1996L0048 — LV — 02.06.2007 — 003.001

Šis dokuments ir izveidots vienīgi dokumentācijas nolūkos, un iestādes neuzņemas nekādu atbildību par tā saturu

Grozīta ar:









▼B

PADOMES DIREKTĪVA 96/48/EK

(1996. gada 23. jūlijs)

par Eiropas ātrgaitas dzelzceļu sistēmas savstarpēju izmantojamību







EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME, ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu, un jo īpaši tā 129.d panta trešo daļu, ņemot vērā Komisijas priekšlikumu ( 1 ), ņemot vērā Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu ( 2 ), ņemot vērā Reģionu komitejas atzinumu ( 3 ), rīkojoties saskaņā ar Līguma 189.c pantā ( 4 ) izklāstīto procedūru, tā kā, lai Eiropas Savienības pilsoņi, uzņēmēji un reģionālās un vietējās varas iestādes varētu pilnībā izmantot priekšrocības, ko rada telpas bez iekšējām robežām izveide, jo īpaši ieteicams uzlabot valstu ātrgaitas vilcienu tīklu savienojumu un savstarpēju izmantojamību, kā arī šo tīklu pieejamību; tā kā augsta līmeņa darba grupa, kurā ir dalībvalstu valdību, Eiropas dzelzceļu un Eiropas dzelzceļa rūpniecības pārstāvji un kuru sasauca Komisija, izpildot Padomes 1989. gada 4. un 5. decembra rezolūcijā izteikto pieprasījumu, ir izstrādājusi Eiropas ātrgaitas vilcienu tīkla ģenerālplānu; tā kā 1990. gada decembrī Komisija nosūtīja Padomei paziņojumu par ātrgaitas vilcienu tīklu, un tā kā Padomes 1990. gada 17. decembra rezolūcijas ( 5 ) atzinums par šo paziņojumu bija labvēlīgs; tā kā Līguma 129.c pantā ir paredzēts, ka Kopiena īsteno visus pasākumus, kas var izrādīties vajadzīgi, lai nodrošinātu dzelzceļu tīklu savstarpēju izmantojamību, jo īpaši tehniskās standartizācijas jomā; tā kā ātrgaitas vilcienu komerciālai ekspluatācijai nepieciešama infrastruktūras un ritošā sastāva raksturlielumu teicama savietojamība; tā kā no šādas savietojamības ir atkarīga pārvadājumu efektivitāte, drošums, pakalpojumu kvalitāte un izmaksas un, jo īpaši, Eiropas ātrgaitas dzelzceļu sistēmas savstarpējā izmantojamība; tā kā, ievērojot Padomes Direktīvu 91/440/EEK (1991. gada 29. jūlijs) par Kopienas dzelzceļa attīstību ( 6 ), dzelzceļa sabiedrībām bija jāpaplašina dalībvalstu dzelzceļu tīklu pieejamība, kam, savukārt, nepieciešama infrastruktūras, aprīkojuma un ritošā sastāva savstarpēja izmantošana; tā kā dalībvalstis ir atbildīgas par to drošības, veselības aizsardzības un patērētāju aizsardzības noteikumu ievērošanu, ko parasti piemēro dzelzceļu tīkliem to projektēšanas, izbūves, nodošanas ekspluatācijā un ekspluatācijas gaitā; tā kā, kopīgi ar vietējām varas iestādēm, dalībvalstu kompetencē ir tiesības uz zemi, reģionālā plānošana un vides aizsardzība; tā kā tas jo īpaši attiecas arī uz ātrgaitas vilcienu tīkliem; tā kā Padomes Direktīvā 85/337/EEK (1985. gada 27. jūnijs) par dažu sabiedrisku un privātu projektu ietekmes uz vidi novērtējumu ( 7 ) ir prasība novērtēt tālsatiksmes vilcienu līniju izbūves ietekmi uz vidi; tā kā attiecīgo valstu noteikumos un dzelzceļu iekšējos noteikumos, un dzelzceļu izmantotajās tehniskajās specifikācijās ir būtiskas atšķirības; tā kā minētajos valstu noteikumos un iekšējos noteikumos ir iekļautas attiecīgās valsts nozarei raksturīgas metodes; tā kā tajos ir noteikti specifiski izmēri, ierīces un īpaši raksturlielumi; tā kā šāds stāvoklis traucē ātrgaitas vilcienu normālu kustību visā Kopienas teritorijā; tā kā laika gaitā šāds stāvoklis ir radījis valsts dzelzceļa rūpniecības un valsts dzelzceļa ciešu saikni, kaitējot patiesai tirgus atvēršanai; tā kā, lai paaugstinātu konkurētspēju pasaules mērogā, minētajai rūpniecībai ir nepieciešams atklāts, konkurējošs Eiropas tirgus; tā kā tādēļ ieteicams noteikt Kopienas mēroga pamatprasības, kas būs piemērojamas Eiropas ātrgaitas vilcienu sistēmai; tā kā, ņemot vērā Eiropas ātrgaitas dzelzceļu sistēmas apjomu un sarežģītību, praktisku iemeslu dēļ ir bijis nepieciešams sadalīt minēto sistēmu apakšsistēmās; tā kā katrai no minētajām apakšsistēmām jānosaka pamatprasības, pamatparametri un tehniskās specifikācijas visas Kopienas mērogā, jo īpaši attiecībā uz sastāvdaļām un saskarnēm, lai varētu izpildīt minētās pamatprasības; tā kā tomēr uz atsevišķām apakšsistēmām (vidi, lietotājiem un ekspluatāciju) savstarpējās izmantojamības tehniskās specifikācijas (TSI) attieksies tikai, ciktāl tas nepieciešams, lai nodrošinātu savstarpēju izmantojamību infrastruktūras, elektroapgādes, signalizācijas, centralizācijas un bloķēšanas un ritošā sastāva jomā; tā kā Eiropas ātrgaitas dzelzceļu sistēmas savstarpējas izmantojamības noteikumu ieviešana nedrīkst radīt nepamatotus izmaksu un ieguvumu šķēršļus katras dalībvalsts esošā dzelzceļu tīkla saglabāšanai, bet to mērķim jābūt ātrgaitas vilcienu kustības nodrošināšanai visā Kopienā; tā kā atsevišķām dalībvalstīm konkrētos gadījumos jāļauj nepiemērot dažas savstarpējās izmantojamības tehniskās specifikācijas, ja ir noteikta kārtība, lai nodrošinātu šādu izņēmuma iespēju pamatotību; tā kā Līguma 129.c pantā ir prasība, lai Kopienas pasākumos savstarpējās izmantojamības jomā ņemtu vērā projektu potenciālo ekonomisko dzīvotspēju; tā kā, lai ievērotu attiecīgos noteikumus par valsts pasūtījuma piešķiršanas procedūru dzelzceļu sektorā un jo īpaši Direktīvas 93/38/EEK ( 8 ) noteikumus, līgumslēdzējiem jāiekļauj tehniskās specifikācijas vispārējos dokumentos vai līguma dokumentos attiecībā uz katru līgumu; tā kā jāizveido Eiropas specifikāciju kopums uzziņām par minētajām tehniskajām specifikācijām; tā kā Direktīvas 93/38/EEK nozīmē Eiropas specifikācija ir kopīga tehniska specifikācija, Eiropas tehniskais apstiprinājums vai valsts standarts, ar ko ievieš Eiropas standartu; tā kā saskaņotie Eiropas standarti pēc Komisijas rīkojuma jāizstrādā kādai no Eiropas standartizācijas organizācijām, piemēram, Eiropas Standartizācijas komitejai (CEN), Eiropas Elektrotehnikas standartizācijas komitejai (CENELEC) vai Eiropas Telekomunikāciju standartu institūtam (ETSI), un atsauces uz tiem jāpublicē Eiropas Kopienu Oficiālajā Vēstnesī; tā kā Kopienas interesēs būtu izveidot starptautisku standartizācijas sistēmu, kas spētu radīt starptautiskajā tirdzniecībā faktiski izmantojamus standartus, kuri atbilst Kopienas politikas prasībām; tā kā Eiropas standartizācijas organizācijām tādēļ jāturpina sadarbība ar starptautiskajām standartizācijas organizācijām; tā kā līgumslēdzēji nosaka tādas turpmākas prasības, kas vajadzīgas, lai papildinātu Eiropas specifikācijas vai citus standartus; tā kā minētās specifikācijas nedrīkst kavēt to pamatprasību izpildi, kas ir saskaņotas Kopienas līmenī un jāievēro attiecībā uz Eiropas ātrgaitas vilcienu sistēmām; tā kā procedūrām, kas reglamentē sastāvdaļu atbilstības vai piemērotības lietošanai novērtēšanu, jāpamatojas uz to moduļu izmantošanu, uz kuriem attiecas Lēmums 93/465/EEK ( 9 ); tā kā, lai veicinātu attiecīgo nozaru attīstību, vēlams pēc iespējas izvērst procedūras, kas ir saistītas ar kvalitātes nodrošināšanas sistēmu; tā kā jēdziens “sastāvdaļa” attiecas gan uz materiālām lietām, gan uz nemateriālām lietām, piemēram, programmatūru; tā kā jānovērtē kritisko sastāvdaļu piemērotība lietošanai attiecībā uz to drošumu, pieejamību un sistēmas ekonomiskumu; tā kā līgumslēdzēji, atsaucoties uz Eiropas specifikācijām, līguma dokumentos nosaka raksturlielumus, kas jāievēro ražotājiem saskaņā ar līguma noteikumiem, jo īpaši attiecībā uz sastāvdaļām; tā kā šajā gadījumā sastāvdaļu atbilstība ir saistīta galvenokārt ar to lietošanas jomu, lai nodrošinātu un garantētu sistēmas savstarpēju izmantojamību, un ne tikai ar sastāvdaļu brīvu apriti Kopienas tirgū; tā kā tādēļ ražotājam nevajag ar CE marķējumu apzīmēt tās sastāvdaļas, uz kurām attiecas šīs direktīvas noteikumi, pamatojoties uz atbilstības un/vai piemērotības lietošanai novērtējumu, kas veikts saskaņā ar procedūrām, kuras šim nolūkam paredzētas direktīvā, bet pietiek ar ražotāja atbilstības deklarāciju; tā kā tas neietekmē ražotāja pienākumu apzīmēt ar CE marķējumu atsevišķus komponentus, lai apliecinātu to atbilstību citiem Kopienas noteikumiem, kuri uz tiem attiecas; tā kā Eiropas ātrgaitas dzelzceļu sistēmu veidojošās apakšsistēmas jāpakļauj verifikācijas procedūrai; tā kā minētajai verificēšanai jādod iespēja iestādēm, kas atbild par atļauju izsniegšanu attiecībā uz minēto apakšsistēmu nodošanu ekspluatācijā, pārliecināties, ka projektēšanas, būvdarbu un nodošanas ekspluatācijā posmā rezultāts atbilst spēkā esošajām normām un tehniskās ekspluatācijas noteikumiem; tā kā verificēšanai jānodrošina arī tas, ka ražotāji var paļauties uz vienlīdzīgu attieksmi no visu valstu puses; tā kā tādēļ jāizstrādā modulis, ar ko nosaka apakšsistēmu EK verificēšanai piemērojamos principus un nosacījumus; tā kā EK verifikācijas procedūra pamatojas uz savstarpējās izmantojamības tehniskajām specifikācijām (TSI); tā kā minētās TSI pēc Komisijas rīkojuma ir izstrādājusi organizācija, kurā ir pārstāvēti infrastruktūras vadītāji, dzelzceļa sabiedrības un dzelzceļa rūpniecība; tā kā atsauce uz TSI ir vajadzīga, lai nodrošinātu Eiropas ātrgaitas dzelzceļu sistēmas savstarpēju izmantojamību, un tā kā uz minētajām TSI attiecas Direktīvas 93/38/EEK 18. panta noteikumi; tā kā pilnvarotajām iestādēm, kas ir atbildīgas par atbilstības novērtēšanas procedūru vai procedūru, kuras piemēro sastāvdaļu izmantošanai, pārbaudi, kopā ar apakšsistēmu novērtēšanas procedūru pēc iespējas jāsaskaņo to pieņemtie lēmumi, jo īpaši Eiropas specifikāciju neesamības gadījumā; tā kā Padomes Direktīvā 91/440/EEK ir pieprasīta transporta pakalpojumu un dzelzceļa infrastruktūras apsaimniekošanas darbību nodalīšana grāmatvedībā; tā kā šajā gadījumā dzelzceļa infrastruktūras pārvaldītāju, kas ir izraudzīti kā pilnvarotās iestādes, sniegtie specializētie pakalpojumi jāstrukturē tā, lai tie atbilstu kritērijiem, kuri jāpiemēro šāda tipa iestādei; tā kā citas specializētas organizācijas var būt pilnvarotas, ja tās atbilst tiem pašiem kritērijiem; tā kā savstarpējā izmantojamība Eiropas ātrgaitas vilcienu sistēmā darbojas Kopienas mērogā; tā kā dalībvalstis atsevišķi nevar veikt pasākumus, kas vajadzīgi, lai panāktu minēto savstarpējo izmantojamību; tā kā tādēļ, ievērojot subsidiaritātes principu, šādi pasākumi jāveic Kopienas līmenī, IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU.







