02009L0138 — LV — 30.06.2021 — 010.002

Šis dokuments ir tikai informatīvs, un tam nav juridiska spēka. Eiropas Savienības iestādes neatbild par tā saturu. Attiecīgo tiesību aktu un to preambulu autentiskās versijas ir publicētas Eiropas Savienības “Oficiālajā Vēstnesī” un ir pieejamas datubāzē “Eur-Lex”. Šie oficiāli spēkā esošie dokumenti ir tieši pieejami, noklikšķinot uz šajā dokumentā iegultajām saitēm

►B EIROPAS PARLAMENTA UN PADOMES DIREKTĪVA 2009/138/EK (2009. gada 25. novembris) par uzņēmējdarbības uzsākšanu un veikšanu apdrošināšanas un pārapdrošināšanas jomā (Maksātspēja II) (pārstrādāta versija) (Dokuments attiecas uz EEZ) (OV L 335, 17.12.2009., 1. lpp)

Grozīta ar:





Labota ar:









▼B

EIROPAS PARLAMENTA UN PADOMES DIREKTĪVA 2009/138/EK

(2009. gada 25. novembris)

par uzņēmējdarbības uzsākšanu un veikšanu apdrošināšanas un pārapdrošināšanas jomā (Maksātspēja II)

(pārstrādāta versija)

(Dokuments attiecas uz EEZ)







SATURA RĀDĪTĀJS I SADAĻA VISPĀRĪGI NOTEIKUMI PAR TIEŠĀS APDROŠINĀŠANAS UN PĀRAPDROŠINĀŠANAS DARBĪBU UZSĀKŠANU UN VEIKŠANU I NODAĻA Priekšmets, piemērošanas joma un definīcijas 1. iedaļa Priekšmets un piemērošanas joma 2. iedaļa Izņēmumi no piemērošanas jomas 1. apakšiedaļa Vispārīgi 2. apakšiedaļa Nedzīvības apdrošināšana 3. apakšiedaļa Dzīvības apdrošināšana 4. apakšiedaļa Pārapdrošināšana 3. iedaļa Definīcijas II NODAĻA Uzņēmējdarbības uzsākšana III NODAĻA Uzraudzības iestādes un vispārīgi noteikumi IV NODAĻA Uzņēmējdarbības nosacījumi 1. iedaļa Pārvaldes, vadības vai uzraudzības struktūras atbildība 2. iedaļa Pārvaldes sistēma 3. iedaļa Informācijas publiskošana 4. iedaļa Būtiska līdzdalība 5. iedaļa Dienesta noslēpums, informācijas apmaiņa un uzraudzības konverģences veicināšana 6. iedaļa Revidentu pienākumi V NODAĻA Dzīvības un nedzīvības apdrošināšanas darbības veikšana VI NODAĻA Noteikumi par aktīvu un pasīvu novērtēšanu, tehniskajām rezervēm, pašu kapitālu, maksātspējas kapitāla prasību, minimālā kapitāla prasību un ieguldījumiem 1. iedaļa Aktīvu un pasīvu novērtēšana 2. iedaļa Noteikumi par tehniskajām rezervēm 3. iedaļa Pašu kapitāls 1. apakšiedaļa Pašu kapitāla noteikšana 2. apakšiedaļa Pašu kapitāla klasificēšana 3. apakšiedaļa Pašu kapitāla atbilstības kritēriji 4. iedaļa Maksātspējas kapitāla prasība 1. apakšiedaļa Maksātspējas kapitāla prasības vispārīgie noteikumi, izmantojot standarta formulu vai iekšējo modeli 2. apakšiedaļa Maksātspējas kapitāla prasība – standarta formula 3. apakšiedaļa Maksātspējas kapitāla prasība – pilnīgi un daļēji iekšējie modeļi 5. iedaļa Minimālā kapitāla prasība 6. iedaļa Ieguldījumi VII NODAĻA Apdrošināšanas un pārapdrošināšanas sabiedrības grūtībās vai nepieļaujamā stāvoklī VIII NODAĻA Tiesības veikt uzņēmējdarbību un pakalpojumu sniegšanas brīvība 1. iedaļa Apdrošināšanas sabiedrību uzņēmējdarbība 2. iedaļa Apdrošināšanas sabiedrību pakalpojumu sniegšanas brīvība 1. apakšiedaļa Vispārīgi noteikumi 2. apakšiedaļa Sauszemes mehānisko transportlīdzekļu īpašnieku civiltiesiskā atbildība 3. iedaļa Uzņēmējas dalībvalsts uzraudzības iestāžu kompetence 1. apakšiedaļa Apdrošināšana 2. apakšiedaļa Pārapdrošināšana 4. iedaļa Statistiskā informācija 5. iedaļa Filiāļu līgumu apstrāde likvidācijas procesā IX NODAĻA Filiāles, kas veic uzņēmējdarbību kopienā un pieder apdrošināšanas vai pārapdrošināšanas sabiedrībām, kuru galvenie biroji atrodas ārpus kopienas 1. iedaļa Uzņēmējdarbības uzsākšana 2. iedaļa Pārapdrošināšana X NODAĻA Tādu apdrošināšanas un pārapdrošināšanas sabiedrību meitasuzņēmumi, uz kuriem attiecas trešās valsts tiesību akti, un līdzdalības iegūšana, ko veic šādas sabiedrības II SADAĻA ĪPAŠI NOTEIKUMI ATTIECĪBĀ UZ APDROŠINĀŠANU UN PĀRAPDROŠINĀŠANU I NODAĻA Piemērojamie tiesību akti un tiešo apdrošināšanas līgumu noteikumi 1. iedaļa Piemērojamie tiesību akti 2. iedaļa Obligātā apdrošināšana 3. iedaļa Sabiedrības intereses 4. iedaļa Apdrošināšanas līgumu noteikumi un prēmiju apjomi 5. iedaļa Informācija apdrošinājuma ņēmējiem 1. apakšiedaļa Nedzīvības apdrošināšana 2. apakšiedaļa Dzīvības apdrošināšana II NODAĻA Nedzīvības apdrošināšanas īpašie noteikumi 1. iedaļa Vispārīgi noteikumi 2. iedaļa Kopienas kopapdrošināšana 3. iedaļa Palīdzība 4. iedaļa Juridisko izdevumu apdrošināšana 5. iedaļa Veselības apdrošināšana 6. iedaļa Apdrošināšana pret negadījumiem darbā III NODAĻA Dzīvības apdrošināšanas īpašie noteikumi IV NODAĻA Pārapdrošināšanas īpašie noteikumi III SADAĻA APDROŠINĀŠANAS UN PĀRAPDROŠINĀŠANAS SABIEDRĪBU GRUPAS UZRAUDZĪBA I NODAĻA Grupas uzraudzība – definīcijas, piemērošanas gadījumi, piemērošanas joma un līmeņi 1. iedaļa Definīcijas 2. iedaļa Piemērošanas gadījumi un piemērošanas joma 3. iedaļa Līmeņi II NODAĻA Finanšu stāvoklis 1. iedaļa Grupas maksātspēja 1. apakšiedaļa Vispārīgi noteikumi 2. apakšiedaļa Aprēķina metodes izvēle un vispārīgi principi 3. apakšiedaļa Aprēķina metožu piemērošana 4. apakšiedaļa Aprēķina metodes 5. apakšiedaļa Tādu apdrošināšanas un pārapdrošināšanas sabiedrību grupas maksātspējas uzraudzība, kas ir apdrošināšanas pārvaldītājsabiedrības vai jauktas finanšu pārvaldītājsabiedrības meitasuzņēmums 6. apakšiedaļa Grupas maksātspējas uzraudzība grupām ar centralizētu riska vadību 2. iedaļa Riska koncentrācija un grupas iekšējie darījumi 3. iedaļa Riska vadība un iekšējā kontrole III NODAĻA Pasākumi grupas uzraudzības atvieglošanai IV NODAĻA Trešās valstis V NODAĻA Jauktas darbības apdrošināšanas pārvaldītājsabiedrības IV SADAĻA APDROŠINĀŠANAS SABIEDRĪBU SANĀCIJA UN LIKVIDĀCIJA I NODAĻA Darbības joma un definīcijas II NODAĻA Sanācijas pasākumi III NODAĻA Likvidācijas process IV NODAĻA Kopīgi noteikumi V SADAĻA Citi noteikumi VI SADAĻA Pārejas un nobeiguma noteikumi I NODAĻA Pārejas noteikumi 1. iedaļa Apdrošināšana 2. iedaļa Pārapdrošināšana 3. iedaļa Apdrošināšana un pārapdrošināšana II NODAĻA Nobeiguma noteikumi I PIELIKUMS NEDZĪVĪBAS APDROŠINĀŠANAS VEIDI A. Risku klasifikācija atbilstīgi apdrošināšanas veidiem B. Vairākiem apdrošināšanas veidiem piešķirto licenču apraksts II PIELIKUMS DZĪVĪBAS APDROŠINĀŠANAS VEIDI III PIELIKUMS SABIEDRĪBU JURIDISKĀ FORMA A. Nedzīvības apdrošināšanas sabiedrību uzņēmējdarbības forma: B. Dzīvības apdrošināšanas sabiedrību uzņēmējdarbības forma: C. Pārapdrošināšanas sabiedrību uzņēmējdarbības forma: IV PIELIKUMS MAKSĀTSPĒJAS KAPITĀLA PRASĪBAS STANDARTA FORMULA 1. Pamata maksātspējas kapitāla prasības aprēķināšana 2. Nedzīvības apdrošināšanas parakstīšanas riska moduļa aprēķināšana 3. Dzīvības apdrošināšanas parakstīšanas riska moduļa aprēķināšana 4. Tirgus riska moduļa aprēķināšana V PIELIKUMS NEDZĪVĪBAS APDROŠINĀŠANAS VEIDU GRUPAS, PIEMĒROJOT 157. PANTU VI PIELIKUMS A daļa Atcelto direktīvu un to grozījumu saraksts (saskaņā ar 310. pantu) B daļa Termiņu uzskaitījums transponēšanai valsts tiesību aktos (saskaņā ar 312. pantu) VII PIELIKUMS ATBILSTĪBAS TABULA







I SADAĻA

VISPĀRĪGI NOTEIKUMI PAR TIEŠĀS APDROŠINĀŠANAS UN PĀRAPDROŠINĀŠANAS DARBĪBU UZSĀKŠANU UN VEIKŠANU







I NODAĻA

Priekšmets, piemērošanas joma un definīcijas







1. Iedaļa

Priekšmets un piemērošanas joma

1. pants

Priekšmets

Šī direktīva paredz šādus noteikumus:

1) patstāvīgas uzņēmējdarbības uzsākšana un veikšana Kopienā tiešās apdrošināšanas un pārapdrošināšanas jomā,

2) apdrošināšanas un pārapdrošināšanas sabiedrību grupu uzraudzība,

3) tiešās apdrošināšanas sabiedrību reorganizācija un likvidācija.

2. pants

Piemērošanas joma

1. Šo direktīvu piemēro attiecībā uz tiešās dzīvības un nedzīvības apdrošināšanas sabiedrībām, kas veic uzņēmējdarbību vai vēlas veikt uzņēmējdarbību kādas dalībvalsts teritorijā.

To piemēro arī attiecībā uz pārapdrošināšanas sabiedrībām, kuras nodarbojas tikai ar pārapdrošināšanu un veic uzņēmējdarbību dalībvalsts teritorijā vai kuras vēlas uzsākt tajās savu uzņēmējdarbību, izņemot IV sadaļu.

2. Attiecībā uz nedzīvības apdrošināšanu, šo direktīvu piemēro I pielikuma A punktā minēto apdrošināšanās veidu nedzīvības apdrošināšanas darbībām. Panta 1. punkta pirmās daļas vajadzībām nedzīvības apdrošināšana ietver darbību, kas ir palīdzība, ko sniedz personām, kuras nokļuvušas grūtībās ceļojumu laikā, esot prom no savām mājāmvai no savas pastāvīgās dzīvesvietas. Palīdzības sniegšana nozīmē to, ka sabiedrība pret iepriekš iemaksātu prēmiju sniedz tūlītēju palīdzību apdrošināšanas atlīdzības saņēmējam saskaņā ar palīdzības līgumu, ja attiecīgā persona nonākusi grūtībās neparedzēta atgadījuma dēļ līgumā noteiktos gadījumos un saskaņā ar līguma nosacījumiem.

Palīdzība var būt atlīdzība naudā vai praktiskas palīdzības veidā. Praktisku palīdzību var sniegt arī, izmantojot palīdzības sniedzējas personas personālu un aprīkojumu.

Palīdzībā nav iekļautas tādas darbības kā apkalpe, apkope, garantijas remonts vai arī vienkārši palīdzības avota norāde, vai palīdzības sniegšana, darbojoties par starpnieku.

3. Attiecībā uz dzīvības apdrošināšanu šo direktīvu piemēro:

a) šādām dzīvības apdrošināšanas darbībām, ja tās sniedz uz līguma pamata: i) dzīvības apdrošināšana, kurā ietver dzīvības apdrošināšanu tikai līdz noteiktam vecumam, apdrošināšanu tikai nāves gadījumam, dzīvības apdrošināšanu līdz noteiktam vecumam vai nāves gadījumam pirms šā vecuma iestāšanās, dzīvības apdrošināšanu ar prēmiju atmaksāšanu, laulības apdrošināšanu un dzimšanas apdrošināšanu; ii) mūža rentes apdrošināšana; iii) papildu apdrošināšana, kas parakstīta papildus dzīvības apdrošināšanai, jo īpaši apdrošināšana pret miesas bojājumiem, kas izraisa darbaspēju zudumu, apdrošināšana pret nelaimes gadījumiem, kas izraisa nāvi, un apdrošināšana pret invaliditāti, kas radusies nelaimes gadījuma vai slimības dēļ; iv) tāda veida neanulējama ilgtermiņa veselības apdrošināšana, kādu pašlaik piedāvā Īrijā un Apvienotajā Karalistē, kas ir pazīstama kā neanulējama ilgtermiņa veselības apdrošināšana;

b) šādiem darījumiem uz līguma pamata, ciktāl uz tiem attiecas to iestāžu uzraudzība, kuras atbild par privātās apdrošināšanas uzraudzību: i) darījumi, izveidojot dalībnieku apvienības nolūkā kopīgi kapitalizēt iemaksas un vēlāk sadalīt šādi uzkrātos līdzekļus dzīvajiem apvienības locekļiem vai atlīdzības saņēmējiem, kas saņem atlīdzību apdrošinātā nāves gadījumā, (tontīnas); ii) kapitāla izpirkšanas darījumi, kas pamatoti ar statistikas aprēķiniem, kuros par vienreizēju vai periodisku maksājumu saskaņā ar iepriekšēju vienošanos uzņemas noteikta ilguma un apjoma saistības; iii) pensiju fondu vadība, kas ietver ieguldījumu pārvaldību, un jo īpaši aktīvus no to struktūru rezervēm, kas nodrošina maksājumus nāves vai izdzīvošanas gadījumā vai darbības beigšanas vai darbības laika saīsināšanas gadījumā; iv) šā apakšpunkta iii) punktā norādītie darījumi, ja to apdrošināšana saistīta ar kapitāla saglabāšanu vai obligāto procentu maksājumiem; v) dzīvības apdrošināšanas sabiedrību darījumi, piemēram, Francijas “Code des assurances” IV grāmatas 4. sadaļas 1. nodaļā minētie darījumi;

c) darījumiem, kas saistīti ar cilvēka mūža ilgumu, kuri noteikti vai paredzēti sociālās apdrošināšanas tiesību aktos, ja dzīvības apdrošināšanas sabiedrības tos izpilda vai pārvalda uz pašu risku saskaņā ar dalībvalsts tiesību aktiem.







2. Iedaļa

Izņēmumi no piemērošanas jomas







1. apakšiedaļa

Vispārīgi

3. pants

Tiesību aktos noteiktās sistēmas

Neskarot 2. panta 3. punkta c) apakšpunktu, šo direktīvu nepiemēro attiecībā uz apdrošināšanu, kas ietilpst tiesību aktos noteiktās sociālā nodrošinājuma sistēmās.

