2004R0725 — LV — 20.04.2009 — 002.001

Šis dokuments ir izveidots vienīgi dokumentācijas nolūkos, un iestādes neuzņemas nekādu atbildību par tā saturu

►B EIROPAS PARLAMENTA UN PADOMES REGULA (EK) Nr. 725/2004 (2004. gada 31. marts) par kuģu un ostas iekārtu drošības pastiprināšanu (Dokuments attiecas uz EEZ) (OV L 129, 29.4.2004, p.6)

Grozīta ar:









▼B

EIROPAS PARLAMENTA UN PADOMES REGULA (EK) Nr. 725/2004

(2004. gada 31. marts)

par kuģu un ostas iekārtu drošības pastiprināšanu

(Dokuments attiecas uz EEZ)







EIROPAS PARLAMENTS UN EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME, ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu, jo īpaši tā 80. panta 2. punktu, ņemot vērā Komisijas priekšlikumu, ņemot vērā Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas Atzinumu ( 1 ), apspriedušies ar Reģionu komiteju, saskaņā ar Līguma 251. pantā noteikto procedūru ( 2 ), tā kā: (1) Tīšas nelikumīgas darbības, jo īpaši terorisms, stipri apdraud demokrātijas un brīvības ideālus un miera vērtības, kas ir Eiropas Savienības būtība. (2) Ņemot vērā tādu tīšu nelikumīgu darbību briesmas kā terorisms, pirātisms u.tml., Eiropas Savienībā allaž jānodrošina kuģošanas drošība un to pilsoņu drošība, kuri izmanto šādus pakalpojumus, kā arī vides drošība. (3) Raugoties uz tādu preču pārvadājumiem, kas satur īpaši bīstamas, piemēram, ķīmiskās un radioaktīvās vielas, iespējamās sekas, kas apdraud Eiropas Savienības pilsoņus tīšu nelikumīgu darbību rezultātā, ir ārkārtīgi nopietnas. (4) 2002. gada 12. septembrī Starptautiskās jūrniecības organizācijas (SJO) diplomātiskā konference pieņēma grozījumus 1974. gada Starptautiskajā konvencijā par cilvēku dzīvības aizsardzību uz jūras (SOLAS Konvencija) un Starptautisko kuģu un ostas iekārtu aizsardzības kodeksu (ISPS Kodekss). Šo juridisko dokumentu mērķis ir uzlabot starptautiskajā tirdzniecībā un ar to saistītajās ostas iekārtās izmantojamo kuģu drošību; tajos ir iekļauti obligāti noteikumi, no kuriem dažu darbības joma Kopienā jāizskaidro, kā arī ieteikumi, no kuriem daži Kopienā jāpadara par obligātiem. (5) Neierobežojot dalībvalstu noteikumus par valsts drošību un pasākumus, kas var būt noteikti, balstoties uz Līguma par Eiropas Savienību VI sadaļu, 2. apsvērumā minētais drošības mērķis jāsasniedz, nosakot piemērotus pasākumus jūras transporta politikas jomā, izveidojot kopīgus standartus SJO diplomātiskās konferences 2002. gada 12. decembrī pieņemto noteikumu interpretēšanai, īstenošanai un pārraudzīšanai Kopienā. Jāpiešķir Komisijai izpildes pilnvaras noteikt izpildes kārtību. (6) Šī regula respektē pamattiesības un ievēro principus, kas jo īpaši ir atzīti Eiropas Savienības Pamattiesību hartā. (7) Drošība jāpastiprina ne tikai kuģiem, ko izmanto starptautiskajā kuģu satiksmē, un to apkalpošanai paredzētajām ostas iekārtām, bet arī kuģiem, ko izmanto vietējiem pārvadājumiem Kopienas robežās un to ostu iekārtām, jo īpaši pasažieru kuģiem, ņemot vērā daudzās cilvēku dzīvības, ko apdraud šādi pārvadājumi. (8) ISPS Kodeksa B daļā ir daudzi ieteikumi, kas Kopienā jāpieņem par obligātiem, lai panāktu noturīgu attīstību, sasniedzot 2. apsvērumā minēto drošības mērķi. (9) Lai vieglāk sasniegtu atzīto un nepieciešamo mērķi, kas paredz veicināt Kopienas iekšējo īslīniju jūras satiksmi, jāaicina dalībvalstis, ņemot vērā 11. noteikumu par SOLAS Konvencijas īpašajiem pasākumiem jūras satiksmes drošības pastiprināšanai, noslēgt nolīgumus par drošības pasākumiem regulārā jūras satiksmē Kopienā pa noteiktiem maršrutiem, kad tiek izmantotas tam paredzētas ostas iekārtas, nekaitējot vispārējam paredzētās drošības standartam. (10) Visus šajā regulā paredzētos drošības noteikumus nebūtu lietderīgi piemērot ostas iekārtām, kas atrodas tādās ostās, kuras tikai reizumis apkalpo starptautisko kuģu satiksmi. Dalībvalstīm, balstoties uz veicamajiem drošības novērtējumiem, jānosaka, kuras ir šīs attiecīgās ostas un kādi alternatīvi pasākumi garantēs piemērotu aizsardzības līmeni. (11) Dalībvalstīm intensīvi jāpārbauda, vai kuģi, kas vēlas ienākt Kopienas ostā, neatkarīgi no to izcelsmes atbilst drošības noteikumiem. Attiecīgā dalībvalsts ieceļ “kompetento jūras satiksmes drošības iestādi”, kas atbild par to, lai koordinētu, īstenotu un pārraudzītu, kā tiek piemēroti šajā regulā paredzētie drošības pasākumi, ciktāl tie attiecas uz kuģiem un ostas iekārtām. Šai iestādei jāpieprasa, lai katrs kuģis, kas vēlas ienākt ostā, iepriekš sniegtu ziņas par savu starptautisko kuģu drošības apliecību un drošības līmeņiem, kuros tas darbojas un ir darbojies iepriekš, un jebkādu citu praktisku informāciju par drošību. (12) Dalībvalstīm jāļauj piešķirt izņēmumus attiecībā uz sistemātisko prasību sniegt 11. apsvērumā minētajām ziņām, ja runa ir par Kopienas iekšējiem reisiem vai vietējiem regulārajiem reisiem, ja sabiedrības, kas apkalpo šādus reisus, jebkurā laikā spēj sniegt šādas ziņas pēc dalībvalstu kompetento iestāžu pieprasījuma. (13) Drošības pārbaudes ostā drīkst veikt dalībvalstu jūras satiksmes drošības kompetentās iestādes, taču attiecībā uz starptautisko kuģu drošības apliecību to drīkst darīt arī inspektori, kas darbojas ostas valsts kontroles struktūrās, kā paredz Padomes 1995. gada 19. jūnija Direktīva 95/21/EK, kas nosaka, kā kuģošanai Kopienas ostās un dalībvalstu jurisdikcijai pakļautos ūdeņos piemērot starptautiskos standartus attiecībā uz kuģu drošību, piesārņojuma novēršanu un dzīves un darba apstākļiem uz kuģiem (ostas valsts kontrole) ( 3 ). Ja ir iesaistītas dažādas iestādes, jānosaka, kā to darbība papildinās cita citu. (14) Tā kā drošības pasākumu īstenošanā ir iesaistītas daudzas puses, katrai dalībvalstij jāieceļ atsevišķa kompetenta iestāde, kas atbildīga par kuģu satiksmes drošības pasākumu piemērošanas koordināciju un uzraudzību valsts līmenī. Dalībvalstīm jāpiešķir vajadzīgie līdzekļi un jāsastāda valsts plāns, kā īstenot šo regulu, lai sasniegtu 2. apsvērumā minēto drošības mērķi, jo īpaši, pieņemot laika grafiku, pēc kura paātrināti īstenot konkrētus pasākumus saskaņā ar SJO diplomātiskās konferences 2002. gada 12. decembrī pieņemto 6. rezolūciju. Komisijas uzraudzībā jāveic inspekcija, kontrolējot, cik efektīvi pārbaudīts, kā īstenota kontrole katrā valstī. (15) Lai efektīvi un vienoti piemērotu pasākumus, kas atbilst šai politikai, rodas būtisks jautājums par finansējumu. Dažu papildu drošības pasākumu finansēšanai nevajadzētu izraisīt konkurences izkropļojumus. Tādēļ Komisijai nekavējoties jāveic pētījums (kura mērķis jo īpaši ir noskaidrot, kā sadalīt finansējumu starp valsts iestādēm un operatoriem, neskarot pilnvaru sadalījumu starp dalībvalstīm un Eiropas Kopienu), tā rezultātus un — vajadzības gadījumā — jebkādus priekšlikumus iesniedzot Eiropas Parlamentam un Padomei. (16) Šās regulas īstenošanai vajadzīgie pasākumi jāpieņem saskaņā ar Padomes 1999. gada 28. jūnija Lēmumu 1999/468/EK, kas nosaka Komisijai uzticēto izpildes pilnvaru īstenošanas kārtību ( 4 ). Jāparedz procedūra, kā adaptēt šo regulu, ņemot vērā gūto pieredzi, lai piešķirtu obligātu statusu vēl citiem ISPS Kodeksa B daļas noteikumiem, kas vēl nav noteikti par obligātiem ar šo regulu. (17) Tā kā dalībvalstis, rīkodamās atsevišķi, nevar pietiekamā kvalitātē sasniegt šās regulas mērķus, proti, ieviest un īstenot piemērotus pasākumus jūras transporta politikas jomā, un, ņemot vērā to, ka šī ir Eiropas mēroga regula, šos mērķus var labāk sasniegt Kopienas līmenī, Kopiena var noteikt pasākumus saskaņā ar subsidiaritātes principu, kā noteikts Līguma 5. pantā. Saskaņā ar minētajā pantā noteikto proporcionalitātes principu šī regula nosaka tikai to, kas ir vajadzīgs šo mērķu sasniegšanai, tā kā: IR PIEŅĒMUŠI ŠO REGULU.







1. pants

Mērķi

1. Šās regulas galvenais mērķis ir ieviest un īstenot Kopienas pasākumus, lai pastiprinātu starptautiskajā tirdzniecībā un vietējā jūras satiksmē izmantoto kuģu drošību un ar to saistīto ostas iekārtu drošību, ņemot vērā tīšu nelikumīgu darbību briesmas.

2. Regulas mērķis ir arī radīt pamatu, kā harmonizēti interpretēt, īstenot un Kopienas līmenī pārraudzīt īpašos pasākumus jūras satiksmes drošības pastiprināšanai, ko 2002. gada 12. decembrī pieņēma SJO diplomātiskā konference, izdarot grozījumus 1974. gada Starptautiskajā konvencijā par cilvēku dzīvības aizsardzību uz jūras (SOLAS Konvencija) un pieņēma Starptautisko kuģu un ostas iekārtu aizsardzības kodeksu (ISPS Kodekss).

2. pants

Definīcijas

Šajā regulā:

1. “SOLAS Konvencijas īpašie pasākumi jūras satiksmes drošības pastiprināšanai” ir grozījumi, kuri pievienoti šai regulai I pielikumā un ar kuriem SJO SOLAS Konvencijas (tās pašreizējā redakcijā) pielikumā tiek iekļauta jauna XI-2. nodaļa;

2. “ISPS Kodekss” ir Starptautiskais kuģu un ostas iekārtu aizsardzības kodekss tā pašreizējā redakcijā;

3. “ISPS Kodeksa A daļa” ir preambula un obligātās prasības, kas veido ISPS Kodeksa A daļu, ir pievienota šai regulai II pielikumā un attiecas uz SOLAS Konvencijas (tās pašreizējā redakcijā) pielikuma XI-2. nodaļu;

4. “ISPS Kodeksa B daļa” ir vadlīnijas, kas veido ISPS Kodeksa B daļu, ir pievienotas šai regulai III pielikumā un attiecas uz grozītās SOLAS Konvencijas pielikuma XI-2. nodaļas un ISPS Kodeksa A daļas (tā pašreizējā redakcijā) noteikumiem;

5. “Jūras satiksmes drošība” ir aizsargpasākumu kopums, kas paredzēti, lai aizsargātu jūras satiksmi un ostas iekārtas pret tīšu nelikumīgu darbību briesmām;

6. “Jūras satiksmes drošības kontaktiestāde” ir katras dalībvalsts iecelta struktūra, ko Komisija un citas dalībvalstis var izmantot par kontaktpunktu un kas atvieglo un pārrauga šajā regulā paredzēto jūras satiksmes drošības pasākumu piemērošanu un sniedz informāciju par to;

7. “Jūras satiksmes drošības kompetentā iestāde” ir dalībvalsts norīkota iestāde, kas koordinē, īsteno un uzrauga šajā regulā noteikto drošības pasākumu piemērošanu attiecībā uz kuģiem un/vai vienu vai vairākām ostas iekārtām. Šās iestādes pilnvaras var atšķirties atkarībā no tai uzticētajiem uzdevumiem;

8. “Starptautiskā jūras satiksme” ir jūras transporta pakalpojumi, izmantojot kuģi, kas tiek veikti no ostas iekārtas vienā dalībvalstī uz ostas iekārtu ārpus šās dalībvalsts vai otrādi;

9. “Vietējā jūras satiksme” ir jebkādi jūras transporta pakalpojumi, izmantojot kuģi, no ostas iekārtas vienā dalībvalstī uz to pašu ostas iekārtu vai citu ostas iekārtu tajā pašā dalībvalstī;

10. “Regulāri reisi” ir vairāki braucieni, kas organizēti tā, lai pakalpojums savienotu divas vai vairākas ostas iekārtas: a) pamatojoties uz publicētu kustības sarakstu, vai b) ar tādu regularitāti vai biežumu, kas ļauj konstatēt pakalpojumu sistemātiskumu;

11. “Ostas iekārta” ir vieta, kur notiek kuģa/ostas saskarsme; tā atkarībā no konkrētā gadījuma ietver enkurvietas, uzgaidāmās piestātnes un piekļuvi tām no jūras;

12. “Kuģa/ostas saskarsme” ir mijiedarbība, kas notiek, kad kuģi tieši un uzreiz skar darbības, kas ietver personu vai preču kustību vai ostas pakalpojumu sniegšanu kuģim vai no tā;

13. “Tīša nelikumīga darbība” ir ar nodomu veikta darbība, kas tās rakstura vai apstākļu ziņā var kaitēt kuģiem, kurus izmanto starptautiskajā vai vietējā jūras satiksmē, to pasažieriem vai kravām, vai ar tiem saistītajām ostas iekārtām.

3. pants

Kopīgie pasākumi un darbības joma

1. Starptautiskajā kuģu satiksmē dalībvalstis līdz 2004. gada 1. jūlijam pilnīgi piemēro SOLAS Konvencijas īpašos pasākumus jūras satiksmes drošības pastiprināšanai un ISPS Kodeksa A daļu saskaņā ar tajos minētajiem nosacījumiem un attiecībā uz tajos minētajiem kuģiem, sabiedrībām un ostas iekārtām.

2. Vietējā kuģu satiksmē dalībvalstis līdz 2005. gada 1. jūlijam piemēro SOLAS Konvencijas īpašos pasākumus jūras satiksmes drošības pastiprināšanai un ISPS Kodeksa A daļu tiem A klases pasažieru kuģiem Padomes 1998. gada 17. marta Direktīvas 98/18/EK par pasažieru kuģu drošības noteikumiem un standartiem ( 5 ) izpratnē, kas veic vietējos reisus, un to sabiedrībām SOLAS Konvencijas IX-1. noteikuma izpratnē, kā arī ostas iekārtām, kas tos apkalpo.

3. Dalībvalstis pēc obligātā drošības riska novērtējuma lemj, kādā mērā tās no 2007. gada 1. jūlija piemēros šās regulas noteikumus dažādu kategoriju kuģiem, kas veic vietējos reisus un kas nav minēti 2. punktā, kā arī to sabiedrībām un ostas iekārtām, kas tos apkalpo. Šāds lēmums nedrīkst negatīvi ietekmēt vispārējo drošības līmeni.

Dalībvalstis paziņo Komisijai par šiem lēmumiem, kolīdz tie ir pieņemti, kā arī par periodisku to pārskatīšanu, kas jāveic ne retāk kā reizi piecos gados.

4. Īstenojot 1., 2. un 3. punktā paredzētos noteikumus, dalībvalstis pilnīgi ievēro vadlīnijas, kas ietvertas ISPS Kodeksa B daļā.

