem, ko sniedz atbrīvotajiem lidojumiem.

▼M1

10. pants

Maršuta maksājumu aprēķināšana

1. Neskarot iespēju atbilstīgi 3. panta 2. punktam aeronavigācijas maršruta pakalpojumu finansēšanai izmantot citus ienākumus, maršruta maksājums par konkrētu lidojumu konkrētā maršruta tarifikācijas zonā atbilst šai maršruta tarifikācijas zonai noteiktās vienības likmes produktam un šā konkrētā lidojuma maršruta pakalpojuma vienībām.

2. Vienības likmi un maršruta pakalpojumu vienības aprēķina saskaņā ar IV pielikumu.

11. pants

Termināla maksājumu aprēķināšana

1. Neskarot iespēju atbilstīgi 3. panta 3. punktam finansēt termināla aeronavigācijas pakalpojumus, izmantojot citus ienākumus, termināla maksājumam, kas attiecīgajā tarifikācijas zonā tiek piemērots konkrētajam lidojumam, ir jāatbilst šai termināla tarifikācijas zonai noteiktajai vienības likmei un šim lidojumam noteiktajām termināla pakalpojuma vienībām. Iekasēšanas nolūkā nolaišanās un pacelšanās tiek uzskatīta par vienu lidojumu. Vienība, kas tiek skaitīta ir vai nu ielidojošais vai izlidojošais reiss.

2. Vienības likmi un termināla pakalpojumu vienības aprēķina saskaņā ar V pielikumu.

▼M1

11.a pants

Riska dalīšana

1. Šis pants nosaka satiksmes un izmaksu riska dalīšanas mehānismu. To piemēro saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 691/2010 11. pantā minētajiem principiem.

2. Šādas izmaksas neiesniedz satiksmes riska dalīšanai un atgūst, neatkarīgi no satiksmes attīstības:

a) noteiktās izmaksas, kas rodas, piemērojot 5. panta 2. punktu, izņemot nolīgumus, kas attiecas uz pārrobežu gaisa satiksmes pakalpojumu sniegšanu;

b) meteoroloģisko pakalpojumu sniedzēju noteiktās izmaksas;

c) atļautos pārnesumus no iepriekšējā gada vai pārskata perioda un prēmijas vai sodus, kas izriet no stimulējošām shēmām;

d) pārlieku vai nepietiekoši atgūtās summas, kuras izriet no satiksmes izmaiņām un kuras atgūst ne vēlāk kā n+2 gadā.

Turklāt dalībvalstis no satiksmes riska dalīšanas var atbrīvot to aeronavigācijas pakalpojumu sniedzēju noteiktās izmaksas, kuri saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 550/2004 7. panta 5. punktu ir saņēmuši atļauju sniegt aeronavigācijas pakalpojumus bez sertifikācijas.

3. Ja kādā noteiktā gadā faktiskais pakalpojuma vienību skaits nav augstāks vai zemāks par vairāk kā 2 % no pārskata perioda sākumā prognozētā, aeronavigācijas pakalpojumu sniedzēja papildu ieņēmumus vai ieņēmumu zaudējumus attiecībā uz noteiktajām izmaksām nevar pārnest.

4. Ja kādā noteiktā periodā n gadā faktiskais pakalpojuma vienību skaits ir augstāks par vairāk nekā 2 % no pārskata perioda sākumā prognozētā, vismaz 70 % no papildu ieņēmumiem, ko iegūst attiecīgais(-ie) gaisa satiksmes pakalpojumu sniedzējs(-i), kuri pārsniedz 2 % no starpības starp faktiskajām pakalpojumu vienībām un prognozētajām attiecībā uz noteiktajām izmaksām, jāatmaksā gaisa telpas lietotājiem ne vēlāk kā n+2 gadā.

Ja noteiktā laika periodā n gadā faktiskais pakalpojuma vienību skaits ir zemāks par vairāk nekā 2 % no pārskata perioda sākumā prognozētā, ne vairāk kā 70 % no ieņēmumu zaudējumiem, kas radušies attiecīgajam(-iem) gaisa aeronavigācijas pakalpojumu sniedzējam(-iem), kas pārsniedz 2 % no starpības starp faktiskajām pakalpojumu vienībām un prognozētajām attiecībā uz noteiktajām izmaksām, principā sedz gaisa telpas izmantotāji ne vēlāk kā n+2 gadā. Tomēr dalībvalstis var izlemt sadalīt šādu ieņēmumu zaudējumu pārnesi uz vairākiem gadiem, lai saglabātu vienības likmes stabilitāti.