I NODAĻA

Vispārīgi noteikumi

▼M2

1. pants

1. Šīs direktīvas mērķis ir noteikt nosacījumus, kas jāievēro, lai Kopienas teritorijā īstenotu Eiropas ātrgaitas vilcienu sistēmas savstarpēju izmantojamību, kā izklāstīts I pielikumā.

Šie nosacījumi attiecas uz to šīs sistēmas daļu projektēšanu, būvi, ekspluatāciju, modernizāciju, atjaunošanu un apkopi, kas nodotas ekspluatācijā pēc 2004. gada 30. aprīļa, kā arī uz ekspluatācijā iesaistītā personāla kvalifikāciju un veselības un drošības nosacījumiem.

2. Lai īstenotu šo mērķi, ir jānosaka tehniskās saskaņošanas optimāls līmenis un jānodrošina iespēja:

a) veicināt, uzlabot un attīstīt starptautisko dzelzceļa pārvadājumu pakalpojumus Kopienas teritorijā un ar trešām valstīm;

b) veicināt Eiropas ātrgaitas dzelzceļu sistēmai vajadzīgo būvniecības, ekspluatācijas, atjaunošanas un modernizācijas iekārtu un pakalpojumu iekšējā tirgus pakāpenisku izveidošanu;

c) veicināt Eiropas ātrgaitas dzelzceļu sistēmas savstarpēju izmantojamību.

▼B

2. pants

Šajā direktīvā:

a) Eiropas ātrgaitas dzelzceļu sistēma ir I pielikumā aprakstītā struktūra, ko veido dzelzceļa infrastruktūras, kurās ietilpst Eiropas transporta tīkla līnijas un stacionāras iekārtas, kuras izbūvētas vai modernizētas tā, lai pa tām varētu pārvietoties lielā ātrumā, un ritošais sastāvs, kas paredzēts braukšanai pa minētajām infrastruktūrām;

b) savstarpēja izmantojamība ir Eiropas ātrgaitas dzelzceļu sistēmas spēja nodrošināt ātrgaitas vilcienu, kas veic noteikta apjoma un efektivitātes pārvadājumus, drošu un nepārtrauktu kustību; Šī spēja pamatojas uz visiem reglamentējošajiem, tehniskajiem un ekspluatācijas nosacījumiem, atbilstība kuriem nodrošina pamatprasību izpildi;

c) apakšsistēmas nozīmē, ka Eiropas ātrgaitas dzelzceļu sistēma atbilstoši II pielikumā iekļautajam aprakstam ir sadalīta strukturālās vai funkcionālās apakšsistēmās, attiecībā uz kurām jānosaka pamatprasības;

d) savstarpējās izmantojamības komponenti ir tā aprīkojuma visi komponenti, komponentu grupas, mezgli vai veseli komplekti, kas iekļauts vai kuru paredzēts iekļaut apakšsistēmā un no kura tieši vai netieši ir atkarīga Eiropas ātrgaitas dzelzceļu sistēmas savstarpējā izmantojamība;

e) pamatprasības ir visi III pielikumā izklāstītie nosacījumi, kas jāievēro attiecībā uz Eiropas ātrgaitas dzelzceļu sistēmu, apakšsistēmām un to savstarpējās izmantojamības komponentiem;

f) Eiropas specifikācija ir kopīga tehniska specifikācija, Eiropas tehniskais apstiprinājums vai valsts standarts, ar ko ievieš Eiropas standartu, kā noteikts Direktīvas 93/38/EEK 1. panta 8. līdz 12. punktā;

g) savstarpējās izmantojamības tehniskās specifikācijas (še turpmāk – TSI) ir specifikācijas, kas piemērojamas katrai apakšsistēmai, lai tā atbilstu pamatprasībām, izveidojot Eiropas ātrgaitas dzelzceļu sistēmas apakšsistēmu nepieciešamo savstarpējo funkcionālo saistību un nodrošinot šīs sistēmas atbilstīgumu;

▼M2 —————

▼B

i) pilnvarotās iestādes ir iestādes, kas ir atbildīgas par savstarpējās izmantojamības komponentu atbilstības vai piemērotības lietošanai novērtēšanu vai par EK procedūras apakšsistēmu verificēšanai novērtējumu;

▼M2

j) “pamatparametrs”. ir reglamentējošs, tehnisks vai darbības nosacījums, kas ir īpaši svarīgs savstarpējai izmantojamībai un par ko pirms SITS pabeigtu projektu izstrādāšanas jāpieņem lēmums vai ieteikums saskaņā ar 21. panta 2. punktā noteikto procedūru;

k) “īpašs gadījums”. ir Eiropas ātrgaitas dzelzceļu sistēmas daļa, attiecībā uz kuru SITS vajadzīgi īpaši pagaidu vai galīgi noteikumi ģeogrāfisko, topogrāfisko vai pilsētvides ierobežojumu dēļ, vai arī to ierobežojumu dēļ, kas ietekmē savietojamību ar esošo sistēmu. Tie jo īpaši var ietvert dzelzceļa līnijas un tīklus, kas ir atšķirti no Kopienas pārējās teritorijas, gabarītus, sliežu platumu vai attālumu starp sliedēm;

l) “modernizācija”. ir apakšsistēmas vai apakšsistēmas daļas ievērojami pārveidošanas darbi, kas uzlabo apakšsistēmas vispārējo darbību;

m) “aizstāšana saistībā ar apkopi”. ir komponentu nomaiņa ar detaļām, kam ir identiskas funkcijas un darbības parametri, veicot profilaktisko vai korektīvo apkopi;

n) “atjaunošana”. ir ievērojami apakšsistēmas vai apakšsistēmas daļas nomaiņas darbi, kas nemaina apakšsistēmas vispārējo darbību;

o) “esošā dzelzceļa sistēma”. ir struktūra, ko veido dzelzceļa infrastruktūras, kas ietver līnijas un stacionāras iekārtas, un visu kategoriju un dažādas izcelsmes ritošais sastāvs, kas kursē pa šo infrastruktūru;

p) “nodošana ekspluatācijā”. ir visas darbības, kuras veicot, apakšsistēmu nodod tās paredzētajā ekspluatācijas stāvoklī.

▼B

3. pants

1. Šo direktīvu piemēro noteikumiem, kas attiecas uz katras apakšsistēmas parametriem, savstarpējās izmantojamības komponentiem, saskarnēm un procedūrām, kā arī uz Eiropas ātrgaitas dzelzceļu sistēmas kopējās atbilstības nosacījumiem, kas nepieciešami minētās sistēmas savstarpējās izmantojamības panākšanai.

2. Šīs direktīvas noteikumus piemēro, neierobežojot citus Kopienas noteikumus. Attiecībā uz savstarpējās izmantojamības komponentiem, lai nodrošinātu atbilstību šīs direktīvas pamatprasībām, tomēr var būt nepieciešama šim nolūkam izstrādāto atsevišķo Eiropas specifikāciju izmantošana.

4. pants

1. Eiropas ātrgaitas dzelzceļu sistēmām, apakšsistēmām un to savstarpējās izmantojamības komponentiem jāatbilst attiecīgajām pamatprasībām.

2. Direktīvas 93/38/EEK 18. panta 4. punktā norādītās papildu tehniskās specifikācijas, kas vajadzīgas, lai papildinātu Eiropas specifikācijas vai citus Kopienā izmantotus standartus, nedrīkst būt pretrunā pamatprasībām.







II NODAĻA

Savstarpējās izmantojamības tehniskās specifikācijas

5. pants

▼M2

1. Uz katru apakšsistēmu attiecas viena SITS. Vajadzības gadījumā uz vienu apakšsistēmu var attiecināt vairākas SITS, un viena SITS var attiekties uz vairākām apakšsistēmām. Lai nolemtu izstrādāt un/vai pārskatīt SITS un izvēlētos tās tehnisko un ģeogrāfisko darbības jomu, ir jāsaņem pilnvaras saskaņā ar 6. panta 1. punktu.

▼B

2. Apakšsistēmām jābūt atbilstīgām attiecīgajām TSI; šī atbilstība pastāvīgi jāuztur katras apakšsistēmas visu lietošanas laiku.

