2013R0549 — LV — 24.08.2015 — 001.001

Šis dokuments ir izveidots vienīgi dokumentācijas nolūkos, un iestādes neuzņemas nekādu atbildību par tā saturu

►B EIROPAS PARLAMENTA UN PADOMES REGULA (ES) Nr. 549/2013 (2013. gada 21. maijs) par Eiropas nacionālo un reģionālo kontu sistēmu Eiropas Savienībā (Dokuments attiecas uz EEZ) (OV L 174, 26.6.2013., 1. lpp)

Grozīta ar:









▼B

EIROPAS PARLAMENTA UN PADOMES REGULA (ES) Nr. 549/2013

(2013. gada 21. maijs)

par Eiropas nacionālo un reģionālo kontu sistēmu Eiropas Savienībā

(Dokuments attiecas uz EEZ)







EIROPAS PARLAMENTS UN EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME, ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 338. panta 1. punktu, ņemot vērā Eiropas Komisijas priekšlikumu, pēc leģislatīvā akta projekta nosūtīšanas valstu parlamentiem, ņemot vērā Eiropas Centrālās bankas atzinumu ( 1 ), saskaņā ar parasto likumdošanas procedūru ( 2 ), tā kā: (1) Lai veidotu Savienības politiku un uzraudzītu dalībvalstu un ekonomiskajā un monetārajā savienībā (EMS) ietilpstošās ekonomikas, ir vajadzīga salīdzināma un uzticama jaunākā informācija par ekonomikas struktūru un ekonomiskās situācijas attīstību katrā dalībvalstī vai reģionā. (2) Komisijai būtu jāpiedalās dalībvalstu ekonomiku un EMS uzraudzībā un jo īpaši regulāri jāinformē Padome par dalībvalstu panākumiem, pildot EMS saistības. (3) Savienības pilsoņiem ir nepieciešami ekonomiskie konti kā galvenais instruments, lai analizētu dalībvalsts vai reģiona ekonomisko situāciju. Salīdzināmības labad šādi konti būtu jāsagatavo, pamatojoties uz vienotiem principiem, kuri nepieļauj atšķirīgas interpretācijas. Sniegtajai informācijai vajadzētu būt pēc iespējas precīzai, pilnīgai un savlaicīgai, lai nodrošinātu maksimālu pārredzamību visos sektoros. (4) Komisijai būtu jāizmanto nacionālo un reģionālo kontu agregāti Savienības administratīvajām vajadzībām un jo īpaši – budžeta aprēķinos. (5) Jomā, kuru reglamentē šī regula, 1970. gadā tika publicēts administratīvs dokuments ar nosaukumu “Eiropas integrēto ekonomisko kontu sistēma (EKS)”. Minēto dokumentu sagatavoja Eiropas Kopienu Statistikas birojs, uzņemoties visu atbildību, un tas bija minētā biroja vairāku gadu darba rezultāts, kurā piedalījās arī dalībvalstu statistikas iestādes, lai izstrādātu tādu nacionālo kontu sistēmu, kura atbilstu Eiropas Kopienu ekonomikas un sociālās politikas prasībām. Tā bija Kopienas versija Apvienoto Nāciju Organizācijas Nacionālo kontu sistēmai, ko Kopienas bija izmantojušas līdz minētajam laikam. Lai atjauninātu oriģinālo tekstu, 1979. gadā publicēja dokumenta otro izdevumu ( 3 ). (6) Nacionālo kontu sistēma tika izveidota ar Padomes Regulu (EK) Nr. 2223/96 (1996. gada 25. jūnijs) par Eiropas nacionālo un reģionālo kontu sistēmu Kopienā ( 4 ), lai tā atbilstu Kopienas ekonomiskās, sociālās un reģionālās politikas prasībām. Minētā sistēma lielā mērā atbilda tolaik jaunajai Nacionālo kontu sistēmai, ko 1993. gada februārī pieņēma Apvienoto Nāciju Organizācijas Statistikas komisija (NKS 1993), lai rezultāti visās Apvienoto Nāciju Organizācijas dalībvalstīs būtu starptautiski salīdzināmi. (7) NKS 1993 tika atjaunināta jaunas nacionālo kontu sistēmas veidā (NKS 2008), ko Apvienoto Nāciju Organizācijas Statistikas komisija pieņēma 2009. gada februārī, lai vairāk pielāgotu nacionālos kontus jaunajai ekonomikas videi, sasniegumiem metodoloģiskajā pētniecībā un lietotāju vajadzībām. (8) Ar Regulu (EK) Nr. 2223/96 izveidotā Eiropas Kontu sistēma (EKS 95) ir jāpārskata, lai ņemtu vērā jaunākās izmaiņas NKS un lai Eiropas Kontu sistēma, ko izveido ar šo regulu, būtu dalībvalstu ekonomiku struktūrām pielāgota NKS 2008 versija, un lai Savienības datus varētu salīdzināt ar tās galveno starptautisko partneru apkopotajiem datiem. (9) Lai izveidotu vides ekonomiskos kontus kā satelītkontus pārskatītajai Eiropas Kontu sistēmai, ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 691/2011 (2011. gada 6. jūlijs) par Eiropas vides ekonomiskajiem kontiem ( 5 ) izveidoja vienotu Eiropas vides ekonomisko kontu datu vākšanas, apkopošanas, nosūtīšanas un novērtēšanas sistēmu. (10) Saistībā ar vides un sociālajiem kontiem būtu pilnībā jāņem vērā arī Komisijas 2009. gada 20. augusta ziņojums Padomei un Eiropas Parlamentam “IKP un ne tikai: progresa novērtējums mainīgā pasaulē”. Lai izstrādātu visaptverošu pieeju tam, kā mērīt labklājību un progresu, ar nolūku atbalstīt gudru, ilgtspējīgu un iekļaujošu izaugsmi, ir enerģiski jāveic turpmāki metodoloģiskie pētījumi un datu testi, jo īpaši saistībā ar paziņojumu “IKP un ne tikai” un stratēģiju “Eiropa 2020”. Šajā sakarā būtu jārisina jautājumi saistībā ar vides ārējiem efektiem un sociālo nevienlīdzību. Būtu jāņem vērā arī ražīguma izmaiņas. Tam būtu jāļauj iespējami drīz padarīt pieejamus datus, kas papildina IKP. Komisijai 2013. gadā būtu jāiesniedz Eiropas Parlamentam un Padomei “IKP un ne tikai” sekojuma ziņojums un, attiecīgā gadījumā, 2014. gadā – likumdošanas priekšlikumi. Dati par nacionālajiem un reģionālajiem kontiem būtu jāuzskata par vienu no līdzekļiem šo mērķu īstenošanā. (11) Būtu jāizpēta iespējas izmantot datu vākšanai jaunas, automatizētas un reāllaika metodes. (12) Pārskatītajā Eiropas kontu sistēmā (EKS 2010), kas izveidota ar šo regulu, ir iekļauta metodoloģija un nosūtīšanas programma, kurā definēti konti un tabulas, kas visām dalībvalstīm jāiesniedz saskaņā ar noteiktiem termiņiem. Īpaši, lai uzraudzītu ekonomisko konverģenci un panāktu dalībvalstu ekonomikas politikas ciešu koordināciju, Komisijai konkrētos datumos un attiecīgos gadījumos saskaņā ar iepriekš noteiktu publicēšanas grafiku būtu jānodrošina lietotājiem pieeja minētajiem kontiem un tabulām. (13) Datu publicēšanā būtu jāizmanto uz lietotāju orientēta pieeja, tādējādi sniedzot Savienības pilsoņiem un ieinteresētajām personām saprotamu un lietderīgu informāciju. (14) EKS 2010 pakāpeniski aizstās visas citas sistēmas kā atsauces sistēma kopējiem standartiem, definīcijām, klasifikācijām un uzskaites noteikumiem, lai sagatavotu dalībvalstu kontus ar nolūku iegūt starp dalībvalstīm salīdzināmus rezultātus Savienības nolūkiem. (15) Saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 1059/2003 (2003. gada 26. maijs) par kopējas statistiski teritoriālo vienību klasifikācijas (NUTS) izveidi ( 6 ) visā statistikā, ko dalībvalstis nosūta Komisijai un kam jābūt sadalītai pa teritoriālajām vienībām, būtu jāizmanto NUTS klasifikācija. Tādēļ, lai sagatavotu salīdzināmu reģionālo statistiku, teritoriālās vienības būtu jādefinē saskaņā ar NUTS klasifikāciju. (16) Datu, tostarp konfidenciālu datu, nosūtīšanu, ko veic dalībvalstis, reglamentē ar noteikumiem, kas izklāstīti Eiropas Parlamenta un Padomes Regulā (EK) Nr. 223/2009 (2009. gada 11. marts) par Eiropas statistiku ( 7 ). Tāpēc pasākumiem, ko veic saskaņā ar šo regulu, būtu jānodrošina konfidenciālu datu aizsardzība un arī tas, ka, sagatavojot un izplatot Eiropas statistiku, dati netiek nelikumīgi izpausti un tos neizmanto citām vajadzībām kā vien statistikai. (17) Tika izveidota darba grupa, lai sīkāk izpētītu, kā nacionālajos kontos atspoguļot netieši mērītos finanšu starpniecības pakalpojumus (NMFSP), tostarp pētītu riska korekcijas metodi, kas izslēdz ar riska īstenošanos saistītās paredzamās nākotnes izmaksas no NMFSP aprēķiniem. Ņemot vērā darba grupas