5. 4. punktā minēto satiksmes risku sadali nosaka valsts vai funkcionālās gaisa telpas bloku darbības plānā visam pārskata periodam pēc 8. pantā minētās apspriešanās.

6. Ja noteiktā laika periodā n gadā faktiskais pakalpojumu vienību skaits ir zemāks par 90 % no pārskata periodā sākumā prognozētā, to ieņēmumu zaudējumus pilnā apmērā, kas radušies aeronavigācijas pakalpojumu sniedzējam(-iem), pārsniedzot 10 % no starpības starp faktisko pakalpojumu vienībām un prognozētajām attiecībā uz noteiktajām izmaksām, sedz gaisa telpas izmantotāji principā ne vēlāk kā n+2 gadā. Tomēr dalībvalstis var izlemt sadalīt šādu ieņēmumu zaudējumu pārnesi uz vairākiem gadiem, lai saglabātu vienības likmes stabilitāti.

Ja noteiktā laika periodā n gadā faktisko pakalpojumu vienību skaits ir lielāks nekā 110 % no pārskata periodā sākumā prognozētā, papildu ieņēmumus pilnā apmērā, kurus iegūst aeronavigācijas pakalpojumu sniedzējs(-i), kurš(-i) pārsniedz 10 % no starpības starp faktisko pakalpojumu vienībām un prognozētajām attiecībā uz noteiktajām izmaksām, atmaksā gaisa telpas izmantotājiem n+2 gadā.

7. Aeronavigācijas pakalpojumu sniedzējus, kam 2011. gada 31. decembrī nav pašu kapitāla vai kam pašu kapitāls ir mazāks par 5 % no kopējiem pasīviem, var atbrīvot no satiksmes riska dalīšanas pirmajā pārskata periodā, lai ļautu panākt mazāku parādu finansēšanas daļu. Aeronavigācijas pakalpojumu sniedzēji, kas ir atbrīvoti no satiksmes riska dalīšanas, tiek precizēti darbības plānā, ko pārskata Komisija, un papildu informācijā, kas jāsniedz saskaņā ar II pielikumu. Dalībvalstis apraksta un pamato pasākumus, ko tās plāno, lai panāktu mazāku parāda finansēšanas daļu, kā arī šo pasākumu īstenošanas grafiku.

8. Izmaksu riska dalīšanai piemēro šādus principus:

a) ja visā pārskata periodā faktiskās izmaksas ir zemākas par pārskata perioda sākumā noteiktajām izmaksām, summas atlikumu patur aeronavigācijas pakalpojumu sniedzējs, dalībvalsts vai attiecīgā kvalificētā iestāde;

b) ja visā pārskata periodā faktiskās izmaksas ir lielākas par noteiktajām izmaksām, kas noteiktas pārskata perioda sākumā, neskarot brīdinājuma mehānisma aktivizēšanu, piemērojot Regulas (ES) Nr. 691/2010 18. pantu, summas atlikumu sedz aeronavigācijas pakalpojumu sniedzējs, dalībvalsts vai attiecīgā kvalificētā iestāde.

c) šā punkta a) un b) apakšpunkti var neattiekties uz starpību starp faktiskajām un noteiktajām izmaksām, kuras var uzskatīt tādām, kas ir ārpus aeronavigācijas pakalpojumu sniedzēja, dalībvalsts vai attiecīgā kvalificētā iestādes kontroles saistībā ar: i) neparedzētām izmaiņām valsts pensiju noteikumos un pensiju uzskaites noteikumos; ii) neparedzētām izmaiņām valsts nodokļu tiesībās; iii) neparedzētiem un jauniem izmaksu posteņiem, uz kuriem neattiecas valsts pieņemtais darbības plāns, bet kuri nepieciešami saskaņā ar likumu; iv) neparedzētām izmaiņām izmaksās vai ienākumos, kas izriet starptautiskiem nolīgumiem; v) būtiskām kredītu procentu likmju izmaiņām.

Neskarot 6. panta 1. punkta trešo daļu, nekontrolējamu izmaksu faktoru sarakstu nosaka valsts uzraudzības iestāde no pirmās daļas i) līdz v) punktā izklāstītā saraksta un tie ir darbības plāna daļa.

Ja visā pārskata periodā faktiskās izmaksas ir zemākas par noteiktajām izmaksām, kas noteiktas pārskata perioda sākumā, summas atlikumu atmaksā gaisa telpas izmantotājiem ar pārnesumu uz nākamo pārskata periodu.