5. Dalībvalstīm jāievēro šādi ISPS Kodeksa B daļas punkti, uzskatot tos par obligātiem:

— 1.12. (kuģu drošības plānu izskatīšana),

— 1.16. (ostas iekārtas drošības novērtējums),

— 4.1. (drošības plānu un drošības novērtējumu konfidencialitātes aizsardzība),

— 4.4. (atzītas drošības organizācijas),

— 4.5. (atzīto drošības organizāciju kompetences minimums),

— 4.8. (drošības līmeņa noteikšana),

— 4.14., 4.15., 4.16. (kontaktiestādes un informācija par ostas iekārtu drošības plāniem),

— 4.18. (identifikācijas dokumenti),

— 4.24. (tās valsts ieteikto drošības pasākumu piemērošana, kuras teritoriālajos ūdeņos kuģi brauc),

— 4.28. (komandas komplektēšanas normas),

— 4.41. (informācijas paziņošana, kad kuģim ir liegta ienākšana ostā vai tas ir izraidīts no ostas),

— 4.45. (kuģi no valsts, kas nav Konvencijas dalībvalsts),

— 6.1. (sabiedrības pienākums sniegt kapteinim informāciju par kuģa operatoriem),

— 8.3.-8.10. (kuģa drošības novērtējuma standartu minimums),

— 9.2. (kuģa drošības plāna standartu minimums),

— 9.4. (atzītu drošības organizāciju neatkarība),

— 13.6. un 13.7. (cik bieži rīkot drošības treniņus un mācības, kas paredzēti kuģu komandām, kā arī amatpersonām, kas atbildīgas par drošību sabiedrībā, un par kuģa drošību atbildīgajām amatpersonām),

— 15.3.-15.4. (ostas iekārtas drošības novērtējuma standartu minimums),

— 16.3. un 16.8. (ostas iekārtas drošības plāna standartu minimums),

— 18.5.-18.6. (cik bieži veikt drošības treniņus un mācības ostas iekārtās un par ostas iekārtu drošību atbildīgajām amatpersonām).

6. Neraugoties uz ISPS Kodeksa A daļas 15.4. punkta noteikumiem, ostas iekārtu drošības novērtējumu periodisko pārskatīšanu, kas paredzēta ISPS Kodeksa B daļas 1.16. punktā, veic ne vēlāk kā piecus gadus pēc pēdējās novērtējuma veikšanas vai pārskatīšanas.

7. Šī regula neattiecas uz karakuģiem un armijas transportkuģiem, transportkuģiem, kuru bruto tilpība ir mazāka par 500, kuģiem, ko nedarbina mehāniski līdzekļi, vienkāršas konstrukcijas koka kuģiem, zvejas kuģiem un kuģiem, kas nav iesaistīti komercdarbībā.

8. Neraugoties uz 2. un 3. punkta noteikumiem, dalībvalstis, apstiprinot kuģu drošības plānus un ostas iekārtu drošības plānus, raugās, lai tajos būtu ietverti piemēroti noteikumi, kas garantētu, lai to kuģu drošību, uz kuriem attiecas šī regula, negatīvi neietekmētu kuģi vai saskarsme ar ostu, vai darbības no kuģa uz kuģi, uz kuriem neattiecas šī regula.

4. pants

Informācijas sniegšana

1. Katra dalībvalsts sniedz SJO, Komisijai un pārējām dalībvalstīm informāciju, ko paredz SOLAS Konvencijas īpašo, jūras satiksmes drošības pastiprināšanai veltīto pasākumu 13. noteikums (informācijas sniegšana).

2. Katra dalībvalsts sniedz Komisijai un pārējām dalībvalstīm kontaktinformāciju par ISPS Kodeksa B daļas 4.16. punktā minētajām kontaktpersonām un informāciju, kas paredzēta ISPS Kodeksa B daļas 4.41. punktā gadījumā, ja kuģi izraida no Kopienas ostas vai tam liedz ienākt tajā.

3. Katra dalībvalsts sastāda attiecīgo ostas iekārtu sarakstu, balstoties uz veiktajiem ostas iekārtas drošības novērtējumiem, un nosaka pasākumu apjomu, ko veic, lai piemērotu SOLAS Konvencijas īpašo, jūras satiksmes drošības pastiprināšanai veltīto pasākumu 2. noteikuma 2. punktu (piemērošanas apmērs ostas iekārtām, kas reizēm apkalpo starptautiskus reisus).

Katra dalībvalsts nodod minēto sarakstu citām dalībvalstīm un Komisijai ne vēlāk kā 2004. gada 1. jūlijā. Komisijai un jebkurai attiecīgajai dalībvalstij arī jāsaņem pietiekami detalizēta informācija par veiktajiem pasākumiem.

5. pants

Alternatīvi nolīgumi par drošību vai līdzvērtīgi drošības pasākumi

1. Šajā regulā SOLAS Konvencijas īpašo jūras satiksmes drošības pastiprināšanai veltīto pasākumu 11. noteikumu (alternatīvi nolīgumi par drošību) var piemērot arī regulāriem iekšējiem Kopienas reisiem, ko veic noteiktos maršrutos un kuros izmanto saistītas ostas iekārtas.

2. Šim nolūkam dalībvalstis, rīkodamās katra savā vārdā, var savā starpā noslēgt divpusējus vai daudzpusējus nolīgumus, kas paredzēti minētajā SOLAS Konvencijas noteikumā. Dalībvalstis drīkst apsvērt šādu nolīgumu noslēgšanu, jo īpaši, lai sekmētu Kopienas iekšējo īslīniju jūras satiksmi.

Attiecīgās dalībvalstis paziņo Komisijai par nolīgumiem un sniedz pietiekami sīkas ziņas par pasākumiem, kas ļauj Komisijai spriest, vai šie nolīgumi negatīvi ietekmē citu kuģu vai ostas iekārtu drošības līmeni, uz kuriem neattiecas šie nolīgumi. Paziņojums Komisijai var neietvert sīkākas ziņas par pasākumiem, kas ir tieši saistīti ar valsts drošību, ja tādi pastāv.

Komisija pārbauda, vai nolīgumi garantē piemērotu aizsardzības līmeni, jo īpaši saistībā ar minētā SOLAS Konvencijas 11. noteikuma 2. punkta prasībām, un vai tie atbilst Kopienas tiesību aktiem un nekaitē pienācīgai iekšējā tirgus darbībai. Ja nolīgumi neatbilst šiem kritērijiem, Komisija četru mēnešu laikā pieņem lēmumu saskaņā ar 11. panta 3. punktā minēto procedūru; šādos gadījumos attiecīgās dalībvalstis nolīgumus atceļ vai attiecīgi pielāgo.

3. Šādu nolīgumu periodiskajai pārskatīšanai, kas paredzēta SOLAS Konvencijas īpašo pasākumu jūras satiksmes drošības pastiprināšanai 11. noteikuma 4. punktā, jānotiek ar starplaikiem, kas nepārsniedz piecus gadus.

4. Dalībvalstis attiecībā uz vietējo jūras satiksmi un ostas iekārtām, kas minētas šās regulas 3. panta 2. un 3. punktā, var noteikt līdzvērtīgus drošības pasākumus, kas paredzēti SOLAS Konvencijas īpašo, jūras satiksmes drošības pastiprināšanai veltīto pasākumu 12. noteikumā (līdzvērtīgi drošības pasākumi), ja šādi drošības pasākumi ir vismaz tikpat efektīvi cik SOLAS Konvencijas XI-2. nodaļā paredzētie pasākumi un atbilstošie ISPS Kodeksa obligātie noteikumi.

Attiecīgā dalībvalsts iesniedz Komisijai pietiekoši sīkas ziņas par šādiem pasākumiem, kolīdz tie ir pieņemti, un par to periodiskās pārskatīšanas rezultātiem, kas veikta ne vēlāk kā piecus gadus pēc to pieņemšanas vai pēdējās pārskatīšanas.

Šādu pasākumu piemērošanas nosacījumus Komisija pakļauj šās regulas 9. panta 4., 5. un 6. punktā paredzētajām inspekcijām saskaņā ar tajos paredzētajām procedūrām.

6. pants

Drošības informācijas sniegšana pirms ienākšanas dalībvalsts ostā

1. Ja kuģis, kurš ir pakļauts prasībām, ko paredz SOLAS Konvencijas īpašie pasākumi jūras satiksmes drošības pastiprināšanai, ISPS Kodekss vai šās regulas 3. pants, paziņo par savu nodomu ieiet dalībvalsts ostā, šās dalībvalsts jūras satiksmes drošības kompetentā iestāde pieprasa sniegt visu informāciju, kas minēta SOLAS Konvencijas īpašo jūras satiksmes drošības pastiprināšanai veltīto pasākumu 9. noteikuma 2.1. punktā (kuģi, kas vēlas ieiet citas Līgumslēdzējas valdības ostā). Minētā iestāde analizē sniegto informāciju, ciktāl tas nepieciešams, un vajadzības gadījumā piemēro procedūru, kas paredzēta minētā SOLAS Konvencijas noteikuma 2. punktā.

2. Informāciju, kas minēta 1. punktā, sniedz:

a) vismaz 24 stundas iepriekš; vai

b) ne vēlāk kā brīdī, kad kuģis izbrauc no iepriekšējās ostas, ja reisa laiks ir mazāks par 24 stundām; vai

c) ja piestāšanas osta nav zināma vai mainās reisa laikā, — tiklīdz noskaidrota piestāšanas osta.

3. Tiek sastādīts ziņojums par ievēroto procedūru attiecībā uz katru kuģi, kurā atgadījies ar drošību saistīts starpgadījums, kā noteikts SOLAS Konvencijas īpašo, jūras satiksmes drošības pastiprināšanai veltīto pasākumu 1. noteikuma (definīcijas) 1.13. punktā.

7. pants

Izņēmumi no prasības sniegt drošības informāciju pirms ienākšanas ostā

1. Regulārus reisus, kas veikti starp to teritorijās esošajām ostas iekārtām, dalībvalstis var atbrīvot no 6. pantā noteiktās prasības, ja ir ievēroti šādi nosacījumi:

a) sabiedrība, kas veic minētos regulāros reisus, glabā un atjaunina attiecīgo kuģu sarakstu un nosūta to attiecīgās ostas jūras satiksmes drošības kompetentajai iestādei;

b) katrā veiktajā reisā sagatavo informāciju, kas minēta SOLAS Konvencijas īpašo, jūras satiksmes drošības nostiprināšanai veltīto pasākumu 9. noteikuma 2.1. punktā, lai sniegtu to jūras satiksmes drošības kompetentajai iestādei pēc tās pieprasījuma. Sabiedrībai jāizveido iekšēja sistēma, kas nodrošina, lai minēto informāciju 24 stundas diennaktī pēc pieprasījuma un nekavējoties varētu nosūtīt jūras satiksmes drošības kompetentajai iestādei.

2. Ja starp divām vai vairākām dalībvalstīm tiek veikti starptautiski regulāri reisi, ikviena no iesaistītajām dalībvalstīm drīkst pieprasīt citām dalībvalstīm piešķirt šim reisam izņēmuma statusu saskaņā ar 1. punkta noteikumiem.

3. Dalībvalstis regulāri pārbauda, vai tiek izpildīti 1. un 2. punktā paredzētie nosacījumi. Ja vismaz viens no šiem nosacījumiem vairs netiek pildīts, dalībvalstis attiecīgajai sabiedrībai nekavējoties atņem izņēmuma statusa priekšrocību.

4. Dalībvalstis sastāda to sabiedrību un kuģu sarakstu, kam piešķirts izņēmuma statuss saskaņā ar šo pantu, un atjaunina šo sarakstu. Tās nosūta šo sarakstu un tā atjauninātās versijas Komisijai un jebkurai attiecīgajai dalībvalstij.

5. Neskarot 1. un 2. punkta nosacījumus, dalībvalsts drošības apsvērumu dēļ un konkrētos gadījumos pirms ienākšanas ostā drīkst pieprasīt informāciju, kas minēta SOLAS Konvencijas īpašo jūras satiksmes drošības pastiprināšanai veltīto pasākumu 9. noteikuma 2.1. punktā.

8. pants

Drošības pārbaudes dalībvalstu ostās

1. Ostā jūras satiksmes kompetentā iestāde, kas minēta šās regulas 2. panta 7. punktā, vai inspektori, kas minēti Direktīvas 95/21/EK 2. panta 5. punktā, pārbauda apliecību, kas paredzēta SOLAS Konvencijas īpašo jūras satiksmes drošības pastiprināšanai veltīto pasākumu 9. noteikuma 1.1. punktā (kuģu kontrole ostā).

2. Ja amatpersonai, kas veic 1. punktā minēto apliecības pārbaudi, ir nopietns iemesls uzskatīt, ka kuģis neatbilst prasībām, ko paredz SOLAS Konvencijas īpašie pasākumi jūras satiksmes drošības pastiprināšanai un ISPS Kodekss, bet tā nav no iestādes, kas šajā dalībvalstī atbild par SOLAS Konvencijas īpašo, jūras satiksmes drošības pastiprināšanai veltīto pasākumu 9. noteikuma 1.2. un 1.3. punktā paredzēto pasākumu veikšanu, viņa nekavējoties paziņo par šo jautājumu minētajai iestādei.

9. pants

Īstenošana un atbilstības pārbaudīšana

1. Dalībvalstis veic administratīvus un kontroles uzdevumus, ko nosaka prasības, kuras paredz SOLAS Konvencijas īpašie pasākumi jūras satiksmes drošības pastiprināšanai un ISPS Kodekss. Tās nodrošina, lai šās regulas noteikumu īstenošanai tiktu piešķirti un efektīvi izmantoti visi nepieciešamie līdzekļi.

2. Dalībvalstis līdz 2004. gada 1. jūlijam ieceļ jūras satiksmes drošības kontaktiestādi.

3. Katra dalībvalsts pieņem valsts programmu šās regulas īstenošanai.

4. Sešus mēnešus pēc 3. pantā minēto attiecīgo pasākumu piemērošanas dienas Komisija, sadarbojoties ar 2. punktā minēto kontaktiestādi, sāk veikt inspekcijas, tostarp reprezentatīvu ostas iekārtu un attiecīgo sabiedrību inspekcijas, lai pārraudzītu, kā dalībvalstis piemērojušas šo regulu. Šajās inspekcijās ņem vērā datus, ko sniegušas 2. punktā minētās kontaktiestādes, tostarp pārraudzības ziņojumus. Saskaņā ar 11. panta 2. punktā minēto procedūru pieņem šādu inspekciju veikšanas procedūru.

5. Amatpersonas, kam Komisija uzticējusi veikt inspekcijas saskaņā ar 4. punktu, īsteno savas pilnvaras, uzrādot rakstisku atļauju, ko izdevusi Komisija un kur ir norādīts inspekcijas priekšmets, mērķis un datums, kad tā sākama. Komisija pirms inspekcijas veikšanas laikus paziņo par to attiecīgajām dalībvalstīm.

Attiecīgā dalībvalsts pakļaujas šādām inspekcijām un nodrošina, lai tām pakļautos arī attiecīgās struktūras vai personas.

6. Komisija nodod inspekcijas ziņojumus attiecīgajai dalībvalstij, kas triju mēnešu laikā pēc ziņojuma saņemšanas sniedz pietiekami sīkas ziņas par pasākumiem, kas ir veikti, lai izlabotu jebkādus trūkumus. Šo ziņojumu un veikto pasākumu sarakstu nodod 11. panta 1. punktā minētajai komitejai.

10. pants

Grozījumu iestrādāšana starptautiskajos dokumentos

1. Piemērojamie starptautiskie dokumenti, kas minēti 2. pantā un ko piemēro saskaņā ar 3. panta 1. punktu, ir spēkā stājušies starptautiskie dokumenti, ieskaitot to pēdējos grozījumus, bet izņemot tos grozījumus, kas izslēgti no šās regulas darbības jomas saskaņā ar atbilstības pārbaudes procedūru, kuras ieviešanu paredz 5. punkts.

▼M2

2. Komisija lemj par grozījumu iestrādāšanu 2. pantā norādītajos starptautiskajos dokumentos attiecībā uz kuģiem, kas veic vietējos reisus, un ostas iekārtām, kas tos apkalpo, ja uz tiem attiecas šī regula un ja grozījumi izpaužas kā SOLAS Konvencijas un ISPS Kodeksa noteikumu tehniska atjaunināšana. Šos pasākumus, kas ir paredzēti, lai grozītu nebūtiskus šīs regulas elementus, pieņem saskaņā ar 11. panta 4. punktā minēto regulatīvo kontroles procedūru; nenovēršamu steidzamu iemeslu dēļ Komisija var izmantot 11. panta 5. punktā minēto steidzamības procedūru. Šādā gadījumā nepiemēro atbilstības pārbaudes procedūru, ko paredz šā panta 5. punkts.