4. pants

Izņēmumi no piemērošanas jomas saistībā ar ieņēmumu apjomu

1. Neskarot 3. pantu un 5. līdz 10. pantu, šo direktīvu nepiemēro apdrošināšanas sabiedrībām, kuras ievēro visus šos nosacījumus:

a) sabiedrības gada bruto ieņēmumi no parakstītām prēmijām nepārsniedz 5 miljonus EUR,

b) bruto tehnisko rezervju kopapjoms, neatskaitot summas, kas atgūstamas no pārapdrošināšanas līgumiem un īpašam nolūkam dibinātajām sabiedrībām, kā noteikts 75. pantā, nepārsniedz EUR 25 miljonus;

c) ja sabiedrība iekļauta grupā, tad grupas bruto tehnisko rezervju kopapjoms, neatskaitot summas, kas atgūstamas no pārapdrošināšanas līgumiem un īpašam nolūkam dibinātajām sabiedrībām, nepārsniedz EUR 25 miljonus,

d) apdrošināšanas sabiedrības uzņēmējdarbība neietver apdrošināšanas vai pārapdrošināšanas darbības, kas sedz atbildības, kredītu un galvojumu apdrošināšanas risku, ja vien tas nav papildrisks 16. panta 1. punkta nozīmē;

e) apdrošināšanas sabiedrības uzņēmējdarbība neietver pārapdrošināšanas darbības, kas pārsniedz EUR 0,5 miljonus no tās parakstīto prēmiju bruto ieņēmumiem vai EUR 2,5 miljonus no bruto tehnisko rezervju kopapjoma, neatskaitot summas, kas atgūstamas no pārapdrošināšanas līgumiem un īpašam nolūkam dibinātajām sabiedrībām, vai arī vairāk par 10 % no tās parakstīto prēmiju bruto ieņēmumiem, vai vairāk par 10 % no tās tehniskajām rezervēm, bruto summām, bruto tehnisko rezervju kopapjoma, neatskaitot summas, kas atgūstamas no pārapdrošināšanas līgumiem un īpašam nolūkam dibinātajām sabiedrībām.

2. Ja jebkura no 1. punktā noradītajām summām tiek pārsniegta trīs secīgu gadu laikā, šo direktīvu piemēro no ceturtā gada.

3. Atkāpjoties no 1. punkta, šo direktīvu piemēro visām tām sabiedrībām, kas vēlas saņemt licenci apdrošināšanas un pārapdrošināšanas darbību turpināšanai, un kuras paredz, ka to gada bruto ieņēmumi no parakstītām prēmijām vai tehniskās rezerves, bruto summas, bruto tehnisko rezervju kopapjoms, neatskaitot summas, kas atgūstamas no pārapdrošināšanas līgumiem un īpašam nolūkam dibinātajām sabiedrībām, var pārsniegt kādu no 1. pantā minētajām summām turpmāko piecu gadu laikā.

4. Šo direktīvu neturpina piemērot apdrošināšanas sabiedrībām, ja uzraudzības iestāde ir pārbaudījusi to atbilstību visiem šiem nosacījumiem:

a) jebkura no 1. punktā minētajām summām nav pārsniegta pēdējo triju secīgu gadu laikā; kā arī

b) 1. punktā noteiktās summas nav paredzēts pārsniegt nākamo piecu gadu laikā.

Šā panta 1. punktu nepiemēro tikmēr, kamēr attiecīgā apdrošināšanas sabiedrība veic darbības saskaņā ar 145. līdz 149. pantu.

5. Šā panta 1. un 4. punkts neliedz nevienai sabiedrībai pieprasīt licenci vai saglabāt licenci saskaņā ar šo direktīvu.







2. apakšiedaļa

Nedzīvības apdrošināšana

5. pants

Darījumi

Attiecībā uz nedzīvības apdrošināšanu šī direktīva neattiecas uz šādiem darījumiem:

1) kapitāla izpirkšanas darījumi, kas noteikti katras dalībvalsts tiesību aktos;

2) sociālā nodrošinājuma un pašpalīdzības struktūru darījumi, kuru izmaksātās atlīdzības apjoms ir atkarīgs no pieejamajiem līdzekļiem un kuros dalībnieku ieguldījumu nosaka, pamatojoties uz vienotu likmi;

3) darījumi, ko veic organizācijas, kuras nav juridiskas personas, nolūkā nodrošināt to dalībniekiem savstarpēju apdrošināšanu bez prēmiju maksājumiem vai tehnisku rezervju izveides; vai

4) eksporta kredītapdrošināšanas darījumi uz valsts rēķina vai ar tās garantijām, vai arī gadījumos, kad apdrošinātājs ir valsts.

6. pants

Palīdzība

1. Šo direktīvu nepiemēro palīdzības darbībai, kura atbilst turpmāk minētajiem nosacījumiem:

a) palīdzību sniedz ar ceļu transportlīdzekli saistītā negadījumā vai avārijā, ja negadījums vai avārija notiek sabiedrības, kura veic apdrošināšanu, dalībvalsts teritorijā;

b) atbildība par palīdzību attiecas tikai uz šādām darbībām: i) avārijas seku novēršana notikuma vietā, ja sabiedrība, kas veic apdrošināšanu, galvenokārt izmanto savu personālu un aprīkojumu, ii) transportlīdzekļa nogādāšana uz tuvāko vai arī piemērotāko vietu, kur iespējams veikt remontu, kā arī, vajadzības gadījumā, autovadītāja un pasažieru nogādāšana, parasti ar tiem pašiem palīdzības līdzekļiem, uz tuvāko vietu, no kuras viņi var turpināt pārtraukto ceļojumu citiem līdzekļiem, un iii) ja to paredz sabiedrības, kas veic apdrošināšanu, piederības dalībvalsts, transportlīdzekļa nogādāšana, kas var notikt arī autovadītāja un pasažieru pavadībā, uz viņu mājām, uz izbraukšanas vietu vai uz iecerēto galamērķi tajā pašā valstī; un

c) palīdzību neveic sabiedrība, uz kuru attiecas šī direktīva.

2. Panta 1. punkta b) apakšpunkta i) un ii) punktā minētajos gadījumos nosacījums, ka negadījumam vai avārijai jābūt notikušai sabiedrības, kas veic apdrošināšanu, dalībvalsts teritorijā, nav piemērojams, ja apdrošināšanas atlīdzības saņēmējs ir sabiedrības, kas veic apdrošināšanu, dalībnieks un avārijas seku novēršanu vai transportlīdzekļa pārvešanu, pamatojoties uz savstarpēju nolīgumu, veic līdzīga struktūra attiecīgajā valstī, turklāt palīdzību sniedz, pamatojoties tikai uz dalībnieka kartes uzrādīšanu un nepieprasot papildu prēmiju, vai, Īrijas un Apvienotās Karalistes gadījumā, ja palīdzību sniedz viena un tā pati struktūra, kas darbojas abās valstīs.

3. Šo direktīvu nepiemēro tādu darbību gadījumā, kas minētas 1. punkta b) apakšpunkta iii) punktā, ja negadījums vai avārija notikusi Īrijas teritorijā vai Ziemeļīrijas teritorijā un transportlīdzeklis, iespējams, autovadītāja un pasažieru pavadībā ir nogādāts uz viņu mājām, izbraukšanas vietu vai iecerēto galamērķi abās minētajās teritorijās.

4. Šo direktīvu nepiemēro palīdzības darbībām, ko veic Luksemburgas Lielhercogistes Automobiļu klubs, ja transportlīdzekļa negadījums vai avārija notikusi ārpus Luksemburgas Lielhercogistes teritorijas un palīdzība ir minētajā negadījumā vai avārijā iesaistītā transportlīdzekļa nogādāšana mājās, iespējams, autovadītāja un pasažieru pavadībā.

7. pants

Savstarpējās apdrošināšanas sabiedrības

Šī direktīva neattiecas uz savstarpējās apdrošināšanas sabiedrībām, kuras veic nedzīvības apdrošināšanu un kuras ar citām savstarpējās apdrošināšanas sabiedrībām ir noslēgušas nolīgumu, kas paredz pilnīgu pārapdrošināšanu to izdotajām apdrošināšanas polisēm vai saskaņā ar kuru cesionāriem jāuzņemas cedentu saistības, kas izriet no šādām polisēm. Šādā gadījumā uz cesionāru attiecas šīs direktīvas noteikumi.

8. pants

Iestādes

Šī direktīva neattiecas uz šādām iestādēm, kas veic nedzīvības apdrošināšanu, ja vien kompetences sakarā nav grozīti to statūti vai piemērojamie tiesību akti:

1) Dānijā — Falck Danmark;

2) Vācijā — šādas iestādes ar valsts kapitāla daļu: a) Postbeamtenkrankenkasse, b) Krankenversorgung der Bundesbahnbeamten;

3) Īrijā — the Voluntary Health Insurance Board;

4) Spānijā — the Consorcio de Compensación de Seguros.







3. apakšiedaļa

Dzīvības apdrošināšana

9. pants

Darījumi un darbības

Attiecībā uz dzīvības apdrošināšanu šo direktīvu nepiemēro šādiem darījumiem un darbībām:

1) sociālā nodrošinājuma un pašpalīdzības iestāžu darījumi, kuru izmaksātā atlīdzība ir atkarīga no tām pieejamiem līdzekļiem un kurās katram dalībniekam jāiemaksā attiecīga daļa pēc vienotas likmes;

2) darījumi, ko veic organizācijas, kas nav minētas 2. pantā, kuru mērķis ir nodrošināt sabiedrības vai sabiedrību grupas darbiniekiem vai aroda vai arodu grupas darbiniekiem, vai pašnodarbinātām personām atlīdzību nāves vai izdzīvošanas gadījumā vai gadījumā, kad darbību beidz vai darbības laiku saīsina, neatkarīgi no tā, vai šādu darījumu rezultātā radušās saistības vienmēr pilnīgi sedz matemātiskās rezerves;

3) pensiju apdrošināšanas sabiedrību darbība pensiju jomā, kas noteikta Likumā par nodarbināto personu pensijām (TyEL) un citos saistītos Somijas tiesību aktos, ja a) pensiju apdrošināšanas sabiedrības, kam jau saskaņā ar Somijas tiesību aktiem jābūt atsevišķai grāmatvedības un vadības sistēmai saistībā ar darbību pensiju jomā, sākot no 1995. gada 1. janvāra, izveido atsevišķas juridiskas personas šo darbību veikšanai; un b) Somijas iestādes bez diskriminācijas atļauj visu dalībvalstu valstspiederīgajiem un sabiedrībām saskaņā ar Somijas tiesību aktiem veikt darbības, kas noteiktas 2. pantā saistībā ar šo atbrīvojumu, pamatojoties uz īpašumtiesībām vai līdzdalību esošajā apdrošināšanas sabiedrībā vai sabiedrību grupā vai izveidojot jaunu apdrošināšanas sabiedrību vai sabiedrību grupu, arī pensiju apdrošināšanas sabiedrību, vai piedaloties tajās.

10. pants

Organizācijas, sabiedrības un iestādes

Attiecībā uz dzīvības apdrošināšanu šo direktīvu nepiemēro attiecībā uz šādām organizācijām, sabiedrībām un iestādēm:

1) organizācijas, kas uzņemas izmaksāt atlīdzību vienīgi nāves gadījumā, ja atlīdzības apjoms nepārsniedz viena mirušā apbedīšanas vidējās izmaksas vai ja atlīdzība paredzēta natūrā;

2) “Versorgungsverband deutscher Wirtschaftsorganisationen” Vācijā, ja vien tās statūtus negroza saistībā ar tās kompetenci.

3) “Consorcio de Compensación de Seguros” Spānijā, ja vien tās statūtus negroza saistībā ar tās kompetenci.







4. apakšiedaļa

Pārapdrošināšana

11. pants

Pārapdrošināšana

Attiecībā uz pārapdrošināšanu šo direktīvu nepiemēro pārapdrošināšanas darbībām, ko veic vai pilnībā garantē dalībvalsts valdība, ja tā būtisku sabiedrības interešu vārdā rīkojas kā pārapdrošinātājs pēdējā instancē, tostarp apstākļos, kuros šāda funkcija tai jāuzņemas tirgus situācijā, kad pienācīga komerciāla seguma iegūšana tirgū nav iespējama.

12. pants

Pārapdrošināšanas sabiedrības, kas izbeidz savu darbību

1. Šo direktīvu nepiemēro tādām pārapdrošināšanas sabiedrībām, kas līdz 2007. gada 10. decembrim ir pārtraukušas slēgt jaunus pārapdrošināšanas līgumus un pārvalda tikai savu esošo portfeli, lai izbeigtu savu darbību.

2. Dalībvalstis izveido attiecīgo pārapdrošināšanas sabiedrību sarakstu un dara zināmu šo sarakstu visām pārējām dalībvalstīm.







3. Iedaļa

Definīcijas

13. pants

Definīcijas

Šajā direktīvā piemēro šādas definīcijas:

1) “apdrošināšanas sabiedrība” ir tiešās dzīvības vai nedzīvības apdrošināšanas sabiedrība, kas saņēmusi licenci saskaņā ar 14. pantu;

2) “kaptīvā apdrošināšanas sabiedrība” ir apdrošināšanas sabiedrība, kura pieder vai nu citam finanšu uzņēmumam, kas nav apdrošināšanas vai pārapdrošināšanas uzņēmums, vai apdrošināšanas vai pārapdrošināšanas sabiedrību grupai 210. panta 1. punkta c) apakšpunkta nozīmē, vai nefinanšu uzņēmumam, kura mērķis ir apdrošināšanas seguma nodrošināšana tikai tās sabiedrības vai to sabiedrību riskiem, pie kā tas pieder, vai grupas sabiedrībai vai sabiedrībām, kuras līdzdalībniece ir kaptīvā apdrošināšanas sabiedrība;

3) “trešās valsts apdrošināšanas sabiedrība” ir sabiedrība, kam būtu vajadzīga licence kā apdrošināšanas sabiedrībai saskaņā ar 14. pantu, ja tās galvenais birojs atrastos Kopienā;

4) “pārapdrošināšanas sabiedrība” ir sabiedrība, kam izsniegta oficiāla licence saskaņā ar 14. pantu pārapdrošināšanas darbību veikšanai;

5) “kaptīvā pārapdrošināšanas sabiedrība” ir pārapdrošināšanas sabiedrība, kura pieder vai nu citam finanšu uzņēmumam, kas nav apdrošināšanas vai pārapdrošināšanas uzņēmums, vai apdrošināšanas vai pārapdrošināšanas sabiedrību grupai 212. panta 1. punkta c) apakšpunkta nozīmē, vai nefinanšu uzņēmumam, kura mērķis ir pārapdrošināšanas seguma nodrošināšana tikai tās sabiedrības vai to sabiedrību riskiem, pie kā tas pieder, vai grupas sabiedrībai vai sabiedrībām, kuras līdzdalībniece ir kaptīvā pārapdrošināšanas sabiedrība;

6) “trešās valsts pārapdrošināšanas sabiedrība” ir sabiedrība, kam būtu vajadzīga licence kā pārapdrošināšanas saskaņā ar 14. pantu, ja tās galvenais birojs atrastos Kopienā;

▼M6

7) “pārapdrošināšana” ir kāda no šādām darbībām: a) apdrošināšanas sabiedrības, trešās valsts apdrošināšanas sabiedrības vai citas pārapdrošināšanas sabiedrības vai trešās valsts pārapdrošināšanas sabiedrības cedēto risku pieņemšana; b) riska parakstītāju asociācijas, kas pazīstama kā Lloyd's, gadījumā – jebkura Lloyd's locekļa cedēto risku pieņemšana, ko veic apdrošināšanas vai pārapdrošināšanas sabiedrība, kura nav riska parakstītāju asociācija, kas pazīstama kā Lloyd's; vai c) pārapdrošināšanas sabiedrības veikta riska seguma nodrošināšana institūcijai, kas ietilpst Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas (ES) 2016/2341 ( 1 ) darbības jomā;

▼B

8) “piederības dalībvalsts” ir vai nu a) attiecībā uz nedzīvības apdrošināšanu — dalībvalsts, kurā atrodas apdrošināšanas sabiedrības, kas sedz risku, galvenais birojs; b) attiecībā uz dzīvības apdrošināšanu — dalībvalsts, kurā atrodas apdrošināšanas sabiedrības, kas uzņemas saistības, galvenais birojs; vai c) attiecībā uz pārapdrošināšanu — dalībvalsts, kurā atrodas pārapdrošināšanas sabiedrības galvenais birojs;