Ja visā pārskata periodā faktiskās izmaksas ir lielākas par noteiktajām izmaksām, kas noteiktas pārskata perioda sākumā, summas atlikumu izmaksā gaisa telpas izmantotājiem ar pārnesumu uz nākamo pārskata periodu. Attiecīgā valsts uzraudzības iestāde skaidri piekrīt pārnesumam pēc tam, kad tā ir pārliecinājusies, ka:

i) faktisko izmaksu izmaiņas attiecībā pret noteiktajām izmaksām faktiski ir saistītas ar notikumiem ārpus aeronavigācijas pakalpojumu sniedzēju, dalībvalsts vai kvalificētās iestādes ietekmes;

ii) izmaksu izmaiņas, kuras jānodod lietotājiem, tiek konkrēti identificētas un iedalītas kategorijās.

Pārnesuma summu nosaka faktori, un tā tiek aprakstīta papildinformācijā, kuru jāsniedz saskaņā ar VI pielikumu.

▼B

12. pants

Stimulējošas shēmas

▼M1

1. Dalībvalstis valsts vai funkcionālo gaisa telpas bloku līmenī var, nediskriminējošā un pārredzamā veidā, ieviest vai atļaut stimulējošas shēmas, lai atbalstītu uzlabojumus aeronavigācijas pakalpojumu sniegšanā vai samazinātu aviācijas ietekmi uz vidi, kas tiktu panākts, atšķirīgā veidā aprēķinot maksājumus atbilstīgi 2. un 3. punktam. Šādus stimulus var attiecināt uz aeronavigācijas pakalpojumu sniedzējiem vai gaisa telpas izmantotājiem.

2. Saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 691/2010 11. pantu dalībvalstis valsts vai funkcionālo gaisa telpas bloku līmenī var pieņemt finansiālus stimulus, lai to aeronavigācijas pakalpojumu sniedzēji sasniegtu attiecībā uz to darbību noteiktos mērķus. Vienību likmi var koriģēt, lai nodrošinātu prēmiju vai sodu atkarībā no aeronavigācijas pakalpojumu sniedzēja faktiskā darbības rezultātu līmeņa salīdzinājumā ar attiecīgo mērķi. Šādas prēmijas vai sodus aktivizē tikai tad, ja darbības rezultātu izmaiņām ir būtiska ietekme uz izmantotājiem. Prēmiju un sodu piemērojamais līmenis atbilst sasniedzamajiem mērķiem un sasniedzamajai darbībai. Darbības rezultātu izmaiņu līmeņus un prēmiju un sodu piemērošanas līmeni nosaka pēc 8. pantā minētā apspriešanās piedāvājuma un ietver valsts vai funkcionālo gaisa telpas bloku darbības plānā.

3. Ja dalībvalsts attiecībā uz aeronavigācijas pakalpojumu izmantotājiem nolemj piemērot stimulējošu shēmu, tai pēc 8. pantā minētās apspriešanās piedāvājuma jāpielāgo izmantotājiem radušās izmaksas tā, lai tās atspoguļotu šo izmantotāju centienus, jo īpaši:

a) optimizēt aeronavigācijas pakalpojumu izmantošanu;

b) samazināt lidojumu ietekmi uz vidi;

c) samazināt šo pakalpojumu kopējās izmaksas un palielināt to efektivitāti, īpaši samazinot vai pielāgojot maksājumus atbilstoši jaudu palielinošam lidojumu aprīkojumam vai arī kompensējot neērtības, kas rodas, izvēloties mazāk noslogotus maršrutus;

d) paātrināt SESAR ATM iespēju ieviešanu.

▼B

4. Dalībvalstis, kas ir ieviesušas vai atļāvušas stimulējošas shēmas, uzrauga šo stimulējošo shēmu pareizu īstenošanu, ko veic aeronavigācijas pakalpojumu sniedzēji.

13. pants

Tarifikācijas zonu vienības likmju noteikšana

▼M1

1. Dalībvalstis nodrošina, ka vienības likmes tiek noteiktas katru gadu katrai tarifikācijas zonai.

Vienības likmes nosaka valsts valūtā. Ja dalībvalstis, kas ietilps funkcionālajā gaisa telpas blokā, nolemj izveidot kopēju tarifikācijas zonu ar vienotu vienības likmi, šo vienības likmi nosaka euro vai vienas attiecīgās dalībvalsts nacionālajā valūtā. Attiecīgās dalībvalstis paziņo par piemērojamo valūtu Komisijai un Eurocontrol.

2. Atbilstīgi Regulas (EK) Nr. 549/2004 11. panta 4. punkta e) apakšpunktam un Regulas (ES) Nr. 691/2010 18. pantam brīdinājuma mehānisma aktivizēšanas gadījumā vienības likmi var grozīt gada laikā.