3. Komisija var pieņemt noteikumus, lai paredzētu saskaņotas procedūras ISPS Kodeksa obligāto nosacījumu piemērošanai, nepaplašinot šīs regulas darbības jomu. Šos pasākumus, kas ir paredzēti, lai grozītu nebūtiskus šīs regulas elementus, to papildinot, pieņem saskaņā ar 11. panta 4. punktā minēto regulatīvo kontroles procedūru.

Nenovēršamu steidzamu iemeslu dēļ Komisija var izmantot 11. panta 5. punktā minēto steidzamības procedūru.

▼B

4. Saistībā ar šo regulu, cenšoties mazināt kolīzijas iespēju starp Kopienas jūras tiesību aktiem un starptautiskajiem dokumentiem, dalībvalstis un Komisija sadarbojas, izmantojot koordinācijas sanāksmes un/vai citus piemērotus līdzekļus, lai vajadzības gadījumā attiecīgajos starptautiskajos forumos pieņemtu kopēju nostāju vai pieeju.

5. Tiek izveidota atbilstības pārbaudes procedūra, lai no šās regulas darbības jomas izslēgtu jebkādus starptautiska dokumenta grozījumus, gan tikai tādā gadījumā, ja, pamatojoties uz Komisijas novērtējumu, pastāv acīmredzams risks, ka grozījumi pazeminās jūras satiksmes drošības standartu vai būs pretrunā Kopienas tiesību aktiem.

Atbilstības pārbaudes procedūru drīkst izmantot vienīgi tam, lai izdarītu grozījumus tajās šās regulas jomās, uz kurām konkrēti attiecas 11. panta 2. punktā minētā procedūra, nepārprotami nepārkāpjot Komisijai piešķirto pilnvaru īstenošanas robežas.

6. Apstākļos, kas minēti 5. punktā, atbilstības pārbaudes procedūru ierosina Komisija, kas vajadzības gadījumā var rīkoties pēc dalībvalsts pieprasījuma.

Kolīdz ir pieņemti grozījumi kādā starptautiskajā dokumentā, Komisija nekavējoties iesniedz komitejai, kas izveidota saskaņā ar 11. panta 1. punktu, priekšlikumu par pasākumiem, lai izslēgtu attiecīgos grozījumus no šās regulas.

Atbilstības pārbaudes procedūru, tostarp atbilstošā gadījumā procedūras, ko paredz Lēmuma 1999/468/EK 5. panta 6. punkts, pabeidz vismaz vienu mēnesi pirms tā starptautiski pieņemtā perioda beigām, kuram paejot, attiecīgos grozījumus uzskata par pieņemtiem klusuciešot, vai pirms minēto grozījumu paredzētā spēkā stāšanās datuma.

7. Ja pastāv 5. punkta pirmajā daļā minētais risks, dalībvalstis atbilstības pārbaudes procedūras gaitā atturas uzsākt jebkādu iniciatīvu, lai iestrādātu grozījumus valsts tiesību aktos vai piemērotu šos grozījumus attiecīgajā starptautiskajā dokumentā.

8. Visus nozīmīgākos starptautisko dokumentu grozījumus, kas ir iestrādāti Kopienas jūras tiesību aktos, saskaņā ar 5. un 6. punktu informācijas nolūkos publicē Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.

▼M2

11. pants

Komitejas procedūra

1. Komisijai palīdz komiteja.

2. Ja ir atsauce uz šo punktu, piemēro Lēmuma 1999/468/EK 5. un 7. pantu, ņemot vērā tā 8. pantu.

Lēmuma 1999/468/EK 5. panta 6. punktā noteiktais termiņš ir viens mēnesis.

3. Ja ir norāde uz šo punktu, piemēro Lēmuma 1999/468/EK 6. un 7. pantu, ņemot vērā tā 8. pantu.

Lēmuma 1999/468/EK 6. panta b) un c) apakšpunktā paredzētais termiņš ir viens mēnesis.

4. Ja ir atsauce uz šo punktu, piemēro Lēmuma 1999/468/EK 5.a panta 1. līdz 4. punktu un 7. pantu, ņemot vērā tā 8. pantu.

5. Ja ir atsauce uz šo punktu, piemēro Lēmuma 1999/468/EK 5.a panta 1., 2., 4. un 6. punktu un 7. pantu, ņemot vērā tā 8. pantu.

▼B

12. pants

Konfidencialitāte

Piemērojot šo regulu, Komisija saskaņā ar Komisijas 2001. gada 29. novembra Lēmumu 2001/844/EK, EOTK, Euratom par grozījumiem tās reglamentu ( 6 ) veic piemērotus pasākumus, lai aizsargātu informāciju, uz kuru attiecas prasība par konfidencialitāti un kura tai ir pieejama vai kuru tai iesniegušas dalībvalstis.

Dalībvalstis veic līdzvērtīgus pasākumus saskaņā ar attiecīgajiem valstu tiesību aktiem.

Personālam, kas veic drošības inspekcijas vai strādā ar konfidenciālu informāciju, kura saistīta ar šo regulu, jābūt pienācīgam drošības līmenim, ko pārbauda tā dalībvalsts, kuras piederīgie ir personāla locekļi.

13. pants

Informācijas izplatīšana

1. Neierobežojot sabiedrības tiesības piekļūt dokumentiem, kas paredzētas Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 30. maija Regulā (EK) Nr. 1049/2001 par Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas dokumentu publiskumu ( 7 ), inspekcijas ziņojumi un dalībvalstu atbildes, kas minēti 4. panta 3. punktā, 5. panta 2. punktā, 5. panta 4. punktā un 9. panta 6. punktā, ir slepeni un nav publiskojami. Tie ir pieejami vienīgi attiecīgajām iestādēm, kas nodod tos tikai ieinteresētajām personām, kurām nepieciešams tos zināt, ievērojot spēkā esošos valstu noteikumus par jutīgas informācijas izplatīšanu.

2. Ar informāciju, kas iegūta no inspekcijas ziņojumiem un dalībvalstu atbildēm un attiecas uz citām dalībvalstīm, dalībvalstis apietas kā ar konfidenciālu informāciju, cik vien iespējams, un, ievērojot spēkā esošos valstu tiesību aktus.

3. Ja nav skaidrs, vai inspekcijas ziņojumus un atbildes drīkst izpaust, dalībvalstis vai Komisija konsultējas ar attiecīgo dalībvalsti.

14. pants

Sodi

Dalībvalstis nodrošina, lai tiktu ieviesti iedarbīgi, samērīgi un atturoši sodi par šās regulas noteikumu pārkāpumiem.

15. pants

Stāšanās spēkā

Šī regula stājas spēkā divdesmitajā dienā pēc publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.

To piemēro no 2004. gada 1. jūlija, izņemot 3. panta 2. un 3. punkta un 9. panta 4. punkta noteikumus, kas stājas spēkā un tiek piemēroti no tajos minētās dienas.

Šī regula uzliek saistības kopumā un ir tieši piemērojama visās dalībvalstīs.









I PIELIKUMS

1974. GADA STARPTAUTISKĀS KONVENCIJAS PAR CILVĒKU DZĪVĪBAS AIZSARDZĪBU UZ JŪRAS, AR GROZĪJUMIEM, PIELIKUMA GROZĪJUMI

“XI-2. NODAĻA ĪPAŠI PASĀKUMI JŪRAS SATIKSMES DROŠĪBAS PASTIPRINĀŠANAI

1. noteikums Definīcijas

1. Šajā nodaļā, ja vien konkrēti nav noteikts citādi: 1) “sauskravu kuģis” ir sauskravu kuģis atbilstīgi IX/1.6. noteikumā minētajai definīcijai; 2) “tankkuģis ķimikāliju pārvadāšanai” ir tankkuģis ķimikāliju pārvadāšanai atbilstīgi VII/8.2. noteikumā minētajai definīcijai; 3) “gāzvedējs” ir gāzvedējs atbilstīgi VII/11.2. noteikumā minētajai definīcijai; 4) “ātrgaitas kuģis” ir kuģis atbilstīgi X/1.2. noteikumā minētajai definīcijai; 5) “mobila piekrastes urbšanas platforma” ir mehāniski darbināma mobila piekrastes urbšanas platforma atbilstīgi IX/1. noteikumā minētajai definīcijai, tā nav fiksēta; 6) “naftas tankkuģis” ir naftas tankkuģis atbilstīgi II-1/2.12. noteikumā minētajai definīcijai; 7) “sabiedrība” ir sabiedrība atbilstīgi IX/1. noteikumā minētajai definīcijai; 8) “kuģa/ostas saskarsme” ir mijiedarbība, kas notiek, ja kuģi tieši un nekavējoties skar darbības, kas ietver pasažieru vai preču kustību vai ostas pakalpojumu sniegšanu kuģim vai no tā; 9) “ostas iekārta” ir vieta, ko noteikusi Līgumslēdzēja valdība vai atbildīgā iestāde un kur notiek kuģa/ostas saskarsme. Atkarībā no konkrētā gadījuma tā ietver enkurvietas, uzgaidāmās piestātnes un piekļuvi tām no jūras; 10) “darbība no kuģa uz kuģi” ir jebkura darbība, kas nav saistīta ar ostas iekārtu un kas ietver preču vai personu nokļūšanu no viena kuģa uz cita kuģa; 11) “atbildīgā iestāde” ir noteikta(-as) organizācija(-as) vai administrācija(-as) Līgumslēdzējā valdībā, kura(-as) atbild par šās nodaļas noteikumu īstenošanu attiecībā uz ostas iekārtu drošību un kuģa/ostas saskarsmi no ostas iekārtas viedokļa; 12) “Starptautiskais kuģu un ostas iekārtu drošības kodekss (ISPS Kodekss)” ir Starptautiskais kuģu un ostas iekārtu drošības kodekss, kas sastāv no A daļas (noteikumi, kuri uzskatāmi par obligātiem) un B daļas (noteikumi, kuri uzskatāmi par rekomendējošiem) un ko 2002. gada 12. decembrī pieņēma 1974. gada Starptautiskās konvencijas par cilvēku dzīvības aizsardzību uz jūras (ar Organizācijas izdarītajiem grozījumiem) Līgumslēdzēju valdību konference ar 2. rezolūciju, ja: 1) ISPS Kodeksa A daļas grozījumi ir pieņemti un stājušies spēkā saskaņā ar šās konvencijas VIII pantu par grozījumu procedūrām, kas piemērojamas pielikumam, izņemot I nodaļu, un 2) Kuģošanas drošības komiteja ir pieņēmusi ISPS Kodeksa B daļas grozījumus, ievērojot savu reglamentu; 13) “ar drošību saistīts starpgadījums” ir ikviena aizdomīga rīcība vai apstāklis, kas apdraud kuģa, tostarp mobilas piekrastes urbšanas platformas un ātrgaitas kuģa, vai ostas iekārtas, vai jebkādas kuģa/ostas saskarsmes, vai no kuģa uz kuģi veiktas darbības drošību; 14) “drošības līmenis” ir pakāpe, kas raksturo risku, ka iestāsies ar drošību saistīts starpgadījums vai notiks mēģinājums to panākt; 15) “drošības deklarācija” ir vienošanās, kas notikusi starp kuģi un ostas iekārtu vai citu kuģi, ar kuru tam notiek saskarsme, un kur sīkāk noteikti drošības pasākumi, kādus katrs no tiem īstenos; 16) “atzīta drošības organizācija” ir organizācija ar pienācīgu kompetenci drošības jautājumos un pienācīgām zināšanām par kuģu un ostu darbībām, kurai ir atļauts veikt novērtējumu, pārbaudi, apstiprināšanu vai sertifikāciju, ko pieprasa šī nodaļa vai ISPS Kodeksa A daļa;

2. Termins “kuģis” 3.-13. noteikumā ietver arī mobilas piekrastes urbšanas platformas un ātrgaitas kuģus.

3. Termins “visi kuģi” šajā nodaļā nozīmē jebkuru kuģi, uz kuru attiecas šī nodaļa.

4. Termins “Līgumslēdzēja valdība” 3., 4., 7., 10., 11., 12. un 13. noteikumā ietver norādi uz “atbildīgo iestādi”.

2. noteikums Piemērošana

1. Šī nodaļa attiecas: 1. Uz šādu veidu kuģiem, kas veic starptautiskus reisus: 1.1. pasažieru kuģi, tostarp ātrgaitas pasažieru kuģi; 1.2. kravas kuģi, tostarp ātrgaitas kravas kuģi, kuru bruto tilpība nav mazāka par 500; un 1.3. mobilās piekrastes urbšanas platformas; un 2. Uz ostas iekārtām, kas apkalpo šādus kuģus, kuri veic starptautiskos reisus.

2. Neatkarīgi no 1.2. punkta noteikumiem Līgumslēdzējas valdības izlemj, kādā apjomā piemērot šo nodaļu un ISPS Kodeksa A daļas attiecīgos punktus tām savā teritorijā izvietotajām ostas iekārtām, kurām reizēm jāapkalpo kuģi, kas ierodas vai dodas starptautiskajos reisos, taču pamatā tās izmanto kuģi, kas neveic starptautiskus reisus. 2.1. Līgumslēdzējas valdības savus lēmumus, kas pieņemti saskaņā ar 2. punktu, pamato uz ostas iekārtu drošības novērtējumu, kas veikts saskaņā ar ISPS Kodeksa A daļas noteikumiem. 2.2. Neviens lēmums, ko pieņēmusi Līgumslēdzēja valdība saskaņā ar 2. punktu, nedrīkst nelabvēlīgi ietekmēt drošības līmeni, kas jāsasniedz ar šo nodaļu vai ISPS Kodeksa A daļu.

3. Šī nodaļa neattiecas uz karakuģiem, peldošām palīgierīcēm vai citiem kuģiem, kas pieder Līgumslēdzējām valdībām vai ko tās ekspluatē un izmanto tikai nekomerciālā valsts dienestā.

4. Šajā nodaļā nekas neierobežo valstu tiesības vai pienākumus saskaņā ar starptautiskajiem tiesību aktiem.

3. noteikums Līgumslēdzēju valdību pienākumi attiecībā uz drošību

1. Administrācijas nosaka drošības līmeņus un nodrošina, lai kuģiem, kas drīkst braukt ar to karogu, tiktu sniegta informācija par drošības līmeņiem. Ja tiek mainīti drošības līmeņi, informācija par drošības līmeņiem jāatjaunina atkarībā no apstākļiem.

2. Līgumslēdzējas valdības nosaka drošības līmeņus un nodrošina, lai to teritorijā esošajām ostas iekārtām un kuģiem pirms ienākšanas to teritorijā esošā ostā vai, atrodoties šādā ostā, tiktu sniegta informācija par drošības līmeni. Ja tiek mainīti drošības līmeņi, informācija par drošības līmeņiem jāatjaunina atkarībā no apstākļiem.

4. noteikums Prasības sabiedrībām un kuģiem

1. Sabiedrības ievēro šās nodaļas un ISPS Kodeksa A daļas attiecīgos noteikumus, ņemot vērā vadlīnijas, kas sniegtas ISPS Kodeksa B daļā.

2. Kuģi ievēro šās nodaļas un ISPS Kodeksa A daļas attiecīgos noteikumus, ņemot vērā vadlīnijas, kas sniegtas ISPS Kodeksa B daļā, un šo noteikumu ievērošanu pārbauda un apstiprina saskaņā ar ISPS Kodeksa A daļu.

3. Pirms ienākšanas Līgumslēdzējas valdības teritorijā esošā ostā vai, atrodoties šādā ostā, kuģis ievēro tā drošības līmeņa prasības, ko noteikusi šī Līgumslēdzēja valdība, ja šis drošības līmenis ir augstāks par drošības līmeni, ko minētajam kuģim noteikusi administrācija.