konstatējumus, var būt nepieciešams, izmantojot deleģētu aktu, grozīt NMFSP aprēķina un dalījuma metodoloģiju, lai nodrošinātu pilnveidotus rezultātus. (18) Pētniecības un izstrādes izdevumi ir ieguldījums, un tāpēc tie būtu jāieraksta kā bruto pamatkapitāla veidošana. Tomēr, izmantojot deleģētu aktu, būtu jānorāda to pētniecības un izstrādes datu formāts, kuri jāieraksta kā bruto pamatkapitāla veidošana, ja ar testa palīdzību, pamatojoties uz papildu tabulu izstrādi, ir panākts pietiekams uzticamības līmenis datu ticamībai un salīdzināmībai. (19) Padomes Direktīvā 2011/85/ES (2011. gada 8. novembris) par prasībām dalībvalstu budžeta struktūrām ( 8 ) tiek prasīts publiskot attiecīgo informāciju par iespējamām saistībām, kam varētu būt liela ietekme uz valsts budžetu, tostarp par valdības garantijām, ieņēmumus nenesošiem aizdevumiem un saistībām, kas izriet no valsts uzņēmumu darbības, norādot šādu iespējamo saistību apjomu. Minēto prasību dēļ nepieciešama papildu publikācija tai, kas prasīta saskaņā ar šo regulu. (20) Komisija (Eurostat) 2012. gada jūnijā izveidoja darba grupu par Direktīvas 2011/85/ES ietekmi uz fiskālo datu vākšanu un izplatīšanu, kura galveno uzmanību vērsa uz to, kā tiek īstenotas prasības attiecībā uz potenciālajām saistībām un citu attiecīgu informāciju, kas var norādīt uz iespējami lielu ietekmi uz publiskiem budžetiem, tostarp valsts garantijām, publisko sabiedrību saistībām, publiskām un privātām partnerībām (PPP), ieņēmumus nenesošiem aizdevumiem un valdības līdzdalību sabiedrību kapitālā. Pilnībā īstenotiem minētās darba grupas uzdevumiem būtu jāsniedz ieguldījums PPP līgumu pamatā esošo ekonomisko attiecību pienācīgā analīzē, tostarp, attiecīgos gadījumos, būvniecības, pieejamības un pieprasījuma risku analīzē, un jākonstatē ārpusbilances PPP netiešie parādi, tādējādi veicinot lielāku pārredzamību un uzticamu parāda statistiku. (21) Ekonomikas politikas komiteja, kas izveidota ar Padomes Lēmumu 74/122/EEK ( 9 ) (EPK), veica darbu saistībā ar pensiju ilgtspēju un pensiju reformu. Statistiķu darbs, no vienas puses, un darbs, ko EPK vadībā veic eksperti iedzīvotāju novecošanas jomā, no otras puses, būtu cieši jāsaskaņo gan valstu, gan Eiropas līmenī attiecībā uz makroekonomiskiem pieņēmumiem un citiem aktuāriem parametriem, lai nodrošinātu rezultātu konsekvenci un salīdzināmību starp valstīm, kā arī efektīvu lietotāju un ieinteresēto personu informēšanu par datiem un informāciju saistībā ar pensijām. Būtu arī jāprecizē, ka uz atskaites brīdi uzkrātās tiesības uz pensiju sociālajā apdrošināšanā pašas par sevi nav publisko finanšu stabilitātes pasākums. (22) Dati un informācija par dalībvalstu iespējamām saistībām tiek nodrošināti saistībā ar darbu daudzpusējas uzraudzības procedūras jomā, kas izveidota ar Stabilitātes un izaugsmes paktu. Komisijai līdz 2018. gada jūlijam būtu jānāk klajā ar ziņojumu, kurā izvērtēts, vai šie dati būtu jādara pieejami saistībā ar EKS 2010. (23) Ir svarīgi uzsvērt dalībvalstu reģionālo kontu nozīmību Savienības reģionālajā, ekonomikas un sociālajā kohēzijas politikā, kā arī savstarpējo ekonomisko atkarību analīzes nozīmīgumu. Turklāt tiek atzīta nepieciešamība palielināt kontu, tostarp valdības kontu, pārredzamību reģionālā līmenī. Komisijai (Eurostat) būtu jāpievērš īpaša uzmanība fiskālajiem datiem par reģioniem tajās dalībvalstīs, kurās ir autonomi reģioni vai valdības. (24) Lai nodrošinātu saskaņotu šīs regulas A pielikuma interpretāciju un tā starptautisku salīdzināmību, Komisijai būtu jādeleģē pilnvaras pieņemt aktus saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienības darbību (LESD) 290. pantu. Ir īpaši būtiski, lai Komisija sagatavošanās darba laikā rīkotu atbilstīgas apspriešanās, tostarp ar Eiropas Statistikas sistēmas komiteju, kas izveidota ar Regulu (EK) Nr. 223/2009. Turklāt, ievērojot LESD 127. panta 4. punktu un 282. panta 5. punktu, ir svarīgi, lai Komisija sagatavošanas darba gaitā attiecīgā gadījumā apspriestos ar Eiropas Centrālo banku tās kompetences jautājumos. Sagatavojot un izstrādājot deleģētos aktus, Komisijai būtu jānodrošina vienlaicīga, savlaicīga un atbilstīga attiecīgo dokumentu nosūtīšana Eiropas Parlamentam un Padomei. (25) Lielākā daļa statistikas agregātu, ko izmanto Savienības ekonomikas pārvaldībā, jo īpaši pārmērīga budžeta deficīta un makroekonomiskas nelīdzsvarotības procedūrās, tiek noteikti, atsaucoties uz EKS. Komisijai, sniedzot datus un ziņojumus saskaņā ar minētajām procedūrām, būtu jāsniedz arī pienācīga informācija par to, kāda ietekme uz attiecīgajiem apkopotajiem datiem ir EKS 2010 metodoloģiskajām izmaiņām, kas ieviestas ar deleģētiem aktiem saskaņā ar šīs regulas noteikumiem. (26) Lai nodrošinātu EKS pētniecības un izstrādes datu uzticamību un salīdzināmību, Komisija ciešā sadarbībā ar dalībvalstīm līdz 2013. gada maija beigām veiks izvērtējumu par to, vai nacionālajiem kontiem paredzētie dati par pētniecību un izstrādi ir pienācīgi kvalitatīvi gan faktiskajās cenās, gan apjoma izteiksmē. (27) Šīs regulas īstenošanai būs vajadzīga lielāka valstu statistikas sistēmu pielāgošana, tāpēc Komisija piešķirs dalībvalstīm izņēmumus. Konkrēti, nacionālo kontu datu nosūtīšanas programmā būtu jāņem vērā nozīmīgas politikas un statistikas pārmaiņas, kas programmas atsauces laikposmos notikušas dažās dalībvalstīs. Komisijas piešķirtajiem izņēmumiem vajadzētu būt pagaidu izņēmumiem, un tie vēlāk būtu jāpārskata. Komisijai būtu jāsniedz atbalsts attiecīgajām dalībvalstīm to centienos nodrošināt nepieciešamos pielāgojumus statistikas sistēmās, lai minētos izņēmumus var iespējami drīz atcelt. (28) Nosūtīšanas termiņu saīsināšana varētu radīt ievērojamu slogu un ievērojamas izmaksas respondentiem un valstu statistikas birojiem Savienībā, radot risku, ka var tikt pazemināta datu kvalitāte. Tāpēc, nosakot datu nosūtīšanas termiņus, būtu jāņem vērā ieguvumu un zaudējumu līdzsvars. (29) Lai nodrošinātu vienotus nosacījumus šīs regulas īstenošanai, īstenošanas pilnvaras būtu jāpiešķir Komisijai. Minētās pilnvaras būtu jāizmanto saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 182/2011 (2011. gada 16. februāris), ar ko nosaka normas un vispārīgus principus par dalībvalstu kontroles mehānismiem, kuri attiecas uz Komisijas īstenošanas pilnvaru izmantošanu ( 10 ). (30) Ņemot vērā to, ka šīs regulas mērķi, proti, pārskatītas Eiropas Kontu sistēmas sagatavošanu, nevar pietiekami labi sasniegt atsevišķās dalībvalstis, un to, ka šo mērķi var labāk sasniegt Savienības līmenī, Savienība var pieņemt pasākumus saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienību 5. pantā noteikto subsidiaritātes principu. Saskaņā ar minētajā pantā noteikto proporcionalitātes principu šajā regulā paredz vienīgi tos pasākumus, kas ir vajadzīgi minētā mērķa sasniegšanai. (31) Ir notikusi apspriešanās ar Eiropas Statistikas sistēmas komiteju. (32) Ir notikusi apspriešanās ar Monetārās, finanšu un maksājumu bilances statistikas komiteju, kura izveidota ar Padomes Lēmumu 2006/856/EK (2006. gada 13. novembris), ar ko izveido Monetārās, finanšu un maksājumu bilances statistikas komiteju ( 11 ), un Nacionālā kopienākuma komiteju (NKI komiteja), kura izveidota ar Padomes Regulu (EK, Euratom) Nr. 1287/2003 (2003. gada 15. jūlijs) par to, kā saskaņot nacionālo kopienākumu tirgus cenās (NKI regula) ( 12 ), tā kā: IR PIEŅĒMUŠI ŠO REGULU.