▼B

3. Dalībvalstīm par šīm vienības likmēm, kas noteiktas katrai tarifikācijas zonai, jāinformē Komisija un attiecīgā gadījumā Eurocontrol.

▼M1

4. Pārskata perioda pirmajam gadam vienības likmes aprēķina, pamatojoties uz darbības plānu, par ko paziņojusi dalībvalsts vai attiecīgais funkcionālais gaisa telpas bloks tā gada 1. Novembrī, kurš ir pirms pārskata perioda sākuma. Ja darbības plānu pieņem vēlāk nekā tā gada 1. novembrī, kurš ir pirms pārskata perioda sākuma, vienības likmes pārrēķina, ja nepieciešams, pamatojoties uz galīgajā versijā pieņemto plānu vai piemērojamiem korektīvajiem pasākumiem.

▼B

14. pants

Maksājumu iekasēšana

▼M1

1. Dalībvalstis var iekasēt maksājumus kā vienotu maksājumu par katru lidojumu. Ja maksājumi tiek aprēķināti un iekasēti reģionāli, norēķinu valūta var būt euro, un administratīvās vienības likmi, kas atlīdzina norēķinu un maksājumu iekasēšanas izmaksas, var pievienot attiecīgajai vienības likmei.

▼B

2. Aeronavigācijas pakalpojumu izmantotājiem ir savlaicīgi un pilnā apmērā jānomaksā visi aeronavigācijas maksājumi.

3. Dalībvalstis nodrošina efektīvu izpildes pasākumu piemērošanu. Šādi pasākumi var iekļaut pakalpojuma sniegšanas atteikumu, gaisa kuģa aizturēšanu vai arī citus izpildes pasākumus saskaņā ar piemērojamiem tiesību aktiem.

▼M1 —————

▼B







IV

NODAĻA

NOBEIGUMA NOTEIKUMI

16. pants

Pārsūdzība

Dalībvalstīm jānodrošina, lai saskaņā ar šo regulu pieņemtie lēmumi ir pienācīgi pamatoti un uz tiem attiecas efektīva pārskatīšanas un/vai pārsūdzības procedūra.

17. pants

Atbilstības kontroles sekmēšana

▼M1

Aeronavigācijas pakalpojumu sniedzējiem ir jāsekmē pārbaudes un apsekojumi, tostarp objektu apmeklējumi, ko veic valsts uzraudzības iestāde vai kvalificēta struktūra, kas rīkojas šo iestāžu vārdā. Šo iestāžu pilnvarotas personas ir tiesīgas:

▼B

a) pārbaudīt attiecīgos grāmatvedības dokumentus, aktīvu reģistrus, uzskaites dokumentus un jebkuru citu informāciju, kas ir būtiska, nosakot aeronavigācijas maksājumus;

b) iegūt šādu dokumentu kopijas vai izrakstus;

c) esot objektā, pieprasīt sniegt paskaidrojumus mutiski;

d) iekļūt attiecīgās telpās, teritorijās un transporta līdzekļos.

Šādas pārbaudes un apsekojumi ir jāveic saskaņā ar procedūrām, kas ir spēkā dalībvalstī, kurā tās tiek veiktas.

▼M1

17.a pants

Pārskats

Regulas (ES) Nr. 691/2010 24. pantā minētajā Komisijas veiktajā darbības shēmas pārskatā iekļauj riska dalīšanas mehānismu, kas noteikts šīs regulas 11.a pantā, stimulējošās shēmas, kas izveidotas atbilstoši šīs regulas 12. pantam, un to ietekmi un efektivitāti noteikto darbības mērķu sasniegšanā.

▼B

18. pants

Stāšanās spēkā

1. Šī regula stājas spēkā septītajā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.

2. Šo regulu piemēro no 2007. gada 1. janvāra.

Tomēr dalībvalstis var atlikt 9., 10., 12., 13. un 14. panta piemērošanu attiecībā uz maršruta maksājumiem līdz 2008. gada 1. janvārim.

Dalībvalstis var atlikt 9. panta un 11. līdz 15. panta piemērošanu attiecībā uz termināla maksājumiem līdz 2010. gada 1. janvārim.

Ja dalībvalsts nolemj atlikt piemērošanu saskaņā ar otro un trešo daļu, tās to dara zināmu Komisijai.

Šī regula uzliek saistības kopumā un ir tieši piemērojama visās dalībvalstīs.