4. Kuģi bez nepamatotas kavēšanās reaģē uz vajadzību paaugstināt drošības līmeni.

5. Ja kuģis neatbilst šās nodaļas vai ISPS Kodeksa A daļas prasībām vai nespēj ievērot administrācijas vai citas Līgumslēdzējas valdības noteiktā drošības līmeņa prasības, kas attiecas uz šo kuģi, tad kuģis to dara zināmu attiecīgajai kompetentajai iestādei pirms jebkādas kuģa/ostas saskarsmes veikšanas vai pirms ienākšanas ostā — atkarībā no tā, kas notiek vispirms.

5. noteikums Sabiedrību īpašā atbildība

Sabiedrība nodrošina, lai kapteinim kuģī vienmēr būtu pieejama informācija, ar kuras palīdzību attiecīgi pilnvarotas Līgumslēdzējas valdības amatpersonas var noteikt:

1) kurš atbild par pienākumu uzticēšanu komandas locekļiem vai citām tobrīd kuģī nodarbinātām vai pieņemtām personām;

2) kurš atbild par kuģa izmantošanu; un

3) gadījumos, kad kuģi izmanto saskaņā ar čartera līguma(-u) noteikumiem, — kas ir čartera līguma(-u) puses.

6. noteikums Kuģa drošības trauksmes sistēma

1. Visiem kuģiem jāierīko kuģa drošības trauksmes sistēma šādā kārtībā: 1) kuģiem, kas uzbūvēti līdz 2004. gada 1. jūlijam ieskaitot; 2) pasažieru kuģiem, ieskaitot ātrgaitas pasažieru kuģus, kas uzbūvēti pirms 2004. gada 1. jūlija, ne vēlāk kā pirmajā radiosakaru iekārtas pārbaudē pēc 2004. gada 1. jūlija; 3) naftas tankkuģiem, tankkuģiem ķimikāliju pārvadāšanai, gāzvedējiem, sauskravu kuģiem un ātrgaitas kravas kuģiem, kuru bruto tilpība nav mazāka par 500 un kas uzbūvēti līdz 2004. gada 1. jūlijam, — ne vēlāk kā pirmajā radiosakaru iekārtas pārbaudē pēc 2004. gada 1. jūlija; un 4) citiem kravas kuģiem, kuru bruto tilpība nav mazāka par 500, un mobilajām piekrastes urbšanas platformām, kas būvēti(-as) līdz 2004. gada 1. jūlijam, — ne vēlāk kā pirmajā radiosakaru iekārtas pārbaudē pēc 2006. gada 1. jūlija.

2. Kuģa drošības trauksmes sistēma aktivizētā stāvoklī: 1) izraisa un nodod drošības trauksmi no kuģa uz zemi kompetentai iestādei, ko iecēlusi Administrācija un kas šajos apstākļos var būt arī Sabiedrība, identificējot kuģi, tā atrašanās vietu un norādot, ka drošība uz kuģa ir briesmās vai ir tikusi apdraudēta; 2) nesūta kuģa drošības trauksmi citiem kuģiem; 3) nesaceļ trauksmi uz kuģa; un 4) turpina kuģa drošības trauksmi, līdz tā tiek deaktivēta un/vai atiestatīta.

3. Kuģa drošības trauksmes sistēma: 1) Var tikt aktivizēta no komandtiltiņa un vismaz vienas citas vietas; un 2) Atbilst izpildījuma standartiem, kas nav zemāki par Organizācijas pieņemtajiem standartiem.

4. Kuģa drošības trauksmes sistēmas aktivēšanas vietām jābūt ierīkotām tā, lai novērstu nejaušu kuģa drošības trauksmes ieslēgšanu.

5. Prasību ierīkot kuģa drošības trauksmes sistēmu uzskata par izpildītu, ja tiek izmantota radiosakaru iekārta, kas pielāgota tā, lai atbilstu IV nodaļas prasībām, ja vien ir ievērotas visas šā noteikuma prasības.

6. Ja administrācija saņem paziņojumu par kuģa drošības trauksmi, šī administrācija nekavējoties nodod to valstij(-īm), kuras(-u) tuvumā kuģis tobrīd atrodas.

7. Ja Līgumslēdzēja valdība saņem paziņojumu par kuģa drošības trauksmi no kuģa, kam nav tiesību braukt zem tās karoga, minētā Līgumslēdzēja valdība nekavējoties informē attiecīgo Administrāciju un vajadzības gadījumā valsti(-is), kuras(-u) tuvumā kuģis tobrīd atrodas.

7. noteikums Briesmas kuģiem

1. Līgumslēdzējas valdības nosaka drošības līmeņus un nodrošina, lai kuģiem, kas atrodas to teritoriālajos ūdeņos vai kas izteikuši nodomu iebraukt to teritoriālajos ūdeņos, tiktu nodota informācija par drošības līmeni.

2. Līgumslēdzējas valdības izveido kontaktpunktu, caur kuru šādi kuģi var pieprasīt padomu vai palīdzību un kuram šādi kuģi var ziņot par jebkādām aizdomām par drošības problēmām saistībā ar citiem kuģiem, pārvietošanos vai sakariem.

3. Ja ir konstatētas uzbrukuma briesmas, attiecīgā Līgumslēdzēja valdība ziņo attiecīgajiem kuģiem un to administrācijām: 1) par pašreizējo drošības līmeni; 2) par jebkādiem drošības pasākumiem, kas attiecīgajiem kuģiem jāveic, lai pasargātu sevi no uzbrukuma saskaņā ar ISPS Kodeksa A daļas noteikumiem; un 3) par drošības pasākumiem, ko pēc vajadzības izlēmusi veikt piekrastes valsts.

8. noteikums Kapteiņa atbildība par kuģa drošību un drošumu

1. Ne sabiedrība, ne fraktētājs, ne kāda cita persona neierobežo kapteini pieņemt vai īstenot lēmumu, kurš pēc kapteiņa profesionālā sprieduma ir nepieciešams, lai saglabātu kuģa drošību un drošumu. Tas ietver atteikumu uzņemt kuģī personas (izņemot tās, ko Līgumslēdzēja valdība atzinusi par attiecīgi pilnvarotām) vai viņu mantas un aizliegumu iekraut kravu, tostarp konteinerus vai citas slēgtas kravas transporta vienības.

2. Ja pēc kapteiņa profesionālā sprieduma kuģa ekspluatācijas laikā rodas kolīzijas starp kuģim piemērojamajām drošības un drošuma prasībām, tad kapteinis dod rīkojumu izpildīt tās prasības, kas nepieciešamas, lai saglabātu kuģa drošību. Šādos gadījumos kapteinis var īstenot pagaidu drošības pasākumus, informējot par to administrāciju un vajadzības gadījumā to Līgumslēdzēju valdību, kuras ostā kuģis atrodas vai vēlas ienākt. Šiem pagaidu drošības pasākumiem, kas veikti saskaņā ar šo noteikumu, cik vien iespējams, jāatbilst prevalējošajam drošības līmenim. Konstatējot šādus gadījumus, administrācija nodrošina, lai kolīzijas tiktu novērstas un pēc iespējas samazinātos iespēja, ka tās atkārtotos.

9. noteikums Kontroles un priekšrakstu izpildes pasākumi

1. Kuģu kontrole ostā 1.1. Saistībā ar šo nodaļu ikviens kuģis, uz kuru attiecas šī nodaļa, citas Līgumslēdzējas valdības ostā ir pakļauts kontrolei, ko veic šās valsts pilnvarotas amatpersonas, kuras var būt tās pašas, kas izpilda I/19. noteikumā minētās funkcijas. Šādu kontroli var ierobežot ar pārbaudi, vai kuģī ir spēkā esoša starptautiskā kuģa drošības apliecība vai spēkā esoša starptautiskā kuģa drošības pagaidu apliecība, kas izsniegta saskaņā ar ISPS Kodeksa A daļas noteikumiem (“apliecība”), ko pieņem, ja tas ir derīgs, ja nav nopietnu iemeslu uzskatīt, ka kuģis neatbilst šās nodaļas vai ISPS Kodeksa A daļas prasībām. 1.2. Ja pastāv šādi nopietni iemesli vai kuģis pēc pieprasījuma nevar uzrādīt derīgu apliecību, Līgumslēdzējas valdības attiecīgi pilnvarotas amatpersonas šim kuģim norīko jebkādu vai jebkādus kontroles pasākumus, kā noteikts 1.3. punktā. Šādiem uzliktajiem pasākumiem jābūt samērīgiem, ņemot vērā ISPS Kodeksa B daļā sniegtās vadlīnijas. 1.3. Šādi kontroles pasākumi ir: kuģa inspicēšana, kuģa aizkavēšana, kuģa aizturēšana, tā ekspluatācijas ierobežošana, ieskaitot pārvietošanos ostā, vai kuģa izraidīšana no ostas. Šie kontroles pasākumi papildus vai alternatīvi var ietvert citus, vājākus administratīvus vai korektīvus pasākumus.

2. Kuģi, kas vēlas ieiet citas Līgumslēdzējas valdības ostā 2.1. Saistībā ar šo nodaļu Līgumslēdzēja valdība var pieprasīt, lai kuģi, kas vēlas ienākt tās ostās, pirms ienākšanas ostā sniegtu šās valsts attiecīgi pilnvarotām amatpersonām turpmāko informāciju, lai nodrošinātu atbilstību šai nodaļai, cenšoties novērst vajadzību norīkot kontroles pasākumus: 1) ka kuģim ir spēkā esoša apliecība, norādot izdevējas iestādes nosaukumu; 2) drošības līmenis, saskaņā ar kuru kuģis tobrīd tiek ekspluatēts; 3) drošības līmenis, saskaņā ar kuru kuģis ticis ekspluatēts iepriekšējā ostā, kur tas veicis kuģa/ostas saskarsmi 2.3. punktā minētajā periodā; 4) jebkādi īpaši vai papildu drošības pasākumi, ko kuģis veicis jebkādā iepriekšējā ostā, kur tas veicis kuģa/ostas saskarsmi 2.3. punktā minētajā periodā; 5) ka ir ievērotas piemērotas kuģa drošības procedūras, veicot jebkādu darbību no kuģa uz kuģi 2.3. punktā minētajā periodā; vai 6) citāda ar praktisko drošību saistīta informācija (tomēr ne sīkākas ziņas par kuģa drošības plānu), ņemot vērā ISPS Kodeksa B daļā sniegtās vadlīnijas. Ja to pieprasa Līgumslēdzēja valdība, kuģis vai sabiedrība sniedz informāciju, kas ir pieņemama minētajai Līgumslēdzējai valdībai, vai iepriekš minēto informāciju. 2.2. Visi kuģi, uz kuriem attiecas šī nodaļa un kuri vēlas ieiet citas Līgumslēdzējas valdības ostā, sniedz 2.1. punktā minēto informāciju pēc šās valsts attiecīgi pilnvarotu amatpersonu pieprasījuma. Kapteinis var atteikties sniegt šādu informāciju, apzinādamies, ka tam var sekot aizliegums ienākt ostā. 2.3. Kuģis uztur pierakstus par pēdējiem 10 gadījumiem, kad ostas iekārtām sniegta 2.1. punktā minētā informācija. 2.4. Ja, saņemot informāciju, kas aprakstīta 2.1. punktā, Līgumslēdzējas valdības attiecīgi pilnvarotajām amatpersonām ostā, kurā kuģis vēlas ienākt, ir nopietni iemesli uzskatīt, ka kuģis neatbilst šās nodaļas vai ISPS Kodeksa A daļas noteikumiem, tad šīs amatpersonas lūko sazināties ar kuģi un izveidot sakarus starp kuģi un administrāciju, lai izlabotu neatbilstību. Ja pēc šādas saziņas netiek veikti labojumi vai ja amatpersonām no cita viedokļa ir nopietni iemesli uzskatīt, ka kuģis neatbilst šās nodaļas vai ISPS Kodeksa A daļas prasībām, šīs amatpersonas attiecībā uz kuģi var veikt pasākumus, kas paredzēti 2.5. punktā. Šādiem pasākumiem jābūt samērīgiem, ņemot vērā ISPS Kodeksa B daļā sniegtās vadlīnijas. 2.5. Šādi pasākumi ir: 1) prasība izlabot neatbilstību; 2) prasība, lai kuģis dotos uz noteiktu vietu Līgumslēdzējas valdības teritoriālajos vai iekšējos ūdeņos; 3) kuģa inspicēšana, ja kuģis atrodas tās Līgumslēdzējas valdības teritoriālajos ūdeņos, kuras ostā kuģis vēlas ienākt; vai 4) aizliegums ienākt ostā. Pirms šādu pasākumu uzsākšanas Līgumslēdzēja valdība informē kuģi par saviem nodomiem. Saņemot šādu informāciju, kapteinis var atteikties no sava nodoma ienākt minētajā ostā. Tādos gadījumos šo regulu nepiemēro.

3. Papildnoteikumi 3.1. Šādos gadījumos: 1) ja tiek norīkots kontroles pasākums, kas nav vājāks 1.3. punktā minētais administratīvais vai korektīvais pasākums, vai 2) ja ir veikti jebkuri 2.5. punktā minētie pasākumi, Līgumslēdzējas valdības pienācīgi pilnvarota amatpersona pēc tam rakstiski informē administrāciju, norādot sīkāk, kādi kontroles pasākumi ir noteikti vai kādi pasākumi ir veikti, minot iemeslus. Līgumslēdzēja valdība, norīkojot kontroles pasākumus vai citus pasākumus, par to paziņo arī atzītajām drošības organizācijām, kas izdevušas apliecību attiecīgajam kuģim, un Organizācijai, kad ir norīkoti šādi kontroles pasākumi vai veikti citi pasākumi. 3.2. Ja kuģim aizliedz ienākt ostā vai to izraida no ostas, tad ostas valsts iestādes paziņo atbilstošos faktus tās valsts iestādēm, kurā atrodas tuvākās piestāšanas ostas, ja tādas ir zināmas, un citām atbilstošām piekrastes valstīm, ņemot vērā vadlīnijas, kas jāizstrādā Organizācijai. Paziņojot nodrošina konfidencialitāti un drošību. 3.3. Aizliegumu ienākt ostā saskaņā ar 2.4. un 2.5. punktu vai izraidījumu no ostas saskaņā ar 1.1.-1.3. punktu izsaka vienīgi tad, ja Līgumslēdzējas valdības pienācīgi pilnvarotajām amatpersonām ir nopietni iemesli uzskatīt, ka šis kuģis tiešā veidā apdraud personu vai kuģu, vai cita veida īpašuma drošību vai drošumu, un ja nav citu piemērotu līdzekļu, kā novērst šīs briesmas. 3.4. Kontroles pasākumus, kas minēti 1.3. punktā, un pasākumus, kas minēti 2.5. punktā, norīko saskaņā ar šo noteikumu vienīgi tik ilgam laikam, kamēr Līgumslēdzēja valdība nav akceptējusi, ka ir izlabota neatbilstība, kuras dēļ šie kontroles pasākumi un citi pasākumi tikuši ieviesti, ņemot vērā kuģa vai administrācijas potenciāli ieteikto rīcību. 3.5. Ja Līgumslēdzēja valdība īsteno kontroli saskaņā ar 1. punktu vai veic pasākumus saskaņā ar 2. punktu: 1) jādara viss iespējamais, lai novērstu kuģa nepamatotu aizturēšanu vai aizkavēšanu. Ja kuģis ir nepamatoti aizturēts vai aizkavēts, tam ir tiesības saņemt kompensāciju par nodarītajiem zaudējumiem vai kaitējumu; un 2) netiek liegta piekļuve kuģim ārkārtas gadījumos un humānu iemeslu vai drošības apsvērumu dēļ.

10. noteikums Prasības ostas iekārtām

1. Ostas iekārtas ievēro šās nodaļas un ISPS Kodeksa A daļas attiecīgos noteikumus, ņemot vērā vadlīnijas, kas sniegtas ISPS Kodeksa B daļā.

2. Līgumslēdzējas valdības, kuru teritorijā atrodas ostas iekārta vai ostas iekārtas, uz ko attiecas šis noteikums, nodrošina: 1) lai tiktu veikti, pārskatīti un apstiprināti ostas iekārtu drošības novērtējumi saskaņā ar ISPS Kodeksa A daļas noteikumiem; un 2) lai tiktu izstrādāti, pārskatīti, apstiprināti un īstenoti ostas iekārtu drošības plāni saskaņā ar ISPS Kodeksa A daļas noteikumiem.

3. Līgumslēdzējas valdības nosaka un izziņo pasākumus, kas jāaplūko ostas iekārtas drošības plānā dažādos drošības līmeņos, ieskaitot informāciju par to, kad vajadzēs iesniegt drošības deklarāciju.