9) “uzņēmēja dalībvalsts” ir dalībvalsts, kas nav piederības dalībvalsts un kurā apdrošināšanas vai pārapdrošināšanas sabiedrībai ir filiāle vai kurā tā sniedz pakalpojumus; dzīvības un nedzīvības apdrošināšanas nodrošināšanai dalībvalsts, kurā sniedz apdrošināšanas vai pārapdrošināšanas pakalpojumus, ir attiecīgi saistību dalībvalsts un dalībvalsts, kurā atrodas risks, ja saistības vai risku sedz apdrošināšanas sabiedrība vai filiāle, kas atrodas citā dalībvalstī;

10) “uzraudzības iestāde” ir valsts iestāde vai valsts iestādes, kuras ar likumu vai citu normatīvu aktu pilnvarotas uzraudzīt apdrošināšanas vai pārapdrošināšanas sabiedrības;

11) “filiāle” ir apdrošināšanas vai pārapdrošināšanas sabiedrības pārstāvniecība vai filiāle, kas atrodas tādas dalībvalsts teritorijā, kas nav piederības dalībvalsts;

12) “iestāde” ir sabiedrības galvenais birojs vai jebkura tās filiāle;

13) “dalībvalsts, kurā atrodas ar apdrošināto risku saistītie apdrošinātie objekti”, ir jebkura no turpmāk norādītajām dalībvalstīm: a) dalībvalsts, kurā atrodas īpašums, ja apdrošināšana attiecas uz ēkām vai ēkām un to piederumiem, ja piederumi ir apdrošināti tajā pašā apdrošināšanas polisē; b) reģistrācijas dalībvalsts, ja apdrošināšana attiecas uz jebkura veida transportlīdzekļiem; c) dalībvalsts, kurā apdrošinājuma ņēmējs izņēmis polisi, ja tā ir polise ar derīguma termiņu līdz četriem mēnešiem, kas apdrošina pret risku ceļojumos vai brīvdienās, neatkarīgi no apdrošināšanas veida; d) visos gadījumos, kas nav skaidri ietverti a), b) vai c) apakšpunktā, dalībvalsts, kurā atrodas vai nu i) apdrošinājuma ņēmēja pastāvīgā dzīvesvieta, vai, ii) ja apdrošinājuma ņēmējs ir juridiska persona, šā apdrošinājuma ņēmēja uzņēmums, ar ko noslēgts līgums;

14) “saistību dalībvalsts” ir dalībvalsts, kur atrodas vai nu a) apdrošinājuma ņēmēja pastāvīgā dzīvesvieta, vai, b) ja apdrošinājuma ņēmējs ir juridiska persona - minētā apdrošinājuma ņēmēja uzņēmums, ar ko noslēgts līgums,

15) “mātesuzņēmums” ir mātesuzņēmums Direktīvas 83/349/EEK 1. panta nozīmē;

16) “meitasuzņēmums” ir jebkāds meitasuzņēmums Direktīvas 83/349/EEK 1. panta nozīmē, tostarp tā meitasuzņēmumi;

17) “ciešas attiecības” ir situācija, kad divas vai vairākas fiziskas vai juridiskas personas saista kontrole vai līdzdalība, vai situācija, kad viena vai vairākas fiziskas vai juridiskas personas ir pastāvīgi saistītas ar vienu un to pašu personu ar kontroles saistībām;

18) “kontrole” ir mātesuzņēmuma un meitasuzņēmuma attiecības, kā izklāstīts Direktīvas 83/349/EEK 1. pantā, vai līdzīgas attiecības starp fizisku vai juridisku personu un sabiedrību;

19) “grupas iekšējie darījumi” ir visi darījumi, ar kuriem apdrošināšanas vai pārapdrošināšanas sabiedrība tieši vai netieši paļaujas, ka citas šīs pašas grupas sabiedrības vai jebkura fiziska vai juridiska persona, kas cieši saistīta ar šīs grupas sabiedrībām, izpildīs saistības, neatkarīgi no tā, vai tās ir noteiktas līgumā un vai tas notiek par samaksu vai nē.

20) “līdzdalība” ir vismaz 20 % no sabiedrības balsstiesībām vai kapitāla tieša vai netieša turēšana;

21) “būtiska līdzdalība” ir tieša vai netieša līdzdalība sabiedrībā, kas ir vismaz 10 % no tās kapitāla vai balsstiesībām vai ļauj būtiski ietekmēt vadību minētajā sabiedrībā;

22) “regulēts tirgus” nozīmē vai nu: a) attiecībā uz tirgu, kas atrodas dalībvalstī, regulētu tirgu, kā definēts Direktīvas 2004/39/EK 4. panta 1. punkta 14) apakšpunktā, vai b) attiecībā uz tirgu, kas atrodas trešā valstī, finanšu tirgu, kurš atbilst šādiem nosacījumiem: i) to ir atzinusi apdrošināšanas sabiedrības piederības dalībvalsts, un tas atbilst prasībām, kas salīdzināmas ar Direktīvā 2004/39/EK noteiktajām; un ii) finanšu instrumenti, ar kuriem šajā tirgū tirgojas, kvalitātes ziņā ir līdzvērtīgi instrumentiem, ar kuriem tirgojas piederības dalībvalsts regulētajā tirgū vai tirgos;

23) “valsts birojs” ir valsts apdrošinātāju apvienība, kā definēts Direktīvas 72/166/EEK 1. panta 3. punktā;

24) “valsts garantiju fonds” ir Direktīvas 84/5/EEK 1. panta 4. punktā minētais fonds;

25) “finanšu sabiedrība” ir jebkura no šādām sabiedrībām: a) kredītiestāde, finanšu iestāde vai bankas pakalpojumu palīguzņēmums attiecīgi Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2006/48/EK 4. panta 1.punkta 5. un 21. punkta nozīmē; b) apdrošināšanas sabiedrība vai pārapdrošināšanas sabiedrība, vai apdrošināšanas pārvaldītājsabiedrība 212. panta 1. punkta f) apakšpunkta nozīmē; c) ieguldījumu sabiedrība vai finanšu iestāde Direktīvas 2004/39/EK 4. panta 1. punkta 1) apakšpunkta nozīmē; d) jaukta finanšu kontrolakciju sabiedrība Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2002/87/EK 2. panta 15. punkta nozīmē;

26) “īpašam nolūkam dibināta sabiedrība” ir jebkura sabiedrība, gan sinkorporēta, gan ne, kas nav apdrošināšanas vai pārapdrošināšanas sabiedrība, kas uzņemas riskus no apdrošināšanas vai pārapdrošināšanas sabiedrībām un kas savus riska darījumus pilnībā finansē ar ieņēmumiem no parāda vērtspapīru emitēšanas vai ar kādu citu finansēšanas mehānismu, ja aizdevēja parāda maksājuma saņemšanas tiesības vai finansēšanas mehānisms ir subordinēts šādas sabiedrības pārapdrošināšanas saistībām;

27) “lieli riski” ir: a) riski, kas klasificēti saskaņā ar I pielikuma A daļas 4., 5., 6., 7., 11. un 12. apdrošināšanas veidu; b) riski, kas klasificēti saskaņā ar I pielikuma A daļas 14. un 15. apdrošināšanas veidu, ja apdrošinājuma ņēmējs ir profesionāli nodarbināts rūpniecībā vai tirdzniecībā vai ir brīvās profesijas pārstāvis un riski attiecas uz šādu darbību; c) riski, kas I pielikuma A daļas klasificēti kā 3., 8., 9., 10., 13. un 16. apdrošināšanas veids, tikai tad, ja apdrošinājuma ņēmējs pārsniedz robežas vismaz divos no šādiem kritērijiem: i) kopējā bilance: EUR 6,2 miljoni, ii) tīrais apgrozījums Padomes Ceturtās Direktīvas 78/660/EEK(1978. gada 25. jūlijs), kas pamatojas uz Līguma 54. panta 3. punkta g) apakšpunktu un attiecas uz noteiktu veidu sabiedrību gada pārskatiem ( 2 ), nozīmē: EUR 12,8 miljoni, iii) vidējais darbinieku skaits finanšu gada laikā — 250. Ja apdrošinājuma ņēmējs ietilpst sabiedrību grupā, kam tiek veidots konsolidētais pārskats Direktīvas 83/349/EEK nozīmē, pirmās daļas c) apakšpunktā minētos kritērijus piemēro, pamatojoties uz konsolidētajiem pārskatiem. Dalībvalstis var papildināt pirmās daļas c) apakšpunktā minēto kategoriju ar riskiem, pret kuriem apdrošinās profesionālās apvienības, kopuzņēmumi vai pagaidu grupējumi.

28) “ārpakalpojums” ir jebkāda veida vienošanās starp apdrošināšanas vai pārapdrošināšanas sabiedrību un pakalpojumu sniedzēju, kurš vai nu ir, vai nav uzraudzīta struktūrvienība, ar ko šis pakalpojumu sniedzējs īsteno procesu, pakalpojumu vai darbību vai nu tieši, vai ar apakšuzņēmēju starpniecību, ko citādi veiktu pati apdrošināšanas vai pārapdrošināšanas sabiedrība;

29) “funkcija” pārvaldības sistēmā ir iekšēja spēja uzņemties praktisku uzdevumu veikšanu; pārvaldības sistēma iektver riska vadības funkciju, atbilstības funkciju, iekšējās revīzijas funkciju un aktuāra funkciju;

30) “parakstīšanas risks” ir zaudējumu vai negatīvu pārmaiņu risks apdrošināšanas saistību vērtībā, ko izraisījusi neatbilstīga cenu noteikšana un pieņēmumi rezervju aprēķinā;

31) “tirgus risks” ir zaudējumu vai negatīvu pārmaiņu risks finanšu stāvoklī, kas tieši vai netieši rodas aktīvu, pasīvu un finanšu instrumentu tirgus cenu līmeņa svārstību un nepastāvības rezultātā;

32) “kredītrisks” ir zaudējumu vai negatīvu pārmaiņu risks finanšu stāvoklī, kas rodas vērtspapīru emitentu, darījumu partneru un jebkuru debitoru kredītstāvokļa svārstību rezultātā, kam pakļautas apdrošināšanas un pārapdrošināšanas sabiedrības un kas izpaužas kā darījumu partneru saistību nepildīšanas risks, likmju starpības risks vai tirgus riska koncentrācija;

▼M5

32.a) “atbilstīgais centrālais darījuma partneris” ir centrālais partneris, kurš ir vai nu apstiprināts saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 648/2012 ( 3 ) 14. pantu, vai atzīts saskaņā ar minētās regulas 25. pantu;

▼B

33) “operacionālais risks” ir zaudējumu risks, ko rada neatbilstīgas vai kļūdainas iekšējās procedūras, personāls vai sistēmas, vai arī ārēji notikumi;

34) “likviditātes risks” ir risks, ka apdrošināšanas un pārapdrošināšanas sabiedrības nespēs realizēt ieguldījumus un citus aktīvus, lai nokārtotu savas finansiālās saistības, iestājoties to termiņam;

35) “koncentrācijas risks” ir visi riska darījumi, kuru vērtībai ir tāds zaudējumu potenciāls, kas ir pietiekami liels, lai apdraudētu apdrošināšanas un pārapdrošināšanas sabiedrību maksātspēju vai finanšu stāvokli;

36) “riska mazināšanas metodes” ir visas metodes, kas apdrošināšanas un pārapdrošināšanas sabiedrībām ļauj nodot daļu risku vai visus to riskus citai pusei;

37) “diversifikācijas efekti” ir apdrošināšanas un pārapdrošināšanas sabiedrību un grupu riska darījumu vērtības samazināšana saistībā ar to uzņēmējdarbības diversifikāciju, kas rodas saistībā ar faktu, ka kāda riska negatīvo rezultātu var kompensēt ar cita riska labvēlīgāku rezultātu, ja šie riski nav pilnībā savstarpēji saistīti;

38) “varbūtības sadalījuma prognoze” ir matemātiska funkcija, ar ko apraksta noteiktas grupas savstarpēji izslēdzošu nākotnes notikumu iespējamu realizāciju;

39) “riska pakāpe” ir matemātiska funkcija, ar ko izsaka dotās varbūtības sadalījuma prognozi naudas izteiksmē un kas monotoni palielinās līdz ar riska darījumu vērtības līmeni, kas ir minētās varbūtības sadalījuma prognozes pamatā;

▼M5

40) “ārējā kredītu novērtēšanas institūcija” vai “ĀKNI” ir kredītvērtējuma aģentūra, kas ir reģistrēta vai sertificēta saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 1060/2009 ( 4 ), vai kredītvērtējumus sniedzoša centrālā banka, uz kuru minētā regula neattiecas.

▼B







II NODAĻA

Uzņēmējdarbības uzsākšana

14. pants

Licencēšanas princips

1. Lai sāktu darījumus tiešās apdrošināšanas vai pārapdrošināšanas jomā, uz ko attiecas šī direktīva, vajadzīga licence.

2. Panta 1.punktā minēto licenci no piederības dalībvalsts uzraudzības iestādēm lūdz:

a) sabiedrības, kas izveido galveno biroju minētās dalībvalsts teritorijā; vai

b) apdrošināšanas sabiedrības, kas ir saņēmušas licenci atbilstīgi 1. punktam un vēlas paplašināt savu uzņēmējdarbību ar visu apdrošināšanas veidu vai apdrosināšanas veidiem, kuriem tās vēl nav saņēmušas licenci.

15. pants

Licencēšanas joma

1. Direktīvas 14. pantam atbilstīga licence ir derīga visā Kopienas teritorijā. Tā ļauj apdrošināšanas un pārapdrošināšanas sabiedrībām veikt tur darījumdarbību, un šī licence attiecas arī uz tiesībām veikt uzņēmējdarbību un uz pakalpojumu sniegšanas brīvību.

2. Saskaņā ar 14. pantu licenci izsniedz kādam no tiešās apdrošināšanas veidiem, kas uzskaitīti I pielikuma A daļā vai II pielikumā. Tā attiecas uz visu apdrošināšanas veidu, ja vien pieteikuma iesniedzējs nevēlas to attiecināt tikai uz dažiem riskiem, uz ko attiecas šis apdrošināšanas veids.

Riskus, kas iekļauti kādā apdrošināšanas veidā, nevar iekļaut nevienā citā apdrošināšanas veidā, izņemot 16. pantā minētajos gadījumos.

Licenci var piešķirt darbībai divos vai vairākos apdrošināšanas veidos, ja dalībvalsts tiesību akti pieļauj vienlaicīgu darbību šajos apdrošināšanas veidos.

3. Attiecībā uz nedzīvības apdrošināšanu dalībvalstis var piešķirt licenci to apdrošināšanas veidu grupām, kas uzskaitīti I pielikuma B daļā.

Uzraudzības iestādes var ierobežot licenci, kas lūgta darbībai vienā apdrošināšanas veidā, līdz 23. pantā minētā darbības plānā paredzētajām darbībām.

4. Sabiedrības, uz kurām attiecas šī direktīva, 6. pantā minēto palīdzības darbību drīkst veikt tikai tad, ja tās ir saņēmušas licenci darbībai I pielikuma A daļā minētajā 18. apdrošināšanas veidā, neskarot 16. panta 1. punktu. Tādā gadījumā attiecīgajām darbībām piemēro šo direktīvu.

5. Attiecībā uz pārapdrošināšanu licenci piešķir nedzīvības pārapdrošināšanai, dzīvības pārapdrošināšanai vai visa veida pārapdrošināšanai.

Licences pieteikumu izskata, ņemot vērā darbības plānu, kas iesniegts saskaņā ar 18. panta 1. punkta c) apakšpunktu, un visu nosacījumu izpildi, kurus licences saņemšanai noteikusi tā dalībvalsts, kurā licence tiek pieprasīta.

16. pants

Papildriski

1. Apdrošināšanas sabiedrība, kas saņēmusi licenci apdrošināt pamatrisku vienā apdrošināšanas veidā vai apdrošināšanas veidu grupā, kā izklāstīts I pielikumā, var apdrošināt arī riskus, kas ietverti citos apdrošināšanas veidos, bez vajadzības saņemt licenci minētajiem riskiem, ja riski atbilst šādiem nosacījumiem:

a) tie ir saistīti ar pamatrisku;

b) tie attiecas uz objektu, kas ir apdrošināts pret pamatrisku;

c) tie ir iekļauti pamatriska apdrošināšanas līgumā.