▼M2

3. Ciktāl vajadzīgs 1. pantā minēto mērķu īstenošanai, visās SITS:

a) norāda to paredzēto darbības jomu (tīkla vai ritošā sastāva daļa, kas minēta I pielikumā, apakšsistēma vai apakšsistēmas daļa, kas minēta II pielikumā);

b) nosaka pamatprasības attiecībā uz visām attiecīgajām apakšsistēmām un to saskarnēm ar citām apakšsistēmām;

c) nosaka funkcionālās un tehniskās specifikācijas, kas jāievēro apakšsistēmā un tās saskarnēs ar citām apakšsistēmām. Vajadzības gadījumā šīs specifikācijas var būt dažādas, ņemot vērā apakšsistēmas izmantošanas veidu, piemēram, atbilstošas I pielikumā paredzētajām līniju un/vai ritošā sastāva kategorijām;

d) nosaka savstarpējas izmantojamības komponentus un saskarnes, uz kurām jāattiecina Eiropas specifikācijas, tostarp Eiropas standarti, kas vajadzīgi Eiropas ātrgaitas dzelzceļu sistēmas savstarpējas izmantojamības nodrošināšanai;

e) katrā konkrētā gadījumā nosaka procedūras, kas jāizmanto savstarpējas izmantojamības komponentu atbilstības vai lietošanas piemērotības novērtēšanai, no vienas puses, vai EK procedūras apakšsistēmu pārbaudei, no otras puses. Šīs procedūras pamatojas uz Lēmumā 93/465/EEK noteiktajiem moduļiem;

f) norāda SITS ieviešanas stratēģiju. Jo īpaši ir jāprecizē posmi, kas jāveic, pakāpeniski pārejot no esošās situācijas uz galīgo situāciju, kurā par normu uzskatāma atbilstība SITS;

g) norāda attiecīgajam personālam vajadzīgo profesionālo kompetenci un veselības un drošības nosacījumus darbā, kas vajadzīgi apakšsistēmas darbībai un uzturēšanai, kā arī SITS īstenošanai.

▼B

4. TSI nav šķērslis dalībvalstu lēmumiem attiecībā uz jaunu vai modernizētu infrastruktūru izmantošanu citu vilcienu ekspluatācijai.

5. Atbilstība visām TSI dod iespēju izveidot saderīgu Eiropas ātrgaitas dzelzceļu sistēmu, kas attiecīgi saglabās katrā dalībvalstī esošā dzelzceļu tīkla savietojamību.

▼M2

6. SITS var būt ietverta tieša, skaidri noteikta norāde uz Eiropas standartiem vai specifikācijām gadījumos, kad tas ir noteikti vajadzīgs šīs direktīvas mērķu īstenošanai. Šādos gadījumos Eiropas standartus vai specifikācijas (vai to attiecīgās daļas) uzskata par attiecīgo SITS pielikumiem un tie kļūst obligāti no SITS piemērošanas brīža. Ja Eiropas standartu vai specifikāciju nav un līdz laikam, kamēr tos izstrādā, var sniegt norādi uz citiem skaidri noteiktiem normatīvajiem dokumentiem; šādā gadījumā tas attiecas uz dokumentiem, kas ir viegli pieejami un brīvi izmantojami.

▼M2

6. pants

1. SITS projektus un SITS turpmākos grozījumus izstrādā saskaņā ar Komisijas piešķirtajām pilnvarām, ievērojot 21. panta 2. punktā noteikto procedūru. Tie jāizstrādā Aģentūras uzraudzībā saskaņā ar 3. un 12. pantu Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 29. aprīļa Regulā (EK) Nr. 2004/881/EK, ar ko izveido Eiropas Dzelzceļu aģentūru (Aģentūras regula) ( 10 ), sadarbojoties ar šajos pantos minētajām darba grupām.

SITS pieņem un pārskata saskaņā ar 21. panta 2. punktā noteikto procedūru. Tās publicē Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.

2. Aģentūra ir atbildīga par SITS sagatavošanu pārskatīšanai un atjaunināšanai un par priekšlikumu sniegšanu 21. pantā minētajai komitejai, lai ņemtu vērā tehnoloģiju attīstību vai sociālās prasības.

3. Katru SITS projektu izstrādā divos posmos.

Vispirms Aģentūra nosaka SITS pamatparametrus, kā arī saskarnes ar pārējām apakšsistēmām, un citus īpašus gadījumus, kas var būt vajadzīgi. Attiecībā uz visiem šiem parametriem un saskarnēm jāierosina izdevīgākā alternatīva no visiem risinājumiem, sniedzot tās tehnisko un ekonomisko pamatojumu. Lēmums jāpieņem saskaņā ar 21. panta 2. punktā noteikto procedūru; vajadzības gadījumā norāda atsauces uz īpašiem gadījumiem.

Pēc tam, pamatojoties uz šiem pamatparametriem, Aģentūra izstrādā SITS projektus. Attiecīgā gadījumā Aģentūra ņem vērā tehnikas attīstību, standartizācijas jomā paveikto darbu, darbojošās darba grupas un atzītus pētījumus. SITS projektiem pievieno vispārēju novērtējumu par paredzamajām SITS īstenošanas izmaksām un ieguvumiem; šajā novērtējumā norāda iespējamo ietekmi uz visiem iesaistītajiem uzņēmējiem un ekonomikas vienībām.

4. Izstrādājot, pieņemot un pārskatot katru SITS (un tā pamatparametrus), ņem vērā visu izskatīto tehnisko risinājumu paredzamās izmaksas un ieguvumus, un saskarnes starp tām, lai īstenotu izdevīgākos risinājumus. Dalībvalstis piedalās šajā novērtēšanā, sniedzot vajadzīgos datus.

5. Komiteja, kas minēta 21. pantā, ir pastāvīgi jāinformē par SITS sagatavošanas darbu. Sagatavošanas darba gaitā komiteja var izstrādāt darba uzdevumus vai noderīgus ieteikumus attiecībā uz SITS projektiem un izmaksu un labumu analīzi. Jo īpaši komiteja pēc dalībvalsts pieprasījuma var pieprasīt pārbaudīt alternatīvos risinājumus un šo alternatīvo risinājumu izmaksu un ieguvumu novērtējumu iekļaut ziņojumā, kas pievienots SITS projektam.

6. Pieņemot SITS, tā spēkā stāšanās dienu nosaka, ievērojot 21. panta 2. punktā minēto procedūru. Ja tehniskās savietojamības apsvērumu dēļ ekspluatācijā vienlaicīgi jānodod atšķirīgas apakšsistēmas, attiecīgās SITS stājas spēkā vienā un tajā pašā dienā.

7. Izstrādājot, pieņemot un pārskatot SITS, ņem vērā lietotāju viedokli par tehniskajām īpašībām, kas tieši ietekmē apstākļus, kādos tie izmanto apakšsistēmas. Tādēļ Aģentūra apspriežas ar apvienībām un iestādēm, kas SITS izstrādāšanas un pārskatīšanas posmos pārstāv lietotājus. SITS projektiem tā pievieno ziņojumu par šo apspriežu rezultātiem.

Pirms pilnvaru pieņemšanas SITS pārskatīšanai 21. pantā minētā komiteja pabeidz to apvienību un iestāžu sarakstu, ar kurām jāapspriežas, un šo sarakstu var pārskatīt vai atjaunināt pēc dalībvalsts vai Komisijas pieprasījuma.

8. Izstrādājot, pieņemot un pārskatot SITS, attiecībā uz 5. panta 3. punkta g) apakšpunktā minētajiem nosacījumiem ņem vērā sociālo partneru viedokli.

Tādēļ pirms SITS projektu iesniegšanas 21. pantā minētajai komitejai, lai tos pieņemtu vai pārskatītu, ir jāapspriežas ar sociālajiem partneriem.

Ar sociālajiem partneriem apspriežas nozaru dialogu komitejā, kas izveidota saskaņā ar Komisijas Lēmumu 98/500/EK ( 11 ). Sociālie partneri savu atzinumu sniedz trīs mēnešu laikā.

7. pants

Dalībvalstij nav jāpiemēro viena vai vairākas SITS, to skaitā tās, kas attiecas uz ritošo sastāvu, šādos gadījumos un apstākļos:

a) attiecībā uz ierosinātu jaunu līniju, esošas līnijas modernizāciju vai jebkuru 1. panta 1. punktā minēto elementu izstrādes beigu stadijā vai līguma priekšmetu darbības gaitā, kad SITS publicēti;

b) attiecībā uz jebkādu projektu esošas līnijas atjaunošanai vai modernizācijai, ja gabarīts, sliežu platums, attālums starp sliedēm vai elektrības spriegums šajos SITS nav savietojams ar esošo līniju;

c) attiecībā uz ierosinātu jaunu līniju vai ierosinātu esošas līnijas atjaunošanu vai modernizāciju attiecīgās dalībvalsts teritorijā, ja minētās dalībvalsts dzelzceļa tīkls nav saistīts ar Kopienas pārējās teritorijas ātrgaitas dzelzceļu tīklu vai ir atdalīts no tā ar jūru;

d) esošo līniju jebkādu atjaunošanu, paplašināšanu vai modernizāciju, ja šo SITS piemērošana var negatīvi ietekmēt attiecīgā projekta ekonomisko dzīvotspēju un/vai saderību ar attiecīgās dalībvalsts dzelzceļu sistēmu;

e) ja pēc avārijas vai dabas katastrofas tīkla ātrai atjaunošanai ekonomisku vai tehnisku apstākļu dēļ attiecīgās SITS nevar piemērot daļēji vai pilnīgi.

Visos gadījumos par paredzētajām atkāpēm attiecīgā dalībvalsts vispirms informē Komisiju un nosūta tai dokumentus, kuros norādītas SITS vai SITS daļas, ko tā nevēlas piemērot, kā arī attiecīgās specifikācijas, ko tā vēlas piemērot. Komisija analizē dalībvalsts paredzētos pasākumus. Komisija b) un d) punktā minētajos gadījumos pieņem lēmumu saskaņā ar 21. panta 2. punktā noteikto procedūru. Vajadzības gadījumā par specifikācijām, kas jāpiemēro, ir jāizstrādā ieteikumi. Tomēr b) punktā minētajā gadījumā Komisijas lēmums neattiecas uz gabarītu un sliežu platumu.

▼B







III NODAĻA

Savstarpējas izmantojamības komponenti

8. pants

Dalībvalstis veic visus pasākumus, kas vajadzīgi, lai nodrošinātu to, ka savstarpējās izmantojamības komponentus:

— laiž tirgū tikai tad, ja tie veicina savstarpējo izmantojamību, kas jāpanāk Eiropas ātrgaitas dzelzceļu tīklā, un vienlaicīgi atbilst pamatprasībām,

— izmanto tiem paredzētajā lietošanas jomā un atbilstīgi uzstāda un uztur kārtībā.

Šie noteikumi neizslēdz minēto komponentu laišanu tirgū citiem nolūkiem, ne arī to izmantošanu parastajās dzelzceļa līnijās.

9. pants

Dalībvalstis to teritorijā un, pamatojoties uz šo direktīvu, nedrīkst aizliegt, ierobežot vai kavēt izmantošanai Eiropas ātrgaitas dzelzceļu sistēmā paredzētu savstarpējas izmantojamības komponentu laišanu tirgū, ja tie atbilst šai direktīvai.

▼M2

Jo īpaši tās nedrīkst pieprasīt veikt pārbaudes, kas jau veiktas kā tās procedūras daļa, kuras rezultātā tiek sniegta EK atbilstības deklarācija vai deklarācija par piemērotību lietošanai.