1. pants

Priekšmets

1. Ar šo regulu izveido 2010. gada Eiropas Kontu sistēmu (“EKS 2010” vai “EKS”).

2. EKS 2010 noteikta:

a) metodoloģija (A pielikums) attiecībā uz kopējiem standartiem, definīcijām, klasifikācijām un uzskaites noteikumiem, ko izmanto, apkopojot salīdzināmus kontus un tabulas Savienības vajadzībām, kā arī apkopojot rezultātus, kas tiek prasīti saskaņā ar 3. pantu;

b) programma (B pielikums), kurā noteikti termiņi, kādos dalībvalstis nosūta Komisijai (Eurostat) saskaņā ar a) apakšpunktā minēto metodoloģiju apkopojamos kontus un tabulas.

3. Neskarot 5. un 10. pantu, šī regula attiecas uz visiem Savienības tiesību aktiem, kuros ir atsauces uz EKS vai tās definīcijām.

4. Šī regula neuzliek dalībvalstīm par pienākumu izmantot EKS 2010, sastādot kontus savām vajadzībām.

2. pants

Metodoloģija

1. EKS 2010 metodoloģija, kas minēta 1. panta 2. punkta a) apakšpunktā ir izklāstīta A pielikumā.

2. Attiecībā uz EKS 2010 metodoloģijas grozījumiem Komisija tiek pilnvarota pieņemt deleģētos aktus saskaņā ar 7. pantu, lai precizētu un uzlabotu tās saturu nolūkā nodrošināt saskaņotu skaidrojumu vai starptautisko salīdzināmību ar noteikumu, ka grozījumi nemaina metodoloģijas pamatjēdzienus, neprasa Eiropas Statistikas sistēmas veidotāju papildlīdzekļus to ieviešanai un nemaina pašu resursus.

3. Ja rodas šaubas par EKS 2010 uzskaites noteikumu īstenošanas pareizību, attiecīgā dalībvalsts lūdz skaidrojumu Komisijai (Eurostat). Komisija (Eurostat) nekavējoties gan izskata jautājumu, gan paziņo attiecīgajai dalībvalstij un visām pārējām dalībvalstīm savu atzinumu par pieprasīto paskaidrojumu.

4. Dalībvalstis veic netieši mērīto finanšu starpniecības pakalpojumu (NMFSP) aprēķinu un iedalījumu nacionālajos kontos saskaņā ar šīs regulas A pielikumā aprakstīto metodoloģiju. Komisija saskaņā ar 7. pantu ir pilnvarota līdz 17 septembris 2013 pieņemt deleģētos aktus, ar ko nosaka NMFSP aprēķina un iedalījuma pārskatītu metodoloģiju. Īstenojot savas pilnvaras atbilstīgi šim punktam, Komisija nodrošina, ka šādi deleģētie akti nerada ievērojamu papildu administratīvo slogu dalībvalstīm vai respondentu vienībām.

5. Pētniecības un izstrādes izdevumus dalībvalstis ieraksta kā bruto pamatkapitāla veidošanu. Komisija ir pilnvarota saskaņā ar 7. pantu pieņemt deleģētos aktus nolūkā nodrošināt dalībvalstu EKS 2010 pētniecības un izstrādes datu uzticamību un salīdzināmību. Īstenojot savas pilnvaras atbilstīgi šim punktam, Komisija nodrošina, ka šādi deleģētie akti nerada ievērojamu papildu administratīvo slogu dalībvalstīm vai respondentu vienībām.

3. pants

Datu nosūtīšana Komisijai

1. Dalībvalstis nosūta Komisijai (Eurostat) B pielikumā norādītos kontus un tabulas, ievērojot katrai tabulai norādītos termiņus.

2. Saskaņā ar šo regulu dalībvalstis nosūta Komisijai datus un metadatus atbilstīgi norādītajam datu apmaiņas standartam un citiem praktiskiem norādījumiem.

Datus nosūta elektroniski vai augšupielādē Komisijas vienotajā datu ievadīšanas sistēmā. Datu apmaiņas standartus un citus praktiskos datu nosūtīšanas norādījumus Komisija nosaka, pieņemot īstenošanas aktus. Minētos īstenošanas aktus pieņem saskaņā ar 8. panta 2. punktā minēto pārbaudes procedūru.

4. pants

Kvalitātes novērtējums

1. Piemērojot šo regulu, datiem, kas nosūtāmi saskaņā ar šīs regulas 3. pantu, piemēro Regulas (EK) Nr. 223/2009 12. panta 1. punktā izklāstītos kvalitātes kritērijus.