11. noteikums Alternatīvi nolīgumi par drošību

1. Līgumslēdzējas valdības, īstenojot šo nodaļu un ISPS Kodeksa A daļu, noslēdz divpusējus vai daudzpusējus rakstveida nolīgumus ar citām Līgumslēdzējām valdībām par alternatīviem drošības pasākumiem, kas attiecas uz īsiem starptautiskiem reisiem noteiktos maršrutos starp ostas iekārtām, kuras atrodas to teritorijā.

2. Neviens no šiem nolīgumiem nedrīkst negatīvi ietekmēt citu tādu kuģu vai ostas iestāžu drošības līmeni, uz kuriem neattiecas nolīgums.

3. Kuģis, uz ko attiecas šāds nolīgums, nedrīkst veikt nekādas darbības no kuģa uz kuģi, ja uz otru kuģi neattiecas nolīgums.

4. Šādus nolīgumus periodiski pārskata, ņemot vērā gūto pieredzi, kā arī jebkādas konkrēto apstākļu izmaiņas vai novērtētās briesmas to kuģu, ostas iekārtu vai maršrutu drošībai, uz kuriem attiecas nolīgums.

12. noteikums Līdzvērtīgi drošības pasākumi

1. Administrācija var atļaut konkrētam kuģim vai kuģu grupai, kas drīkst braukt ar tās karogu, īstenot citus drošības pasākumus, kas līdzvērtīgi šajā nodaļā vai ISPS Kodeksa A daļā paredzētajiem, ja šādi drošības pasākumi ir vismaz tikpat efektīvi kā tie, kas aprakstīti šai nodaļā vai ISPS Kodeksa A daļā. Administrācija, kas atļauj šādus drošības pasākumus, sniedz Organizācijai par tiem sīkāku informāciju.

2. Īstenojot šo nodaļu un ISPS Kodeksa A daļu, Līgumslēdzēja valdība var atļaut arī konkrētai ostas iekārtai vai ostas iekārtu grupai, kura(-as) atrodas tās teritorijā un uz kurām neattiecas saskaņā ar 11. noteikumu noslēgtais nolīgums, īstenot drošības pasākumus, kas ir līdzvērtīgi šajā nodaļā vai ISPS Kodeksa A daļā aprakstītajiem, ja šādi drošības pasākumi ir vismaz tikpat efektīvi kā tie, kas aprakstīti šai nodaļā vai ISPS Kodeksa A daļā. Administrācija, kas atļauj šādus drošības pasākumus, sniedz Organizācijai par tiem sīkāku informāciju.

13. noteikums Informācijas sniegšana

1. Līgumslēdzējas valdības ne vēlāk kā 2004. gada 1. jūlijā iesniedz Organizācijai šādus datus un dara tos pieejamus, lai informētu sabiedrības un kuģus: 1) to valsts iestādes vai iestāžu nosaukumi un kontaktinformācija, kas atbild par kuģu un ostas iekārtu drošību; 2) vietas to teritorijā, kurām ir apstiprināti ostas iekārtu drošības plāni; 3) to iestāžu nosaukumi un kontaktinformācija, kas minētas 6.2.1. noteikumā un kam jebkurā brīdī jābūt gatavām pieņemt drošības trauksmi no kuģa uz zemi un rīkoties, tādu saņemot; 4) to iestāžu nosaukumi un kontaktinformācija, kas minētas 9.3.1. noteikumā un kurām jebkurā brīdī jābūt gatavām pieņemt paziņojumus no Līgumslēdzējām valdībām par kontroles un priekšrakstu izpildes pasākumu izpildi un rīkoties, tādus saņemot; un 5) to iestāžu nosaukumi un kontaktinformācija, kas minētas 7.2. noteikumā un kam jebkurā brīdī jābūt gatavām sniegt konsultācijas vai palīdzību kuģiem, un kam kuģi var ziņot par aizdomām par drošības problēmām; vēlāk atjauninot šo informāciju, ja un kolīdz tajā radušās izmaiņas. Organizācija šīs ziņas nodod citām Līgumslēdzējām valdībām, lai tās informētu savas amatpersonas.

2. Līgumslēdzējas valdības ne vēlāk kā 2004. gada 1. jūlijā paziņo Organizācijai to atzīto drošības organizāciju nosaukumus un kontaktinformāciju, kuras ir pilnvarotas rīkoties to vārdā, kā arī sīkākas ziņas par īpašajām atbildības sfērām un pilnvaru piešķiršanas nosacījumiem. Šo informāciju atjaunina, ja un kolīdz tajā radušās izmaiņas. Organizācija šīs ziņas nodod citām Līgumslēdzējām valdībām, lai tās informētu savas amatpersonas.

3. Līgumslēdzējas valdības ne vēlāk kā 2004. gada 1. jūlijā iesniedz Organizācijai sarakstu ar to ostas iekārtu apstiprinātajiem drošības plāniem, kuras atrodas to teritorijā, norādot vietu vai vietas, uz kurām attiecas katrs apstiprinātais ostas iekārtas drošības plāns, un atbilstošo apstiprināšanas dienu, un turpmāk dara zināmu, kad ir notikušas kādas no šādām izmaiņām: 1) ja ir vai tiks mainīta(-as) vieta(-as), uz kurām attiecas apstiprināts ostas iekārtas drošības plāns. Šādos gadījumos sniedzamajā informācijā norāda, kā mainījusies vieta vai vietas, uz kuru(-ām) attiecas plāns, un diena, kad šādas izmaiņas tiks ieviestas vai ir īstenotas; 2) ja apstiprināts ostas iekārtas drošības plāns, kas sākotnēji iekļauts Organizācijai iesniegtajā sarakstā, jāatsauc vai ir atsaukts. Šādos gadījumos sniedzamajā informācijā norāda dienu, kad notiks vai ir notikusi atsaukšana. Šajos gadījumos informāciju iesniedz Organizācijai iespējami drīz, tiklīdz tas ir praktiski iespējams; un 3) ja jāpapildina apstiprināto ostas iekārtu drošības plānu saraksts. Šādos gadījumos sniedzamajā informācijā norāda vietu(-as), uz kuru(-ām) attiecas plāns, un apstiprināšanas dienu.

4. Kad ir apritējuši pieci gadi pēc 2004. gada 1. jūlija, Līgumslēdzējas valdības iesniedz Organizācijai pārskatītu un atjauninātu sarakstu, kur iekļauti visi apstiprinātie to ostas iekārtu drošības plāni, kas atrodas to teritorijā, norādot vietu vai vietas, uz kuru(-ām) attiecas katrs apstiprinātais ostas iekārtas drošības plāns, un attiecīgo apstiprināšanas dienu (un visu grozījumu apstiprināšanas dienas), šis saraksts aizstāj un aizvieto visu informāciju, kas Organizācijai paziņota iepriekšējo piecu gadu laikā saskaņā ar 3. punktu.

5. Līgumslēdzējas valdības iesniedz Organizācijai informāciju, ka ir noslēgts nolīgums saskaņā ar 11. noteikumu. Sniegtajā informācijā norāda: 1) to Līgumslēdzēju valdību nosaukumus, kas ir noslēgušas nolīgumu; 2) ostas iekārtas un noteiktos maršrutus, uz kuriem attiecas nolīgums; 3) laika posmu, pēc kura šis nolīgums tiks pārskatīts; 4) nolīguma spēkā stāšanās dienu; un 5) informāciju par jebkādām konsultācijām, kas notikušas ar citām Līgumslēdzējām valdībām; un vēlāk, kad nolīgums ir grozīts vai beidzis darboties, Organizācijai šo informāciju iesniedz iespējami drīz, tiklīdz tas praktiski iespējams.

6. Katrai Līgumslēdzējai valdībai, kas saskaņā ar 12. noteikumu ļauj īstenot līdzvērtīgus drošības pasākumus attiecībā uz kuģi, kas drīkst braukt ar tās karogu, vai attiecībā uz ostas iekārtu, kas atrodas tās teritorijā, sniedz Organizācijai sīkākas ziņas par to.

7. Organizācija citām Līgumslēdzējām valdībām pēc to pieprasījuma sniedz informāciju, kas tai paziņota saskaņā ar 3. punktu.”









II PIELIKUMS

“STARPTAUTISKAIS KUĢU UN OSTAS IEKĀRTU DROŠĪBAS KODEKSS

PREAMBULA

1. Diplomātiskā konference par jūras satiksmes drošību, kas notika Londonā, 2002. gada decembrī, pieņēma jaunus noteikumus 1974. gada Starptautiskajai konvencijai par cilvēku dzīvības aizsardzību uz jūras un šo kodeksu, lai pastiprinātu jūras satiksmes drošību. Šīs jaunās prasības veido starptautiskus pamatprincipus kuģu un ostas iekārtu sadarbībai, lai atklātu un novērstu darbības, kas apdraud drošību jūras transporta nozarē.

2. Pēc 2001. gada 11. septembra traģiskajiem notikumiem Starptautiskās jūrniecības organizācijas (“Organizācija”) asamblejas divdesmit otrā sesija 2001. gada novembrī vienprātīgi nolēma izstrādāt jaunus pasākumus saistībā ar kuģu un ostas iekārtu drošību, lai tos pieņemtu 1974. gada Starptautiskās konvencijas par cilvēku dzīvības aizsardzību uz jūras Līgumslēdzēju valdību konferencē (pazīstama kā “diplomātiskā konference”) 2002. gada decembrī. Diplomātiskās konferences sagatavošana tika uzticēta Organizācijas Kuģošanas drošības komitejai (MSC), pamatojoties uz dalībvalstu, starpvaldību organizāciju un nevalstisko organizāciju ieteikumiem, kas konsultatīvā veidā sniegti Organizācijai.

3. MSC pirmajā ārkārtas sesijā, kas arī notika 2001. gada novembrī, izveidoja MSC starpsesiju darba grupu par jūras satiksmes drošību, lai paātrinātu piemērotu drošības pasākumu izstrādi un pieņemšanu. Pirmā MSC starpsesiju darba grupas par jūras satiksmes drošību sanāksme notika 2002. gada decembrī, un tās apspriežu rezultātus paziņoja un izvērtēja MSC septiņdesmit piektajā sesijā 2002. gada maijā, kad tika izveidota īpaša darba grupa, lai turpinātu pilnveidot sniegtos priekšlikumus. MSC septiņdesmit piektā sesija izvērtēja minētās darba grupas ziņojumu un ieteica turpināt darbu ar citas MSC starpsesiju darba grupas palīdzību, kuras sanāksme notika 2002. gada septembrī. MSC septiņdesmit sestajā sesijā tika izvērtēts MSC starpsesiju darba grupas 2002. gada septembra sanāksmes rezultāti un turpmākais darbs, ko bija veikusi MSC darba grupa, kuras sanāksme notika vienlaikus ar komitejas septiņdesmit sesto sesiju 2002. gada decembrī tieši pirms diplomātiskās konferences, un vienojās par sagatavoto tekstu galīgo versiju, ko vajadzēja izvērtēt diplomātiskajai konferencei.

4. Diplomātiskā konference (no 2002. gada 9.-13. decembrim) pieņēma grozījumus arī tā brīža 1974. gada Starptautiskajā konvencijā par cilvēku dzīvības aizsardzību uz jūras (SOLAS 74), tādējādi paātrinot prasības īstenošanu par automātiskās identifikācijas sistēmu pielāgošanu, un pieņēma jaunus SOLAS 74 XI-1. nodaļas noteikumus, kas attiecās uz kuģa identifikācijas numura marķēšanu un galveno datu uzskaites (Continuous Synopsis Record) veikšanu. Diplomātiskā konference pieņēma arī vairākas konferences rezolūcijas, tostarp par šā kodeksa īstenošanu un pārskatīšanu, tehnisko sadarbību un sadarbošanos ar Starptautisko darba organizāciju un Pasaules muitas organizāciju. Tika atzīts, ka var rasties vajadzība pārskatīt un grozīt dažus jaunos noteikumus par jūras satiksmes drošību, kad būs pabeigts darbs, kas noritēs starp abām organizācijām.

5. SOLAS 74 XI-2. nodaļas un šā kodeksa noteikumi attiecas uz kuģiem un ostas iekārtām. Vienošanās paplašināt SOLAS 74 darbības jomu, ietverot ostas iekārtas, notika, pamatojoties uz to, ka SOLAS 74 piedāvāja visātrākos līdzekļus, kā nodrošināt, lai vajadzīgie drošības pasākumi ātri stātos spēkā un kļūtu saistoši. Tomēr tika nolemts, ka noteikumiem par ostas iekārtām jāattiecas tikai uz kuģa/ostas saskarsmi. Plašākais jautājums par ostu teritoriju drošību tiks aplūkots turpmākā kopīgā darbā starp Starptautisko jūrniecības organizāciju un Starptautisko darba organizāciju. Tika arī nolemts, ka šos noteikumus nedrīkst paplašināt, aplūkojot faktisko reakciju uz uzbrukumu vai pēc uzbrukuma nepieciešamos sakopšanas darbus.

6. Veidojot jauno noteikumu projektu, tika pievērsta uzmanība tam, lai nodrošinātu savietojamību ar 1978. gada Starptautisko konvenciju par jūrnieku sagatavošanu, diplomēšanu un sardzes pildīšanu (atbilstīgi grozījumiem), Starptautisko drošas vadības kodeksu (ISM kodeksu) un harmonizēto apsekošanas un sertifikācijas sistēmu.

7. Šie noteikumi ievērojami maina starptautiskās jūrniecības nozares attieksmi pret drošību jūras transporta nozarē. Ir atzīts, ka dažām Līgumslēdzējām valdībām tie var radīt ievērojamu papildu slogu. Pilnīgi atzīta ir arī tehniskās sadarbības nozīme, lai palīdzētu Līgumslēdzējām valdībām īstenot šos noteikumus.

8. Lai īstenotu noteikumus, būs vajadzīga efektīva sadarbība un sapratne starp visiem, kas ir saistīti ar kuģiem un ostas iekārtām vai izmanto tos, ieskaitot kuģu personālu, pasažierus, kravu pārvadātājus, kuģu un ostu pārvaldes un valsts līmeņa un vietējo iestāžu amatpersonas, kas uzticēti ar drošību saistīti pienākumi. Vajadzēs pārskatīt pastāvošo praksi un procedūras un mainīt tās, ja tās nenodrošina pietiekamu drošības līmeni. Lai uzlabotu jūras satiksmes drošību, kuģniecības un ostu nozarēm un valsts līmeņa un vietējām iestādēm nāksies uzņemties papildu pienākumus.

9. B daļas vadlīnijas jāņem vērā, īstenojot drošības noteikumus, kas noteikti SOLAS 74 XI-2. nodaļā un šā kodeksa A daļā. Tomēr tika atzīts, ka vadlīniju piemērošanas apjoms var atšķirties atkarībā no ostas iekārtas un kuģa, tā pakalpojumu veida un/vai kravas rakstura.

10. Interpretējot vai piemērojot šo kodeksu, nedrīkst neievērot pamattiesības un brīvības, jo īpaši tās, kas attiecas uz jūrniekiem un bēgļiem, tostarp Starptautiskās darba organizācijas deklarāciju par pamatprincipiem un tiesībām saistībā ar darbu, kā arī starptautiskos standartus, kas attiecas uz jūrniekiem un ostu strādniekiem.

11. Atzīstot, ka 1965. gada Konvencija par starptautiskās jūras satiksmes atvieglošanu (atbilstīgi grozījumiem) nosaka, ka ārzemju komandas locekļiem valsts iestādes atļauj doties atvaļinājumā krastā, kuģim, ar ko tie ir ieradušies, atrodoties ostā, ja ir izpildītas formalitātes, kuģim ierodoties, un valsts iestādēm nav iemesla liegt atļauju izcelties krastā veselības aizsardzības, sabiedrības drošības vai sabiedriskās kārtības apsvērumu dēļ, Līgumslēdzējas valdības, apstiprinot kuģa un ostas iekārtas drošības plānus, pienācīgu vērību velta faktam, ka kuģa personāls dzīvo un strādā uz kuģa un tam ir nepieciešams atvaļinājums un piekļuve krastā izvietotiem jūrnieku sociālajiem dienestiem, tostarp medicīniskajai aprūpei.