▼B

10. pants

1. Dalībvalstis uzskata, ka šīs direktīvas pamatprasībām atbilst tie savstarpējas izmantojamības komponenti, attiecībā uz kuriem ir EK atbilstības deklarācija vai deklarācija par piemērotību lietošanai, kuras sastāvdaļas ir izklāstītas IV pielikumā.

▼M2

2. Attiecībā uz visiem savstarpējas izmantojamības komponentiem jāveic atbilstības un lietošanas piemērotības novērtēšanas procedūra, kas norādīta attiecīgajā SITS, un par tiem jābūt attiecīgajai apliecībai.

3. Dalībvalstis uzskata, ka savstarpējas izmantojamības komponents atbilst pamatprasībām, ja tas atbilst attiecīgajās SITS noteiktajiem nosacījumiem vai Eiropas specifikācijām, kas izstrādātas šo nosacījumu ievērošanai.

▼M2 —————

▼M2

11. pants

Ja dalībvalsts vai Komisija uzskata, ka Eiropas specifikācijas, ko tieši vai netieši izmanto, lai īstenotu šajā direktīvā noteiktos mērķus, neatbilst pamatprasībām, par attiecīgo specifikāciju pilnīgu vai daļēju atsaukšanu no publikācijām, kurās tās iekļautas, var nolemt saskaņā ar 21. panta 2. punktā noteikto procedūru, apspriežoties ar komiteju, kura izveidota saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes 1998. gada 22. jūnija Direktīvu 98/34/EK, ar ko nosaka informācijas sniegšanas kārtību tehnisko standartu un noteikumu, kā arī informācijas sabiedrības pakalpojumu noteikumu jomā ( 12 ).

▼B

12. pants

1. Ja dalībvalsts apstiprina, ka savstarpējas izmantojamības komponents, uz ko attiecas EK atbilstības deklarācija vai deklarācija par piemērotību lietošanai un kas ir laists tirgū, var neatbilst pamatprasībām, izmantojot to paredzētajam mērķim, tā veic visus pasākumus, kuri vajadzīgi, lai ierobežotu tā piemērošanas jomu, aizliegtu tā izmantošanu vai izņemtu to no tirgus. Minētā dalībvalsts tūlīt informē Komisiju par veiktajiem pasākumiem un pamato savu lēmumu, jo īpaši norādot, vai neatbilstību izraisa:

— pamatprasību neizpildīšana,

— Eiropas specifikāciju nepareiza piemērošana, ja ir izmantotas minētās specifikācijas,

— Eiropas specifikāciju neatbilstība.

2. Cik drīz vien iespējams, Komisija apspriežas ar attiecīgajām pusēm. Ja pēc šādas apspriedes Komisija konstatē, ka pasākumi ir pamatoti, tā tūlīt par to informē dalībvalsti, kura šos pasākumus ir veikusi, kā arī pārējās dalībvalstis. Ja pēc šādas apspriedes Komisija konstatē, ka pasākumi nav pamatoti, tā tūlīt par to informē dalībvalsti, kas šos pasākumus ir veikusi, un ražotāju vai tā Kopienā reģistrēto pilnvaroto pārstāvi. Ja 1. punktā norādītais lēmums pamatojas uz nepilnībām Eiropas specifikācijās, piemēro 11. pantā noteikto procedūru.

3. Ja savstarpējas izmantojamības komponents, uz kuru attiecas EK atbilstības deklarācija, ir neatbilstīgs, kompetentā dalībvalsts veic attiecīgus pasākumus pret deklarācijas sastādītāju un informē par to Komisiju un pārējās dalībvalstis.

4. Komisija nodrošina, lai dalībvalstis tiktu pastāvīgi informētas par šīs procedūras norisi un rezultātiem.

13. pants

1. Lai sastādītu savstarpējas izmantojamības komponenta EK atbilstības vai piemērotības lietošanai deklarāciju, tā ražotājs vai viņa Kopienā reģistrēts pilnvarots pārstāvis piemēro TSI izklāstītos noteikumus, kas attiecas uz minēto komponentu.

2. Savstarpējas izmantojamības komponenta atbilstības vai piemērotības lietošanai novērtējumu apstiprina pilnvarotā iestāde, kurai ražotājs vai tā Kopienā reģistrēts pilnvarots pārstāvis ir iesniedzis pieteikumu, ja tā paredzēts attiecīgajā TSI.

3. Ja savstarpējas izmantojamības komponentiem piemēro pārējās Kopienas direktīvas, kas attiecas uz citiem aspektiem, EK atbilstības deklarācijā vai deklarācijā par piemērotību lietošanai šādos gadījumos norāda, ka savstarpējas izmantojamības komponenti atbilst arī šo pārējo direktīvu prasībām.

4. Ja ne ražotājs, ne tā Kopienā reģistrēts pilnvarotais pārstāvis nav izpildījis 1., 2. un 3. punktā norādītās saistības, minētās saistības uzliek jebkurai personai, kura laiž attiecīgo savstarpējas izmantojamības komponentu tirgū. Šajā direktīvā tādas pašas saistības attiecas uz jebkuru personu, kura komplektē dažādas izcelsmes savstarpējas izmantojamības komponentus vai to daļas, vai kura ražo savstarpējas izmantojamības komponentus savām vajadzībām.

5. Neierobežojot 12. panta noteikumus:

a) katrā gadījumā, kad dalībvalsts konstatē, ka EK atbilstības deklarācija ir sastādīta nepareizi, ražotājam vai tā Kopienā reģistrētam pilnvarotam pārstāvim pieprasa nodrošināt savstarpējas izmantojamības komponenta atbilstības atkārtotu novērtējumu un pārkāpuma novēršanu saskaņā ar minētās dalībvalsts paredzētajiem nosacījumiem,

b) ja pārkāpums netiek novērsts, dalībvalsts veic visus pasākumus, kas vajadzīgi, lai ierobežotu vai aizliegtu attiecīgā savstarpējas izmantojamības komponenta laišanu tirgū vai panāktu tā izņemšanu no tirgus saskaņā ar 12. pantā noteikto procedūru.







IV NODAĻA

Apakšsistēmas

▼M2

14. pants

1. Visas dalībvalstis atļauj nodot ekspluatācijā Eiropas ātrgaitas dzelzceļu sistēmas strukturālās apakšsistēmas, kas atrodas vai ko ekspluatē to teritorijā.

Tādēļ visām dalībvalstīm jāveic visi attiecīgie pasākumi, lai nodrošinātu, ka šīs apakšsistēmas var nodot ekspluatācijā tikai tad, ja tās ir projektētas, izbūvētas un uzstādītas tā, ka tās neapdraud atbilstību pamatprasībām, kas uz tām attiecas, kad šīs sistēmas ir iekļautas Eiropas ātrgaitas dzelzceļu sistēmā.

Jo īpaši katrai dalībvalstij jāpārbauda šo apakšsistēmu savietojamība ar sistēmu, kurā tās iekļauj.

2. Dalībvalstis pēc apakšsistēmu nodošanas ekspluatācijā un vēlāk regulāri pārbauda, vai tās izmanto un apkopj atbilstoši pamatprasībām, kas uz tām attiecas. Tādēļ izmanto attiecīgajās strukturālajās un funkcionālajās SITS noteiktās novērtēšanas un pārbaudes procedūras.

3. Veicot atjaunošanu vai modernizāciju, infrastruktūras pārvaldītājs vai dzelzceļa pārvadājumu uzņēmums attiecīgajai dalībvalstij nosūta projekta dokumentāciju. Dalībvalsts šos dokumentus pārbauda un, ņemot vērā piemērojamā SITS norādīto īstenošanas stratēģiju, izlemj, vai darbu apjoma dēļ šīs direktīvas nozīmē vajadzīga jauna ekspluatācijas atļauja.

Šāda jauna ekspluatācijas atļauja vajadzīga ikreiz, kad paredzētie darbi var nelabvēlīgi ietekmēt attiecīgās apakšsistēmas vispārējo drošības līmeni.

4. Kad dalībvalstis atļauj nodot ekspluatācijā ritošo sastāvu, tās ir atbildīgas par to, lai tiktu nodrošināts, ka katram vagonam ir piešķirts burtciparu identifikācijas kods. Šim kodam jābūt atzīmētam uz katra vagona un tas jāreģistrē valsts transportlīdzekļu reģistrā, kas atbilst šādiem kritērijiem:

a) reģistrs atbilst 5. punktā noteiktajām kopīgajām specifikācijām;

b) ierakstus veic un atjaunina no dzelzceļa pārvadājumu uzņēmuma neatkarīga iestāde;

c) reģistrs ir pieejams drošības iestādēm un izmeklēšanas iestādēm, kas izraudzītas saskaņā ar 16. un 21. pantu Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 29. aprīļa Direktīvā 2004/49/EK par drošību uz Kopienas dzelzceļiem (Direktīva par drošību uz dzelzceļiem) ( 13 ); atbildot uz likumīgām prasībām, tam jābūt pieejamam arī reglamentējošām iestādēm, kas minētas 30. pantā Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 26. februāra Direktīvā 2001/14/EK par dzelzceļa infrastruktūras jaudas sadali un maksas iekasēšanu par dzelzceļa infrastruktūras izmantošanu, un drošības sertifikāciju ( 14 ), Aģentūrai, dzelzceļa pārvadājumu uzņēmumiem un infrastruktūras pārvaldītājiem.

Attiecībā uz ritošo sastāvu, kas pirmoreiz ekspluatācijā nodots trešā valstī, dalībvalstis drīkst atļaut ekspluatēt vagonus, kas skaidri identificēti saskaņā ar atšķirīgu kodēšanas sistēmu. Tomēr, tiklīdz dalībvalsts atļāvusi šādu vagonu ekspluatāciju, jābūt iespējai no reģistra iegūt turpmāk 5 punkta c), d) un e) apakšpunktā minētos attiecīgos datus.

5. Kopīgās specifikācijas attiecībā uz reģistru pieņem saskaņā ar 21. panta 2. punktā noteikto procedūru, pamatojoties uz Aģentūras sagatavotajiem specifikāciju projektiem. Šo specifikāciju projektos norāda: saturu, datu formātu, funkcionālo un tehnisko arhitektūru, izmantošanas veidu un noteikumus par datu ievadi un apspriedēm. Reģistrā ir vismaz šāda informācija:

a) atsauces uz EK verificēšanas deklarācijām un to izdevēju iestādi;

b) atsauces uz 22.a pantā minēto ritošā sastāva reģistru;

c) transportlīdzekļa īpašnieka vai nomnieka identifikācija;

d) transportlīdzekļa izmantošanas ierobežojumi;

e) no drošības viedokļa svarīgi dati, kas attiecas uz transportlīdzekļa apkopes grafiku.

▼B

15. pants

Neierobežojot 19. pantu, dalībvalstis to teritorijā un, pamatojoties uz šo direktīvu, nedrīkst aizliegt, ierobežot vai kavēt tādu Eiropas ātrgaitas dzelzceļu strukturālo apakšsistēmu izbūvi, nodošanu ekspluatācijā un ekspluatāciju, kuras atbilst pamatprasībām.