2. Atkāpjoties no 1. punkta, I pielikuma A daļas14., 15. un 17. apdrošināšanas veidā iekļautos riskus nedrīkst uzskatīt par citu apdrošināšanas veidu papildriskiem.

Tomēr juridisko izdevumu apdrošināšanu, kā norādīts 17. apdrošināšanas veidā, var uzskatīt par 18. apdrošināšanas veida papildrisku, ja ir izpildīti 1. punktā izklāstītie nosacījumi un viens no turpmāk izklāstītajiem nosacījumiem:

a) galvenais risks attiecas tikai uz palīdzību, ko sniedz personām, kam radušās grūtības ceļojuma laikā, esot prom no savām mājām vai no savas pastāvīgās dzīvesvietas; vai

b) apdrošināšana attiecas uz konfliktiem vai riskiem, kas izriet no jūras kuģu izmantošanas vai saistībā ar to.

17. pants

Apdrošināšanas un pārapdrošināšanas sabiedrības juridiskā forma

1. Piederības dalībvalsts pieprasa, lai katrai sabiedrībai, kas iesniegusi licences pieteikumu saskaņā ar 14. pantu, būtu viena no III pielikumā minētajām juridiskajām formām.

2. Dalībvalstis var izveidot sabiedrības saskaņā ar jebkuru publisko tiesību formuar noteikumu, ka to mērķis ir veikt apdrošināšanas vai pārapdrošināšanas darījumus saskaņā ar nosacījumiem, kas ir līdzvērtīgi nosacījumiem, saskaņā ar kuriem darbojas sabiedrības, ko reglamentē privāttiesības.

▼M5

3. Saistībā ar III pielikumā iekļauto formu sarakstu Komisija saskaņā ar 301.a pantu var pieņemt deleģētos aktus, izņemot A, B un C daļas 28. un 29. punktu.

▼B

18. pants

Licences iegūšanas nosacījumi

1. Piederības dalībvalsts visām sabiedrībām, kas vēlas iegūt licenci, nosaka šādas prasības:

a) attiecībā uz apdrošināšanas sabiedrībām – ierobežot to darbību ar darījumiem apdrošināšanas jomā un no tiem tieši izrietošām darbībām, neveicot citādu komercdarbību;

b) attiecībā uz pārapdrošināšanas sabiedrībām – ierobežot to darbību ar pārapdrošināšanas darījumiem un ar tiem saistītām darbībām; šī prasība var ietvert arī pārvaldītājsabiedrības funkciju un darbības attiecībā uz finanšu nozares darbībām Direktīvas 2002/87/EK 2. panta 8. punkta nozīmē;

c) tām jāiesniedz darbības plāns saskaņā ar 23. pantu;

d) tām jāuztur izmantojamais pamata pašu kapitāls, ar ko segt minimālā kapitāla prasības absolūto minimālo vērtību, kas paredzēta 129. panta 1. punkta d) apakšpunktā;

e) jāpierāda, ka tā turpmāk spēs uzturēt izmantojamo pašu kapitālu, ar ko segt maksātspējas kapitāla prasību, kas paredzēta 100. pantā;

f) jāpierāda, ka tā turpmāk spēs uzturēt izmantojamo pamata pašu kapitālu, ar ko segt minimālā kapitāla prasību, kas paredzēta 128. pantā;

g) jāpierāda, ka tā spēs atbilst pārvaldes sistēmai, kas minēta IV nodaļas 2. iedaļā;

h) attiecībā uz nedzīvības apdrošināšanu paziņo visu to atlīdzības prasību administrēšanas pārstāvju vārdus un adreses, kas atbilstīgi Direktīvas 2000/26/EK 4. pantam iecelti katrā dalībvalstī, kas nav dalībvalsts, kurā lūgta licence, ja apdrošinātie riski pieder pie šīs direktīvas I pielikuma A daļā norādītā 10. apdrošināšanas veida, izņemot pārvadātāju atbildību.

2. Apdrošināšanas sabiedrībai, kas vēlas iegūt licenci, lai izvērstu savu uzņēmējdarbību citos apdrošināšanas veidos vai paplašinātu piemērošanas jomu licencei, kas derīga tikai viena apdrošināšanas veida risku apdrošināšanai, jāiesniedz darbības plāns saskaņā ar 23. pantu.

Turklāt tai jāpierāda, ka tai ir izmantojamais pašu kapitāls, ar ko segt maksātspējas kapitāla prasību un minimālā kapitāla prasību, kā paredzēts 100. panta pirmajā daļā un 128. pantā.

3. Neskarot 2. punktu, apdrošināšanas sabiedrība, kas veic dzīvības apdrošināšanu un vēlas iegūt licenci, lai paplašinātu savu uzņēmējdarbību ar riskiem, kas uzskaitīti I pielikuma A daļas 1. vai 2. apdrošināšanas veidā, kā norādīts 72. pantā, pierāda:

a) ka tai ir izmantojamais pamata pašu kapitāls, ar ko segt dzīvības apdrošināšanas sabiedrību minimālā kapitāla prasības absolūto minimālo vērtību un nedzīvības apdrošināšanas sabiedrību minimālā kapitāla prasības absolūto minimālo vērtību, kā norādīts 127. panta 1. punkta d) apakšpunktā;

b) ka tā turpmāk apņemas segt minimālās finansiālās saistības, kā norādīts 74. panta 3. punktā.

4. Neskarot 2. punktu, apdrošināšanas sabiedrība, kas veic nedzīvības apdrošināšanu I pielikuma A daļā 1. vai 2. apdrošināšanas veidā uzskaitītajiem riskiem un vēlas iegūt licenci, lai paplašinātu savu uzņēmējdarbību ar dzīvības apdrošināšanas riskiem, kā norādīts 73. pantā, pierāda:

a) ka tai ir izmantojamais pamata pašu kapitāls, ar ko segt dzīvības apdrošināšanas sabiedrību minimālā kapitāla prasības absolūto minimālo vērtību un nedzīvības apdrošināšanas sabiedrību minimālā kapitāla prasības absolūto minimālo vērtību, kā norādīts 129. panta 1. punkta d) apakšpunktā;

b) ka tā turpmāk apņemas segt minimālās finansiālās saistības, kā norādīts 74. panta 3. punktā.

19. pants

Ciešas attiecības

Ja starp apdrošināšanas sabiedrību vai pārapdrošināšanas sabiedrību un citām fiziskām vai juridiskām personām pastāv ciešas attiecības, uzraudzības iestādes piešķir licenci tikai tad, ja šīs attiecības nekavē uzraudzības iestādēm efektīvi veikt to uzraudzības funkcijas.

Uzraudzības iestādes atsaka licences piešķiršanu, ja trešās valsts normatīvie un administratīvie akti, kas regulē to fizisko vai juridisko personu darbību, ar kurām apdrošināšanas vai pārapdrošināšanas sabiedrībai ir ciešas attiecības, vai grūtības šo tiesību aktu īstenošanā kavē uzraudzības iestāžu uzraudzības funkciju efektīvu veikšanu.

Uzraudzības iestādes pieprasa, lai apdrošināšanas un pārapdrošināšanas sabiedrības pastāvīgi sniegtu tām informāciju, ko tās pieprasa, lai uzraudzītu atbilstību pirmajā daļā minētajiem nosacījumiem.

20. pants

Apdrošināšanas sabiedrību un pārapdrošināšanas sabiedrību galvenais birojs

Dalībvalstis pieprasa, lai apdrošināšanas un pārapdrošināšanas sabiedrību galvenie biroji atrastos tajā pašā dalībvalstī, kurā ir to juridiskā adrese.

21. pants

Polišu noteikumi un prēmiju lielumi

1. Dalībvalstis nepieprasa iepriekš apstiprināt vai sistemātiski sniegt ziņas par vispārīgajiem un īpašajiem apdrošināšanas noteikumiem, prēmiju lielumiem, par metodi prēmiju un tehnisko rezervju apjoma aprēķināšanai vai par veidlapām un citiem iespiedu dokumentiem, kurus sabiedrība gatavojas izmantot darījumos ar apdrošinājuma ņēmējiem vai sabiedrībām, kas veic cesiju vai retrocesiju.

Tomēr attiecībā uz dzīvības apdrošināšanu un vienīgi nolūkā pārbaudīt, vai ievēroti valsts noteikumi par aktuārprincipiem, piederības dalībvalsts drīkst pieprasīt regulārus ziņojumus par to, kāda metode tiek izmantota prēmiju un tehnisko rezervju apjoma aprēķināšanai. Šī prasība nav priekšnoteikums dzīvības apdrošināšanas sabiedrības licencēšanai.

2. Dalībvalstis nepatur spēkā vai neievieš noteikumu par iepriekšēju ziņojumu sniegšanu vai apstiprinājuma iegūšanu prēmiju likmju paredzētajai paaugstināšanai, ja vien tas nav ietverts vispārējā cenu kontroles sistēmā.

3. Dalībvalstis var noteikt, ka sabiedrībām, kas vēlas iegūt vai ir ieguvušas licenci 18. apdrošināšanas veidam, kurš norādīts I pielikuma A daļā, tiek pārbaudīti to tiešie vai netiešie personāla un aprīkojuma avoti, ietverot medicīniskās grupas kvalifikāciju un aprīkojuma kvalitāti, kas šīm sabiedrībām pieejami, lai tās varētu izpildīt saistības, kas rodas, veicot darījumus šajā apdrošināšanas veidā.

4. Dalībvalstis var paturēt spēkā vai ieviest normatīvos un administratīvos aktus, kas liek apstiprināt statūtus un dibināšanas dokumentus un iesniegt citus dokumentus, kuri vajadzīgi normālai uzraudzībai.

22. pants

Tirgus ekonomiskās vajadzības

Dalībvalstis neparedz, ka, izskatot licences pieteikumu, tiek ņemtas vērā tirgus ekonomiskās vajadzības.

23. pants

Darbības plāns

1. Darbības plānā, kas minēts 18. panta 1. punkta c) apakšpunktā, ir šādi dati vai pierādījumi par turpmāk norādīto:

a) to risku vai saistību raksturs, kurus attiecīgā apdrošināšanas vai pārapdrošināšanas sabiedrība paredz segt;

b) pārapdrošināšanas līgumu veids, kurus pārapdrošināšanas sabiedrība paredz noslēgt ar cedentiem;

c) pārapdrošināšanas un retrocesijas pamatprincipi;

d) pamata pašu kapitāla posteņi, kas veido minimālā kapitāla prasības absolūto minimālo vērtību;

e) to izdevumu novērtējumi, kas saistīti ar administratīvo pakalpojumu ieviešanu un darījumu drošību; finanšu avoti, no kuriem paredzēts segt šīs izmaksas, un, ja apdrošināmie riski pieder pie I pielikuma A daļā norādītā 18. apdrošināšanas veida – apdrošināšanas sabiedrības rīcībā esošie avoti, kas nodrošina solītās palīdzības sniegšanu.

2. Papildus 1. punktā noteiktajām prasībām pirmajiem trīs finanšu gadiem plānā norāda šādu informāciju:

a) paredzamā bilance;

b) turpmākās maksātspējas kapitāla prasības novērtējums atbilstīgi VI nodaļas 4. iedaļas 1. apakšiedaļai, pamatojoties uz paredzamo bilanci, kas minēta a) apakšpunktā, kā arī aprēķina metode, ko izmanto šo novērtējumu aprēķināšanai;

c) turpmākās minimālā kapitāla prasības novērtējums atbilstīgi 126. un 127. pantam, pamatojoties uz paredzamo bilanci, kas minēta a) apakšpunktā, kā arī aprēķina metode, ko izmanto šo novērtējumu aprēķināšanai;

d) to finanšu resursu novērtējums, ar ko paredzēts segt tehniskās rezerves, minimālā kapitāla prasību un maksātspējas kapitāla prasību;

e) attiecībā uz nedzīvības apdrošināšanu un pārapdrošināšanu sniedz arī šādu informāciju: i) to pārvaldības izdevumu novērtējumi, kas nav uzsākšanas izmaksas, jo īpaši par kārtējiem vispārējiem izdevumiem un komisijas maksām; ii) prēmiju vai maksājumu un prasību novērtējumi;

f) attiecībā uz dzīvības apdrošināšanu - arī detalizēti ienākumu un izdevumu aprēķinu novērtējumi attiecībā uz tiešajiem darījumiem, pārapdrošināšanas līgumiem un pārapdrošināšanas cesijām.

24. pants

Akcionāri un dalībnieki, kuru līdzdalība ir būtiska

1. Piederības dalībvalsts uzraudzības iestādes nepiešķir sabiedrībai licenci darījumu uzsākšanai apdrošināšanas vai pārapdrošināšanas jomā, iekams tās nav informētas par to, kas ir tiešie vai netiešie akcionāri vai dalībnieki, kuru līdzdalība ir būtiska, un par šīs līdzdalības apjomu, neatkarīgi no tā, vai tie ir fiziskas vai juridiskas personas.

Minētās iestādes atsaka licenci, ja, ņemot vērā vajadzību nodrošināt apdrošināšanas vai pārapdrošināšanas sabiedrības stabilu un piesardzīgu vadību, tās neapmierina minēto akcionāru vai dalībnieku kvalifikācija.

2. Piemērojot 1. punktu, vērā ņem balsstiesības, kas minētas 9. un 10. pantā Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvā 2004/109/EK (2004. gada 15. decembris) par atklātības prasību saskaņošanu attiecībā uz informāciju par emitentiem, kuru vērtspapīrus atļauts tirgot regulētā tirgū ( 5 ), kā arī minētās direktīvas 12. panta 4. un 5. punktā paredzētos noteikumus par akciju summēšanu.

Dalībvalstis neņem vērā tādas balsstiesības vai kapitāla daļas, kuras ieguldījumu sabiedrības vai kredītiestādes drīkst turēt, jo ir parakstījušās uz emitētajiem finanšu instrumentiem un/vai to piedāvājumu, stingri pildot Direktīvas 2004/39/EK I pielikuma A iedaļas 6. punktā paredzētās saistības, ar noteikumu, ka – no vienas puses – balsstiesības netiek īstenotas vai citādi izmantotas, lai iesaistītos emitenta pārvaldībā, un – no otras puses – tās viena gada laikā pēc līdzdalības iegūšanas tiek pārdotas.

25. pants

Atteikums piešķirt licenci

Visi lēmumi atteikt licenci precīzi jāpamato un jāpaziņo attiecīgajai sabiedrībai.

Katra dalībvalsts paredz tiesības griezties tiesā, ja bijis atteikums piešķirt licenci.

Šādas tiesības paredz arī tādā gadījumā, ja uzraudzības iestādes nav izskatījušas pieteikumu piešķirt licenci sešu mēnešu laikā no tā saņemšanas.

▼M5

25.a pants

Licences izziņošana un publicēšana vai tās atcelšana

Par visām piešķirtajām vai atceltajām licencēm paziņo Eiropas Uzraudzības iestādei (Eiropas Apdrošināšanas un fondēto pensiju iestādei) (turpmāk “EAFPI”), kas izveidota ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 1094/2010 ( 6 ). Sarakstā iekļauj visu to apdrošināšanas vai pārapdrošināšanas sabiedrību nosaukumus, kurām piešķirta licence. EAFPI šo sarakstu publicē savā tīmekļa vietnē un to pastāvīgi atjaunina.

▼B

26. pants

Iepriekšēja apspriešanās ar citu dalībvalstu iestādēm

1. Pirms licences piešķiršanas sabiedrībai jāapspriežas ar jebkuru citu attiecīgo dalībvalstu uzraudzības iestādēm, ja minētā sabiedrība ir:

a) meitasuzņēmuma apdrošināšanas vai pārapdrošināšanas sabiedrībai, kas licencēta minētajā dalībvalstī;

b) meitasuzņēmuma sabiedrībai, kas ir mātesuzņēmums apdrošināšanas vai pārapdrošināšanas sabiedrībai, kas licencēta minētajā dalībvalstī; vai

c) sabiedrība, kuru kontrolē viena un tā pati fiziskā vai juridiskā persona, kas kontrolē apdrošināšanas vai pārapdrošināšanas sabiedrību, kas licencēta minētajā dalībvalstī.