A DAĻA

OBLIGĀTĀS PRASĪBAS ATTIECĪBĀ UZ 1974. GADA STARPTAUTISKĀS KONVENCIJAS PAR CILVĒKU DZĪVĪBAS AIZSARDZĪBU UZ JŪRAS, AR GROZĪJUMIEM, PIELIKUMA XI-2. NODAĻAS NOTEIKUMIEM

1. VISPĀRĪGA INFORMĀCIJA

1.1. Ievads

Šī Starptautiskā kuģu un ostas iekārtu drošības kodeksa daļa ietver obligātus noteikumus, uz kuriem ietverta atsauce 1974. gada Starptautiskās konvencijas par cilvēku dzīvības aizsardzību uz jūras, ar grozījumiem, XI-2. nodaļā.

1.2. Mērķi

Šā kodeksa mērķi ir šādi:

1) Izveidot starptautiskus pamatprincipus, kas ietvertu sadarbību starp Līgumslēdzējām valdībām, valsts aģentūrām, vietējām administrācijām un kuģniecības un ostu saimniecības nozarēm, lai atklātu drošības apdraudējumu un veiktu preventīvus pasākumus pret starpgadījumiem, kas saistīti ar drošību, kuri var skart kuģus vai ostas iekārtas, ko izmanto starptautiskajā tirdzniecībā;

2) Noteikt Līgumslēdzēju valdību, valsts aģentūru, vietējo administrāciju un kuģniecības un ostu saimniecības nozaru attiecīgo lomu un atbildības sfēru valsts un starptautiskā līmenī, lai panāktu jūras satiksmes drošību;

3) Nodrošināt ātru un efektīvu ar drošību saistītās informācijas apkopošanu un apmaiņu;

4) Sagatavot drošības novērtējumu metodoloģiju, lai izveidotu plānus un procedūras, kā reaģēt uz drošības līmeņa izmaiņām; un

5) Radīt pārliecību, ka pastāv piemēroti un samērīgi jūras satiksmes drošības pasākumi.

1.3. Funkcionālās prasības

Lai sasniegtu minētos mērķus, kodekss paredz vairākas funkcionālas prasības. Citu starpā tās var būt šādas:

1) Iegūt un novērtēt informāciju par drošības apdraudējumu un apmainīties ar šādu informāciju ar attiecīgajām Līgumslēdzējām valdībām;

2) Pieprasīt uzturēt saziņas protokolus starp kuģiem un ostas iekārtām;

3) Novērst nesankcionētu iekļūšanu kuģī, ostas iekārtās un to ierobežotas piekļuves zonās;

4) Novērst neatļautu ieroču, aizdedzināšanas ierīču vai sprāgstvielu ievešanu uz kuģiem vai ostas iekārtās;

5) Nodrošināt līdzekļus trauksmes sacelšanai, reaģējot uz drošības apdraudējumu vai ar drošību saistītiem starpgadījumiem;

6) Pieprasīt kuģu un ostas iekārtu drošību plānus, kuru pamatā ir drošības novērtējumi; un

7) Pieprasīt apmācību, treniņus un mācības, lai nodrošinātu drošības plānu un procedūru labu pārzināšanu.

2. DEFINĪCIJAS

2.1. Šajā daļā, ja vien konkrēti nav minēts kas cits, 1) “Konvencija” ir 1974. gada Starptautiskā konvencija par cilvēku dzīvības aizsardzību uz jūras (atbilstīgi grozījumiem); 2) “noteikums” ir Konvencijas noteikums; 3) “nodaļa” ir Konvencijas nodaļa; 4) “kuģa drošības plāns” ir plāns, kas izstrādāts, lai nodrošinātu tādu pasākumu piemērošanu uz kuģa, kuri paredzēti, lai pasargātu kuģī esošās personas, kravu, kravas transporta vienības, kuģa krājumus vai pašu kuģi no starpgadījumiem, kas saistīti ar drošību; 5) “ostas iekārtas drošības plāns” ir plāns, kas izstrādāts, lai nodrošinātu tādu pasākumu piemērošanu, kuri paredzēti, lai aizsargātu ostas iekārtu un ostas iekārtā esošus kuģus, personas, kravu, kravas transporta vienības un kuģa krājumus no starpgadījumiem, kas saistīti ar drošību; 6) “par kuģa drošību atbildīgā amatpersona” ir persona kuģī, kas padota kapteinim un kam sabiedrība uzticējusi atbildību par kuģa drošību, tostarp kuģa drošības plāna īstenošanu un uzturēšanu, un tā uztur sakarus ar amatpersonu, kas atbildīga par drošību sabiedrībā, un par ostas iekārtas drošību atbildīgajām amatpersonām; 7) “amatpersona, kas atbild par drošību sabiedrībā” ir persona, ko iecēlusi sabiedrība un kas nodrošina, lai tiktu veikts kuģa drošības novērtējums; lai tiktu izstrādāts, iesniegts apstiprināšanai un tad īstenots un uzturēts kuģa drošības plāns, kas uztur sakarus ar amatpersonām, kas atbildīgas par ostas iekārtas drošību un par kuģa drošību. 8) “par ostas iekārtas drošību atbildīgā amatpersona” ir persona, kam uzticēta atbildība par ostas iekārtas drošības plāna izveidi, īstenošanu, pārskatīšanu un uzturēšanu un kas uztur sakarus ar amatpersonām, kas atbildīgas par kuģa drošību, un ar amatpersonām, kas atbildīgas par drošību sabiedrībā; 9) “1. drošības līmenis” ir līmenis, kurā nepārtraukti jāuztur piemērotu drošības aizsargpasākumu minimums; 10) “2. drošības līmenis” ir līmenis, kurā kādu laiku tiek piemēroti atbilstoši papildu drošības aizsargpasākumi, darot to ar drošību saistīta starpgadījuma paaugstināta riska dēļ; 11) “3. drošības līmenis” ir līmenis, kurā jāpiemēro vēl citi īpaši drošības aizsargpasākumi uz ierobežotu laiku, kad ar drošību saistīta starpgadījums ir iespējams vai nav novēršams, kaut arī nav iespējams identificēt konkrēto mērķi.

2.2. Termins “kuģis” šajā kodeksā ietver mobilas piekrastes urbšanas platformas un ātrgaitas kuģus atbilstīgi XI-2/1. noteikuma definīcijām.

2.3. Termins “Līgumslēdzēja valdība” saistībā ar jebkādu atsauci uz ostas iekārtu, ja to izmanto 14.-18. sadaļā, ietver norādi uz atbildīgo iestādi.

2.4. Terminiem, kas šajā daļā nav īpaši definēti, ir tāda pati nozīme kā I un XI-2. nodaļā.

3. PIEMĒROŠANA

3.1. Šis kodekss attiecas uz: 1. Šādiem kuģu veidiem, kas veic starptautiskus reisus: 1) Pasažieru kuģi, tostarp ātrgaitas pasažieru kuģi; 2) Kravas kuģi, tostarp ātrgaitas kravas kuģi, kuru bruto tilpība nav mazāka par 500; un 3) Mobilās piekrastes urbšanas platformas; un 2. Ostas iekārtas, kas apkalpo šādus kuģus, kuri veic starptautiskos reisus.

3.2. Neraugoties uz 3.1.2. punkta noteikumiem, Līgumslēdzējas valdības izlemj, kādā apjomā piemērot šo kodeksa daļu tām savā teritorijā esošajām ostas iekārtām, kurām reizēm jāapkalpo kuģi, kas ierodas vai dodas starptautiskajos reisos, bet kuras pamatā izmanto kuģi, kas neveic starptautiskus reisus. 3.2.1. Līgumslēdzējas valdības pieņem savus lēmumus saskaņā ar 3.2. punktu, pamatojoties uz ostas iekārtas drošības novērtējumu, kas veikts saskaņā ar šās kodeksa daļas noteikumiem. 3.2.2. Neviens lēmums, ko pieņēmusi Līgumslēdzēja valdība saskaņā ar 3.2. punktu, nedrīkst nelabvēlīgi ietekmēt drošības līmeni, kas jāsasniedz ar XI-2. nodaļu vai šo kodeksa daļu.

3.3. Šis kodekss neattiecas uz karakuģiem, peldošām palīgierīcēm vai citiem kuģiem, kas pieder Līgumslēdzējām valdībām vai ko tās ekspluatē, un ko izmanto tikai nekomerciālā valsts dienestā.

3.4. Šās daļas 5.-13. un 19. punkts attiecas uz sabiedrībām un kuģiem, kas norādīti XI-2/4. noteikumā.

3.5. Šās daļas 5.-14. un 18. punkts attiecas uz ostas iekārtām, kas norādītas XI-2/10. noteikumā.

3.6. Nekas šajā nodaļā neierobežo valstu tiesības vai pienākumus, kas izriet no starptautiskajiem tiesību aktiem.

4. LĪGUMSLĒDZĒJU VALDĪBU ATBILDĪBA

4.1. Ņemot vērā XI-2/3. un XI-2/7. noteikumā paredzēto, Līgumslēdzējas valdības nosaka drošības līmeņus un sniedz vadlīnijas par aizsardzību pret starpgadījumiem, kas saistīti ar drošību. Augstāks drošības līmenis norāda, ka pastāv lielāka iespēja, ka notiks starpgadījums, kas saistīts ar drošību. Nosakot attiecīgu drošības līmeni, citu starpā ņem vērā šādus faktorus: 1) kādā mērā informācija par briesmām ir ticama; 2) kādā mērā informācija par briesmām ir apstiprināta; 3) kādā mērā informācija par briesmām ir specifiska vai nenovēršama; un 4) šāda starpgadījuma, kas saistīts ar drošību, iespējamās sekas.

4.2. Ja Līgumslēdzējas valdības nosaka 3. drošības līmeni, tās vajadzības gadījumā izdod atbilstošus norādījumus un sniedz ar drošību saistīto informāciju kuģiem un ostas iekārtām, kas var tikt skarti(-as).

4.3. Līgumslēdzējas valdības var deleģēt atzītai drošības organizācijai dažus no saviem ar drošību saistītajiem pienākumiem, ko paredz XI-2. nodaļa un šī kodeksa daļa, izņemot: 1) piemērojamā drošības līmeņa noteikšanu; 2) ostas iekārtas drošības novērtējuma apstiprināšanu un apstiprināta novērtējuma turpmāko grozījumu apstiprināšanu; 3) to ostas iekārtu noteikšanu, kurām vajadzēs iecelt par ostas iekārtas drošību atbildīgo amatpersonu; 4) ostas iekārtas drošības plāna apstiprināšanu un apstiprināta plāna turpmāko grozījumu apstiprināšanu; 5) kontroles un priekšrakstu izpildes pasākumu īstenošanu saskaņā ar XI-2/9. noteikumu; un 6) prasību noteikšanu drošības deklarācijai.

4.4. Līgumslēdzējas valdības, ciktāl tās uzskata par piemērotu, pārbauda, cik efektīvi ir kuģu drošības plāni vai ostas iekārtas drošības plāni, vai šādu plānu, ko tās apstiprinājušas, grozījumi, vai — kuģiem — arī šo valstu vārdā apstiprināto plānu grozījumi.

5. DROŠĪBAS DEKLARĀCIJA

5.1. Līgumslēdzējas valdības nosaka, kad ir vajadzīga drošības deklarāciju, lai novērtētu kuģa/ostas saskarsmes vai no kuģa uz kuģi veiktas darbības risku attiecībā uz personām, īpašumu vai vidi.

5.2. Kuģis var pieprasīt aizpildīt drošības deklarāciju, ja: 1) kuģis darbojas augstākā drošības līmenī nekā ostas iekārta vai cits kuģis, ar ko tam notiek saskarsme; 2) līgumslēdzējas valdības ir noslēgušas nolīgumu par drošības deklarāciju, kas attiecas uz dažiem starptautiskajiem reisiem vai īpašiem kuģiem, kuri veic šādus reisus; 3) ir pastāvējis drošības apdraudējums vai ar kuģi vai — attiecīgā gadījumā — ostas iekārtu noticis starpgadījums, kas saistīts ar drošību; 4) kuģis ir ostā, kurai nav nepieciešams un nav jāīsteno apstiprināts ostas iekārtas drošības plāns; vai 5) kuģis veic darbības no kuģa uz kuģi ar citu kuģi, kam nav nepieciešams un nav jāīsteno apstiprināts kuģa drošības plāns.

5.3. Attiecīgā ostas iekārta vai kuģis apstiprina pieprasījumus aizpildīt drošības deklarāciju saskaņā ar šo punktu.

5.4. Drošības deklarāciju aizpilda: 1) kapteinis vai par kuģa drošību atbildīgā amatpersona — kuģa(-u) vārdā; un vajadzības gadījumā 2) par ostas iekārtas drošību atbildīgā amatpersona vai, ja Līgumslēdzēja valdība nolemj citādi, jebkura cita struktūra, kas atbildīga par drošību krastā, — ostas iekārtas vārdā.

5.5. Drošības deklarācijā tiek aplūkotas drošības prasības, kas ir kopējas gan ostas iekārtai, gan kuģim (vai gan vienam, gan otram kuģim), tajā tiek norādīta atbildības sfēra katram no tiem.

5.6. Līgumslēdzējas valdības, ņemot vērā XI-2/9.2.3. noteikumā paredzēto, nosaka minimālo periodu, kura laikā to teritorijā esošās ostas iekārtas saglabā drošības deklarācijas.

5.7. Administrācijas, ņemot vērā XI-2/9.2.3. noteikumā paredzēto, nosaka minimālo periodu, kura laikā kuģi, kas drīkst braukt ar to karogu, glabā drošības deklarācijas.

6. SABIEDRĪBAS PIENĀKUMI

6.1. Sabiedrība nodrošina, lai kuģa drošības plānā būtu skaidrs paziņojums, kas uzsvērtu kapteiņa pilnvaras. Sabiedrība kuģa drošības plānā norāda, ka kapteinim ir vislielākās pilnvaras un atbildība pieņemt lēmumus par kuģa drošību un drošumu un pieprasīt palīdzību no sabiedrības vai jebkuras Līgumslēdzējas valdības, ja tas ir vajadzīgs.

6.2. Sabiedrība nodrošina, lai amatpersonai, kas atbildīga par drošību sabiedrībā, kapteinim un par kuģa drošību atbildīgajai amatpersonai tiktu sniegts atbalsts, kas vajadzīgs, lai palīdzētu tām izpildīt savus pienākumus un uzdevumus saskaņā ar XI-2. nodaļu un šo kodeksa daļu.

7. KUĢA DROŠĪBA

7.1. Kuģim jādarbojas, ievērojot Līgumslēdzēju valdību noteiktos drošības līmeņus, kā minēts turpmāk.

7.2. 1. drošības līmenī uz visiem kuģiem drīkst veikt šādas darbības, ievērojot piemērotus pasākumus, ņemot vērā B daļā sniegtās vadlīnijas, lai identificētu ar drošību saistītus starpgadījumus un veiktu aizsargpasākumus pret tiem: 1) nodrošināt visu kuģa drošības uzdevumu izpildi; 2) kontrolēt piekļuvi kuģim; 3) kontrolēt personu iekāpšanu kuģī un viņu mantu iekraušanu; 4) uzraudzīt ierobežotas piekļuves zonas, lai tur iekļūt varētu tikai pilnvarotas personas; 5) uzraudzīt klāja virsmas un zonas, kas atrodas ap kuģi; 6) uzraudzīt apiešanos ar kravu un kuģa krājumiem; un 7) nodrošināt, lai drošības sakaru sistēma allaž būtu gatavības stāvoklī.

7.3. 2. drošības līmenī katrai 7.2. punktā norādītajai darbībai īsteno papildu aizsardzības pasākumus, kas paredzēti kuģa drošības plānā, ņemot vērā šā kodeksa B daļā sniegtās vadlīnijas.

7.4. 3. drošības līmenī katrai 7.2. punktā norādītajai darbībai īsteno vēl citus, īpašus aizsardzības pasākumus, kas paredzēti kuģa drošības plānā, ņemot vērā šā kodeksa B daļā vadlīnijas.

7.5. Ja administrācija nosaka 2. vai 3. drošības līmeni, kuģim jāapstiprina, ka tas ir saņēmis norādījumus mainīt drošības līmeni.