▼M2

Jo īpaši tās nedrīkst pieprasīt veikt pārbaudes, kas jau veiktas kā tās procedūras daļa, kuras rezultātā tiek sniegta EK verifikācijas deklarācija.

▼B

16. pants

1. Dalībvalstis uzskata, ka savstarpēji izmantojamas un atbilstošas attiecīgajām pamatprasībām ir tās Eiropas ātrgaitas dzelzceļu sistēmas strukturālās apakšsistēmas, uz kurām attiecas EK verificēšanas deklarācija.

2. Eiropas ātrgaitas dzelzceļu sistēmas strukturālo apakšsistēmu savstarpējas izmantojamības verificēšanu saskaņā ar pamatprasībām nosaka, atsaucoties uz TSI, ja tādas ir.

▼M2

3. Ja SITS nav, un arī tad, ja saskaņā ar 7. pantu sniegts paziņojums par atkāpi, attiecībā uz katru apakšsistēmu dalībvalstis pārējām dalībvalstīm un Komisijai nosūta to tehnisko noteikumu sarakstu, kurus izmanto, izpildot pamatprasības. Par to jāpaziņo līdz 2005. gada 30. aprīlim un pēc tam ikreiz, kad tehnisko noteikumu sarakstā izdara izmaiņas. Tādēļ dalībvalstis arī izraugās iestādes, kas attiecībā uz šiem tehniskajiem noteikumiem ir atbildīgas par 18. pantā minēto pārbaudes procedūru.

▼B

17. pants

Ja izrādās, ka TSI pilnībā neatbilst pamatprasībām, pēc dalībvalsts lūguma vai pēc Komisijas ierosmes var apspriesties ar 21. pantā norādīto komiteju.

▼M2

Šādā gadījumā SITS pārskata saskaņā ar 6. panta 2. punktu. Ja dažus tehniskos aspektus, kas atbilst pamatprasībām, nevar nepārprotami ietvert SITS, tos skaidri norāda attiecīgās SITS pielikumā. Uz šiem aspektiem attiecas 16. panta 3. punkts.

▼B

18. pants

1. Lai sastādītu EK verificēšanas deklarāciju, iestāde, kas piešķir deklarāciju, vai tās oficiālais pārstāvis nodrošina, ka EK pārbaudes procedūru apstiprina pilnvarotā iestāde, kuru tas izraudzījies šim nolūkam.

2. Par apakšsistēmas EK verificēšanu atbildīgās pilnvarotās iestādes darbība sākas projekta stadijā un aptver visu ražošanas posmu līdz tipa apstiprinājuma stadijai pirms apakšsistēmas nodošanas ekspluatācijā.

▼M2

Tās attiecas arī uz attiecīgās apakšsistēmas saskarņu pārbaudi attiecībā pret sistēmu, kurā to iekļauj, pamatojoties uz informāciju, kas pieejama attiecīgajā SITS un 22.a pantā noteiktajos reģistros.

▼B

3. Pilnvarotā iestāde ir atbildīga par tās tehniskās dokumentācijas apkopošanu, kas jāpievieno EK verificēšanas deklarācijai. Tehniskajā dokumentācijā jābūt visiem nepieciešamajiem dokumentiem, kas atspoguļo apakšsistēmas raksturlielumus, un, attiecīgā gadījumā, visiem dokumentiem, kas apstiprina savstarpējas izmantojamības komponentu atbilstību. Tajā jānorāda arī visi faktori, kas attiecas uz lietošanas nosacījumiem un ierobežojumiem un uz norādījumiem par ekspluatāciju, pastāvīgu vai regulāru pārraudzību, regulēšanu un uzturēšanu.

19. pants

1. Ja dalībvalsts konstatē, ka strukturāla apakšsistēma, uz kuru attiecas EK verificēšanas deklarācija ar pievienotu tehnisko dokumentāciju, pilnībā neatbilst šīs direktīvas prasībām un, jo īpaši, neatbilst pamatprasībām, tā var pieprasīt papildu pārbaudes.

2. Dalībvalsts, kas iesniedz pieprasījumu, tūlīt informē Komisiju par visām pieprasītajām papildu pārbaudēm un pamato šo pieprasījumu. Komisija nekavējoties uzsāk 21. panta 2. punktā paredzēto procedūru.







V NODAĻA

Pilnvarotās iestādes

20. pants

1. Dalībvalstis dara Komisijai un pārējām dalībvalstīm zināmas iestādes, kas atbild par 13. pantā norādītās atbilstības vai piemērotības lietošanai novērtēšanas procedūras un 18. pantā norādītās pārbaudes procedūras veikšanu, norādot katras iestādes atbildības jomu.

Komisija piešķir katrai no tām identifikācijas numuru. Tā publicē iestāžu sarakstu, to identifikācijas numurus un tām uzticētos uzdevumus Eiropas Kopienu Oficiālajā Vēstnesī, kā arī nodrošina minētā saraksta datu atjaunināšanu.

2. Dalībvalstis piemēro kritērijus, kas VII pielikumā paredzēti pilnvarojamo iestāžu novērtēšanai. Iestādes, kas atbilst attiecīgajos Eiropas standartos paredzētajiem vērtēšanas kritērijiem, uzskata par atbilstošām minētajiem kritērijiem.

3. Dalībvalsts atsauc apstiprinājumu iestādei, kas vairs neatbilst VII pielikumā norādītajiem kritērijiem. Tā tūlīt dara to zināmu Komisijai un pārējām dalībvalstīm.

4. Ja dalībvalsts vai Komisija uzskata, ka citas dalībvalsts pilnvarota iestāde vairs neatbilst attiecīgajiem kritērijiem, lietu nodod 21. pantā paredzētajai komitejai, kas sniedz atzinumu triju mēnešu laikā; ņemot vērā komitejas atzinumu, Komisija informē attiecīgo dalībvalsti par visām vajadzīgajām izmaiņām, ja pilnvarotajai iestādei jāsaglabā tai piešķirtais statuss.

▼M2

5. Komisija izveido pilnvaroto iestāžu koordinācijas grupu (še turpmāk – “koordinācijas grupa”.), kas apspriež visus jautājumus, kuri attiecas uz 13. pantā minētajām atbilstības vai lietošanas piemērotības novērtēšanas procedūrām un 18. pantā minēto pārbaudes procedūru vai attiecīgo SITS piemērošanu. Dalībvalstu pārstāvji koordinācijas grupas darbā var piedalīties novērotāju statusā.

Komisija un novērotāji informē 21. pantā minēto komiteju par koordinācijas grupā veikto darbu. Komisija attiecīgos gadījumos ierosina pasākumus, kas vajadzīgi problēmu novēršanai.

Vajadzības gadījumā pilnvaroto iestāžu darbu koordinē saskaņā ar 21. pantu.

▼B







VI NODAĻA

Komiteja

▼M2

21. pants

1. Komisijai palīdz komiteja.

2. Ja ir atsauce uz šo punktu, piemēro 5. un 7. pantu Padomes 1999. gada 28. jūnija Lēmumā 1999/468/EK, ar ko nosaka Komisijai piešķirto izpildu pilnvaru īstenošanas kārtību ( 15 ), ņemot vērā tā 8. panta noteikumus.

Lēmuma 1999/468/EK 5. panta 6. punktā noteiktais termiņš ir trīs mēneši.

3. Komiteja pieņem savu reglamentu.

4. Vajadzības gadījumā Komiteja var izveidot darba grupas, kas palīdz veikt tās uzdevumus, jo īpaši, lai koordinētu pilnvarotās iestādes.

▼M2

21.a pants

1. Komiteja var apspriest visus ar Eiropas ātrgaitas dzelzceļu sistēmas savstarpējo izmantojamību saistītos jautājumus, arī jautājumus, kas attiecas uz šīs sistēmas un trešo valstu dzelzceļu sistēmas savstarpēju izmantojamību.

2. Komiteja var apspriest visus ar šīs direktīvas īstenošanu saistītos jautājumus. Vajadzības gadījumā komisija saskaņā ar 21. panta 2. punktā noteikto procedūru pieņem īstenošanas noteikumus.

21.b pants

1. Komisija pēc pašas iniciatīvas vai dalībvalsts pieprasījuma saskaņā ar 21. panta 2. punktā noteikto procedūru var nolemt piešķirt pilnvaras izstrādāt SITS projektu attiecībā uz papildu aspektu, ciktāl tas attiecas uz II pielikumā minēto apakšsistēmu.

2. Saskaņā ar 21. panta 2. punktā noteikto procedūru komiteja, pamatojoties uz Komisijas priekšlikumu, pieņem darba programmu, kas atbilst mērķiem, kuri noteikti šajā direktīvā un Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 19. marta Direktīvā 2001/16/EK par Eiropas parasto dzelzceļu sistēmas savstarpēju izmantojamību ( 16 ).

21.c pants

Direktīvas II un VI pielikumu var grozīt saskaņā ar 21. panta 2. punktā noteikto procedūru.

▼B







VII NODAĻA

Nobeiguma noteikumi

22. pants

Visi lēmumi, kas pieņemti saskaņā ar šo direktīvu attiecībā uz savstarpējas izmantojamības komponentu atbilstības vai piemērotības lietošanai novērtēšanu, Eiropas ātrgaitas dzelzceļu sistēmas apakšsistēmu pārbaudi, un visi lēmumi, kas pieņemti, ievērojot 11., 12., 17. un 19. pantu, sīki jāpamato. Lēmumus, cik drīz vien iespējams, paziņo attiecīgajai pusei līdz ar norādi par pasākumiem stāvokļa izlabošanai, kas pieejami saskaņā ar attiecīgajās dalībvalstīs spēkā esošajiem likumiem, un par pieļaujamo termiņu šādu pasākumu veikšanai.

▼M2

22.a pants

1. Dalībvalstis nodrošina, ka infrastruktūras reģistru un ritošā sastāva reģistru publicē un atjaunina katru gadu. Šajos reģistros norāda visu apakšsistēmu vai apakšsistēmu daļu galvenās pazīmes, t.i., pamatparametrus un to saistību ar pazīmēm, kas noteiktas ar piemērojamām SITS. Tādēļ visās SITS precīzi norāda, kāda informācija ir jāiekļauj infrastruktūras un ritošā sastāva reģistros.

2. Šo reģistru eksemplāru nosūta attiecīgajām dalībvalstīm un Aģentūrai un tie ir pieejami visām ieinteresētajām pusēm, tostarp vismaz profesionāļiem, kas darbojas šajā nozarē.

▼B

23. pants

1. Dalībvalstis pieņem normatīvos un administratīvos aktus un izdara grozījumus tajos tā, lai atļautu savstarpējas izmantojamības komponentu lietošanu un šai direktīvai atbilstošu apakšsistēmu nodošanu ekspluatācijā un ekspluatāciju ne vēlāk kā 30 mēnešus pēc šīs direktīvas spēkā stāšanās dienas. Par to dalībvalstis tūlīt informē Komisiju.