2. Dalībvalstis nosūta Komisijai (Eurostat) ziņojumu par to datu kvalitāti, kuri nosūtāmi saskaņā ar 3. pantu.

3. Piemērojot 1. punktā minētos kvalitātes kritērijus datiem, uz kuriem attiecas šī regula, kvalitātes ziņojumu sagatavošanas kārtību, struktūru, periodiskumu un novērtējuma rādītājus nosaka Komisija, pieņemot īstenošanas aktus. Minētos īstenošanas aktus pieņem saskaņā ar 8. panta 2. punktā minēto pārbaudes procedūru.

4. Komisija (Eurostat) novērtē nosūtīto datu kvalitāti.

5. pants

Piemērošanas un pirmās datu nosūtīšanas termiņš

1. EKS 2010 pirmo reizi piemēro datiem, kas sagatavoti saskaņā ar B pielikumu un nosūtāmi no 2014. gada 1. septembra.

2. Datus Komisijai (Eurostat) nosūta, ievērojot B pielikumā noteiktos termiņus.

3. Saskaņā ar 1. punktu līdz pirmajai datu nosūtīšanai, balstoties uz EKS 2010, dalībvalstis turpina nosūtīt Komisijai (Eurostat) kontus un tabulas, kas sagatavoti, piemērojot EKS 95.

4. Neskarot 19. pantu Padomes Regulā (EK, Euratom) Nr. 1150/2000 (2000. gada 22. maijs), ar ko īsteno Lēmumu 2007/436/EK, Euratom par Eiropas Kopienu pašu resursu sistēmu ( 13 ), Komisija un attiecīgās dalībvalstis pārbauda, vai šī regula tiek pareizi piemērota, un pārbaužu rezultātus iesniedz komitejai, kas minēta šīs regulas 8. panta 1. punktā.

6. pants

Izņēmumi

1. Ja valstu statistikas sistēmās jāveic lieli pielāgojumi, lai piemērotu šo regulu, Komisija, pieņemot īstenošanas aktus, piešķir dalībvalstīm regulas piemērošanas pagaidu izņēmumus. Minētie izņēmumi zaudē spēku vēlākais 2020. gada 1. janvārī. Minētos īstenošanas aktus pieņem saskaņā ar 8. panta 2. punktā minēto pārbaudes procedūru.

2. Komisija piešķir izņēmumu, ievērojot 1. punktu, tikai uz tādu laikposmu, kas ir pietiekams, lai attiecīgā dalībvalsts spētu pielāgot savas statistikas sistēmas. Dalībvalsts IKP īpatsvaru Savienībā vai eurozonā neuzskata par pamatojumu izņēmuma piešķiršanai. Attiecīgā gadījumā Komisija sniedz atbalstu attiecīgajām dalībvalstīm to centienos nodrošināt vajadzīgos pielāgojumus statistikas sistēmās.

3. Nolūkos, kas izklāstīti 1. un 2. punktā, attiecīgā dalībvalsts ne vēlāk kā 17 oktobris 2013 iesniedz Komisijai pienācīgi pamatotu pieprasījumu.

Komisija pēc apspriešanās ar Eiropas Statistikas sistēmas komiteju ne vēlāk kā līdz 2018. gada 1. jūlijam iesniedz Eiropas Parlamentam un Padomei ziņojumu par to, kā tiek piemēroti piešķirtie izņēmumi, lai pārbaudītu, vai tie joprojām ir pamatoti.

7. pants

Deleģēšanas īstenošana

1. Pilnvaras pieņemt deleģētos aktus Komisijai piešķir, ievērojot šā panta nosacījumus.

2. Pilnvaras pieņemt 2. panta 2. un 5. punktā minētos deleģētos aktus Komisijai piešķir uz piecu gadu laikposmu no 16 jūlijs 2013. Pilnvaras pieņemt deleģētos aktus, kas minēti 2. panta 4. punktā, Komisijai piešķir uz divu mēnešu laikposmu no 16 jūlijs 2013. Komisija sagatavo ziņojumu par pilnvaru deleģēšanu vēlākais deviņus mēnešus pirms piecu gadu laikposma beigām. Pilnvaru deleģēšana tiek automātiski pagarināta uz tāda paša ilguma laikposmiem, ja vien Eiropas Parlaments vai Padome neiebilst pret šādu pagarinājumu vēlākais trīs mēnešus pirms katra laikposma beigām.

3. Eiropas Parlaments vai Padome jebkurā laikā var atsaukt 2. panta 2., 4. un 5. punktā minēto pilnvaru deleģēšanu.

Ar lēmumu par atsaukšanu izbeidz tajā norādīto pilnvaru deleģēšanu. Lēmums stājas spēkā nākamajā dienā pēc tā publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī vai vēlākā dienā, kas tajā norādīta. Tas neskar jau spēkā esošos deleģētos aktus.

4. Tiklīdz Komisija pieņem deleģēto aktu, tā par to paziņo vienlaikus Eiropas Parlamentam un Padomei.

5. Saskaņā ar 2. panta 2., 4. un 5. punktu pieņemts deleģētais akts stājas spēkā tikai tad, ja trīs mēnešos no dienas, kad minētais akts paziņots Eiropas Parlamentam un Padomei, ne Eiropas Parlaments, ne Padome nav izteikuši iebildumus vai ja pirms minētā laikposma beigām gan Eiropas Parlaments, gan Padome ir informējuši Komisiju par savu lēmumu neizteikt iebildumus. Pēc Eiropas Parlamenta vai Padomes iniciatīvas šo laikposmu pagarina par trim mēnešiem.

8. pants

Komiteja

1. Komisijai palīdz Eiropas Statistikas sistēmas komiteja, kas izveidota ar Regulu (EK) Nr. 223/2009. Minētā komiteja ir komiteja Regulas (ES) Nr. 182/2011 nozīmē.

2. Ja ir atsauce uz šo punktu, piemēro Regulas (ES) Nr. 182/2011 5. pantu.

9. pants

Sadarbība ar citām komitejām

1. Visos jautājumos, kas ietilpst ar Lēmumu 2006/856/EK izveidotās Monetārās, finanšu un maksājumu bilances statistikas komitejas kompetencē, Komisija saskaņā ar minētā lēmuma 2. pantu lūdz minētās komitejas atzinumu.

2. Komisija nosūta ar Regulu (EK, Euratom) Nr. 1287/2003 izveidotajai Nacionālā kopienākuma komitejai (“NKI komiteja”) visu informāciju, kas attiecas uz šīs regulas īstenošanu un kas vajadzīga NKI komitejas pienākumu veikšanai.

10. pants

Pārejas noteikumi

1. Budžeta un pašu resursu vajadzībām Eiropas Kontu sistēma, kas minēta Regulas (EK, Euratom) Nr. 1287/2003 1. panta 1. punktā un ar to saistītajos tiesību aktos, jo īpaši Regulā (EK, Euratom) Nr. 1150/2000 un Padomes Regulā (EEK, Euratom) Nr. 1553/89 (1989. gada 29. maijs) par galīgajiem vienotajiem pasākumiem, lai iekasētu pašu resursus, ko veido pievienotās vērtības nodokļi ( 14 ), turpina būt EKS 95, kamēr paliek spēkā Padomes Lēmums 2007/436/EK, Euratom (2007. gada 7. jūnijs) par Eiropas Kopienu pašu resursu sistēmu ( 15 ).

2. Lai noteiktu pašu resursus, kuru pamatā ir PVN, un atkāpjoties no 1. punkta, dalībvalstis var izmantot datus, kuri pamatojas uz EKS 2010, kamēr paliek spēkā Lēmums 2007/436/EK, Euratom, ja nav pieejami vajadzīgie detalizētie EKS 95 dati.