2. Pirms licences piešķiršanas apdrošināšanas sabiedrībai jāapspriežas ar iesaistītās dalībvalsts iestādēm, kuras ir atbildīgas par kredītiestāžu vai ieguldījumu sabiedrību uzraudzību, ja apdrošināšanas vai pārapdrošināšanas sabiedrība ir:

a) meitasuzņēmuma Kopienā licencētai kredītiestādei vai ieguldījumu sabiedrībai;

b) meitasuzņēmuma sabiedrībai, kas ir mātesuzņēmums Kopienā licencētai kredītiestādei vai ieguldījumu sabiedrībai; vai

c) sabiedrība, kuru kontrolē viena un tā pati fiziskā vai juridiskā persona, kas kontrolē Kopienā licencētu kredītiestādi vai ieguldījumu sabiedrību.

3. Attiecīgās iestādes, kas minētas 1. un 2. punktā, jo īpaši apspriežas savā starpā, novērtējot akcionāru piemērotību un visu to personu atbilstību un piemērotību prasībām, kuras faktiski vada sabiedrību vai pilda citas pamatfunkcijas un ir iesaistītas tās pašas sabiedrības grupas citas vienības vadībā.

Tās sniedz viena otrai visu informāciju par akcionāru piemērotību un visu to personu atbilstību un piemērotību prasībām, kuras faktiski vada sabiedrību vai pilda citas pamatfunkcijas, kas ir svarīgas pārējām attiecīgajām kompetentajām iestādēm kā licences piešķiršanai, tā arī nolūkā īstenot pastāvīgu kontroli attiecībā uz to, kā ievērota atbilstība darbības nosacījumiem.







III NODAĻA

Uzraudzības iestādes un vispārīgi noteikumi

27. pants

Uzraudzības galvenais mērķis

Dalībvalstis nodrošina, ka uzraudzības iestādēm ir sniegti vajadzīgie līdzekļi un tām ir attiecīgā pieredze un kompetence, kā arī pilnvaras, lai panāktu uzraudzības galveno mērķi, proti, apdrošinājuma ņēmēju un atlīdzības saņēmēju aizsardzību.

28. pants

Finansiālās stabilitātes saglabāšana un procikliska ietekme

Neskarot 27. pantā izklāstīto uzraudzības galveno mērķi, dalībvalstis nodrošina, ka uzraudzības iestādes, pildot savus vispārējos pienākumus, pietiekami apsver savu lēmumu ietekmi uz attiecīgo finanšu sistēmu stabilitāti Eiropas Savienībā, jo īpaši ārkārtas situācijās, ņemot vērā konkrētajā laikposmā pieejamo informāciju.

Finanšu tirgu ārkārtējas nestabilitātes laikā uzraudzības iestāde ņem vērā savu darbību iespējamo prociklisko ietekmi.

29. pants

Uzraudzības vispārīgie principi

1. Uzraudzību pamato ar perspektīvu un uz risku orientētu pieeju. Tā ietver pastāvīgu pārbaudi attiecībā uz apdrošināšanas vai pārapdrošināšanas uzņēmējdarbības pareizu darbību un apdrošināšanas un pārapdrošināšanas sabiedrību atbilstību uzraudzības noteikumiem.

2. Apdrošināšanas un pārapdrošināšanas sabiedrību uzraudzību veido piemērots klātienes pārbaužu un neklātienes darbību apvienojums.

3. Dalībvalstis nodrošina, ka šajā direktīvā izklāstītās prasības piemēro proporcionāli apdrošināšanas vai pārapdrošināšanas sabiedrības uzņēmējdarbībai raksturīgā riska veidam, pakāpei un sarežģītībai.

▼M5

4. Komisijas pieņemtajos deleģētajos aktos un regulatīvajos un īstenošanas tehniskajos standartos ņem vērā proporcionalitātes principu, tādējādi garantējot šīs direktīvas proporcionālu piemērošanu, jo īpaši attiecībā uz mazām apdrošināšanas sabiedrībām.

Regulatīvo tehnisko standartu projektos, kurus EAFPI ir iesniegusi saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1094/2010 10.–14. pantu, īstenošanas tehnisko standartu projektos, kas iesniegti saskaņā ar tās 15. pantu, un pamatnostādnēs un ieteikumos, kas sniegti saskaņā ar tās 16. pantu, ņem vērā proporcionalitātes principu, tādējādi garantējot šīs direktīvas proporcionālu piemērošanu, jo īpaši attiecībā uz mazām apdrošināšanas sabiedrībām.

▼B

30. pants

Uzraudzības iestādes un uzraudzības piemērošanas joma

1. Par apdrošināšanas un pārapdrošināšanas sabiedrību finanšu uzraudzību, ietverot darījumus, ko tās veic ar filiāļu palīdzību vai izmantojot pakalpojumu sniegšanas brīvību, atbild vienīgi piederības dalībvalsts.

2. Finanšu uzraudzībā, kas paredzēta 1. punktā, ietilpst uzdevums pārbaudīt apdrošināšanas un pārapdrošināšanas sabiedrības visu uzņēmējdarbību, tās maksātspēju, tehnisko rezervju izveidošanu, tās aktīvus un izmantojamo pašu kapitālu saskaņā ar piederības dalībvalsts noteikumiem vai praksi atbilstīgi Kopienas mērogā pieņemtiem noteikumiem.

Ja attiecīgā apdrošināšanas sabiedrība ir licencēta apdrošināt riskus, kas pieder pie I pielikuma A daļā norādītā 18. apdrošināšanas veida, uzraudzību attiecina arī uz tehniskajiem līdzekļiem, kuri ir apdrošināšanas sabiedrības rīcībā palīdzības darbībai, ko tā uzņēmusies veikt, ja piederības dalībvalsts tiesību akti paredz šādu līdzekļu uzraudzību.

3. Ja dalībvalsts, kurā atrodas ar apdrošināto risku saistītie apdrošinātie objekti, vai saistību dalībvalsts, vai pārapdrošināšanas sabiedrības gadījumā – uzņēmējas dalībvalsts uzraudzības iestādēm ir iemesls uzskatīt, ka apdrošināšanas vai pārapdrošināšanas sabiedrības darbības varētu ietekmēt tās finanšu stāvokļa stabilitāti, tās informē uzraudzības iestādes minētās sabiedrības piederības dalībvalstī.

Piederības dalībvalsts uzraudzības iestādes novērtē sabiedrības darbības atbilstību šajā direktīvā paredzētajiem konsultatīvās uzraudzības principiem.

31. pants

Pārredzamība un atbildība

1. Uzraudzības iestādes veic savus pienākumus pārredzami un atbildīgi, pienācīgi ievērojot konfidenciālās informācijas aizsardzību.

2. Dalībvalstis nodrošina, ka tiek atklāta šāda informācija:

a) normatīvo un administratīvo aktu un vispārīgo norādījumu teksti apdrošināšanas regulējuma jomā;

b) vispārējie kritēriji un metodes, tostarp atbilstīgi 34. panta 4. punktam izstrādātie līdzekļi, ko izmanto 36. pantā minētajā uzraudzības pārbaudes procesā;

c) apkopotie statistikas dati par konsultatīvās uzraudzības piemērošanas galvenajiem aspektiem;

d) šajā direktīvā paredzēto iespēju īstenošanas veids;

e) uzraudzības mērķi un galvenās funkcijas un darbības.

Pirmajā daļā norādītā atklātā informācija ir pietiekama, lai būtu iespējams salīdzināt dažādu dalībvalstu uzraudzības iestāžu pieņemtos uzraudzības veidus.

Informāciju atklāj vienotā formā un regulāri atjaunina. Šā panta pirmās daļas a) līdz e) apakšpunktos minētā informācija ir pieejama katrā dalībvalstī vienā elektroniskās piekļuves adresē.

3. Dalībvalstis nodrošina pārredzamas procedūras attiecībā uz savu uzraudzības iestāžu pārvaldes un vadības struktūru dalībnieku iecelšanu un atbrīvošanu.

▼M5

4. Neskarot 35. un 51. pantu, 254. panta 2. punktu un 256. pantu, Komisija saskaņā ar 301.a pantu pieņem deleģētos aktus attiecībā uz šā panta 2. punktu, lai precizētu galvenos aspektus, par kuriem jāizpauž apkopotie statistikas dati, kā arī izpaužamās informācijas satura rādītāju un publicēšanas datumu.

5. Lai nodrošinātu vienādus nosacījumus attiecībā uz šā panta 2. punkta piemērošanu un neskarot 35. un 51. pantu, 254. panta 2. punktu un 256. pantu, EAFPI izstrādā īstenošanas tehnisko standartu projektus, lai noteiktu šajā pantā paredzētās izpaužamās informācijas formātu un struktūru.

EAFPI iesniedz īstenošanas tehnisko standartu projektus Komisijai līdz 2015. gada 30. septembrim.

Komisijai tiek piešķirtas pilnvaras pieņemt šā punkta pirmajā daļā minētos īstenošanas tehniskos standartus saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1094/2010 15. pantu.

▼B

32. pants

Pārapdrošināšanas līgumu vai retrocesijas līgumu noraidīšanas aizliegums

1. Pārapdrošināšanas līgumu ar tādu pārapdrošināšanas sabiedrību vai tādu apdrošināšanas sabiedrību, kas licencēta saskaņā ar 14. pantu, apdrošināšanas sabiedrības piederības dalībvalsts nenoraida uz tādu apsvērumu pamata, kas tieši saistīti ar minētās pārapdrošināšanas sabiedrības vai minētās apdrošināšanas sabiedrības finanšu stabilitāti.

2. Pārapdrošināšanas sabiedrības retrocesijas līgumu ar tādu pārapdrošināšanas sabiedrību vai tādu apdrošināšanas sabiedrību, kas licencēta saskaņā ar 14. pantu, pārapdrošināšanas sabiedrības piederības dalībvalsts nenoraida uz tādu apsvērumu pamata, kas tieši saistīti ar minētās pārapdrošināšanas sabiedrības vai minētās apdrošināšanas sabiedrības finanšu stabilitāti.

33. pants

Tādu filiāļu uzraudzība, kas veic uzņēmējdarbību citā dalībvalstī

Dalībvalstis paredz, ka gadījumos, kad citā dalībvalstī licencēta apdrošināšanas vai pārapdrošināšanas sabiedrība veic uzņēmējdarbību ar filiāles palīdzību, piederības dalībvalsts uzraudzības iestādes, informējušas konkrētās uzņēmēja dalībvalsts uzraudzības iestādes, pašas vai ar šim nolūkam ieceltu personu starpniecību var klātienē pārbaudīt sabiedrības finanšu uzraudzības īstenošanai vajadzīgo informāciju.

Attiecīgās uzņēmēja dalībvalsts iestādes var piedalīties šajās pārbaudēs.

▼M5

Ja uzraudzības iestāde ir informējusi uzņēmējas dalībvalsts uzraudzības iestādes par to, ka tā plāno veikt pārbaudes uz vietas saskaņā ar pirmā punkta noteikumiem, un ja šai uzraudzības iestādei tiek liegtas tiesības veikt šādas pārbaudes vai ja šīm uzraudzības iestādēm faktiski tiek liegtas tiesības piedalīties pārbaudēs saskaņā ar otro punktu, uzraudzības iestādes var vērsties ar šo jautājumu EAFPI un lūgt tās palīdzību saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1094/2010 19. pantu. Šādā gadījumā EAFPI var rīkoties saskaņā ar pilnvarām, kas tai piešķirtas ar minēto pantu.

Saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1094/2010 21. pantu EAFPI ir tiesības piedalīties pārbaudēs uz vietas, ja tās kopīgi veic divas vai vairāk uzraudzības iestādes.

▼B

34. pants

Uzraudzības vispārējās pilnvaras

1. Dalībvalstis nodrošina, ka uzraudzības iestādes ir pilnvarotas veikt preventīvus un koriģējošus pasākumus, lai nodrošinātu to, ka apdrošināšanas un pārapdrošināšanas sabiedrības atbilst normatīvajiem un administratīvajiem aktiem, kurus tām ir jāievēro katrā dalībvalstī.

2. Uzraudzības iestādes ir pilnvarotas veikt jebkādus vajadzīgus pasākumus, tostarp, attiecīgā gadījumā, administratīvus un finanšu pasākumus, attiecībā uz apdrošināšanas vai pārapdrošināšanas sabiedrībām un to pārvaldes, vadības vai uzraudzības struktūras dalībniekiem vai personām, kuras kontrolē šo struktūru.

3. Dalībvalstis nodrošina, ka uzraudzības iestādes ir pilnvarotas pieprasīt visu vajadzīgo informāciju, lai veiktu uzraudzību saskaņā ar 35. pantu.

4. Dalībvalstis nodrošina, ka uzraudzības iestādes, papildus maksātspējas kapitāla prasības aprēķinam vajadzības gadījumā, ir pilnvarotas izstrādāt vajadzīgos kvantitatīvos līdzekļus saskaņā ar uzraudzības pārbaudes procesu, lai novērtētu apdrošināšanas vai pārapdrošināšanas sabiedrību spēju pārvarēt tādus iespējamus notikumus vai turpmākas pārmaiņas ekonomiskajā situācijā, kas varētu nelabvēlīgi ietekmēt to vispārējo finanšu stāvokli. Uzraudzības iestādēm ir tiesības pieprasīt, lai attiecīgos testus veic sabiedrības.

5. Uzraudzības iestādes ir pilnvarotas veikt izmeklēšanu klātienē apdrošināšanas un pārapdrošināšanas sabiedrību telpās.

6. Uzraudzības pilnvaras piemēro savlaicīgi un samērīgi.

7. Šā panta 1. līdz 5. punktā minētās pilnvaras attiecībā uz apdrošināšanas un pārapdrošināšanas sabiedrībām ir piemērojamas arī attiecībā uz apdrošināšanas un pārapdrošināšanas sabiedrību darbībām, kas nodotas ārpakalpojumu sniedzējiem.

8. Šā panta 1. līdz 5. un 7. punktā punktā minēto pilnvaru izpildi vajadzības gadījumā veic piespiedu kārtā un attiecīgā gadījumā– ar tiesas palīdzību.

35. pants

Uzraudzības vajadzībām sniedzamā informācija

▼M5

1. Dalībvalstis pieprasa, lai apdrošināšanas un pārapdrošināšanas sabiedrības uzraudzības iestādēm iesniegtu informāciju, kas ir vajadzīga uzraudzības veikšanas nolūkā, ņemot vērā 27. un 28. pantā noteiktos uzraudzības mērķus. Attiecībā uz 36. pantā norādīto procesu šādā informācijā iekļauj vismaz ziņas, kas nepieciešamas šādām vajadzībām:

▼B

a) lai novērtētu sabiedrību izmantoto pārvaldības sistēmu, to veikto uzņēmējdarbību, maksātspējas vajadzībām izmantotos novērtēšanas principus, faktiskos riskus un riska vadības sistēmas, kā arī to kapitāla struktūru, vajadzības un vadību;

b) lai pieņemtu atbilstīgus lēmumus saistībā ar to uzraudzības tiesību un pienākumu veikšanu.

2. Dalībvalstis nodrošina, ka uzraudzības iestādēm ir šādas pilnvaras:

a) noteikt veidu, piemērošanas jomu un formu 1. punktā minētajai informācijai, ko tās pieprasa apdrošināšanas un pārapdrošināšanas sabiedrībām iesniegt šādos laikos: i) iepriekš noteiktos laikposmos; ii) iestājoties iepriekš noteiktiem gadījumiem; iii) ievācot ziņas par apdrošināšanas vai pārapdrošināšanas sabiedrības stāvokli;

b) iegūt jebkādu informāciju par līgumiem, kas ir starpnieku rīcībā, vai par līgumiem, kas ir noslēgti ar trešajām personām;

c) pieprasīt informāciju no neatkarīgiem ekspertiem, piemēram, revidentiem un aktuāriem.

3. Šā panta 1. un 2. punktā minētā informācija ietver šādus datus:

a) kvalitatīvie un kvantitatīvie elementi vai jebkura to piemērota kombinācija;

b) vēsturiskie, pašreizējie vai paredzamie elementi vai jebkura to piemērota kombinācija;

c) iekšējo vai ārējo avotu dati vai jebkura to piemērota kombinācija.