2. Kad dalībvalstis pieņem 1. punktā minētos aktus, tajos ietver atsauci uz šo direktīvu vai arī šādu atsauci pievieno to oficiālai publikācijai. Dalībvalstis nosaka paņēmienus, kā izdarīt šādas atsauces.

24. pants

Reizi divos gados Komisija ziņo Eiropas Parlamentam un Padomei par gūtajiem panākumiem, lai nodrošinātu Eiropas ātrgaitas dzelzceļu sistēmas savstarpēju izmantojamību.

25. pants

Šī direktīva stājas spēkā divdesmit pirmajā dienā pēc publicēšanas Eiropas Kopienu Oficiālajā Vēstnesī.

▼M2









I PIELIKUMS

EIROPAS ĀTRGAITAS DZELZCEĻU SISTĒMA

1. INFRASTRUKTŪRA

Eiropas ātrgaitas dzelzceļu sistēmas infrastruktūra ir Eiropas transporta tīkla līnijas, kas minētas Eiropas Parlamenta un Padomes 1996. gada 23. jūlija Lēmumā Nr. 1692/96/EK par Kopienas vadlīnijām Eiropas transporta tīkla attīstībai ( 17 ) vai uzskaitītas minētā lēmuma precizētajās redakcijās, minēto lēmumu pārskatot, kā paredzēts tā 21. pantā.

Ātrgaitas līnijas ir šādas:

— īpaši izbūvētas ātrgaitas līnijas, kuras aprīkotas vilcieniem ar kustības ātrumu, kas ir 250 km/h vai lielāks,

— īpaši modernizētas ātrgaitas līnijas, kuras aprīkotas vilcieniem ar kustības ātrumu, kas ir aptuveni 200 km/h,

— īpaši modernizētas ātrgaitas līnijas, kurām topogrāfisku, reljefa vai pilsētvides nosacījumu dēļ ir īpašas pazīmes un kurās ātrums jāpielāgo katrā atsevišķā gadījumā.

Šajā infrastruktūrā ir ietvertas satiksmes vadības, kontroles un navigācijas sistēmas: datu apstrādes tehniskās iekārtas un telekomunikācijas, kas paredzētas pasažieru pārvadājumiem šajās līnijās, lai nodrošinātu tīkla drošu un saskaņotu darbību un efektīvu satiksmes vadību.

2. RITOŠAIS SASTĀVS

Šajā direktīvā minētais ritošais sastāvs ir vilcieni, kas paredzēti satiksmei:

— ar kustības ātrumu vismaz 250 km/h līnijās, kuras īpaši būvētas ātrvilcienu satiksmei un kurās attiecīgos apstākļos iespējama vilcienu kustība ar ātrumu, kas pārsniedz 300 km/h,

— vai ar kustības ātrumu aptuveni 200 km/h līnijās, kas minētas 1. sadaļā, ja tas atbilst šo līniju tehniskajiem rādītājiem.

3. EIROPAS ĀTRGAITAS DZELZCEĻU SISTĒMAS SADERĪBA

Dzelzceļa transporta pakalpojumu kvalitāte Eiropā ir atkarīga, inter alia, no infrastruktūras (plašākā nozīmē, t.i., visu attiecīgo apakšsistēmu stacionāro detaļu) raksturlielumu saderības ar ritošā sastāva raksturlielumiem (ieskaitot visu attiecīgo apakšsistēmu aprīkojuma sastāvdaļas). Pārvadājumu efektivitāte, drošība, pakalpojumu kvalitāte un izmaksas ir atkarīgas no šīs saderības.









II PIELIKUMS

APAKŠSISTĒMAS

1. APAKŠSISTĒMU SARAKSTS

Šajā direktīvā sistēmu, kas ir Eiropas ātrgaitas dzelzceļu sistēma, var iedalīt šādās apakšsistēmās:

a) pēc strukturālā iedalījuma: — infrastruktūra, — elektroapgāde, — kontrole, vadība un signalizācija, — satiksmes kustība un pārvaldība, — ritošais sastāvs,

b) vai pēc funkcionālā iedalījuma: — apkope — telemātikas lietojums pasažieru un kravu pārvadājumiem.

2. ATTIECĪGĀS JOMAS

Attiecībā uz katru apakšsistēmu ar savstarpēju izmantojamību saistīto aspektu saraksts ir norādīts Aģentūrai piešķirtajās pilnvarās SITS izstrādāšanai.

Saskaņā ar 6. panta 1. punktu pilnvaras jānosaka saskaņā ar 21. panta 2. punktā noteikto procedūru.

Vajadzības gadījumā pilnvarās norādīto ar savstarpēju izmantojamību saistīto aspektu sarakstu precizē Aģentūra saskaņā ar 5. panta 3. punkta c) apakšpunktu.

▼B









III PIELIKUMS

PAMATPRASĪBAS

1. Vispārīgas prasības

1.1. Drošība

1.1.1. No drošības viedokļa būtisko komponentu, un jo īpaši vilciena kustībā iesaistīto komponentu, konstrukcijai, uzbūvei, tehniskajai apkopei un pārraudzībai jābūt tādai, lai garantētu drošību līmenī, kas atbilst dzelzceļu tīklam izvirzītajiem mērķiem, tostarp īpašus degradētus stāvokļus.

1.1.2. Riteņu/sliežu saskares parametriem jāatbilst stabilitātes prasībām, kādas vajadzīgas, lai garantētu drošu kustību maksimāli atļautajā ātrumā.

1.1.3. Izmantotajiem komponentiem jāiztur jebkura normāla vai ārkārtas noslodze, kas noteikta to ekspluatācijas laikam. Nejaušu defektu ietekme uz drošību attiecīgi jāierobežo.

1.1.4. Stacionāru iekārtu un ritošā sastāva konstrukcijai un izmantoto materiālu izvēlei jābūt vērstai uz uguns un dūmu ģenerēšanas, izplatības un seku ierobežošanu ugunsgrēka gadījumā.

1.1.5. Visām ierīcēm, kas paredzētas, ka ar tām rīkosies lietotāji, jābūt konstruētām tā, lai neapdraudētu lietotāju drošību, ja pastāv iespēja, ka tās neizmantos atbilstoši lietošanas pamācībām.

1.2. Izturība un pieejamība

Vilcienu kustībā iesaistītu stacionāru vai pārvietojamu daļu pārraudzība un tehniskā apkope jāorganizē, jāveic un jāizskaitļo tā, lai paredzētajos apstākļos saglabātu to darbību.

1.3. Veselība

1.3.1. Materiālus, kas, ņemot vērā to izmantošanas veidu, iespējami var apdraudēt to personu veselību, kurām ir piekļuve minētajiem materiāliem, nedrīkst izmantot vilcienos un dzelzceļu infrastruktūrās.

1.3.2. Minētie materiāli jāizraugās, jāuzstāda un jāizmanto tā, lai ierobežotu kaitīgu un bīstamu dūmu vai gāzu emisiju, jo īpaši ugunsgrēka gadījumā.

1.4. Vides aizsardzība

1.4.1. Eiropas ātrgaitas dzelzceļu sistēmas izveides un ekspluatācijas netiešā ietekme attiecībā uz vidi jāizvērtē un jāņem vērā sistēmas projektēšanas posmā saskaņā ar spēkā esošajiem Kopienas noteikumiem.

1.4.2. Vilcienos un infrastruktūrās izmantotajiem materiāliem jāierobežo videi kaitīgu un bīstamu dūmu un gāzu emisija, jo īpaši ugunsgrēka gadījumā.

1.4.3. Ritošais sastāvs un elektroapgādes sistēmas jāprojektē un jāizgatavo tā, lai nodrošinātu to elektromagnētisko savietojamību ar iekārtām, aprīkojumu un valsts vai privātiem tīkliem, kuros tās varētu radīt traucējumus.

1.5. Tehniskā savietojamība

Infrastruktūru un stacionāro iekārtu tehniskajiem raksturlielumiem jābūt savstarpēji savietojamiem un savietojamiem ar Eiropas ātrgaitas dzelzceļu sistēmā izmantojamo vilcienu raksturlielumiem.

Ja atsevišķos tīkla sektoros ir grūti stingri ievērot šo raksturlielumu savietojamību, var realizēt pagaidu risinājumus, kas nodrošina turpmāku savietojamību.

2. Speciālas prasības attiecībā uz katru apakšsistēmu

2.1. Infrastruktūras

2.1.1. Drošība

Jāveic attiecīgi pasākumi, lai nepieļautu piekļuvi ātrgaitas līniju objektiem vai nevēlamu iekļūšanu tajos.

Jāveic pasākumi, lai ierobežotu cilvēku apdraudējumu, jo īpaši stacijās, caur kurām vilcieni izbrauc lielā ātrumā.

Infrastruktūras, kas ir publiski pieejamas, jākonstruē un jāizgatavo tā, lai ierobežotu jebkuru apdraudējumu cilvēku veselībai (stabilitāte, ugunsgrēks, piekļuve, evakuācija, peroni utt.).

Jāizstrādā attiecīgi noteikumi, lai ņemtu vērā īpašus drošības nosacījumus ļoti garos tuneļos.

2.2. Elektroapgāde

2.2.1. Drošība

Elektroapgādes sistēmu ekspluatācija nedrīkst mazināt ātrgaitas vilcienu vai cilvēku (lietotāju, darbinieku, cilvēku, kas dzīvo dzelzceļa malā, un trešo personu) drošību.

2.2.2. Vides aizsardzība

Elektroapgādes sistēmu darbība nedrīkst būt traucējums videi, pārsniedzot noteikto robežu.

2.2.3. Tehniskā savietojamība

Visā Eiropas ātrgaitas dzelzceļu sistēmā izmantotajām elektroapgādes sistēmām:

— jāļauj vilcieniem sasniegt noteikto pārvadājumu efektivitāti,

— jābūt savietojamām ar vilcieniem pierīkotajiem strāvas noņēmējiem.

2.3. Signalizācija, centralizācija un bloķēšana

2.3.1. Drošība

Signalizācijas, centralizācijas un bloķēšanas iekārtām un procedūrām, ko izmanto Eiropas ātrgaitas dzelzceļu sistēmā, jānodrošina vilcienu kustība tādā drošības līmenī, kas atbilst šim dzelzceļu tīklam izvirzītajiem mērķiem.

2.3.2. Tehniskā savietojamība

Visām jaunajām ātrgaitas dzelzceļu infrastruktūrām un visam jaunajam ātrgaitas ritošajam sastāvam, kas ražots vai izstrādāts pēc saderīgu signalizācijas, centralizācijas un bloķēšanas sistēmu apstiprināšanas, jābūt pielāgotam minēto sistēmu lietošanai.

Signalizācijas, centralizācijas un bloķēšanas aprīkojumam, kas uzstādīts vilciena vadītāja kabīnē, noteiktajos apstākļos jānodrošina normāla ekspluatācija visā Eiropas ātrgaitas dzelzceļu sistēmā.