11. pants

Ziņošana par netiešām saistībām

Līdz 2014. gadam Komisija iesniedz Eiropas Parlamentam un Padomei ziņojumu, kas satur esošu informāciju par PPP un citām netiešām saistībām, tostarp iespējamām saistībām, kas nav valdības saistības.

Līdz 2018. gadam Komisija iesniedz turpmāku ziņojumu Eiropas Parlamentam un Padomei, kurā novērtē, cik lielā mērā Komisijas (Eurostat) publicētā informācija par saistībām atspoguļo visu netiešo saistību kopumu, tostarp iespējamās saistības, kas nav valdības saistības.

12. pants

Pārskatīšana

Līdz 2018. gada 1. jūlijam un pēc tam reizi piecos gados Komisija iesniedz ziņojumu par šīs regulas īstenošanu Eiropas Parlamentam un Padomei.

Minētajā ziņojumā inter alia sniedz izvērtējumu par:

a) nacionālo un reģionālo kontu datu kvalitāti;

b) šīs regulas efektivitāti un uzraudzības procesu, ko piemēro EKS 2010; un

c) sasniegto attiecībā uz datiem par iespējamām saistībām un EKS 2010 datu pieejamību.

13. pants

Stāšanās spēkā

Šī regula stājas spēkā divdesmitajā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.

Šī regula uzliek saistības kopumā un ir tieši piemērojama visās dalībvalstīs.