I PIELIKUMS

AERONAVIGĀCIJAS PAKALPOJUMU SNIEGŠANAS NOSACĪJUMU IZVĒRTĒJUMS 1. PANTA 6. PUNKTĀ MINĒTAJĀS LIDOSTĀS

Saskaņā ar 1. panta 6. punktu izvērtējamie nosacījumi ir sekojoši:

1. Kādas ir aeronavigācijas pakalpojumu sniedzēju iespējas lidostās brīvi piedāvāt aeronavigācijas pakalpojumus vai arī atteikties no šādu pakalpojumu sniegšanas: — vai pastāv kādi nozīmīgi juridiski šķēršļi, kuru dēļ aeronavigācijas pakalpojumu sniedzējs nevar piedāvāt aeronavigācijas pakalpojumus vai arī kuru dēļ ir spiests atteikties no šādu pakalpojumu piedāvāšanas, vai arī šādu šķēršļu nav, — vai pastāv kādi nozīmīgi ekonomiski šķēršļi, kuru dēļ aeronavigācijas pakalpojumu sniedzējs nevar piedāvāt aeronavigācijas pakalpojumus vai arī kuru dēļ ir spiests atteikties no šādu pakalpojumu piedāvāšanas, vai arī šādu šķēršļu nav, — līguma darbības laiks, — vai pastāv procedūra, kas viena aeronavigācijas pakalpojumu sniedzēja aktīvus un personālu ļauj nodot citam pakalpojumu sniedzējam.

2. Kādas ir lidostu iespējas brīvi izvēlēties aeronavigācijas pakalpojumu sniedzēju, tai skaitā pašai uzņemties pakalpojumu sniegšanu: — vai lidostas pašas spēj uzņemties aeronavigācijas pakalpojumu nodrošināšanu, vai arī šāda iespēja nepastāv, — vai pastāv juridiski, ar līgumu saistīti vai praktiski šķēršļi, kas lidostai neļauj izvēlēties citu aeronavigācijas pakalpojumu sniedzēju, vai arī šādu šķēršļu nav, — gaisa telpas izmantotāju pārstāvju loma aeronavigācijas pakalpojumu sniedzēja izvēlē.

3. Vai lidostām ir pietiekama izvēle attiecībā uz aeronavigācijas pakalpojumu sniedzējiem: — vai pastāv kādi strukturāli ierobežojumi, kas ierobežo lidostas iespējas efektīvi izvēlēties aeronavigācijas pakalpojumus, vai arī šādu ierobežojumu nav, — vai ir iespējamas alternatīvas aeronavigācijas pakalpojumu sniedzēju izvēlē, tostarp iespēja lidostai pašai uzņemties aeronavigācijas pakalpojumu sniegšanu.

4. Komerciālo izmaksu spiediena vai stimulējošu noteikumu ietekme uz lidostām: — vai lidostas aktīvi sacenšas par aviosabiedrību piesaisti, — cik lielā mērā lidostas sedz aeronavigācijas pakalpojumu maksājumus, — vai lidostas darbojas konkurences apstākļos vai arī saskaņā ar ekonomiskajiem stimuliem, kas izstrādāti, lai nosegtu cenas vai kādā citā veidā stimulētu izmaksu samazinājumu.

▼M1

5. Ja tiek veiktas vairāk nekā 150 000 komerciālā gaisa transporta kustības gadā, tad 1. līdz 4. punktā minētais izvērtējums jāveic katrā atsevišķā lidostā.

▼M1









II PIELIKUMS

Izmaksu bāzes pārredzamība

1. ZIŅOJUMA TABULA

Dalībvalstis, kā arī aeronavigācijas pakalpojumu sniedzēji aizpilda sekojošu ziņojuma tabulu par katru to atbildībā esošu tarifikācijas zonu un par katru pārskata periodu. Dalībvalstis sniedz arī konsolidētu ziņojuma tabulu par katru to atbildībā esošu tarifikācijas zonu.

Konsolidēto tabulu aizpilda par visām lidostām, uz kurām attiecas šīs regulas noteikumi.

Ja tarifikācijas zona pārsniedz vienas dalībvalsts gaisa telpu, tad dalībvalstis aizpilda tabulu kopīgi saskaņā ar kārtību, kas minēta 4. panta 4. punktā.

Faktiskās izmaksas nosaka, pamatojoties uz apstiprinātiem rēķiniem. Izmaksas nosaka saskaņā ar uzņēmējdarbības plānu, kas nepieciešams atbilstoši sertifikātam, un ziņo valūtā, kurā tās ir reģistrētas saskaņā ar 6. panta 1. punkta ceturto daļu.