4. Šā panta 1. un 2. punktā minētā informācija atbilst šādiem principiem:

a) tai jāatspoguļo attiecīgās sabiedrības uzņēmējdarbības veids, apjoms un sarežģītība un jo īpaši šai uzņēmējdarbībai raksturīgie riski;

b) tai jābūt pieejamai, pilnīgai visos būtiskajos aspektos, salīdzināmai un ilgākā laikposmā konsekventai; un

c) tai jābūt atbilstīgai, ticamai un visaptverošai.

5. Dalībvalstis pieprasa, lai apdrošināšanas un pārapdrošināšanas sabiedrības izveidotu atbilstīgas sistēmas un struktūras, ar ko izpildīt 1. līdz 4. punktā izklāstītās prasības, kā arī rakstiska nostādne, ko apstiprinājusi apdrošināšanas vai pārapdrošināšanas sabiedrības pārvaldes, vadības vai uzraudzības struktūra, ar ko nodrošina iesniegtās informācijas pastāvīgu atbilstību.

▼M5

6. Neskarot 129. panta 4. punktu, ja 2. punkta a) apakšpunkta i) punktā minētie iepriekš noteiktie laikposmi ir mazāki par vienu gadu, attiecīgās uzraudzības iestādes ir tiesīgas ierobežot regulāro pienākumu ziņot uzraudzības iestādei gadījumā, kad:

a) šīs informācijas sniegšana būtu pārāk apgrūtinoša, ņemot vērā attiecīgās sabiedrības uzņēmējdarbībai raksturīga riska veidu, apmēru un sarežģītību;

b) šo informāciju sniedz vismaz reizi gadā.

Uzraudzības iestādes neierobežo regulāro pienākumu ziņot biežāk par reizi gadā uzraudzības iestādei gadījumā, kad apdrošināšanas vai pārapdrošināšanas sabiedrība ir daļa no 212. panta 1. punkta c) apakšpunktā definētās grupas, izņemot, ja sabiedrība var pietiekami pārliecinoši uzraudzības iestādei pierādīt, ka regulārais pienākumus ziņot uzraudzības iestādei biežāk par reizi gadā nav pamatots, ņemot vērā grupas uzņēmējdarbībai raksturīga riska veidu, apmēru un sarežģītību.

Regulārā pienākuma ziņot uzraudzības iestādei ierobežojumu nosaka tikai attiecībā uz sabiedrībām, kuru īpatsvars nav lielāks par 20 % no dalībvalsts attiecīgā dzīvības un nedzīvības apdrošināšanas vai pārapdrošināšanas tirgus, ja nedzīvības tirgus daļas pamatā ir bruto parakstītās prēmijas un dzīvības tirgus daļas pamatā ir bruto tehniskās rezerves.

Nosakot sabiedrību atbilstību no minēto ierobežojumu viedokļa, uzraudzības iestādes piešķir prioritāti mazākajām sabiedrībām.

7. Attiecīgās uzraudzības iestādes ir tiesīgas apdrošināšanas un pārapdrošināšanas sabiedrības atbrīvot no regulārā pienākumu ziņot pa posteņiem uzraudzības iestādei, ja:

a) šīs informācijas sniegšana būtu pārāk apgrūtinoša, ņemot vērā attiecīgās sabiedrības uzņēmējdarbībai raksturīga riska veidu, apmēru un sarežģītību;

b) šīs informācijas sniegšana nav vajadzīga, lai nodrošinātu sabiedrības efektīvu uzraudzību;

c) atbrīvošana neapdraud Savienības attiecīgo finanšu sistēmu stabilitāti; un

d) sabiedrība spēj sniegt minēto informāciju īpašos gadījumos.

Uzraudzības iestādes neatbrīvo no pienākuma ziņot pa posteņiem apdrošināšanas un pārapdrošināšanas sabiedrības, kas ir daļa no 212. panta 1. punkta c) apakšpunktā definētās grupas, izņemot, ja sabiedrība var pietiekami pārliecinoši uzraudzības iestādei pierādīt, ka pienākums ziņot pa posteņiem nav pamatots, ņemot vērā grupas uzņēmējdarbībai raksturīga riska veidu, apmēru un sarežģītību un ievērojot finanšu stabilitātes mērķi.

Atbrīvojumu no pienākuma ziņot pa posteņiem nosaka tikai attiecībā uz sabiedrībām, kuru īpatsvars nav lielāks par 20 % no dalībvalsts attiecīgā dzīvības un nedzīvības apdrošināšanas vai pārapdrošināšanas tirgus, ja nedzīvības tirgus daļas pamatā ir bruto parakstītās prēmijas un dzīvības tirgus daļas pamatā ir bruto tehniskās rezerves.

Nosakot sabiedrību atbilstību no minēto atbrīvojumu viedokļa, uzraudzības iestādes piešķir prioritāti mazākajām sabiedrībām.

8. Šā panta 6. un 7. punkta piemērošanas nolūkā, īstenojot uzraudzības pārskatīšanas procesu, uzraudzības iestādes novērtē, vai informācijas sniegšana būtu pārāk apgrūtinoša, ņemot vērā sabiedrības uzņemtā riska veidu, apmēru un sarežģītību, vismaz no šādu aspektu viedokļa:

a) sabiedrības prēmiju, tehnisko rezervju un aktīvu apjoms;

b) sabiedrības segto prasību un labumu svārstīgums;

c) sabiedrības ieguldījumu radītais tirgus risks;

d) riska koncentrācijas līmenis;

e) to dzīvības un nedzīvības apdrošināšanas veidu kopējais skaits, kuriem ir piešķirta licence;

f) sabiedrības aktīvu pārvaldības iespējamā ietekme uz finanšu stabilitāti;

g) sabiedrības sistēmas un struktūras, kas sniedz informāciju uzraudzības nolūkā, un 5. punktā minētā rakstiskā nostādne;

h) sabiedrības pārvaldības sistēmas piemērotība;

i) pašu kapitāla līmenis, ar ko sedz maksātspējas kapitāla prasību un minimālā kapitāla prasību;

j) tas, vai sabiedrība ir kaptīva apdrošināšanas un pārapdrošināšanas sabiedrība, kas sedz tikai ar tādām rūpnieciskām vai tirdzniecības grupām saistītu risku, kuru daļa tā ir.

9. Komisija saskaņā ar 301.a pantu pieņem deleģētos aktus, kuros konkrēti nosaka šā panta 1.–4. punktā minēto informāciju un šīs informācijas iesniegšanas termiņus, lai nodrošinātu atbilstošu saskaņotības pakāpi attiecība uz ziņošanu uzraudzības iestādēm.

10. Lai nodrošinātu vienādus piemērošanas nosacījumus attiecībā uz šo pantu, EAFPI izstrādā īstenošanas tehnisko standartu projektus par regulāras ziņošanas formātu, kādā informāciju sniedz 1. un 2. punktā minētajām uzraudzības iestādēm.

EAFPI iesniedz minētos īstenošanas tehnisko standartu projektus Komisijai līdz 2015. gada 30. jūnijam.

Komisijai tiek piešķirtas pilnvaras pieņemt pirmajā daļā minētos īstenošanas tehniskos standartus saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1094/2010 15. pantu.

11. Lai uzlabotu 6. un 7. punkta piemērošanas saskanību un konsekvenci, EAFPI atbilstoši Regulas (ES) Nr. 1094/2010 16. pantam pieņem vadlīnijas, ar kurām sīkāk nosaka 6. un 7. punkta trešajā daļā minētās tirgus daļas noteikšanas metodes.

▼B

36. pants

Uzraudzības pārbaudes process

1. Dalībvalstis nodrošina, ka uzraudzības iestādes pārbauda un novērtē stratēģijas, metodes un ziņojumu sniegšanas procedūras, ko apdrošināšanas un pārapdrošināšanas sabiedrības izveidojušas, lai ievērotu normatīvos un administratīvos aktus, kas pieņemti atbilstīgi šai direktīvai.

Minētā pārbaude un novērtējums ietver kvalitatīvo prasību novērtējumu pārvaldes sistēmai, novērtējumu riskam, ar ko sabiedrības saskaras vai var saskarties, un novērtējumu minēto sabiedrību spējai izvērtēt šos riskus, ņemot vērā vidi, kurā sabiedrības darbojas.

2. Uzraudzības iestādes jo īpaši pārbauda un novērtē atbilstību šādām prasībām:

a) pārvaldes sistēma, tostarp pašu riska un maksātspējas novērtējums, kā norādīts IV nodaļas 2. iedaļā;

b) tehniskās rezerves, kā norādīts VI nodaļas 2. iedaļā;

c) kapitāla prasības, kā norādīts VI nodaļas 4. un 5. iedaļā;

d) ieguldījumu noteikumi, kā norādīts VI nodaļas 6. iedaļā;

e) pašu kapitāla kvalitāte un kvantitāte, kā norādīts VI nodaļas 3. iedaļā;

f) ja apdrošināšanas vai pārapdrošināšanas sabiedrība izmanto pilnīgu vai daļēju iekšējo modeli, pastāvīga atbilstība pilnīgu un daļēju iekšējo modeļu prasībām, kā norādīts VI nodaļas 4. iedaļas 3. apakšiedaļā.

3. Uzraudzības iestāžu rīcībā ir atbilstīgi uzraudzības līdzekļi, kas ļauj tām noteikt finanšu stāvokļa pasliktināšanos apdrošināšanas vai pārapdrošināšanas sabiedrībā un uzraudzīt, kā šī pasliktināšanās tiek novērsta.

4. Uzraudzības iestādes izvērtē apdrošināšanas un pārapdrošināšanas sabiedrību to metožu un prakses piemērotību, ar kurām paredzēts noteikt iespējamos gadījumus vai turpmākas pārmaiņas ekonomiskajā situācijā, kam varētu būt nelabvēlīga ietekme uz attiecīgās sabiedrības vispārējo finanšu stāvokli.

Uzraudzības iestādes izvērtē sabiedrību spēju izturēt iespējamos notikumus vai turpmākas pārmaiņas ekonomiskajā situācijā.

5. Uzraudzības iestādēm ir visas vajadzīgās pilnvaras, lai pieprasītu apdrošināšanas un pārapdrošināšanas sabiedrībām novērst vājās vietas vai trūkumus, kas identificēti uzraudzības pārbaudes procesā.

6. Pārbaudes, novērtējumus un izvērtējumus, kas minēti 1., 2. un 4. punktā, veic regulāri.

Uzraudzības iestādes nosaka minimālo biežumu un piemērošanas jomu minētajām pārbaudēm, novērtējumiem un izvērtējumiem, ņemot vērā attiecīgās apdrošināšanas vai pārapdrošināšanas sabiedrības darbības veidu, apjomu un sarežģītību.

37. pants

Kapitāla palielinājums

1. Pēc uzraudzības pārbaudes procesa uzraudzības iestādes izņēmuma gadījumos ar lēmumu, norādot iemeslus, var noteikt apdrošināšanas vai pārapdrošināšanas sabiedrības kapitāla palielinājumu. Šāda iespēja pastāv tikai šādos gadījumos:

a) uzraudzības iestāde secina, ka apdrošināšanas vai pārapdrošināšanas sabiedrības riska profils ievērojami atšķiras no maksātspējas kapitāla prasības pamatā esošajiem pieņēmumiem, kas aprēķināti, izmantojot standarta formulu, saskaņā ar VI nodaļas 4. iedaļas 2. apakšiedaļu, un: i) 119. pantā paredzētais pieprasījums izmantot iekšējo modeli ir neatbilstīgs vai nav bijis efektīvs; vai ii) kamēr saskaņā ar 119. pantu tiek izstrādāts daļējs vai pilnīgs iekšējais modelis;

▼M5

b) uzraudzības iestāde secina, ka apdrošināšanas vai pārapdrošināšanas sabiedrības riska profils ievērojami atšķiras no maksātspējas kapitāla prasības pamatā esošajiem pieņēmumiem, kas aprēķināti, izmantojot iekšējo modeli vai daļēji iekšējo modeli, saskaņā ar VI nodaļas 4. iedaļas 3. apakšiedaļu, jo daži aprēķināmie riski nav ietverti pietiekami un piemērotā laikposmā nav notikusi modeļa pielāgošana, kas labāk atspoguļotu doto riska profilu;

▼B

c) uzraudzības iestāde secina, ka apdrošināšanas vai pārapdrošināšanas sabiedrības pārvaldes sistēma ievērojami atšķiras no IV nodaļas 2. iedaļā noteiktajiem standartiem, ka šīs novirzes aizkavē tās spēju pareizi noteikt, novērtēt, uzraudzīt, vadīt un paziņot riskus, kam tā ir vai varētu būt pakļauta, un šķiet, ka citu pasākumu piemērošana pati par sevi pietiekami nenovērsīs trūkumus piemērotā laikposmā;

▼M5

d) apdrošināšanas vai pārapdrošināšanas sabiedrība piemēro 77.b pantā minēto atbilstības pielāgojumu, 77.d pantā minēto svārstīguma pielāgojumu vai 308.c un 308.d pantā minētos pārejas pasākumus un uzraudzības iestāde secina, ka šā uzņēmuma riska profils ievērojami atšķiras no pieņēmumiem, kas ir šo pielāgojumu un pārejas pasākumu pamatā.

▼M5

2. Šā panta 1. punkta a) un b) apakšpunkta gadījumos kapitāla palielinājumu aprēķina tā, lai nodrošinātu to, ka sabiedrība atbilst 101. panta 3. punktam.

Šā panta 1. punkta c) apakšpunktā minētajos gadījumos kapitāla palielinājumam ir jābūt samērīgam ar materiālo risku, kas radās no trūkumiem, kuri bija uzraudzības iestādes lēmuma pamatā par kapitāla palielinājuma noteikšanu.

Šā panta 1. punkta d) apakšpunktā minētajos apstākļos kapitāla palielinājums ir samērīgs materiālajam riskam, kas rodas no šajā punktā minētās novirzes.

▼B

3. Šā panta 1. punkta b) un c) apakšpunktā minētajā gadījumā uzraudzības iestāde nodrošina, ka apdrošināšanas vai pārapdrošināšanas sabiedrība dara visu iespējamo, lai novērstu trūkumus, kas bijuši par iemeslu tam, ka noteikts kapitāla palielinājums.

4. Šā panta 1. punktā minēto kapitāla palielinājumu uzraudzības iestāde pārskata vismaz reizi gadā un atceļ, kad sabiedrība ir novērsusi trūkumus, kas bijuši par iemeslu minēto pasākumu piemērošanai.

5. Ar maksātspējas kapitāla prasību, ietverot noteikto kapitāla palielinājumu, aizstāj neatbilstīgo maksātspējas kapitāla prasību.

Neatkarīgi no šā punkta pirmās daļas maksātspējas kapitāla prasībā nedrīkst iekļaut kapitāla palielinājumu, kas noteikts saskaņā ar 1. punkta c) apakšpunktu, 77. panta 5. punktā minētās riska rezerves aprēķināšanas nolūkiem.

▼M5

6. Saskaņā ar 301.a pantu Komisija pieņem deleģētos aktus, sīkāk precizējot, kādos apstākļos var noteikt kapitāla palielinājumu.

7. Saskaņā ar 301.a pantu Komisija pieņem deleģētos aktus, sīkāk precizējot kapitāla palielinājumu aprēķināšanas metodes.

8. Lai nodrošinātu vienādus piemērošanas nosacījumus attiecībā uz šo pantu, EAFPI izstrādā īstenošanas tehnisko standartu projektus par procedūrām attiecībā uz lēmumu pieņemšanas kārtību, lai noteiktu, aprēķinātu un atceltu kapitāla palielinājumu.

EAFPI iesniedz īstenošanas tehnisko standartu projektu Komisijai līdz 2015. gada 30. septembrim.

Komisijai tiek piešķirtas pilnvaras pieņemt pirmajā daļā minētos īstenošanas tehniskos standartus saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1094/2010 15. pantu.