A PIELIKUMS

1. NODAĻA VISPĀRĒJS RAKSTUROJUMS UN PAMATPRINCIPI VISPĀRĒJS RAKSTUROJUMS Globalizācija EKS 2010 PIELIETOJUMS Analīzes un politikas ietvars EKS 2010 jēdzienu īpašības Klasifikācija pa sektoriem Satelītkonti EKS 2010 un NKS 2008 EKS 2010 un EKS 95 EKS 2010 KĀ SISTĒMAS PAMATPRINCIPI Statistiskās vienības un to grupējumi Institucionālās vienības un sektori Vietējās darbības veida vienības un nozares Rezidentvienības un nerezidentvienības; kopējā ekonomika un pārējā pasaule Plūsmas un uzkrātie lielumi Plūsmas Darījumi Darījumu īpašības Savstarpēji darījumi un vienību iekšējie darījumi Naudas darījumi un beznaudas darījumi Darījumi ar pretvērtību un bez tās Pārkārtotie darījumi Pārvirzīšana Sadalīšana Galvenā darītāja atpazīšana Robežgadījumi Aktīvu citas pārmaiņas Aktīvu un saistību apjoma citas pārmaiņas Turēšanas guvumi un zaudējumi Uzkrātie lielumi Kontu sistēma un agregāti Uzskaites noteikumi Kontu abu pušu terminoloģija Divkāršs ieraksts/četrkāršs ieraksts Vērtēšana Produktu īpaša vērtēšana Vērtēšana salīdzināmās cenās Ierakstīšanas laiks Konsolidācija un neto aprēķins Konsolidācija Neto aprēķins Konti, balansposteņi un agregāti Kontu secība Preču un pakalpojumu konts Pārējās pasaules konts Balansposteņi Agregāti IKP – galvenais agregāts Ielaides un izlaides ietvars Piedāvājuma un izlietojuma tabulas Simetriskās ielaides un izlaides tabulas 2. NODAĻA VIENĪBAS UN VIENĪBU GRUPĒJUMI NACIONĀLĀS EKONOMIKAS ROBEŽAS INSTITUCIONĀLĀS VIENĪBAS Centrālie biroji un kontrolakciju sabiedrības Sabiedrību grupas Īpašam nolūkam dibinātas sabiedrības Piesaistošās finanšu iestādes Mākslīgi meitasuzņēmumi Vispārējās valdības īpašam nolūkam izveidotās vienības INSTITUCIONĀLIE SEKTORI Nefinanšu sabiedrības (S.11) Apakšsektors – publiskas nefinanšu sabiedrības (S.11001) Apakšsektors – nacionālas privātas nefinanšu sabiedrības (S.11002) Apakšsektors – ārvalstu kontrolētas nefinanšu sabiedrības (S.11003) Finanšu sabiedrības (S.12) Finanšu starpnieki Finanšu palīgsabiedrības Finanšu sabiedrības, kas nav finanšu starpnieki un finanšu palīgsabiedrības Finanšu sabiedrību sektorā iekļautās institucionālās vienības Finanšu sabiedrību apakšsektori Finanšu sabiedrību apvienotie apakšsektori Finanšu sabiedrību apakšsektoru iedalīšana publiskās, nacionālās privātās un ārvalstu kontrolētās finanšu sabiedrībās Centrālā banka (S.121) Noguldījumus pieņemošas sabiedrības, izņemot centrālo banku (S.122) Naudas tirgus fondi (S.123) Ieguldījumu fondi, izņemot naudas tirgus fondus (S.124) Citi finanšu starpnieki, izņemot apdrošināšanas sabiedrības un pensiju fondus (S.125) Finanšu instrumentsabiedrības, kas iesaistītas vērtspapīrošanas darījumos (FIS) Vērtspapīru un atvasināto instrumentu tirgotāji, finanšu sabiedrības, kas veic kreditēšanu, un specializētās finanšu sabiedrības Finanšu palīgsabiedrības (S.126) Piesaistošās finanšu iestādes un naudas aizdevēji (S.127) Apdrošināšanas sabiedrības (S.128) Pensiju fondi (S.129) Vispārējā valdība (S.13) Centrālā valdība (izņemot sociālās nodrošināšanas fondus) (S.1311) Pavalsts valdība (izņemot sociālās nodrošināšanas fondus) (S.1312) Vietējā valdība (izņemot sociālās nodrošināšanas fondus) (S.1313) Sociālās nodrošināšanas fondi (S. 1314) Mājsaimniecības (S.14) Darba devēji un individuālie uzņēmēji (S.141 un S.142) Darba ņēmēji (S.143) Īpašuma ienākuma saņēmēji (S.1441) Pensiju saņēmēji (S.1442) Citu pārvedumu saņēmēji (S.1443) Mājsaimniecības apkalpojošās bezpeļņas organizācijas (S.15) Pārējā pasaule (S.2) Ražotājvienību klasifikācija sektoros, sadalot pēc īpašumtiesību galvenajiem juridiskajiem standartveidiem VIETĒJĀS DARBĪBAS VEIDA VIENĪBAS UN NOZARES Vietējā darbības veida vienība Nozares Nozaru klasifikācija VIENDABĪGĀS RAŽOŠANAS VIENĪBAS UN VIENDABĪGĀS NOZARES Viendabīgās ražošanas vienība Viendabīgā nozare 3. NODAĻA DARĪJUMI AR PRODUKTIEM UN NERAŽOTIEM AKTĪVIEM PRODUKTU DARĪJUMI KOPUMĀ RAŽOŠANA UN IZLAIDE Galvenā darbība, sekundārās darbības un palīgdarbības Izlaide (P.1) Institucionālās vienības: sadalījums starp tirgus, pašu gala izlietojumam un ārpustirgus Izlaides ierakstīšanas laiks un vērtēšana Lauksaimniecības, mežsaimniecības un zivsaimniecības produkti (A sadaļa) Apstrādes rūpniecības izstrādājumi (C sadaļa); Būvdarbi (F sadaļa) Vairumtirdzniecības un mazumtirdzniecības pakalpojumi; automobiļu un motociklu remonta pakalpojumi (G sadaļa) Transports un uzglabāšana (H sadaļa) Izmitināšanas un ēdināšanas pakalpojumi (I sadaļa) Finanšu un apdrošināšanas pakalpojumi (K sadaļa): centrālās bankas izlaide Finanšu un apdrošināšanas pakalpojumi (K sadaļa): finanšu pakalpojumi kopumā Finanšu pakalpojumi, ko sniedz par tiešu samaksu Finanšu pakalpojumi, ko apmaksā ar pievienoto procentu maksājumiem Finanšu pakalpojumi, kas saistīti ar finanšu aktīvu un saistību iegādi un atsavināšanu finanšu tirgos Finanšu pakalpojumi, ko sniedz apdrošināšanas un pensiju shēmās, kur darbību finansē, izmantojot apdrošināšanas iemaksas un peļņu no uzkrājumiem Ar nekustamo īpašumu saistītie pakalpojumi (L sadaļa) Profesionālie, zinātniskie un tehniskie pakalpojumi (M sadaļa); Administratīvie un palīgpakalpojumi (N sadaļa) Valsts pārvaldes un aizsardzības pakalpojumi; obligātās sociālās nodrošināšanas pakalpojumi (O sadaļa) Izglītības pakalpojumi (P sadaļa); Cilvēku veselības aprūpes un sociālās aprūpes pakalpojumi (Q sadaļa) Mākslas, izklaides un atpūtas pakalpojumi (R sadaļa); Citi pakalpojumi (S sadaļa) Individuālās mājsaimniecības kā darba devēji (T sadaļa) STARPPATĒRIŅŠ (P.2) Starppatēriņa ierakstīšanas laiks un vērtēšana GALAPATĒRIŅŠ (P.3, P.4) Galapatēriņa izdevumi (P.3) Faktiskais galapatēriņš (P.4) Galapatēriņa izdevumu ierakstīšanas laiks un vērtēšana Faktiskā galapatēriņa ierakstīšanas laiks un vērtēšana BRUTO KAPITĀLA VEIDOŠANA (P.5) Bruto pamatkapitāla veidošana (P.51g) Bruto pamatkapitāla veidošanas ierakstīšanas laiks un vērtēšana Pamatkapitāla patēriņš (P.51c) Krājumu pārmaiņas (P.52) Krājumu pārmaiņu ierakstīšanas laiks un vērtēšana Vērtslietu iegādes mīnus atsavinājumi (P.53) PREČU UN PAKALPOJUMU EKSPORTS UN IMPORTS (P.6 un P.7) Preču eksports un imports (P.61 un P.71) Pakalpojumu eksports un imports (P.62 un P.72) LIETOTU PREČU DARĪJUMI NERAŽOTO AKTĪVU IEGĀDES MĪNUS ATSAVINĀJUMI (NP) 4. NODAĻA SADALES DARĪJUMI DARBA ŅĒMĒJU ATALGOJUMS (D.1) Darba alga (D.11) Darba alga naudā Darba alga natūrā Darba devēju sociālās iemaksas (D.12) Darba devēju faktiskās sociālās iemaksas (D.121) Darba devēju nosacītās sociālās iemaksas (D.122) RAŽOŠANAS UN IMPORTA NODOKĻI (D.2) Produktu nodokļi (D.21) Pievienotās vērtības tipa nodokļi (PVN) (D.211) Importa nodokļi un nodevas, izņemot PVN (D.212) Produktu nodokļi, izņemot PVN un importa nodokļus (D.214) Citi ražošanas nodokļi (D.29) Eiropas Savienības iestādēm maksātie ražošanas un importa nodokļi Ražošanas un importa nodokļi: ierakstīšanas laiks un