Lai atvieglotu Komisijai Savienības mēroga izpildes mērķu noteikšanu, un neierobežojot darbības plānus, kas pieņemti valsts vai funkcionālo gaisa telpas bloku līmenī, dalībvalstis, kā arī aeronavigācijas pakalpojumu sniedzēji aizpilda šādu ziņojuma tabulu ar sākotnēji prognozētiem skaitļiem astoņpadsmit mēnešus pirms pārskata perioda sākuma.

2. PAPILDU INFORMĀCIJA

Papildus, dalībvalstīm, kā arī aeronavigācijas pakalpojumu sniedzējiem ir jānodrošina vismaz šāda informācija:

— metodoloģijas apraksts, kuru izmanto, lai iekārtu un pakalpojumu izmaksas sadalītu starp dažādiem aeronavigācijas dienestiem, ņemot vērā ICAO Reģionālajā aeronavigācijas plānā Eiropas reģionam (Doc 7754) iekļauto iekārtu un pakalpojumu sarakstu, un metodoloģijas apraksts, kuru izmanto šo izmaksu sadalījumam atbilstoši dažādām tarifikācijas zonām;

— amortizācijas izmaksu aprēķināšanai izmantotās metodes apraksts un izskaidrojums: vēsturiskās izmaksas vai kārtējās izmaksas. Pieņemot kārtējo izmaksu uzskaiti, sniedz salīdzināmus vēsturisko izmaksu datus;

— kapitāla izmaksu pamatojums, ieskaitot aktīvu bāzes komponentus, kopējo aktīvu un kapitāla ienākumu iespējamās korekcijas;

— apraksts, kurā ir izklāstītas katras lidostas katra termināla tarifikācijas zonas noteiktās izmaksas pēc šīs regulas noteikumiem; lidostām ar mazāk par 20 000 komerciālā gaisa transporta kustībām gadā, ko aprēķina, ņemot vērā iepriekšējo trīs gadu vidējo radītāju, izmaksas var norādīt apkopotā veidā;

— kritēriji, kas izmantoti, lai sadalītu izmaksas starp terminālu un maršruta pakalpojumiem par katru reglamentēto lidostu;

— meteoroloģisko izmaksu sadalījums tiešajās izmaksās un “MET pamatizmaksās”, kas definētas kā maksa par atbilstošajām meteoroloģiskajām iekārtām un pakalpojumiem, kurus izmanto arī vispārēju meteoroloģisko pakalpojumu nodrošināšanai. Šajā sadaļā ietilpst vispārējā analīze un prognozes, sistēmas virsmas un atmosfēras augšējo slāņu novērošanai, meteoroloģiskās sakaru sistēmas, datu apstrādes centri, kā arī saistītie pētniecisko darbību, mācību un administrācijas centri;

— metodoloģijas apraksts, kas izmantota kopējo MET izmaksu un MET pamatizmaksu sadalījumam civilajā aviācijā, kā arī starp tarifikācijas zonām;

— kā noteikts 1. punktā, astoņpadsmit mēnešus pirms pārskata perioda sākuma iesniegto prognozēto izmaksu un satiksmes apraksts;

— katru gadu pārskata periodā iesniegto faktisko izmaksu apraksts un to starpība salīdzinājumā ar noteiktajām izmaksām.

▼B









III PIELIKUMS

ĪPAŠAS PRASĪBAS ATTIECĪBĀ UZ AERONAVIGĀCIJAS PAKALPOJUMU SNIEGŠANAS PĀRREDZAMĪBU LIDOSTĀS, UZ KURĀM ATTIECAS 1. PANTA 6. PUNKTS

1. AERONAVIGĀCIJAS PAKALPOJUMU IZMAKSAS

1.1. Ziņojuma tabula

Aeronavigācijas pakalpojumu sniedzēji aizpilda šādu ziņojuma tabulu par katru to atbildībā esošo termināla tarifikācijas zonu.

Tabulā norāda faktiskās summas no (n – 3) gada līdz (n – 1) gadam un plānotās summas no (n) gada. Faktiskās izmaksas nosaka, pamatojoties uz apstiprinātiem finanšu pārskatiem. Plānotās izmaksas nosaka saskaņā ar uzņēmējdarbības plānu, kas nepieciešams atbilstoši sertifikātam.

Izmaksas jānosaka valsts valūtā.