▼B

38. pants

Ārpakalpojumiem uzticēto funkciju un darbību uzraudzība

1. Neskarot 49. pantu, dalībvalstis nodrošina, ka apdrošināšanas un pārapdrošināšanas sabiedrības, kuras izmanto ārpakalpojumus kādas funkcijas veikšanai vai apdrošināšanas vai pārapdrošināšanas darbībām, veic visus vajadzīgos pasākumus, lai nodrošinātu, ka tiek izpildīti šādi nosacījumi:

a) pakalpojuma sniedzējam ir jāsadarbojas ar apdrošināšanas un pārapdrošināšanas sabiedrības uzraudzības iestādēm jautājumos par ārpakalpojumiem, kas nodrošina funkciju vai darbību;

b) apdrošināšanas un pārapdrošināšanas sabiedrībām, to revidentiem un uzraudzības iestādēm ir jābūt faktiskai piekļuvei datiem par ārpakalpojumu nodrošinātajām funkcijām vai darbībām;

c) uzraudzības iestādēm ir jābūt faktiskai piekļuvei pakalpojuma sniedzēja uzņēmējdarbības telpām un jāspēj izmantot šīs piekļuves tiesības.

2. Dalībvalsts, kurā atrodas pakalpojuma sniedzējs, atļauj apdrošināšanas vai pārapdrošināšanas sabiedrības uzraudzības iestādēm pašām vai ar šim nolūkam izraudzītu personu starpniecību veikt pārbaudes klātienē pakalpojuma sniedzēja telpās. Apdrošināšanas vai pārapdrošināšanas sabiedrības uzraudzības iestāde pirms pārbaudes klātienē informē attiecīgo iestādi dalībvalstī, kurā atrodas pakalpojuma sniedzējs. Neuzraudzītas struktūrvienības gadījumā attiecīgā iestāde ir uzraudzības iestāde.

Apdrošināšanas vai pārapdrošināšanas sabiedrības dalībvalsts uzraudzības iestādes var deleģēt tiesības veikt šādas pārbaudes klātienē tās dalībvalsts uzraudzības iestādēm, kurā atrodas pakalpojuma sniedzējs.

▼M5

Ja uzraudzības iestāde ir informējusi pakalpojumu sniedzēja dalībvalsts attiecīgo iestādi, ka tā gatavojas veikt pārbaudi uz vietas saskaņā ar šo punktu vai ja tā veic pārbaudi uz vietas saskaņā ar pirmo daļu, ja šī uzraudzības iestāde nevar praktiski izmantot savas tiesības veikt šo pārbaudi uz vietas, uzraudzības iestāde var ar šo jautājumu vērsties EAFPI un lūgt tās palīdzību saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1094/2010 19. pantu. Šādā gadījumā EAFPI var rīkoties saskaņā ar pilnvarām, kas tai piešķirtas ar minēto pantu.

Saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1094/2010 21. pantu EAFPI ir tiesības piedalīties pārbaudē uz vietas, ja tās kopīgi veic divas vai vairāk uzraudzības iestādes.

▼B

39. pants

Portfeļa nodošana

1. Saskaņā ar saviem tiesību aktiem dalībvalstis apdrošināšanas un pārapdrošināšanas sabiedrībām, kuru galvenais birojs atrodas to teritorijā, ļauj pilnīgi vai daļēji nodot visu to līgumu portfeli, kuri noslēgti vai nu izmantojot tiesības veikt uzņēmējdarbību, vai pakalpojumu sniegšanas brīvību, cesionāram, kas veic uzņēmējdarbību Kopienā.

Šādu nodošanu atļauj tikai tad, ja cesionāra piederības dalībvalsts uzraudzības iestādes apliecina, ka, ņemot vērā nodošanu, cesionāram ir vajadzīgais izmantojamais pašu kapitāls, ar ko segt 100. panta pirmā daļā minēto maksātspējas kapitāla prasību.

2. Apdrošināšanas sabiedrībām piemēro 3. līdz 6. punktu.

3. Gadījumā, ja filiāle izsaka priekšlikumu pilnīgi vai daļēji nodot līgumu portfeli, jākonsultējas ar dalībvalsti, kurā atrodas filiāle.

4. Gadījumos, kas norādīti 1. un 3. punktā, apdrošināšanas sabiedrības, kas nodod līgumu portfeli, piederības dalībvalsts uzraudzības iestādes atļauj nodošanu pēc tam, kad tam piekritušas to dalībvalstu iestādes, kurās līgumi tika noslēgti saskaņā ar uzņēmējdarbības brīvību vai pakalpojumu sniegšanas brīvību.

5. To dalībvalstu iestādes, ar kurām konsultējas, sniedz savu atzinumu vai piekrišanu par apdrošināšanas sabiedrību, kas veic nodošanu, piederības dalībvalsts iestādēm trīs mēnešu laikā pēc konsultāciju pieprasījuma saņemšanas.

Ja šajā laikā tās savu viedokli nav paziņojušas, to uzskata par piekrišanu klusuciešot.

6. Portfeļa nodošanu, kas atļauta saskaņā ar 1. līdz 5. punktu, publicē vai nu pirms vai pēc atļaujas saņemšanas, kā paredzēts piederības dalībvalsts tiesību aktos, vai dalībvalstī, kurā atrodas ar apdrošināto risku saistītie apdrošinātie objekti, vai saistību dalībvalstī.

Pēc līgumu portfeļa nodošanas paliek spēkā nodotajos līgumos paredzētās apdrošinājuma ņēmēju, apdrošināto personu un citu personu tiesības vai saistības.

Šā punkta pirmā un otrā daļa neietekmē dalībvalstu tiesības dot apdrošinājuma ņēmējiem iespēju noteiktā termiņā pēc šīs nodošanas līgumu lauzt.







IV NODAĻA

Uzņēmējdarbības nosacījumi







1. iedaļa

Pārvaldes, vadības vai uzraudzības struktūras atbildība

40. pants

Pārvaldes, vadības vai uzraudzības struktūras atbildība

Dalībvalstis nodrošina, ka apdrošināšanas vai pārapdrošināšanas sabiedrības pārvaldes, vadības vai uzraudzības struktūra ir pilnībā atbildīga par to, lai attiecīgā sabiedrība ievērotu normatīvos un administratīvos aktus, kas pieņemti atbilstīgi šai direktīvai.







2. iedaļa

Pārvaldes sistēma

41. pants

Pārvaldes vispārējās prasības

1. Dalībvalstis pieprasa, lai apdrošināšanas un pārapdrošināšanas sabiedrības izveidotu efektīvu pārvaldes sistēmu, kas nodrošina uzņēmējdarbības stabilu un racionālu vadību.

Šī sistēma ietver vismaz pietiekami pārskatāmu organizatorisko struktūru ar atbildību skaidru sadalījumu un atbilstīgu nodalīšanu un efektīvu sistēmu informācijas pārraides nodrošināšanai. Tā atbilst 42. līdz 49. panta prasībām.

Pārvaldes sistēmai veic regulāras iekšējās pārbaudes.

2. Pārvaldes sistēma ir proporcionāla apdrošināšanas vai pārapdrošināšanas sabiedrības darījumu veidam, apjomam un sarežģītībai.

3. Apdrošināšanas un pārapdrošināšanas sabiedrībām ir rakstiskas nostādnes vismaz par riska vadību, iekšējo kontroli, iekšējo revīziju un, attiecīgā gadījumā, ārpakalpojumiem. Tās nodrošina, ka minētās nostādnes tiek īstenotas.

Minētās rakstiskās nostādnes pārskata vismaz reizi gadā. Pārvaldes, vadības vai uzraudzības struktūra tās iepriekš apstiprina, un tās pielāgo, ņemot vērā jebkādas būtiskas pārmaiņas attiecīgajā sistēmā vai jomā.

4. Apdrošināšanas vai pārapdrošināšanas sabiedrības veic vajadzīgos pasākumus darbību nepārtrauktības un regularitātes nodrošināšanai, tostarp, izstrādājot plānus neparedzētām situācijām. Tālab sabiedrība izmanto atbilstīgas un samērīgas sistēmas, resursus un procedūras.

5. Uzraudzības iestādēm ir atbilstīgi līdzekļi, metodes un pilnvaras pārbaudīt apdrošināšanas un pārapdrošināšanas sabiedrību pārvaldes sistēmu un novērtēt minēto sabiedrību konstatēto risku rašanos, kas var skart to finanšu stabilitāti.

Dalībvalstis nodrošina, ka uzraudzības iestādēm ir vajadzīgās pilnvaras pieprasīt pārvaldes sistēmas uzlabošanu un nostiprināšanu, nodrošinot atbilstību 42. līdz 49. pantā izklāstītajām prasībām.

42. pants

Atbilstības un piemērotības prasības personām, kuras faktiski vada sabiedrību vai pilda citas pamatfunkcijas

1. Apdrošināšanas un pārapdrošināšanas sabiedrības nodrošina, ka visas personas, kuras faktiski vada sabiedrību vai pilda citas pamatfunkcijas, vienmēr atbilst šādām prasībām:

a) viņu profesionālā kvalifikācija, zināšanas un pieredze atbilst tam, lai nodrošinātu stabilu un piesardzīgu vadību (atbilstība); un

b) viņām piemīt laba reputācija un godīgums (piemērotība).

2. Apdrošināšanas un pārapdrošināšanas sabiedrības paziņo uzraudzības iestādēm par jebkurām pārmaiņām to personu datos, kuras faktiski vada sabiedrību vai kuras ir atbildīgas par citām pamatfunkcijām, kā arī visu vajadzīgo informāciju, lai novērtētu jaunu personu, kas ieceltas sabiedrības vadībā, atbilstību un piemērotību.

3. Apdrošināšanas un pārapdrošināšanas sabiedrības paziņo savai uzraudzības iestādei, ja kāda 1. un 2. minētā persona tiek aizstāta tāpēc, ka tā vairs neatbilst 1. punktā izklāstītajām prasībām.

43. pants

Labas reputācijas apliecinājums

1. Ja dalībvalsts saviem valstspiederīgajiem pieprasa apliecināt labu reputāciju, iepriekšēja bankrota neesamību vai abus, šī dalībvalsts par pietiekamu pierādījumu attiecībā uz citu dalībvalstu valstspiederīgajiem uzskata sodāmības reģistra izrakstu vai, ja tādu neizsniedz, līdzvērtīgu dokumentu, kuru izsniegusi kompetenta tiesu vai administratīva iestāde piederības dalībvalstī vai dalībvalstī, no kuras ir ārvalstnieks, un kurš apliecina šo prasību izpildi.

2. Ja piederības dalībvalstī vai dalībvalstī, no kuras ir attiecīgais ārvalstnieks, neizsniedz šā panta 1. punktā norādīto dokumentu, to var aizstāt ar zvērestu vai, dalībvalstīs, kurās nav paredzēti zvēresti, ar oficiālu attiecīgā ārvalstnieka paziņojumu kompetentai tiesu varas vai administratīvai iestādei vai attiecīgā gadījumā notāram piederības dalībvalstī vai dalībvalstī, no kuras ir šis ārvalstnieks.

Šī iestāde vai notārs izsniedz izziņu, kas apliecina zvēresta vai oficiālā paziņojuma autentiskumu.

Paziņojumu, kas minēts pirmajā daļā, par iepriekšēja bankrota neesamību var sniegt arī kompetentai attiecīgās dalībvalsts profesionālai vai aroda organizācijai.

3. Dokumentus un izziņas, kas norādīti 1. un 2. punktā, uzrāda ne vēlāk kā trīs mēnešus pēc to izdošanas.

4. Dalībvalstis norāda iestādes un organizācijas, kas ir kompetentas izsniegt 1. un 2. punktā minētos dokumentus, un par to tūlīt informē pārējās dalībvalstis un Komisiju.

Dalībvalstis arī informē pārējās dalībvalstis un Komisiju par to, kurām iestādēm vai organizācijām iesniedzami 1. un 2. punktā minētie dokumenti, kas papildina lūgumu atļaut šīs dalībvalsts teritorijā veikt 2. pantā minētās darbības.

44. pants

Riska vadība

1. Apdrošināšanas un pārapdrošināšanas sabiedrību rīcībā ir efektīva riska vadības sistēma, kurā ietvertas stratēģijas, metodes un ziņojumu sniegšanas procedūras, kas vajadzīgas, lai noteiktu, novērtētu, pastāvīgi uzraudzītu un pārvaldītu esošos vai iespējamos atsevišķos riskus vai šādu risku apkopojumus un to mijiedarbību, kā arī ziņotu par tiem.

Minētā riska vadības sistēma ir efektīvi un labi integrēta apdrošināšanas vai pārapdrošināšanas sabiedrības organizatoriskajā struktūrā un lēmumu pieņemšanas procesos, pievēršot pienācīgu uzmanību personām, kuras efektīvi vada attiecīgo uzņēmumu vai pilda citas pamatfunkcijas.

2. Riska vadības sistēma attiecas uz riskiem, kas jāiekļauj maksātspējas kapitāla prasības aprēķinā, kā izklāstīts 101. panta 4. punktā, kā arī uz riskiem, kas nav vai nav pilnībā iekļauti minētajos aprēķinos.

Riska vadības sistēma attiecas vismaz uz šādām jomām:

a) parakstīšana un rezervju veidošana;

b) aktīvu un pasīvu vadība;

c) ieguldījumi, jo īpaši atvasinātie instrumenti un līdzīgas saistības;

d) likviditātes un koncentrācijas riska vadība;

e) operacionālā riska vadība;

f) pārapdrošināšana un citas riska mazināšanas metodes.

Riska vadības rakstiskā nostādne, kas minēta 41. panta 3. punktā, ietver nostādnes attiecībā uz šā punkta otrās daļas a) līdz f) apakšpunktu.

▼M5

Ja apdrošināšanas vai pārapdrošināšanas sabiedrībām piemēro 77.b pantā minēto atbilstības pielāgojumu vai 77.d pantā minēto svārstīguma pielāgojumu, tās izveido likviditātes plānu, kurā prognozē ienākošo un izejošo naudas plūsmu saistībā ar aktīviem un saistībām, uz ko attiecas minētie pielāgojumi.

2.a Attiecībā uz aktīvu un pasīvu pārvaldību apdrošināšanas un pārapdrošināšanas sabiedrības regulāri novērtē:

a) savu tehnisko rezervju un pašu līdzekļu jutību attiecībā uz pieņēmumiem, kas ir pamatā 77.a pantā minētās attiecīgās bezriska procentu likmju termiņstruktūras ekstrapolācijai;

b) ja tiek piemērots 77.b pantā minētais atbilstības pielāgojums: i) savu tehnisko rezervju un atbilstīgo pašu līdzekļu jūtīgumu attiecībā uz pieņēmumiem, kas ir pamatā atbilstības pielāgojuma aprēķināšanai, tostarp 77.c panta 1. punkta b) apakšpunktā minētās pamata izplatības aprēķināšanai, un aktīvu piespiedu pārdošanas iespējamo ietekmi uz atbilstīgajiem pašu līdzekļiem; ii) savu tehnisko rezervju un atbilstīgo pašu līdzekļu izmaiņu jūtīgumu uz izmaiņām piešķirto aktīvu portfeļa sastāvā; iii) atbilstības pielāgojuma samazināšanas līdz nullei ietekmi;

c) ja tiek piemērots 77.d pantā minētais svārstīguma pielāgojums: i) savu tehnisko rezervju un atbilstīgo pašu līdzekļu jūtīgumu attiecībā uz pieņēmumiem, kas ir pamatā svārstīguma pielāgojuma aprēķināšanai, un aktīvu piespiedu pārdošanas iespējamo ietekmi uz atbilstīgajiem pašu līdzekļiem; ii) svārstīguma pielāgojuma samazināšanas līdz nullei ietekmi.

Apdrošināšanas un pārapdrošināšanas sabiedrības pirmās daļas a), b) un c) apakšpunktā minētos novērtējumus kā daļu no pārskata saskaņā ar 35 pantu katru gadu iesniedz uzraudzības iestādei. Ja atbilstības pielāgojuma vai svārstīguma pielāgojuma samazinājuma līdz nullei rezultātā netiktu ievērota maksātspējas kapitāla prasība, uzņēmums iesniedz arī analīzi par pasākumiem, ko tas varētu piemērot šādā situācijā, lai atjaunotu līmeni atbilstīgajam pašu kapitālam saskaņā ar maksātspējas kapitāla prasību vai samazinātu riska profilu, atjaunojot atbilstību maksātspējas kapitāla prasībai.

Ja tiek piemērots 77.d pantā minētais svārstīguma pielāgojums, 41. panta 3. punktā minētajā rakstiskajā riska pārvaldības politikā ietver politiku attiecībā uz svārstīguma pielāgojuma piemērošanas kritērijiem.