2.4. Ritošais sastāvs

2.4.1. Drošība

Ritošā sastāva konstrukcijām un vagonu savienojumu konstrukcijām jābūt projektētām tā, lai aizsargātu pasažieru kupejas un vadītāja nodalījumu sadursmes gadījumā vai gadījumā, ja vilciens noskrien no sliedēm.

Elektroiekārtas nedrīkst mazināt drošību un traucēt signalizācijas, centralizācijas un bloķēšanas iekārtu darbību.

Bremžu iekārtām un radītajiem spriegumiem jābūt savietojamiem ar sliežu ceļu konstrukciju, inženierbūvēm un signalizācijas sistēmām.

Jāveic pasākumi, lai nepieļautu piekļuvi sastāvdaļām, kas ir zem sprieguma, un neapdraudētu cilvēku drošību.

Jānodrošina ierīces, kas apdraudējuma gadījumā dod pasažieriem iespēju informēt vadītāju un sazināties ar vilciena personālu.

Ieejas durvīs jāierīko atvēršanas un aizvēršanas sistēma, kas garantē pasažieru drošību.

Jānodrošina un jānorāda avārijas izejas.

Jāizstrādā attiecīgi noteikumi, lai ņemtu vērā īpašus drošības nosacījumus ļoti garos tuneļos.

Vagonā obligāti ir jābūt pietiekamas intensitātes un ilguma avārijas apgaismojuma sistēmai.

Vilcieniem jābūt aprīkotiem ar skaļruņu sakaru sistēmu, kas nodrošina vilciena personāla un ārējās vadības sakarus ar pasažieriem.

2.4.2. Izturība un pieejamība

Īpaši svarīgam aprīkojumam un ritošās daļas, vilces un bremžu aprīkojumam, kā arī centralizācijas un bloķēšanas sistēmai jābūt tādai, lai īpaši degradētā stāvoklī nodrošinātu vilciena kustību bez nelabvēlīgām sekām attiecībā uz ekspluatācijā paliekošo aprīkojumu.

2.4.3. Tehniskā savietojamība

Elektroiekārtām jābūt savietojamām ar signalizācijas, centralizācijas un bloķēšanas iekārtu ekspluatāciju.

Strāvas padeves ierīču raksturlielumiem jābūt tādiem, lai vilcienu kustību varētu nodrošināt ar Eiropas ātrgaitas dzelzceļu sistēmas elektroapgādes sistēmām.

Ritošā sastāva raksturlielumiem jābūt tādiem, lai tas varētu pārvietoties jebkurā līnijā, kurā to paredzēts ekspluatēt.

▼M2

2.4.4. Kontrole

Vilcieniem jābūt aprīkotiem ar reģistrācijas iekārtu. Ar šo iekārtu savāktajiem datiem un informācijas apstrādei jābūt saskaņotai.

▼B

2.5. Apkope

2.5.1. Veselība

Tehniskās apkopes centros izmantotās tehniskās iekārtas un metodes nedrīkst apdraudēt cilvēku veselību.

2.5.2. Vides aizsardzība

Tehniskās apkopes centros izmantotās tehniskās iekārtas un metodes nedrīkst pārsniegt pieļaujamo traucējumu līmeni attiecībā uz apkārtējo vidi.

2.5.3. Tehniskā savietojamība

Apkopes iekārtām ātrgaitas vilcienos jābūt tādām, lai drošības, veselības aizsardzības un ērtību nodrošināšanas darbības varētu veikt visos vilcienos, kuriem tās paredzētas.

2.6. Vide

2.6.1. Veselība

Eiropas ātrgaitas dzelzceļu sistēmas ekspluatācijā jāievēro ar likumu noteiktie ierobežojumi attiecībā uz trokšņu radītajiem traucējumiem.

2.6.2. Vides aizsardzība

Eiropas ātrgaitas dzelzceļu sistēma nedrīkst izraisīt tāda līmeņa zemes vibrācijas, kas nav pieņemamas darbībai un infrastruktūras tiešajai apkārtnei normālā uzturēšanas stāvoklī.

2.7. Ekspluatācija

2.7.1. Drošība

Tīkla ekspluatācijas noteikumu saskaņošanai un vadītāju un vilciena personāla kvalifikācijai jābūt tādai, lai garantētu vilcienu drošu starptautisku ekspluatāciju.

Ekspluatācijas un apkopes intervāliem, apkopes personāla apmācībai un kvalifikācijai un tehniskās apkopes centros izveidotajai attiecīgo operatoru kvalitātes nodrošināšanas sistēmai jābūt tādai, kas nodrošina augstu drošības līmeni.

2.7.2. Izturība un pieejamība

Ekspluatācijas un apkopes posmiem, apkopes personāla apmācībai un kvalifikācijai un attiecīgo operatoru izveidotajai kvalitātes nodrošināšanas sistēmai tehniskās apkopes centros jābūt tādai, kas nodrošina augstu sistēmas izturības un pieejamības līmeni.

2.7.3. Tehniskā savietojamība

Tīklu ekspluatācijas noteikumu saskaņošanai un vilcienu vadītāju, vilcienu personāla un par satiksmi atbildīgo vadītāju kvalifikācijai jābūt tādai, lai nodrošinātu Eiropas ātrgaitas dzelzceļu sistēmas saimniecisko efektivitāti.









IV PIELIKUMS

SAVSTARPĒJAS IZMANTOJAMĪBAS KOMPONENTI

EK deklarācija

— par atbilstību

— par piemērotību lietošanai

1. Savstarpējas izmantojamības komponenti

EK deklarācija attiecas uz Eiropas ātrgaitas dzelzceļu sistēmu savstarpējas izmantojamības komponentiem, kā norādīts 3. pantā. Šie savstarpējas izmantojamības komponenti var būt:

1.1. Vispārēji komponenti. Tie ir komponenti, kas nav specifiski dzelzceļa sistēmai un kurus var izmantot arī citās jomās.

1.2. Vispārēji komponenti ar specifiskām īpašībām. Tie ir vispārēji komponenti, kas paši par sevi nav specifiski dzelzceļa sistēmai, bet kuriem jādemonstrē īpaša darbības efektivitāte, kad tos izmanto dzelzceļa vajadzībām.

1.3. Specifiski komponenti. Tie ir komponenti, kuru pielietošana ir specifiska dzelzceļam.

2. Darbības joma

EK deklarācija attiecas:

— uz pilnvarotas iestādes vai iestāžu dotu novērtējumu par atsevišķi apskatīta savstarpējas izmantojamības komponenta patieso atbilstību obligātajām tehniskajām specifikācijām,

— vai uz pilnvarotas iestādes vai iestāžu dotu novērtējumu par savstarpējas izmantojamības komponenta, ko apskata saistībā ar dzelzceļa vidi un, jo īpaši, saistībā ar saskarnēm, piemērotību lietošanai attiecībā uz pārbaudāmajiem tehniskajiem rādītājiem, īpaši funkcionāla rakstura rādītājiem.

Pilnvaroto iestāžu īstenotās novērtēšanas procedūras projektēšanas un ražošanas posmā pamatojas uz Lēmumā 93/465/EEK noteiktajiem moduļiem saskaņā ar TSI norādītajiem nosacījumiem.

3. EK deklarācijas saturs

EK atbilstības deklarācijai vai deklarācijai par piemērotību lietošanai un pavaddokumentiem jābūt datētiem un parakstītiem.

Minētajai deklarācijai jābūt rakstītai tajā pašā valodā kā norādījumiem un tajā jāiekļauj šādas ziņas:

— atsauces uz direktīvām,

— ražotāja vai tā Kopienā reģistrēta pilnvarotā pārstāvja vārds un adrese (jānorāda tirdzniecības nosaukums un pilna adrese, bet attiecībā uz pilnvaroto pārstāvi jānorāda arī ražotāja tirdzniecības nosaukums vai konstruktors),

— savstarpējas izmantojamības komponenta apraksts (modelis, tips u.tml.),

— tās procedūras apraksts, ko ievēro, lai deklarētu atbilstību, piemērotību lietošanai (13. pants),

— visi attiecīgie raksturojumi, kam atbilst savstarpējās izmantojamības komponents, un jo īpaši tā izmantošanas apstākļi,

— tās pilnvarotās iestādes (iestāžu) nosaukums un adrese, kas iesaistīta procedūrā, kuru ievēro attiecībā uz atbilstību vai piemērotību lietošanai, un pārbaudes sertifikāta datums, vajadzības gadījumā kopā ar sertifikāta derīguma laiku un nosacījumiem,

— vajadzības gadījumā atsauce uz Eiropas specifikāciju,

— norāde par parakstītāju, kam piešķirtas pilnvaras iesaistīt ražotāju vai tā Kopienā reģistrētu pilnvaroto pārstāvi.









V PIELIKUMS

APAKŠSISTĒMAS

EK VERIFICĒŠANAS DEKLARĀCIJA

EK verificēšanas deklarācijai un pavaddokumentiem jābūt datētiem un parakstītiem.

Minētajai deklarācijai jābūt rakstītai tajā pašā valodā kā tehniskajai dokumentācijai un tajā jāiekļauj šādas ziņas:

— atsauces uz direktīvām,

— līgumslēdzēja vai viņa Kopienā reģistrēta pilnvarotā pārstāvja vārds vai nosaukums un adrese, (Jānorāda tirdzniecības nosaukums un pilna adrese, bet attiecībā uz pilnvaroto pārstāvi norāda arī līgumslēdzēja tirdzniecības nosaukumu),

— īss apakšsistēmas apraksts,

— pilnvarotās iestādes, kas veikusi 18. pantā norādīto EK pārbaudi, nosaukums un adrese,

— norādes par tehniskajā dokumentācijā iekļautajiem dokumentiem,

— visi attiecīgie pagaidu vai galīgie noteikumi, kas jāievēro attiecībā uz apakšsistēmām un jo īpaši, vajadzības gadījumā, visi ekspluatācijas ierobežojumi vai nosacījumi,

— pagaidu deklarācijas gadījumā: EK deklarācijas derīguma termiņš,

— parakstītāja identitāte.

▼M3









VI PIELIKUMS

APAKŠSISTĒMU VERIFICĒŠANAS PROCEDŪRA

1. IEVADS

“EK” verificēšana ir procedūra, ar kuru paziņotā institūcija pārbauda un apliecina, ka apakšsistēma:

— atbilst direktīvai,

— atbilst pārējiem no Līguma izrietošiem noteikumiem un to drīkst nodot ekspluatācijā.

2. POSMI

Apakšsistēmu pārbauda katrā no šādiem posmiem:

— vispārējā projektēšana,

— ražošana: apakšsistēmas konstrukcija, ietverot, piemēram, inženiertehniskos darbus, komponentu montāžu, savstarpējo pielāgošanu,

— apakšsistēmas galīgā pārbaude.

Projektēšanas posmā (ieskaitot tipa pārbaudes) un ražošanas posmā ģenerāluzņēmējs (vai ražotājs) vai tā pilnvarotais pārstāvis, kas reģistrēts Kopienā, var pieprasīt pirmā posma novērtējumu.