7.6. Pirms ienākšanas tādas Līgumslēdzējas valdības ostā, kas noteikusi 2. vai 3. drošības līmeni, vai, atrodoties šādā ostā, kuģis apstiprina šo norādījumu saņemšanu un apstiprina par ostas iekārtas drošību atbildīgajai amatpersonai, ka ir uzsākta piemērotu pasākumu un procedūru īstenošana, kas norādīti kuģa drošības plānā, un — 3. drošības līmenī — norādījumi, ko izdevusi Līgumslēdzēja valdība, kura noteikusi 3. līmeni. Kuģis ziņo par jebkādām grūtībām, kas saistītas ar to īstenošanu. Šādos gadījumos par ostas iekārtas drošību atbildīgā amatpersona un par kuģa drošību atbildīgā amatpersona sadarbojas un koordinē attiecīgo rīcību.

7.7. Ja administrācija pieprasa noteikt kuģim augstāku drošības līmeni nekā tas noteikts ostai, kurā tas grasās ieiet vai jau atrodas, vai ja kuģim jau ir šāds augstāks drošības līmenis, tad tas nekavējoties dara šos apstākļus zināmus tās Līgumslēdzējas valdības kompetentajai iestādei, kuras teritorijā atrodas ostas iekārta, un par ostas iekārtas drošību atbildīgajai amatpersonai. 7.7.1. Šādos gadījumos par kuģa drošību atbildīgā amatpersona un par ostas iekārtas drošību atbildīgā amatpersona sadarbojas un vajadzības gadījumā koordinē attiecīgo rīcību.

7.8. Administrācija, kas citas Līgumslēdzējas valdības ostā pieprasa noteikt 2. vai 3. drošības līmeni kuģiem, kuri drīkst braukt ar tās karogu, nekavējoties dara to zināmu minētajai Līgumslēdzējai valdībai.

7.9. Līgumslēdzējas valdības, nosakot drošības līmeņus un sniedzot informāciju par drošības līmeni kuģiem, kas peld to teritoriālajos ūdeņos vai ir izteikuši nodomu iebraukt to teritoriālajos ūdeņus, iesaka šādiem kuģiem ievērot piesardzību un nekavējoties ziņot savai administrācijai un tuvumā esošajām piekrastes valstīm jebkādu informāciju par pamanītajiem apstākļiem, kas var ietekmēt jūras satiksmes drošību šai teritorijā. 7.9.1. Sniedzot ieteikumus šādiem kuģiem par piemērojamo drošības līmeni, Līgumslēdzēja valdība, ņemot vērā šā kodeksa B daļā minētās vadlīnijas, iesaka šiem kuģiem arī drošības pasākumus, ko tiem vajadzētu veikt, un, ja tas attiecas uz konkrēto gadījumu, pasākumus, ko veikusi Līgumslēdzēja valdība, lai nodrošinātu aizsardzību pret briesmām.

8. KUĢA DROŠĪBAS NOVĒRTĒJUMS

8.1. Kuģa drošības novērtējums ir būtiska un neatņemama daļa kuģa drošības plāna izstrādāšanas un atjaunināšanas procesā.

8.2. Amatpersona, kas atbildīga par drošību sabiedrībā, nodrošina, lai kuģa drošības novērtējumu veiktu personas ar pieredzi, kas ļauj novērtēt kuģa drošību, darot to saskaņā ar šo punktu un ņemot vērā šā kodeksa B daļas vadlīnijas.

8.3. Atzīta drošības organizācija, ievērojot 9.2.1. punkta noteikumus, drīkst veikt kuģa drošības novērtējumu konkrētam kuģa.

8.4. Kuģa drošības novērtējumā ietilpst objekta drošības apsekojums un vismaz šādi turpmākie elementi: 1) pastāvošo drošības pasākumu, procedūru un operāciju identificēšana; 2) galveno kuģī veicamo darbību identificēšana un novērtēšana, kuras ir svarīgi aizsargāt; 3) iespējamo briesmu, kas attiecas uz galvenajām kuģī veicamajām darbībām, un to iestāšanās iespējas identificēšana, lai noteiktu drošības pasākumus un to prioritāti; un 4) trūkumu, tostarp cilvēku faktoru, identificēšana infrastruktūrā, politikā un procedūrās.

8.5. Kuģa drošības novērtējumu dokumentē, izskata, pieņem un saglabā sabiedrība.

9. KUĢA DROŠĪBAS PLĀNS

9.1. Katrā kuģī jābūt kuģa drošības plānam, ko apstiprinājusi administrācija. Šajā plānā jābūt paredzētiem trim drošības līmeņiem, kā to nosaka šī kodeksa daļa. 9.1.1. Atzīta drošības organizācija, ievērojot 9.2.1. punkta noteikumus, drīkst sagatavot kuģa drošības plānu konkrētam kuģim.

9.2. Administrācija drīkst uzticēt kuģa drošības plānu izskatīšanu un apstiprināšanu atzītām drošības organizācijām. 9.2.1. Šādos gadījumos atzīta drošības organizācijai, kas izskata un apstiprina kuģa drošības plānu vai tā grozījumus konkrētam kuģim, nedrīkst būt iesaistīta ne izskatāmā kuģa drošības novērtējuma, ne kuģa drošības plāna, ne grozījumu sagatavošanā.

9.3. Iesniedzot apstiprināšanai kuģa drošības plānu vai iepriekš apstiprināta plāna grozījumus, tiem pievieno drošības novērtējumu, uz kura pamata ir izstrādāts plāns vai grozījumi.

9.4. Šādu plānu izstrādā, ņemot vērā šā kodeksa B daļā sniegtās vadlīnijas, un to raksta kuģa darba valodā(-ās). Ja izmantotā valoda vai valodas nav angļu, franču vai spāņu valoda, pievieno tulkojumu vienā no šīm valodām. Plānā aplūko vismaz šādus elementus: 1) pasākumi, lai novērstu ieroču, bīstamu vielu un ierīču, kuras paredzēts lietot pret personām, kuģiem vai ostām un kuru pārvadāšana nav atļauta, uzvešanu uz kuģa; 2) ierobežotas piekļuves zonu identificēšana un pasākumi, lai novērstu nesankcionētu iekļūšanu tajās; 3) pasākumi, lai novērstu nesankcionētu iekļūšanu kuģī; 4) procedūras, kā reaģēt uz drošības apdraudējumu vai drošības pārkāpumiem, tostarp noteikumi par svarīgāko kuģa vai kuģa/ostas saskarsmes funkciju uzturēšanu; 5) procedūras, kā reaģēt uz drošības norādījumiem, ko Līgumslēdzējas valdības var dot 3. drošības līmenī; 6) evakuācijas procedūras, ja pastāv drošības apdraudējums vai drošības pārkāpumi; 7) kuģa personāla, kam uzticēti pienākumi saistībā ar drošību, un cita kuģa personāla uzdevumi no drošības viedokļa; 8) procedūras, kā veikt revīziju ar drošību saistītajām darbībām; 9) procedūras, kā veikt apmācību, treniņus un mācības saistībā ar plānu; 10) procedūras, kā pieslēgties ar drošību saistītajām darbībām, ko veic ostas iekārta; 11) procedūras, kā regulāri pārskatīt un atjaunināt plānu; 12) procedūras, kā ziņot par starpgadījumiem, kas saistīti ar drošību; 13) par kuģa drošību atbildīgās amatpersonas identificēšana; 14) amatpersonas, kas atbildīga par drošību sabiedrībā, identificēšana, tostarp informācija, kā ar šo personu iespējams sazināties 24 stundas diennaktī; 15) procedūras, kā nodrošināt kuģī esošo drošības iekārtu inspicēšanu, testēšanu, kalibrēšanu un apkopi; 16) kuģī esošo drošības iekārtu testēšanas vai kalibrēšanas biežums; 17) to vietu identificēšana, kur atrodas kuģa drošības trauksmes sistēmas aktivēšanas vietas; un 18) procedūras, norādījumi un vadlīnijas par kuģa drošības trauksmes sistēmas izmantošanu, tostarp par testēšanu, aktivēšanu, deaktivēšanu, atiestati un viltus trauksmes ierobežošanu. 9.4.1. Personāls, kas veic plānā norādīto, ar drošību saistīto darbību iekšējo revīziju, nav saistīts ar revidējamajām darbībām, izņemot gadījumu, ja tas nav iespējams sabiedrības vai kuģa lieluma un rakstura dēļ.

9.5. Administrācija nosaka, kādas izmaiņas apstiprinātā kuģa drošības plānā vai saistībā ar drošības iekārtām, kas minētas apstiprinātā plānā, netiks īstenotas, ja vien administrācija nav apstiprinājusi attiecīgos plāna grozījumus. Šādām izmaiņām jābūt vismaz tikpat efektīvām kā XI-2. nodaļā un šajā kodeksa daļā aprakstītajiem pasākumiem. 9.5.1. Kuģa drošības plāna vai ar drošības iekārtām saistīto izmaiņu, ko īpaši apstiprinājusi administrācija saskaņā ar 9.5. punktu, raksturu dokumentē tā, lai apstiprinājums būtu skaidri norādīts. Apstiprinājumam jāatrodas kuģī, un tas jāuzrāda kopā ar starptautisko kuģa drošības apliecību (vai starptautisko kuģa drošības pagaidu apliecību). Ja šīm izmaiņām ir pagaidu raksturs, šī dokumentācija vairs nav jāsaglabā uz kuģa, kolīdz atjauno sākotnējos apstiprinātos pasākumus vai iekārtas.

9.6. Plānam var būt elektronisks formāts. Šādā gadījumā to aizsargā procedūras, kuru mērķis ir novērst nesankcionētu izdzēšanu, iznīcināšanu vai grozīšanu.

9.7. Plānu aizsargā pret nesankcionētu piekļūšanu vai izpaušanu.

9.8. Kuģa drošības plāni nav pakļauti inspekcijai, ko veic Līgumslēdzējas valdības attiecīgi pilnvarotas amatpersonas, lai veiktu kontroles un priekšrakstu izpildes pasākumus saskaņā ar XI-2/9. noteikumu, izņemot 9.8.1. punktā minētajos apstākļos. 9.8.1. Ja Līgumslēdzējas valdības attiecīgi pilnvarotajām amatpersonām ir nopietni iemesli uzskatīt, ka kuģis neatbilst XI-2. nodaļas vai šā kodeksa A daļas prasībām, un vienīgā iespēja, kā pārbaudīt vai izlabot neatbilstību, ir izskatīt attiecīgās kuģa drošības plāna prasības, izņēmuma kārtā tiek atļauta ierobežota piekļuve plāna konkrētām sadaļām, kas saistītas ar neatbilstību, tomēr tikai tādā gadījumā, ja tam piekrīt Līgumslēdzēja valdība vai attiecīgā kuģa kapteinis. Tomēr plāna noteikumus, kas attiecas uz šās kodeksa daļas 9.4. punkta 2., 4., 5., 7., 15., 17. un 18. apakšpunktu, uzskata par konfidenciālu informāciju, un to nevar pakļaut inspekcijai, ja vien ar attiecīgajām Līgumslēdzējām valdībām nav notikusi vienošanās par pretējo.

10. PIERAKSTI

10.1. Pierakstus par turpmāk minētajām darbībām, kas aplūkotas kuģa drošības plānā, saglabā kuģī vismaz administrācijas noteiktajā minimālajā periodā, ņemot vērā XI-2/9.2.3. noteikumu: 1) apmācība, treniņi un mācības; 2) drošības apdraudējums un ar drošību saistīti starpgadījumi; 3) drošības pārkāpumi; 4) drošības līmeņa izmaiņas; 5) paziņojumi, kas saistīti ar kuģa tiešo drošību, piemēram, konkrētas briesmas kuģim vai ostas iekārtām, kurās kuģis atrodas vai ir atradies; 6) ar drošību saistīto darbību iekšējā revīzija un pārskatīšana; 7) kuģa drošības novērtējuma periodiska pārskatīšana; 8) kuģa drošības plāna periodiska pārskatīšana; 9) plāna grozījumu īstenošana; un 10) kuģī esošo drošības iekārtu uzturēšana kārtībā, kalibrēšana un testēšana, tostarp kuģa drošības trauksmes sistēmas testēšana.

10.2. Pierakstus veic kuģa darba valodā vai valodās. Ja izmantotā valoda vai valodas nav angļu, franču vai spāņu valoda, pievieno tulkojumu vienā no šīm valodām.

10.3. Pierakstiem var būt elektronisks formāts. Šādā gadījumā tos aizsargā procedūras, kuru mērķis ir novērst nesankcionētu izdzēšanu, iznīcināšanu vai grozīšanu.

10.4. Pierakstus aizsargā pret nesankcionētu piekļūšanu vai izpaušanu.

11. AMATPERSONA, KAS ATBILDĪGA PAR DROŠĪBU SABIEDRĪBĀ

11.1. Sabiedrība ieceļ amatpersonu, kas atbildīga par drošību sabiedrībā. Persona, kura iecelta par amatpersonu, kas atbildīga par drošību sabiedrībā, var darboties šajā statusā vienam vai vairākiem kuģiem atkarībā no kuģu skaita vai veidiem, ko izmanto sabiedrība, ja ir skaidri noteikts, par kuriem kuģiem šī persona atbild. Sabiedrība atkarībā no kuģu skaita vai veidiem, ko tā izmanto, var iecelt vairākas personas par amatpersonām, kas atbildīgas par drošību sabiedrībā, ja ir skaidri norādīts, par kuriem kuģiem katra persona atbild.

11.2. Amatpersonai, kas atbildīga par drošību sabiedrībā, papildus tiem pienākumiem un uzdevumiem, kas minēti cituviet šajā kodeksa daļā, citu starpā ir uzticēti šādi: 1) izmantojot piemērotus drošības novērtējumus un citu atbilstošu informāciju, konsultēt par briesmu līmeni, ar ko kuģim nāksies sastapties; 2) nodrošināt kuģa drošības novērtējumu veikšanu; 3) nodrošināt kuģa drošības plāna izstrādāšanu, iesniegšanu apstiprināšanai un vēlāk īstenošanu un uzturēšanu; 4) nodrošināt izmaiņu ieviešanu kuģa drošības plānā, lai pēc vajadzības izlabotu trūkumus un panāktu atbilstību katra atsevišķā kuģa drošībai izvirzītajām prasībām; 5) organizēt ar drošību saistīto darbību iekšējās revīzijas un pārskatīšanu; 6) organizēt kuģa sākotnējo pārbaudi un tai sekojošās pārbaudes, ko veic administrācija vai atzīta drošības organizācija; 7) nodrošināt, lai trūkumi un neatbilstības, kas identificēti(-as) iekšējās revīzijās, periodiskajā pārskatīšanā, drošības inspekcijās un atbilstības pārbaudēs, nekavējoties tiktu risināti un novērsti; 8) nostiprināt drošības apziņu un piesardzību; 9) nodrošināt piemērotas apmācības personālam, kas atbildīgs par kuģa drošību; 10) nodrošināt efektīvus sakarus un sadarbību starp amatpersonu, kas atbildīga par drošību uz kuģa, un attiecīgajām par ostas iekārtas drošību atbildīgajām amatpersonām; 11) nodrošināt atbilstību starp drošības prasībām un drošuma prasībām; 12) nodrošināt, lai, izmantojot tās pašas sabiedrības vai tās pašas flotes kuģu drošības plānus, katra kuģa plāns precīzi atspoguļotu šim kuģim raksturīgo informāciju; un 13) nodrošināt, lai tiktu īstenoti un uzturēti jebkādi alternatīvi vai līdzvērtīgi pasākumi, kas apstiprināti konkrētajam kuģim vai kuģu grupai.

12. PAR KUĢA DROŠĪBU ATBILDĪGĀ AMATPERSONA

12.1. Uz katra kuģa ieceļ par kuģa drošību atbildīgo amatpersonu.

12.2. Par kuģa drošību atbildīgajai amatpersonai papildus tiem pienākumiem un uzdevumiem, kas minēti cituviet šajā kodeksa daļā, citu starpā ir uzticēti šādi: 1) veikt regulāras drošības inspekcijas uz kuģa, lai panāktu atbilstošu drošības pasākumu uzturēšanu; 2) īstenot kuģa drošības plānu un pārraudzīt tā īstenošanu, tostarp plāna grozījumus; 3) ar pārējo kuģa personālu un atbilstošajām par ostas iekārtu drošību atbildīgajām amatpersonām koordinēt drošības aspektus, kas attiecas uz apiešanos ar kravu un kuģa krājumiem; 4) ieteikt izmaiņas kuģa drošības plānā; 5) ziņot amatpersonai, kas atbildīga par drošību sabiedrībā, par jebkādiem trūkumiem un neatbilstībām, kas konstatētas iekšējās revīzijās, periodiskajās pārbaudēs, drošības inspekcijās un atbilstības pārbaudēs, kā arī par izlabošanas pasākumiem; 6) nostiprināt drošības apziņu un piesardzību kuģī; 7) nodrošināt, lai kuģa personālam pēc vajadzības tiktu sniegta piemērota apmācība; 8) ziņot par visiem ar drošību saistītiem starpgadījumiem; 9) koordinēt kuģa drošības plāna īstenošanu ar amatpersonu, kas atbildīga par drošību sabiedrībā, un ar atbilstošo par ostas iekārtas drošību atbildīgo amatpersonu; un 10) nodrošināt, lai drošības iekārtas, ja tādas pastāv, tiktu pienācīgi ekspluatētas, testētas, kalibrētas un uzturētas kārtībā.