ierakstāmās summas SUBSĪDIJAS (D.3) Produktu subsīdijas (D.31) Importa subsīdijas (D.311) Citas produktu subsīdijas (D.319) Citas ražošanas subsīdijas (D.39) ĪPAŠUMA IENĀKUMS (D.4) Procenti (D.41) Noguldījumu un aizdevumu procenti Parāda vērtspapīru procenti Parādzīmju un līdzīgu īstermiņa instrumentu procenti Obligāciju un nenodrošināto obligāciju procenti Procentu likmju mijmaiņas līgumi un regulētā tirgū netirgoti procentu likmju nākotnes līgumi Finanšu nomas procenti Citi procenti Ierakstīšanas laiks Sabiedrību sadalītais ienākums (D.42) Dividendes (D.421) Atskaitījumi no kvazisabiedrību ienākuma (D.422) Atkārtoti ieguldītie ieņēmumi no ārvalstu tiešajiem ieguldījumiem (D.43) Citi ieguldījumu ienākumi (D.44) Apdrošināšanas polišu turētāju ieguldījumu ienākums (D.441) Pensiju tiesību turētāju ieguldījumu ienākums (D.442) Kolektīvo ieguldījumu fondu apliecību turētāju ieguldījumu ienākums (D.443) Rente (D.45) Zemes rente Pazemes resursu rente IENĀKUMA, MANTAS U. TML. KĀRTĒJIE NODOKĻI (D.5) Ienākuma nodokļi (D.51) Citi kārtējie nodokļi (D.59) SOCIĀLĀS IEMAKSAS UN PABALSTI (D.6) Neto sociālās iemaksas (D.61) Darba devēju faktiskās sociālās iemaksas (D.611) Darba devēju nosacītās sociālās iemaksas (D.612) Mājsaimniecību faktiskās sociālās iemaksas (D.613) Mājsaimniecību papildu sociālās iemaksas (D.614) Sociālie pabalsti, kas nav sociālie pārvedumi natūrā (D.62) Sociālās nodrošināšanas pabalsti naudā (D.621) Citi sociālās apdrošināšanas pabalsti (D.622) Sociālās palīdzības pabalsti naudā (D.623) Sociālie pārvedumi natūrā (D.63) Sociālie pārvedumi natūrā – vispārējās valdības un MABO ārpustirgus produkcija (D.631) Sociālie pārvedumi natūrā – vispārējās valdības un MABO tirgū iegādāta produkcija (D.632) CITI KĀRTĒJIE PĀRVEDUMI (D.7) Neto nedzīvības apdrošināšanas prēmijas (D.71) Nedzīvības apdrošināšanas atlīdzības prasības (D.72) Vispārējās valdības iekšējie kārtējie pārvedumi (D.73) Pašreizējā starptautiskā sadarbība (D.74) Dažādi kārtējie pārvedumi (D.75) Kārtējie pārvedumi MABO (D.751) Kārtējie pārvedumi starp mājsaimniecībām (D.752) Dažādi citi kārtējie pārvedumi (D.759) Soda naudas Loterijas un azartspēles Kompensācijas maksājumi Uz PVN un NKI balstīti ES pašu resursi (D.76) KOREKCIJA SAISTĪBĀ AR PENSIJU TIESĪBU PĀRMAIŅĀM (D.8) KAPITĀLA PĀRVEDUMI (D.9) Kapitāla nodokļi (D.91) Ieguldījumu dotācijas (D.92) Citi kapitāla pārvedumi (D.99) DARBA ŅĒMĒJU AKCIJU IEGĀDES IESPĒJAS (F.72) 5. NODAĻA FINANŠU DARĪJUMI FINANŠU DARĪJUMU VISPĀRĒJS RAKSTUROJUMS Finanšu aktīvi, finanšu prasības un saistības Iespējamie aktīvi un iespējamās saistības Finanšu aktīvu un saistību kategorijas Bilances, finanšu konts un citas plūsmas Vērtēšana Neto un bruto ieraksts Konsolidācija Neto aprēķins Finanšu darījumu uzskaites noteikumi Finanšu darījums, kura pretējais darījums ir kārtējais vai kapitāla pārvedums Finanšu darījums, kura pretējais darījums ir īpašuma ienākums Ierakstīšanas laiks “No kā kam” finanšu konts DETALIZĒTA FINANŠU DARĪJUMU KLASIFIKĀCIJA KATEGORIJĀS Monetārais zelts un speciālās aizņēmuma tiesības (F.1) Monetārais zelts (F.11) SDR (F.12) Valūta un noguldījumi (F.2) Valūta (F.21) Noguldījumi (F.22 un F.29) Pārvedami noguldījumi (F.22) Citi noguldījumi (F.29) Parāda vērtspapīri (F.3) Parāda vērtspapīru galvenās pazīmes Klasifikācija pēc sākotnējā termiņa un valūtas Klasifikācija pēc procentu likmju veida Parāda vērtspapīri ar fiksētu procentu likmi Parāda vērtspapīri ar mainīgu procentu likmi Parāda vērtspapīri ar jauktu procentu likmi Privāti izvietoti vērtspapīri Vērtspapīrošana Segtas obligācijas Aizdevumi (F.4) Aizdevumu galvenās pazīmes Aizdevumu klasificēšana pēc sākotnējā termiņa, valūtas un aizdevuma mērķa Dalījums darījumos ar aizdevumiem un darījumos ar noguldījumiem Dalījums darījumos ar aizdevumiem un darījumos ar parāda vērtspapīriem Dalījums darījumos ar aizdevumiem, tirdzniecības kredītiem un tirdzniecības vekseļiem Vērtspapīru aizdošanas un pārdošanas ar atpirkšanu līgumi Finanšu noma Citi aizdevumu veidi Finanšu aktīvi, kurus neiekļauj aizdevumu kategorijā Pašu kapitāls un ieguldījumu fondu apliecības vai daļas (F.5) Pašu kapitāls (F.51) Noguldījumu sertifikāti Biržas sarakstā iekļautas akcijas (F.511) Biržas sarakstā neiekļautas akcijas (F.512) Sākotnējais publiskais piedāvājums, iekļaušana sarakstā, izslēgšana no saraksta un akciju atpirkšana Finanšu aktīvi, kas nav iekļauti pašu kapitāla vērtspapīros Cits pašu kapitāls (F.519) Darījumu ar pašu kapitālu vērtēšana Ieguldījumu fondu apliecības vai daļas (F.52) NTF apliecības vai daļas (F.521) Apliecības/daļas ieguldījumu fondos, kas nav NTF (F.522) Darījumu ar ieguldījumu fondu apliecībām vai daļām vērtēšana Apdrošināšanas, pensiju un standarta garantiju shēmas (F.6) Nedzīvības apdrošināšanas tehniskās rezerves (F.61) Tiesības, kas izriet no dzīvības apdrošināšanas līgumiem un anuitātēm (F.62) Pensiju tiesības (F.63) Iespējamās pensiju tiesības Pensiju fondu prasības pret pensiju pārvaldītājiem (F.64) Tiesības uz nepensiju pabalstiem (F.65) Uzkrājumi standarta garantiju prasījumiem (F.66) Standarta garantijas un vienreizējas garantijas Atvasinātie finanšu instrumenti un darba ņēmēju akciju iegādes iespējas (F.7) Atvasinātie finanšu instrumenti (F.71) Iespējas līgumi Ārpusbiržas nākotnes līgumi Iespējas līgumu salīdzinājums ar ārpusbiržas nākotnes līgumiem Mijmaiņas līgumi Procentu nākotnes līgumi Kredīta atvasinātie instrumenti Kredītsaistību nepildīšanas mijmaiņas līgumi Finanšu instrumenti, kas nav iekļauti atvasināto finanšu instrumentu kategorijā Darba ņēmēju akciju iegādes iespējas (F.72) Darījumu ar atvasinātajiem finanšu instrumentiem un darba ņēmēju akciju iegādes iespējām vērtēšana Citas debitoru/kreditoru saistības (F.8) Tirdzniecības kredīti un avansi (F.81) Citas debitoru/kreditoru saistības, izņemot tirdzniecības kredītus un avansus (F.89) 5.1. PIELIKUMS. FINANŠU DARĪJUMU KLASIFIKĀCIJA Finanšu darījumu klasifikācija pēc kategorijas Finanšu darījumu klasifikācija pēc apgrozāmības Strukturēti vērtspapīri Finanšu darījumu klasifikācija pēc ienākumu veida Finanšu darījumu klasifikācija pēc procentu likmes veida Finanšu darījumu klasifikācija pēc termiņa Īstermiņa un ilgtermiņa finanšu instrumenti Sākotnējais termiņš un atlikušais termiņš Finanšu darījumu klasifikācija pēc valūtas Naudas mēri 6. NODAĻA CITAS PLŪSMAS IEVADS CITAS AKTĪVU UN SAISTĪBU PĀRMAIŅAS Citas aktīvu un saistību apjoma pārmaiņas (K.1–K.6) Aktīvu iesaistīšana ekonomikā (K.1) Neražoto aktīvu izslēgšana no ekonomikas (K.2) Katastrofāli zaudējumi (K.3) Neatlīdzinātas konfiskācijas (K.4) Citur neklasificētas citas apjoma pārmaiņas (K.5) Klasifikācijas pārmaiņas (K.6) Sektoru klasifikācijas un institucionālās vienības struktūras pārmaiņas (K.61) Aktīvu un saistību klasifikācijas pārmaiņas (K.62) Nominālie turēšanas guvumi un zaudējumi (K.7) Neitrālie turēšanas guvumi