1. tabula Kopējās izmaksas (n – 3) A (n – 2) A (n – 1) A (n) F (n + 1) F (n + 2) P (n + 3) P (n + 4) P (n + 5) P Sadalījums atbilstoši izmaksu veidam Personāls Citas ekspluatācijas izmaksas Amortizācija Kapitāla izmaksas Ārkārtas posteņi Kopējās izmaksas

▼M1

1.2. Papildu informācija

Papildus aeronavigācijas pakalpojumu sniedzējiem ir jānodrošina vismaz šāda informācija:

— to kritēriju apraksts, kurus izmanto, lai iekārtu un pakalpojumu izmaksas sadalītu starp dažādiem aeronavigācijas pakalpojumiem, pamatojoties uz ICAO Reģionālajā aeronavigācijas plānā Eiropas reģionam (Doc 7754) iekļauto iekārtu un pakalpojumu sarakstu;

— atšķirību starp plānotajiem un faktiskajiem nekonfidenciālajiem skaitļiem (n–1) gadā apraksts un izskaidrojums;

— ar prognozēto satiksmes apjomu saistīto nekonfidenciālo izmaksu un ieguldījumu, kas plānoti pieciem gadiem, apraksts un izskaidrojums;

— amortizācijas izmaksu aprēķināšanai izmantotās metodes: vēsturiskās izmaksas vai pašreizējās izmaksas, apraksts un izskaidrojums;

— kapitāla izmaksu, tostarp aktīvu bāzes komponentu pamatojums, iespējamās kopējo aktīvu un kapitāla ieņēmumu korekcijas.

▼B

2. AERONAVIGĀCIJAS PAKALPOJUMU FINANSĒŠANA

Aeronavigācijas pakalpojumu sniedzējiem par katru termināla tarifikācijas zonu ir jāiesniedz šāda informācija:

— aeronavigācijas pakalpojumu izmaksu finansējuma veida(-u) apraksts.

▼M1









IV PIELIKUMS

Maršruta pakalpojuma vienību aprēķināšana

1. Maršruta pakalpojumu vienību aprēķināšana

1.1. Maršruta pakalpojuma vienību aprēķina, attiecīgā gaisa kuģa attāluma faktoru reizinot ar svara faktoru.

1.2 Attāluma faktoru iegūst, kilometros izteikto ortodromas attālumu no tarifikācijas zonas sākuma punkta līdz gala punktam dalot ar simts, aprēķiniem izmantojot jaunāko zināmo lidojuma plānu, kuru gaisa satiksmes plūsmas nolūkam aizpilda attiecīgā gaisa kuģa apkalpe.

1.3. Ja lidojuma gala un sākuma punkts ir identisks tarifikācijas zonās, attāluma faktors atbilst ortodromas attālumam starp šiem punktiem un vistālākajam lidojuma plāna punktam, kas reizināts ar divi.

1.4. Vērā ņemamais attālums ir jāsamazina par 20 km ik reizes, kad lidmašīna paceļas no dalībvalsts teritorijas vai arī nolaižas tajā.

1.5. Svara faktors, ko izsaka līdz divām zīmēm aiz komata, ir kvadrātsakne no koeficienta, kuru iegūst, dalot ar piecdesmit metriskajās tonnās izteikto gaisa kuģa maksimālo sertificēto pacelšanās svaru, kas ir norādīts lidojumderīguma sertifikātā vai jebkurā līdzvērtīgā gaisa kuģa operatora iesniegtajā oficiālajā dokumentā. Ja šis svars nav zināms, ir jāizmanto vislielākais zināmais tā paša tipa gaisa kuģa svars. Ja gaisa kuģim ir vairāk nekā viens sertificēts maksimālais pacelšanās svars, ir jāizmanto vislielākais no tiem. Ja gaisa kuģa operatoram ir vairāki gaisa kuģi, kas ir viena gaisa kuģu tipa dažādi modeļi, katram no izmantotajiem šā tipa gaisa kuģiem svara faktoru nosaka, pamatojoties uz visu šā ekspluatanta rīcībā esošo attiecīgā tipa gaisa kuģu vidējo maksimālo pacelšanās masu. Attiecībā uz katru gaisa kuģa tipu un attiecībā uz katru operatoru svara faktors ir jānosaka vismaz vienu reizi gadā.

2. Maršruta vienību likmju aprēķināšana

2.1. Maršruta vienības likmi aprēķina pārskata periodā pirms katra gada sākuma.

2.2. To aprēķina, dalot maršruta pakalpojumu vienību attiecīgajā gadā prognozēto kopskaitu šādu elementu algebriskā summā: i) attiecīgā gada noteiktās izmaksas, ii) starpības piemērošana starp prognozēto un faktisko inflāciju, kā minēts 6. panta 1. punktā, iii) pārnesumi, kas izriet no satiksmes riska dalīšanas īstenošanas, kā minēts 11.a panta 2. Līdz 7. punktā, iv) pārnesumu no iepriekšējā pārskata perioda, kas izriet no izmaksu riska dalīšanas īstenošanas, kā minēts 11.a panta 8. punktā, v) prēmijas un sodi, kas izriet no finanšu stimuliem, kas minēti 12. panta 2. punktā, vi) attiecībā uz pirmajiem diviem pārskata periodiem pārlieku vai nepietiekoši atgūtās summas, kas dalībvalstīm radušās līdz 2011. gadam, to ieskaitot, vii) atskaitījumi no VFR lidojumu izmaksām, kā norādīts 7. panta 4. punktā.