Šajā gadījumā šā novērtējuma (šo novērtējumu) rezultātā ģenerāluzņēmēja (vai ražotāja) izvēlēta paziņotā institūcija izdod starpposma verificēšanas apliecinājumu(-us) (ISV). Ģenerāluzņēmējs (vai ražotājs) savukārt noformē “EK deklarāciju par apakšsistēmas starpposma atbilstību” par attiecīgo posmu.

3. SERTIFIKĀTS

Par “EK” verificēšanu atbildīgā paziņotā institūcija noformē verificēšanas sertifikātu, kas paredzēts līgumslēdzējam vai tā Kopienā reģistrētam pilnvarotajam pārstāvim, kurš savukārt noformē “EK” verificēšanas deklarāciju, kas paredzēta uzraudzības iestādei dalībvalstī, kurā apakšsistēma atrodas un/vai darbojas.

Par “EK” verificēšanu atbildīgā paziņotā institūcija novērtē apakšsistēmas projektu un ražošanu.

Paziņotā institūcija ņem vērā “starpposma verificēšanas apliecinājumus”(ISV), ja tādi ir, un, lai izdotu “EK” verificēšanas sertifikātu:

— pārbauda, ka apakšsistēma: — — ir saskaņā ar attiecīgajiem projektēšanas un ražošanas ISV, kas izsniegti ģenerāluzņēmējam (vai ražotājam), ja tas ir pieprasījis paziņotajai institūcijai novērtēt šos divus posmus, — vai ražošanas procesa rezultātā atbilst visiem aspektiem, kas iekļauti projektēšanas ISV, kurš izdots ģenerāluzņēmējam (vai ražotājam), ja tas ir pieprasījis paziņotajai institūcijai novērtēt tikai projektēšanas posmu,

— pārliecinās, ka pareizi panākta atbilstība SITS prasībām, un novērtē projektēšanas un ražošanas komponentus, kas nav ietverti projektēšanas un/vai ražošanas ISV, kas izsniegti ģenerāluzņēmējam (vai ražotājam).

4. TEHNISKĀ DOKUMENTĀCIJA

Tehniskajā dokumentācija, kas jāpievieno verificēšanas deklarācijai, jāiekļauj šādi dokumenti:

— attiecībā uz infrastruktūru: inženierkonstrukciju plāni, atļaujas zemes darbiem un nostiprinājumiem, ziņojumi par betona testēšanu un pārbaudi utt.,

— attiecībā uz citām apakšsistēmām: izpildei atbilstoši vispārēji un detalizēti rasējumi, elektriskās un hidrauliskās shēmas, vadības ķēdes shēmas, datu apstrādes un automātisko sistēmu apraksts, ekspluatācijas un apkopes rokasgrāmatas utt.,

— apakšsistēmā iekļauto savstarpējas izmantojamības komponentu saraksts, kā norādīts 3. pantā,

— to “EK” atbilstības deklarāciju vai deklarāciju par piemērotību ekspluatācijai kopijas, ar kurām minētie komponenti jānodrošina saskaņā ar šīs direktīvas 13. pantu un kurām vajadzības gadījumā pievieno atbilstošos aprēķinus un to testu un pārbaužu protokolu kopijas, ko veikušas paziņotās institūcijas, pamatojoties uz kopīgajām tehniskajām specifikācijām,

— starpposma verificēšanas apliecinājumi (ISV), ja tādi ir, un attiecīgā gadījumā “EK” deklarācija par apakšsistēmas starpposma atbilstību, ko pievieno “EK” verificēšanas sertifikātam, ieskaitot datus par paziņotās institūcijas veiktās verificēšanas rezultātiem attiecībā uz minēto dokumentu derīgumu,

— par “EK” verificēšanu atbildīgās paziņotās institūcijas izdots sertifikāts, kam pievienots dokuments ar atbilstošiem aprēķiniem un kas ir paziņotās institūcijas parakstīts, un kurā apstiprināts, ka projekts atbilst šai direktīvai, un norādītas visas atrunas, kas reģistrētas pasākumu veikšanas gaitā un nav atsauktas; sertifikātam jāpievieno arī pārbaudes un revīzijas ziņojumi, kurus sagatavojusi minētā paziņotā institūcija saistībā ar verificēšanu, kā noteikts 5.3. un 5.4. punktā.

5. UZRAUDZĪBA

5.1. “EK” uzraudzības mērķis ir nodrošināt, lai apakšsistēmas ieviešanas laikā tiktu izpildītas no tehniskās dokumentācijas izrietošās saistības.

5.2. Paziņotajai institūcijai, kas atbild par ieviešanas pārbaudi, jābūt nodrošinātai pastāvīgai piekļuvei būvlaukumiem, ražošanas darbnīcām, glabāšanas vietām un, vajadzības gadījumā, rūpnieciskās ražošanas vai testēšanas iekārtām un visām telpām, ko tā uzskata par nepieciešamu uzdevuma izpildei. Līgumslēdzējs vai tā pilnvarotais pārstāvis Kopienā nosūta vai liek nosūtīt paziņotajai institūcijai visus šim nolūkam vajadzīgos dokumentus, un jo īpaši izpildes plānus un tehnisko dokumentāciju, kas attiecas uz apakšsistēmu.

5.3. Paziņotajai institūcijai, kas atbild par izpildes pārbaudi, jāveic regulāras revīzijas, lai apstiprinātu atbilstību šai direktīvai. Minētās institūcijas pienākums ir nodrošināt, ka par izpildi atbildīgās personas saņem revīzijas ziņojumu. Tā var pieprasīt savu klātbūtni noteiktos būvniecības posmos.

5.4. Bez tam paziņotās institūcijas pārstāvji var apmeklēt darbu veikšanas vietas vai ražošanas darbnīcas bez brīdinājuma. Šādu apmeklējumu laikā paziņotās institūcijas pārstāvji var veikt pilnīgu vai daļēju revīziju. Paziņotās institūcijas pienākums ir nodrošināt, ka par izpildi atbildīgās personas saņem pārbaudes ziņojumu un, attiecīgā gadījumā, revīzijas ziņojumu.

6. IESNIEGŠANA

Pilnīga 4. punktā minētā dokumentācija jāiesniedz līgumslēdzējam vai tā Kopienā reģistrētam pilnvarotajam pārstāvim, lai apstiprinātu verificēšanas sertifikātu, ko izdevusi paziņotā institūcija, kura ir atbildīga par apakšsistēmas verificēšanu darba kārtībā. Dokumentācija jāpievieno “EK” verificēšanas deklarācijai, ko līgumslēdzējs nosūta uzraudzības iestādei attiecīgajā dalībvalstī.

Līgumslēdzējam jāsaglabā dokumentācijas kopija visu apakšsistēmas ekspluatācijas laiku. Tā jānosūta jebkurai citai dalībvalstij, kura to pieprasa.

7. PUBLICĒŠANA

Katra paziņotā institūcija regulāri publicē attiecīgo informāciju par:

— saņemtajiem “EK” verificēšanas pieprasījumiem,

— izdotajiem vai atteiktajiem starpposma verificēšanas apliecinājumiem (ISV),

— izdotajiem vai atteiktajiem verificēšanas sertifikātiem.

8. VALODA

Protokoliem un sarakstei saistībā ar “EK” verificēšanas procedūrām jābūt tās dalībvalsts valsts valodā, kurā ir reģistrēts līgumslēdzējs vai tā pilnvarotais pārstāvis Kopienā, vai citā tam pieņemamā valodā.

▼B









VII PIELIKUMS

OBLIGĀTIE KRITĒRIJI, KAS JĀŅEM VĒRĀ DALĪBVALSTĪM, PILNVAROJOT IESTĀDES

1. Iestāde, tās direktors un personāls, kas atbild par pārbaužu veikšanu, nedrīkst iesaistīties ne tieši, ne kā pilnvaroti pārstāvji savstarpējas izmantojamības komponentu vai apakšsistēmu projektēšanā, ražošanā, būvdarbos, realizācijā vai uzturēšanā, vai to izmantošanā. Tas neizslēdz ražotāja vai būvētāja un minētās iestādes savstarpēju tehniskās informācijas apmaiņu.

2. Iestādei un par pārbaudēm atbildīgajam personālam jāveic attiecīgās pārbaudes cik vien iespējams profesionāli godīgi un tehniski kompetenti un bez jebkādas ietekmes un stimula, jo īpaši finansiāla, kas var ietekmēt novērtējumu vai pārbaudes rezultātus, un jo īpaši bez šo pārbaužu rezultātu ietekmētu personu vai personu grupu sniegtiem stimuliem. ▼M2 Jo īpaši par pārbaudēm atbildīgajam personālam un iestādei jābūt funkcionāli neatkarīgai no iestādēm, kas izraudzītas ekspluatācijas atļauju izdošanai saskaņā ar šo direktīvu, atļauju piešķiršanai saskaņā ar Padomes 1995. gada 19. jūnija Direktīvu 95/18/EK par dzelzceļa pārvadājumu uzņēmumu licencēšanu ( 18 ) un drošības sertifikātu izsniegšanai saskaņā ar Direktīvu 200/49/EK, kā arī no iestādēm, kas ir atbildīgas par avāriju izmeklēšanu. ▼B

3. Minētajai iestādei jānodarbina personāls, un tās valdījumā jābūt līdzekļiem, kas nepieciešami, lai pienācīgi pildītu ar pārbaužu veikšanu saistītos tehniskos un administratīvos uzdevumus. Iestādei jābūt arī pieejamam aprīkojumam, kas vajadzīgs ārkārtējām pārbaudēm.

4. Darbiniekiem, kas atbild par pārbaudēm: — jābūt atbilstoši tehniski un profesionāli sagatavotiem, — apmierinoši jāpārzina prasības, kas attiecas uz viņu veiktajām pārbaudēm, un jābūt pietiekamai praktiskai pieredzei šādu pārbaužu veikšanā, — jāprot noformēt sertifikātus, protokolus un ziņojumus, kas ir veikto pārbaužu formālie protokoli.

5. Jāgarantē par pārbaudēm atbildīgo darbinieku neatkarība. Nevienai amatpersonai nedrīkst atlīdzināt par darbu, pamatojoties uz izdarīto pārbaužu skaitu vai šo pārbaužu rezultātiem.

6. Iestādei jāuzņemas civiltiesiskās atbildības apdrošināšana, ja vien minēto atbildību nesedz dalībvalsts saskaņā ar saviem tiesību aktiem vai ja pārbaudes tieši neveic minētā dalībvalsts.

7. Minētās iestādes darbiniekiem ir pienākums ievērot dienesta noslēpumu attiecībā uz visu, ko viņi uzzina, pildot savus pienākumus (izņemot kompetentās administratīvās iestādes valstī, kurā viņi veic attiecīgās darbības) saskaņā ar šo direktīvu vai attiecīgās valsts tiesību aktu noteikumiem, ar ko īsteno šo direktīvu.