13. APMĀCĪBA, TRENIŅI UN MĀCĪBAS SAKARĀ AR KUĢA GRDOŠĪBU

13.1. Amatpersonai, kas atbildīga par drošību sabiedrībā, un atbilstošajam krasta personālam jāpiemīt zināšanām un jābūt apmācītām, ņemot vērā šā kodeksa B daļā sniegtās vadlīnijas.

13.2. Par kuģa drošību atbildīgajai amatpersonai jāpiemīt zināšanām un jābūt apmācītai, ņemot vērā šā kodeksa B daļā sniegtās vadlīnijas.

13.3. Kuģa personālam, kam ir īpaši pienākumi un atbildība attiecībā uz drošību, jāizprot sava atbildība par kuģa drošību, kā aprakstīts kuģa drošības plānā, un tam jāpiemīt pietiekošām zināšanām un spējai izpildīt uzticētos pienākumus, ņemot vērā šā kodeksa B daļā sniegtās vadlīnijas.

13.4. Lai nodrošinātu efektīvu kuģa drošības plāna īstenošanu, tiek veikti treniņi ar piemērotiem starplaikiem, ņemot vērā kuģa tipu, izmaiņas kuģa personālā, ostas iekārtas, kas jāapmeklē, un citus svarīgus apstākļus, kā arī ņemot vērā šā kodeksa B daļā sniegtās vadlīnijas.

13.5. Amatpersona, kas atbildīga par drošību sabiedrībā, nodrošina kuģu drošības plānu efektīvu koordinēšanu un īstenošanu, piedaloties mācībās, kas notiek ar piemērotu starplaiku, ņemot vērā šā kodeksa B daļā sniegtās vadlīnijas.

14. OSTAS IEKĀRTAS DROŠĪBA

14.1. Ostas iekārtai jādarbojas drošības līmeņos, kādus noteikusi Līgumslēdzēja valdība, kuras teritorijā tā atrodas. Drošības pasākumus un procedūras ostas iekārtā piemēro tā, lai radītu pēc iespējas mazākus traucējumus vai aizkavējumu pasažieriem, kuģim, kuģa personālam un apmeklētājiem, precēm un pakalpojumiem.

14.2. 1. drošības līmenī visās ostas iekārtās drīkst veikt šādas darbības, ievērojot piemērotus pasākumus, ņemot vērā B daļā sniegtās vadlīnijas, lai identificētu ar drošību saistītus starpgadījumus un veiktu aizsargpasākumus pret tiem: 1) nodrošināt visu ostas iekārtas ar drošību saistīto uzdevumu izpildi; 2) kontrolēt iekļūšanu ostas iekārtā; 3) pārraudzīt ostas iekārtu, tostarp enkurvietu(-as) un pietauvošanās vietu(-as); 4) pārraudzīt ierobežotas piekļuves zonas, lai tur iekļūt varētu tikai pilnvarotas personas; 5) uzraudzīt apiešanos ar kravu; 6) uzraudzīt apiešanos ar kuģa krājumiem; un 7) nodrošināt, lai drošības sakaru sistēma allaž būtu gatavības stāvoklī.

14.3. 2. drošības līmenī katrai 14.2. punktā noteiktajai darbībai īsteno papildu aizsardzības pasākumus, kas paredzēti ostas iekārtas drošības plānā, ņemot vērā šā kodeksa B daļā sniegtās vadlīnijas.

14.4. 3. drošības līmenī katrai 14.2. punktā norādītajai darbībai īsteno vēl citus, īpašus aizsardzības pasākumus, kas paredzēti ostas iekārtas drošības plānā, ņemot vērā šā kodeksa B daļā sniegtās vadlīnijas. 14.4.1. Turklāt 3. drošības līmenī ostas iekārtām jāreaģē uz Līgumslēdzējas valdības dotajiem norādījumiem par drošību, kuras teritorijā ostas iekārta atrodas, un jāīsteno tie.

14.5. Ja par ostas iekārtas drošību atbildīgā amatpersona ir saņēmusi ziņu, ka kādam kuģim radušās grūtības ievērot XI-2. nodaļas vai šās daļas noteikumus vai izpildīt piemērotus pasākumus un procedūras, kas sīki noteiktas kuģa drošības plānā, un ja, sekojot norādījumiem par drošību, ko devusi tā Līgumslēdzēja valdība, kuras teritorijā atrodas ostas iekārta, ir noteikts 3. drošības līmenis, tad par ostas iekārtas drošību atbildīgā amatpersona un par kuģa drošību atbildīgā amatpersona sadarbojas un koordinē atbilstošo rīcību.

14.6. Ja par ostas iekārtas drošību atbildīgā amatpersona saņem ziņu, ka kuģim piemītošais drošības līmenis ir augstāks nekā ostas iekārtai, tad par ostas iekārtas drošību atbildīgā amatpersona ziņo par šo jautājumu kompetentajai iestādei un sadarbojas ar amatpersonu, kas atbildīga par drošību uz kuģa, vajadzības gadījumā koordinējot atbilstošo rīcību.

15. OSTAS IEKĀRTAS DROŠĪBAS NOVĒRTĒJUMS

15.1. Ostas iekārtas drošības novērtējums ir būtiska un neatņemama daļa ostas iekārtas drošības plāna izstrādāšanas un atjaunināšanas procesā.

15.2. Ostas iekārtas drošības novērtējumu veic Līgumslēdzēja valdība, kuras teritorijā atrodas šī ostas iekārta. Līgumslēdzēja valdība var pilnvarot atzītu drošības organizāciju, lai tā veiktu ostas iekārtas drošības novērtējumu konkrētai ostas iekārtai, kas atrodas tās teritorijā. 15.2.1. Ja ostas iekārtas drošības novērtējumu ir veikusi atzīta drošības organizācija, Līgumslēdzēja valdība, kuras teritorijā atrodas ostas iekārta, pārbauda drošības novērtējumu un apstiprina tā atbilstību šā punkta noteikumiem.

15.3. Personām, kas veic novērtējumu, jābūt pietiekamai pieredzei, lai novērtētu ostas iekārtas drošību saskaņā ar šo punktu un ņemot vērā šā kodeksa B daļā sniegtās vadlīnijas.

15.4. Ostas iekārtas drošības novērtējumus periodiski pārskata un atjaunina, ņemot vērā briesmu izmaiņas un/vai nelielas izmaiņas ostas iekārtā, un tos vienmēr pārskata un atjaunina, ja ostas iekārtā notiek lielas pārmaiņas.

15.5. Ostas iekārtas drošības novērtējumam jāietver vismaz šādi elementi: 1) būtisku resursu un infrastruktūras identificēšana un novērtējums, kurus ir svarīgi aizsargāt; 2) iespējamo briesmu, kas attiecas uz resursiem un infrastruktūru, un to iestāšanās iespējas identificēšana, lai noteiktu drošības pasākumus un to prioritāti; 3) neaizsargāto vietu mazināšanai paredzēto pretpasākumu un procedūru izmaiņu identificēšana, izvēle un prioritāšu noteikšana, kā arī to efektivitātes līmenis; un 4) trūkumu, tostarp cilvēku faktoru, identificēšana infrastruktūrā, politikā un procedūrās.

15.6. Līgumslēdzēja valdība var atļaut iekļaut ostas iekārtas drošības novērtējumā vairāk nekā vienu ostas iekārtu, ja šo ostas iekārtu operators, atrašanās vieta, ekspluatācija, iekārtas un konstrukcija ir līdzīgi. Visas Līgumslēdzējas valdības, kas atļauj šādi rīkoties, sniedz Organizācijai par to sīkāku informāciju

15.7. Pabeidzot ostas iekārtas drošības novērtējumu, sagatavo ziņojumu, kas sastāv no kopsavilkuma par novērtējuma veikšanu, apraksta par katru neaizsargāto vietu, kas atrasta novērtējumā, un pretpasākumu apraksts, kas jāveic attiecībā uz katru neaizsargāto vietu. Ziņojumu aizsargā pret nesankcionētu piekļūšanu vai izpaušanu.

16. OSTAS IEKĀRTAS DROŠĪBAS PLĀNS

16.1. Ostas iekārtas drošības plānu veido un uztur, balstoties uz ostas iekārtas drošības novērtējumu katrai ostas iekārtai, kas piemērota kuģa/ostas saskarsmei. Šajā plānā jābūt paredzētiem trim drošības līmeņiem, kā nosaka šī kodeksa daļa. 16.1.1. Atzīta drošības organizācija, ievērojot 16.2. punkta noteikumus, drīkst sagatavot ostas iekārtas drošības plānu konkrētai ostas iekārtai.

16.2. Ostas iekārtas drošības plānu apstiprina Līgumslēdzēja valdība, kuras teritorijā atrodas šī ostas iekārta.

16.3. Šādu plānu izstrādā, ņemot vērā šā kodeksa B daļā sniegtās vadlīnijas, un to raksta ostas iekārtas darba valodā(-ās). Plānā aplūko vismaz šādus elementus: 1) pasākumi, lai novērstu ieroču vai citu bīstamu vielu un ierīču, kuras paredzēts lietot pret personām, kuģiem vai ostām un kuru pārvadāšana nav atļauta, ievešanu ostas iekārtā vai kuģī; 2) pasākumi, lai novērstu nesankcionētu iekļūšanu ostas iekārtā, kuģos, kas noenkurojušies šajā ostā, un šās ostas iekārtas ierobežotas piekļuves zonās; 3) procedūras, kā reaģēt uz drošības apdraudējumu vai drošības pārkāpumiem, tostarp noteikumi par svarīgāko ostas iekārtas vai kuģa/ostas saskarsmes operāciju uzturēšanu; 4) procedūras, kā reaģēt uz Līgumslēdzējas valdības, kuras teritorijā atrodas ostas iekārta, norādījumiem par drošību, kas doti 3. drošības līmenī; 5) evakuācijas procedūras, ja pastāv drošības apdraudējums vai drošības pārkāpumi; 6) ostas iekārtas personāla, kam uzticēti pienākumi saistībā ar drošību, un pārējā ostas iekārtas personāla uzdevumi no drošības viedokļa; 7) procedūras, kā pieslēgties darbībām, ko saistībā ar drošību veic kuģis; 8) procedūras, kā regulāri pārskatīt un atjaunināt plānu; 9) procedūras, kā ziņot par starpgadījumiem, kas saistīti ar drošību; 10) par ostas iekārtas drošību atbildīgās amatpersonas identificēšana, tostarp kontaktinformācija, kā ar to iespējams sazināties 24 stundas diennaktī; 11) pasākumi, lai nodrošinātu plānā ietvertās informācijas drošību; 12) pasākumi, lai nodrošinātu kravas un kravas pārkraušanas iekārtu efektīvu drošību ostas iekārtā; 13) pasākumi ostas iekārtas drošības plāna revīzijai; 14) procedūras, kā reaģēt, ja tiek aktivizēta ostas iekārtā esoša kuģa drošības trauksmes sistēma; un 15) procedūras, lai atvieglotu kuģa personāla došanos atvaļinājumā krastā, personāla izmaiņas, kā arī apmeklētāju, tostarp jūrnieku sociālo dienestu un arodbiedrību pārstāvju iekļūšanu kuģī.

16.4. Personāls, kas veic plānā norādīto ar drošību saistīto darbību iekšējo revīziju, nav saistīts ar revīzijai pakļautajām darbībām, izņemot gadījumu, ja tas nav iespējams ostas iekārtas lieluma un rakstura dēļ.

16.5. Ostas iekārtas drošības plānu var apvienot ar ostas drošības plānu vai citu ostas ārkārtas stāvokļa plānu vai plāniem vai iekļaut tajos kā daļu.

16.6. Līgumslēdzēja valdība, kuras teritorijā atrodas ostas iekārta, nosaka, kādas izmaiņas ostas iekārtas drošības plānā nevajag īstenot, ja tā jau nav apstiprinājusi attiecīgās izmaiņas plānā.

16.7. Plānam var būt elektronisks formāts. Šādā gadījumā to aizsargā procedūras, kuru mērķis ir novērst nesankcionētu izdzēšanu, iznīcināšanu vai grozīšanu.

16.8. Plānu aizsargā pret nesankcionētus piekļūšanu vai izpaušanu.

16.9. Līgumslēdzējas valdības var atļaut ostas iekārtas drošības plānā ietvert vairāk nekā vienu ostas iekārtu, ja šo ostas iekārtu operators, atrašanās vieta, ekspluatācija, iekārtas un konstrukcija ir līdzīgi. Visas Līgumslēdzējas valdības, kas atļauj šādu alternatīvu rīcību, iesniedz Organizācijai par to sīkāku informāciju.

17. PAR OSTAS IEKĀRTAS DROŠĪBU ATBILDĪGĀ AMATPERSONA

17.1. Katrai ostas iekārtai ieceļ par ostas iekārtas drošību atbildīgo amatpersonu. Vienu personu var iecelt par ostas iekārtas drošību atbildīgo amatpersonu vienai vai vairākām ostas iekārtām.

17.2. Par ostas iekārtas drošību atbildīgajai amatpersonai papildus tiem pienākumiem un uzdevumiem, kas minēti cituviet šajā kodeksa daļā, ir uzticēti šādi, neaprobežojoties ar turpmāko uzskaitījumu: 1) vadīt sākotnējo visaptverošo ostas iekārtas drošības apsekojumu, ņemot vērā attiecīgo ostas iekārtas drošības novērtējumu; 2) nodrošināt ostas iekārtas drošības plāna izstrādāšanu un uzturēšanu; 3) īstenot un izpildīt ostas iekārtas drošības plānu; 4) regulāri inspicēt ostas iekārtas drošību, lai nodrošinātu atbilstošo drošības pasākumu nepārtrauktību; 5) ieteikt izmaiņas ostas iekārtas drošības plānā un vajadzības gadījumā iestrādāt tās šajā plānā, lai izlabotu trūkumus un atjauninātu plānu, ņemot vērā attiecīgās pārmaiņas ostas iekārtā; 6) pastiprināt ostas iekārtas personāla drošības apziņu un piesardzību; 7) nodrošināt, lai personālam, kas atbildīgs par ostas iekārtas drošību, tiktu sniegta piemērota apmācība; 8) ziņot atbilstošajām iestādēm par gadījumiem, kas apdraud ostas iekārtas drošību, un uzturēt pierakstus par tiem; 9) koordinēt ostas iekārtas drošības plāna īstenošanu ar atbilstošajām amatpersonām, kas atbildīgas par kuģa drošību un drošību sabiedrībā. 10) veikt koordināciju ar apsardzes dienestiem, ja nepieciešams; 11) nodrošināt, lai tiktu ievēroti standarti, kuri attiecas uz personālu, kas atbild par ostas iekārtas drošību; 12) nodrošināt, lai drošības iekārtas, ja tādas pastāv, tiktu atbilstīgi ekspluatētas, testētas, kalibrētas un uzturētas kārtībā; un 13) saņemot pieprasījumu, palīdzēt par kuģa drošību atbildīgajām amatpersonām apstiprināt to personu identitāti, kas vēlas nokļūt uz kuģa.

17.3. Par ostas iekārtas drošību atbildīgajai amatpersonai sniedz atbalstu, kas nepieciešams, lai izpildītu XI-2. nodaļā un šajā kodeksa daļā noteiktos pienākumus un uzdevumus.

18. APMĀCĪBA, TRENIŅI UN MĀCĪBAS SAKARĀ AR OSTAS IEKĀRTAS DROŠĪBU

18.1. Par ostas iekārtas drošību atbildīgajai amatpersonai un atbilstošajam ostas iekārtas drošības personālam jāpiemīt zināšanām un jābūt apmācītām, ņemot vērā šā kodeksa B daļā sniegtās