V PIELIKUMS

Termināla pakalpojumu vienību aprēķināšana

1. Termināla pakalpojumu vienību aprēķināšana

1.1. Termināla pakalpojumu vienībām ir jāatbilst attiecīgā gaisa kuģa svara faktoram.

1.2. Ar precizitāti līdz divām zīmēm aiz komata izteiktais svara faktors ir koeficients, kuru iegūst IV pielikuma 1.5. punktā minēto metriskajās tonnās izteikto gaisa kuģa maksimālo sertificēto pacelšanās svaru 0,7. pakāpē dalot ar piecdesmit. Tomēr piecus gadus ilgajā pārejas periodā pēc tam, kad ir aprēķināta pirmā šajā regulā minētā termināla vienības likme, ir jāizmanto eksponents no 0,5–0,9.

2. Termināla vienības likmju aprēķināšana

2.1. Termināla vienības likmi aprēķina pārskata periodā pirms katra gada sākuma.

2.2. To aprēķina, dalot termināla pakalpojumu vienību attiecīgajā gadā prognozēto kopskaitu šādu elementu algebriskā summā: i) attiecīgā gada noteiktās izmaksas, ii) starpības piemērošana starp prognozēto un faktisko inflāciju, kā minēts 6. panta 1. punktā, iii) pārnesumi, kas izriet no satiksmes riska dalīšanas īstenošanas, kā minēts 11.a panta 2. Līdz 7. punktā, iv) pārnesumu no iepriekšējā pārskata perioda, kas izriet no izmaksu riska dalīšanas īstenošanas, kā minēts 11.a panta 8. punktā, v) prēmijas un sodi, kas izriet no finanšu stimuliem, kas minēti 12. panta 2. punktā, vi) attiecībā uz pirmajiem diviem pārskata periodiem pārlieku vai nepietiekoši atgūtās summas, kas dalībvalstīm radušās līdz gadam pirms šīs regulas piemērošanas termināla izmaksām. vii) atskaitījumi no VFR lidojumu izmaksām, kā norādīts 7. panta 4. punktā.









VI PIELIKUMS

Tarifikācijas mehānisms

1. ZIŅOJUMA TABULA

Dalībvalstis, kā arī aeronavigācijas pakalpojumu sniedzēji aizpilda sekojošu ziņojuma tabulu par katru to atbildībā esošu tarifikācijas zonu un par katru pārskata periodu. Dalībvalstis sniedz arī konsolidētu tabulu par katru to atbildībā esošu tarifikācijas zonu.

Ja tarifikācijas zona pārsniedz vienas dalībvalsts teritorijas gaisa telpu, tās aizpilda tabulu kopīgi saskaņā ar kārtību, kas minēta 4. panta 4. punktā.

2. PAPILDU INFORMĀCIJA

Papildus iepriekš minētajam attiecīgajām dalībvalstīm ir jāapkopo un jānodrošina vismaz šāda informācija:

— attiecīgo tarifikācijas zonu noteikšanas apraksts un pamatojums, īpašu uzmanību pievēršot termināla tarifikācijas zonām un iespējamām lidostu šķērssubsīdijām;

— iekasējamo pakalpojuma vienību prognozes aprēķināšanas apraksts un izskaidrojums;

— atbrīvojumu piemērošanas politikas apraksts, kā arī finansēšanas līdzekļu, kuri tiek izmantoti atbilstīgo izmaksu segšanai, apraksts;

— pārlieku vai nepietiekoši atgūto summu pārnesumu apraksts, kas radušies dalībvalstīm līdz 2011. gadam par maršruta maksājumiem un līdz gadam pirms šīs regulas piemērošanas termināla maksājumiem;

— nepietiekoši atgūto summu apraksts, kas pārnestas saskaņā ar 11.a panta 4. punkta otro daļu;

— summu apraksts pēc faktoriem, kas pārnesti no iepriekšējā pārskata perioda saskaņā ar 11.a panta 8. punkta c) apakšpunktu;

— citu ieņēmumu apraksts, ja tādi ir;

— termināla maksājumu aprēķināšanai izmantotās formulas apraksts;

— aeronavigācijas pakalpojumu izmantotājiem piemēroto stimulu apraksts un izskaidrojums.