▼B

3. Apdrošināšanas un pārapdrošināšanas sabiedrības uzskatāmi parāda, ka attiecībā uz ieguldījumu risku tās ir izpildījušas VI nodaļas 6. iedaļas prasības.

4. Apdrošināšanas un pārapdrošināšanas sabiedrības nodrošina riska vadības funkciju, kas ir strukturēta tā, lai veicinātu riska vadības sistēmas ieviešanu.

▼M5

4.a Lai nepieļautu pārmērīga paļaušanos uz ārējām kredītu novērtēšanas institūcijām, ja tās tehnisko rezervju un maksātspējas kapitāla prasības aprēķināšanai izmanto ārēju kredītreitinga novērtējumu, apdrošināšanas un pārapdrošināšanas sabiedrības riska pārvaldības ietvaros šo ārējo kredīta novērtējumu lietderību izvērtē, kad vien praktiski iespējams, izmantojot papildu novērtējumus, lai nepieļautu automātisku atkarību no ārējiem novērtējumiem.

Lai nodrošinātu vienādus īstenošanas nosacījumus attiecībā uz šo punktu, EAFPI izstrādā īstenošanas tehnisko standartu projektus par procedūrām ārējos kredītu novērtējumu novērtēšanai.

EAFPI iesniedz minēto īstenošanas tehnisko standartu projektu Komisijai līdz 2015. gada 30. jūnijam.

Komisijai tiek piešķirtas pilnvaras pieņemt otrajā daļā minētos īstenošanas tehniskos standartus saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1094/2010 15. pantu.

▼B

5. Attiecībā uz apdrošināšanas un pārapdrošināšanas sabiedrībām, kuras izmanto daļēju vai pilnīgu iekšējo modeli, kas apstiprināts saskaņā ar 112. un 113. pantu, riska vadības funkcijā jāiekļauj šādi papildu uzdevumi:

a) izveidot un ieviest iekšējo modeli;

b) pārbaudīt un novērtēt iekšējo modeli;

c) dokumentēt iekšējo modeli un jebkuras tam turpmāk veiktas pārmaiņas;

d) analizēt iekšējā modeļa sniegumu un sagatavot kopsavilkuma ziņojumus par to;

e) informēt pārvaldes, vadības vai uzraudzības struktūru par iekšējā modeļa sniegumu, ierosinot jomas, kurās vajadzīgi uzlabojumi, un informējot minēto struktūru par aktuālo situāciju saistībā ar mēģinājumiem uzlabot iepriekš konstatētus trūkumus.

45. pants

Riska un maksātspējas pašu novērtējums

1. Kā daļu no riska vadības sistēmas katra apdrošināšanas sabiedrība un pārapdrošināšanas sabiedrība veic riska un maksātspējas pašu novērtējumu.

Šajā novērtējumā ietver vismaz šādu informāciju:

a) vispārējās maksātspējas vajadzības, ņemot vērā sabiedrības specifiskā riska profilu, apstiprinātos riska pielaides ierobežojumus un sabiedrības uzņēmējdarbības stratēģiju;

b) pastāvīga atbilstība kapitāla prasībām, ka noteikts VI nodaļas 4. un 5. iedaļā, un prasībām saistībā ar tehniskajām rezervēm, kā norādīts VI nodaļas 2. iedaļā;

c) apmērs, kādā attiecīgās sabiedrības riska profils atšķiras no pieņēmumiem, kas ir maksātspējas kapitāla prasības pamatā, kā norādīts 101. panta 3. punktā, aprēķinot pēc standarta formulas saskaņā ar VI nodaļas 4. iedaļas 2. apakšiedaļu vai pēc tās daļējā vai pilnīgā iekšējā modeļa saskaņā ar VI nodaļas 4. iedaļas 3. apakšiedaļu.

2. Piemērojot 1. punkta a) apakšpunktu, attiecīgās sabiedrības rīcībā ir metodes, kas ir samērīgas apdrošināšanas vai pārapdrošināšanas sabiedrības uzņēmējdarbībai raksturīgā riska veidam, sarežģītībai un pakāpei un kas ļauj tai pareizi noteikt un novērtēt riskus, ar kuriem tā saskaras īstermiņā un ilgtermiņā un kuriem tā ir vai varētu būt pakļauta. Sabiedrība uzskatāmi parāda metodes, kas izmantotas šajā novērtējumā.

▼M5

2.a Ja apdrošināšanas vai pārapdrošināšanas sabiedrība piemēro 77.b pantā minēto atbilstības pielāgojumu, 77.d pantā minēto svārstīguma pielāgojumu vai 308.c un 308.d pantā minētos pārejas pasākumus, tā novērtē atbilstību kapitāla prasībām, kas minētas 1. punkta b) apakšpunktā, neņemot vērā šos pielāgojumus un pārejas pasākumus.

▼B

3. Panta 1. punkta c) apakšpunktā minētajā gadījumā, ja ir izmantots iekšējais modelis, novērtēšanu veic vienlaikus ar atkārtotu kalibrēšanu, kas iekšējā riska rādītājus pārveido maksātspējas kapitāla prasības riska pakāpē un kalibrēšanā.

4. Pašu riska un maksātspējas novērtēšana ir uzņēmējdarbības stratēģijas sastāvdaļa, un to pastāvīgi ņem vērā sabiedrības stratēģiskajos lēmumos.

5. Apdrošināšanas un pārapdrošināšanas sabiedrības veic 1. punktā minēto novērtējumu regulāri un nekavējoties pēc jebkurām būtiskām pārmaiņām to riska profilā.

6. Apdrošināšanas un pārapdrošināšanas sabiedrības paziņo uzraudzības iestādēm katra pašu riska un maksātspējas novērtējuma rezultātus kā daļu no informācijas, kas jāpaziņo saskaņā ar 35. pantu.

7. Pašu riska un maksātspējas novērtējumu neizmanto kapitāla prasības aprēķināšanai. Maksātspējas kapitāla prasību var koriģēt tikai saskaņā ar 37., 231. līdz 233. un 238. pantu.

46. pants

Iekšējā kontrole

1. Apdrošināšanas un pārapdrošināšanas sabiedrību rīcībā ir efektīva iekšējās kontroles sistēma.

Minētā sistēma ietver vismaz pārvaldes un grāmatvedības procedūras, iekšējās kontroles procedūru, piemērotus ziņojumu sniegšanas mehānismus visos sabiedrības līmeņos un atbilstības funkciju.

2. Atbilstības funkcijā iekļauj pārvaldes, vadības vai uzraudzības struktūras konsultēšanu par atbilstību normatīvajiem un administratīvajiem aktiem, kas pieņemti saskaņā ar šo direktīvu. Tajā iekļauj arī novērtējumu jebkuru pārmaiņu iespējamajai ietekmei tiesiskajā vidē uz attiecīgās sabiedrības darījumiem un atbilstības riska noteikšanu un novērtējumu.

47. pants

Iekšējā revīzija

1. Apdrošināšanas un pārapdrošināšanas sabiedrības nodrošina efektīvu iekšējās revīzijas funkcionēšanu.

Iekšējās revīzijas funkcija ietver iekšējās kontroles sistēmas un citu pārvaldes sistēmas elementu piemērotības un efektivitātes novērtēšanu.

2. Iekšējās revīzijas funkcija ir objektīva un neatkarīga no darbības funkcijām.

3. Jebkādus iekšējās revīzijas atklātos faktus un ieteikumus paziņo pārvaldes, vadības vai uzraudzības struktūrai, kura nosaka, kādas darbības jāveic saistībā ar ikvienu iekšējās revīzijas atklāto faktu un ikviena ieteikumu ievērošanu, un nodrošina, ka šīs darbības tiek veiktas.

48. pants

Aktuāra funkcija

1. Apdrošināšanas un pārapdrošināšanas sabiedrības nodrošina efektīvu aktuāra funkciju, lai:

a) koordinētu tehnisko rezervju aprēķināšanu;

b) nodrošinātu izmantotās metodoloģijas un pamatā esošo modeļu, kā arī tehnisko rezervju aprēķināšanā veikto pieņēmumu piemērotību;

c) novērtētu tehnisko rezervju aprēķināšanā izmantoto datu pietiekamību un kvalitāti;

d) salīdzinātu visprecīzākos novērtējumus ar pieredzi;

e) informētu pārvaldes, vadības vai uzraudzības struktūru par tehnisko rezervju aprēķina drošumu un atbilstību;

f) pārskatītu tehnisko rezervju aprēķinu gadījumos, kas norādīti 81. pantā;

g) izteiktu atzinumu par vispārīgo riska parakstīšanas nostādni;

h) izteiktu atzinumu par pārapdrošināšanas kārtību; un

i) veicinātu 44. pantā minētās riska vadības sistēmas efektīvu ieviešanu, jo īpaši attiecībā uz riska modelēšanu, kas ir VI nodaļas 4. un 5. iedaļā norādīto kapitāla prasību aprēķina pamatā, un attiecībā uz 45. pantā minēto novērtējumu.

2. Aktuāra funkcijas pilda personas ar zināšanām aktuāra un finanšu matemātikas jomā, kas ir samērīgas apdrošināšanas vai pārapdrošināšanas sabiedrības uzņēmējdarbībai raksturīgā riska veidam, sarežģītībai un pakāpei un kas ar piemērojamiem profesionālajiem un citiem standartiem spēj uzskatāmi parādīt savu attiecīgo pieredzi.

49. pants

Ārpakalpojumi

1. Dalībvalstis nodrošina, ka apdrošināšanas un pārapdrošināšanas sabiedrības paliek pilnībā atbildīgas par savu saistību izpildi saskaņā ar šo direktīvu, kad tās izmanto ārpakalpojumus funkcijām vai jebkurām apdrošināšanas vai pārapdrošināšanas darbībām.

2. Svarīgu vai izšķirīgu darbības funkciju vai darbību ārpakalpojumus neveic veidā, kas varētu novest pie kāda no šādiem rezultātiem:

a) būtiski tiek ietekmēta attiecīgās sabiedrības pārvaldes sistēmas kvalitāte;

b) pārmērīgi tiek palielināts operacionālais risks;

c) tiek pasliktināta uzraudzības iestāžu spēja uzraudzīt sabiedrības atbilstību savām saistībām;

d) tiek pasliktināta nepārtraukta un apmierinoša pakalpojumu sniegšana apdrošinājuma ņēmējiem.

3. Apdrošināšanas un pārapdrošināšanas sabiedrības laikus paziņo uzraudzības iestādēm par to, ka paredzēts izmantot ārpakalpojumus izšķirīgām vai svarīgām funkcijām vai darbībām, ka arī par jebkādiem sekojošiem būtiskiem pavērsieniem attiecībā uz minētajām funkcijām vai darbībām.

▼M5

50. pants

Deleģētie akti un regulatīvie tehniskie standarti

1. Komisija saskaņā ar 301.a pantu pieņem deleģētos aktus, lai sīkāk precizētu:

a) direktīvas 41., 44., 46. un 47. pantā minēto sistēmu elementus un jo īpaši jomas, uz kurām jāattiecina apdrošināšanas un pārapdrošināšanas sabiedrību aktīvu un pasīvu vadība un ieguldījumu nostādne, kā norādīts 44. panta 2. punktā;

b) funkcijas, kas minētas 44., 46., 47. un 48. pantā.

2. Lai nodrošinātu konsekventu saskaņošanu attiecībā uz šo iedaļu, EAFPI, ievērojot 301.b pantu, izstrādā regulatīvo tehnisko standartu projektu, lai sīkāk precizētu:

a) prasības, kas izklāstītas 42. pantā, un funkcijas, kas uz tām attiecas;

b) nosacījumus, ar kādiem var izmantot ārpakalpojumus, jo īpaši, ja tos sniedz pakalpojumu sniedzēji, kas atrodas trešās valstīs.

Komisijai tiek deleģētas pilnvaras saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1094/2010 10. līdz 14. pantu pieņemt šā punkta pirmajā daļā minētos regulatīvos tehniskos standartus.

3. Lai nodrošinātu konsekventu saskaņošanu attiecībā uz 45. panta 1. punkta a) apakšpunktā minēto novērtējumu, EAFPI, ievērojot 301.b pantu, izstrādā regulatīvo tehnisko standartu projektu, sīkāk precizējot šā novērtējuma kritērijus.

Komisijai tiek piešķirtas pilnvaras pieņemt pirmajā daļā minētos regulatīvos tehniskos standartus saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1094/2010 10.–14. pantu.

▼B







3. iedaļa

Informācijas publiskošana

51. pants

Ziņojums par maksātspēju un finanšu stāvokli: saturs

1. Dalībvalstis, ņemot vērā 35. panta 3. punktā prasīto informāciju un 4. punktā izklāstītos principus, pieprasa apdrošināšanas un pārapdrošināšanas sabiedrībām ik gadu publiskot ziņojumu par to maksātspēju un finanšu stāvokli.

Minētajā ziņojumā ietver šādu informāciju vai nu pilnā apjomā, vai atsaucoties uz atbilstīgo informāciju, gan pēc veida, gan piemērošanas jomas, kas publiskota saskaņā ar tiesiskajām vai reglamentējošām prasībām:

a) sabiedrības uzņēmējdarbības apraksts un sniegums;

b) pārvaldes sistēmas apraksts un tās atbilstības novērtējums sabiedrības riska profilam;

c) atsevišķi katrai riska kategorijai – riska darījumu vērtības, koncentrācijas, samazināšanas un jutīguma apraksts;

d) atsevišķi aktīviem, tehniskajām rezervēm un pārējiem pasīviem — to novērtēšanā finanšu pārskatos izmantoto bāžu un metožu apraksts, kā arī skaidrojums par jebkurām nozīmīgām atšķirībām to novērtēšanā izmantotajās bāzēs un metodēs;

e) kapitāla vadības apraksts, tostarp vismaz šāda informācija: i) pašu kapitāla struktūra un apjoms un to kvalitāte; ii) maksātspējas kapitāla prasības apjoms un minimālā kapitāla prasības; iii) 304. pantā izklāstītā iespēja, kuru lieto maksātspējas kapitāla prasības aprēķināšanai; iv) informācija, kas ļauj pareizi saprast galvenās atšķirības starp standarta formulas pamatprincipiem un tiem, kuri ir pamatā jebkuram iekšējam modelim, ko sabiedrība izmanto savas maksātspējas kapitāla prasības aprēķināšanai; v) jebkuras neatbilstības minimālā kapitāla prasībai vai jebkādas ievērojamas neatbilstības maksātspējas kapitāla prasībai apmērs laikposmā, par kuru sniedz ziņojumu, pat ja tās pēc tam ir novērstas, izskaidrojot to izcelsmi un sekas, kā arī jebkurus veiktos novēršanas pasākumus.

▼M5

1.a Ja tiek piemērots 77.b pantā minētais atbilstības pielāgojums, 1. punkta d) apakšpunktā minētajā aprakstā iekļauj aprakstu par atbilstības pielāgojumu un saistību un piešķirto līdzekļu portfeli, kam piemēro atbilstības pielāgojumu, kā arī kvantifikāciju svārstīguma pielāgojuma samazinājuma līdz nullei ietekmei uz uzņēmuma finansiālo stāvokli.

Šā panta 1. punkta d) apakšpunktā minētajā aprakstā iekļauj arī norādi par to, vai uzņēmums izmanto 77.d pantā minēto svārstīguma pielāgojumu un kvantifikāciju svārstīguma pielāgojuma samazinājuma līdz nullei ietekmei uz uzņēmuma finansiālo stāvokli.

▼B

2. Panta 1. punkta e) apakšpunkta i) punktā norādītajā aprakstā ietver jebkuru būtisku pārmaiņu analīzi, salīdzinot ar iepriekšējo ziņojumu sniegšanas laikposmu, un jebkuru nozīmīgu atšķirību skaidrojumu saistībā ar šādu elementu vērtību finanšu pārskatos, kā arī kapitāla pārnesamības īsu aprakstu.

Atklājot informāciju par 1. punkta e) apakšpunkta ii) punktā norādīto maksātspējas kapitāla prasību, atsevišķi norāda saskaņā ar VI nodaļas 4. iedaļas 2. un 3. apakšiedaļu aprēķināto summu un jebkādu kapitāla palielinājumu, kas noteikts saskaņā ar 37. pantu, vai to konkrēto parametru ietekmi, kuri apdrošināšanas vai pārapdrošināšanas sabiedrībai ir jāizmanto atb