un zaudējumi (K.71) Reālie turēšanas guvumi un zaudējumi (K.72) Turēšanas guvumi un zaudējumi pa finanšu aktīvu un saistību veidiem Monetārais zelts un speciālās aizņēmuma tiesības (SDR) (AF.1) Valūta un noguldījumi (AF.2) Parāda vērtspapīri (AF.3) Aizdevumi (AF.4) Pašu kapitāls un ieguldījumu fondu apliecības vai daļas (AF.5) Apdrošināšanas, pensiju un standarta garantiju shēmas (AF.6) Atvasinātie finanšu instrumenti un darba ņēmēju akciju iegādes iespējas (AF.7) Citas debitoru/kreditoru saistības (AF.8) Ārvalstu valūtā izteiktie aktīvi 7. NODAĻA BILANCES AKTĪVU UN SAISTĪBU VEIDI Aktīvu definīcija AKTĪVOS UN SAISTĪBĀS NEIETVER AKTĪVU UN SAISTĪBU KATEGORIJAS Ražotie nefinanšu aktīvi (AN.1) Neražotie nefinanšu aktīvi (AN.2) Finanšu aktīvi un saistības (AF) BILANCES IERAKSTU VĒRTĒŠANA Vispārējie vērtēšanas principi NEFINANŠU AKTĪVI (AN) Ražotie nefinanšu aktīvi (AN.1) Pamatlīdzekļi (AN.11) Intelektuālā īpašuma produkti (AN.117) Neražoto aktīvu īpašumtiesību maiņas izmaksas (AN.116) Krājumi (AN.12) Vērtslietas (AN.13) Neražotie nefinanšu aktīvi (AN.2) Dabas resursi (AN.21) Zeme (AN.211) Derīgo izrakteņu un enerģijas rezerves (AN.212) Citi dabas resursi (AN.213, AN.214 un AN.215) Līgumi, nomas līgumi un licences (AN.22) Nemateriālās vērtības un tirgvedības aktīvu pirkumi mīnus pārdevumi (AN.23) FINANŠU AKTĪVI UN SAISTĪBAS (AF) Monetārais zelts un SDR (AF.1) Valūta un noguldījumi (AF.2) Parāda vērtspapīri (AF.3) Aizdevumi (AF.4) Pašu kapitāls un ieguldījumu fondu apliecības/daļas (AF.5) Apdrošināšanas, pensiju un standarta garantiju shēmas (AF.6) Atvasinātie finanšu instrumenti un darba ņēmēju akciju iegādes iespējas (AF.7) Citas debitoru/kreditoru saistības (AF.8) FINANŠU BILANCES IZZIŅAS POSTEŅI Ilglietojuma patēriņa preces (AN.m) Ārvalstu tiešie ieguldījumi (AF.m1) Ieņēmumus nenesoši aizdevumi (AF.m2) Ieņēmumus nenesošo aizdevumu ierakstīšana 7.1. PIELIKUMS KATRAS AKTĪVU KATEGORIJAS KOPSAVILKUMS 7.2. PIELIKUMS CEĻŠ NO SĀKUMA BILANCES LĪDZ BEIGU BILANCEI 8. NODAĻA KONTU SECĪBA IEVADS Kontu secība KONTU SECĪBA Tekošie konti Ražošanas konts (I) Ienākuma sadales un izlietojuma konti (II) Ienākuma primārās sadales konti (II.1) Ienākuma veidošanas konts (II.1.1) Primārā ienākuma iedales konts (II.1.2) Uzņēmējdarbības ienākuma konts (II.1.2.1) Cita primārā ienākuma iedales konts (II.1.2.2) Ienākuma sekundārās sadales konts (II.2) Ienākuma natūrā pārdales konts (II.3) Ienākuma izlietojuma konts (II.4) Izmantojamā ienākuma izlietojuma konts (II.4.1) Koriģētā izmantojamā ienākuma izlietojuma konts (II.4.2) Uzkrāšanas konti (III) Kapitāla konts (III.1) Uzkrājumu un kapitāla pārvedumu radīto neto vērtības pārmaiņu konts (III.1.1) Nefinanšu aktīvu iegādes konts (III.1.2) Finanšu konts (III.2) Aktīvu citu pārmaiņu konts (III.3) Aktīvu apjoma citu pārmaiņu konts (III.3.1) Pārvērtēšanas konts (III.3.2) Neitrālo turēšanas guvumu un zaudējumu konts (III.3.2.1) Reālo turēšanas guvumu un zaudējumu konts (III.3.2.2) Bilances (IV) Sākuma bilance (IV.1) Bilances pārmaiņas (IV.2) Beigu bilance (IV.3) PĀRĒJĀS PASAULES KONTI (V) Tekošie konti Preču un pakalpojumu ārējais konts (V.I) Primāro ienākumu un kārtējo pārvedumu ārējais konts (V.II) Ārējie uzkrāšanas konti (V.III) Kapitāla konts (V.III.1) Finanšu konts (V.III.2) Aktīvu citu pārmaiņu konts (V.III.3) Bilances (V.IV) PREČU UN PAKALPOJUMU KONTS (0) INTEGRĒTIE EKONOMISKIE KONTI AGREGĀTI Iekšzemes kopprodukts tirgus cenās (IKP) Kopējās ekonomikas pamatdarbības pārpalikums Kopējās ekonomikas jauktais ienākums Kopējās ekonomikas uzņēmējdarbības ienākums Nacionālais ienākums (tirgus cenās) Nacionālais izmantojamais ienākums Uzkrājumi Tekošais ārējais saldo Kopējās ekonomikas neto aizdevumi (+) vai aizņēmumi (–) Kopējās ekonomikas neto vērtība Vispārējās valdības izdevumi un ieņēmumi 9. NODAĻA PIEDĀVĀJUMA UN IZLIETOJUMA TABULAS UN IELAIDES UN IZLAIDES IETVARS IEVADS APRAKSTS STATISTIKAS INSTRUMENTS ANALĪZES INSTRUMENTS PIEDĀVĀJUMA UN IZLIETOJUMA TABULU SĪKĀKS IZKLĀSTS Klasifikācijas Vērtēšanas principi Tirdzniecības un transporta uzcenojumi Ražošanas un importa nodokļi mīnus subsīdijas Citi pamatjēdzieni Papildinformācija DATU AVOTI UN LĪDZSVAROŠANA ANALĪZES INSTRUMENTS UN TĀ PAPILDINĀJUMI 10. NODAĻA CENU UN APJOMA MĒRI CENU UN APJOMA INDEKSU PIELIETOJUMA JOMA NACIONĀLAJOS KONTOS Cenu un apjoma indeksu integrētā sistēma Citi cenu un apjoma indeksi CENU UN APJOMA INDEKSU MĒRĪŠANAS VISPĀRĒJIE PRINCIPI Tirgus produktu cenu un apjomu definīcija Kvalitāte, cena un viendabīgi produkti Cenas un apjoms Jauni produkti Principi attiecībā uz ārpustirgus pakalpojumiem Principi attiecībā uz pievienoto vērtību un IKP ĪPAŠAS PROBLĒMAS SAISTĪBĀ AR PRINCIPU PIEMĒROŠANU Produktu un importa nodokļi un subsīdijas Citi ražošanas nodokļi un subsīdijas Pamatkapitāla patēriņš Darba ņēmēju atalgojums Ražoto pamatlīdzekļu un krājumu uzkrātie lielumi KOPĒJĀS EKONOMIKAS REĀLĀ IENĀKUMA MĒRI TERITORIĀLIE CENU UN APJOMA INDEKSI 11. NODAĻA IEDZĪVOTĀJI UN DARBASPĒKA IZLIETOJUMS IEDZĪVOTĀJU KOPSKAITS EKONOMISKI AKTĪVIE IEDZĪVOTĀJI NODARBINĀTĪBA Darba ņēmēji Pašnodarbinātās personas Nodarbinātība un rezidence BEZDARBS DARBVIETAS Darbvietas un rezidence NEUZSKAITĪTĀ EKONOMIKA NOSTRĀDĀTO STUNDU KOPSKAITS Faktiski nostrādāto stundu definīcija PILNA LAIKA EKVIVALENCE DARBA ŅĒMĒJU DARBASPĒKA IZLIETOJUMS PIE NEMAINĪGA ATALGOJUMA RAŽĪGUMA MĒRI 12. NODAĻA CETURKŠŅA NACIONĀLIE KONTI IEVADS CETURKŠŅA NACIONĀLO KONTU ĪPAŠĀS IEZĪMES Ierakstīšanas laiks Nepabeigtie ražojumi Darbības, kas gada laikā veiktas galvenokārt noteiktos periodos Reti veikti maksājumi Ātrās aplēses Ceturkšņa nacionālo kontu līdzsvarošana un salīdzinošā novērtēšana Līdzsvarošana Atbilstība starp ceturkšņa un gada kontiem – salīdzinošā novērtēšana Cenas un apjoma pārmaiņu ķēdētie mēri Sezonālās un kalendārās korekcijas Secība, kas jāievēro, apkopojot sezonāli izlīdzinātus ķēdētus apjoma mērus 13. NODAĻA REĢIONĀLIE KONTI IEVADS REĢIONA TERITORIJA VIENĪBAS UN REĢIONĀLIE KONTI Institucionālās vienības Vietējās darbības veida vienības un reģionālās ražošanas darbības nozaru dalījumā REĢIONALIZĀCIJAS METODES RAŽOŠANAS DARBĪBU AGREGĀTI Bruto pievienotā vērtība un iekšzemes kopprodukts pa reģioniem NMFSP iedale lietotāju nozarēm Nodarbinātība Darba ņēmēju atalgojums Pāreja no reģiona bruto pievienotās vērtības uz reģiona IKP Reģiona bruto pievienotās vērtības apjoma pieaugums REĢIONĀLIE MĀJSAIMNIECĪBU IENĀKUMA KONTI 14. NODAĻA NETIEŠI MĒRĪTIE FINANŠU STARPNIECĪBAS PAKALPOJUMI (NMFSP) NMFSP JĒDZIENS UN TO LIETOTĀJU IEDALES IETEKME UZ GALVENAJIEM AGREGĀTIEM NMFSP IZLAIDES APRĒĶINS S.122 UN S.125 SEKTORAM Nepieciešamie statistikas dati Atsauces likmes Iekšējā atsauces likme Ārējās atsauces likmes NMFSP detalizēts dalījums pa institucionālajiem sektoriem Mājsaimniecībām iedalīto NMFSP dalījums starppatēriņā un galapatēriņā NMFSP IMPORTA APRĒĶINS NMFSP APJOMA IZTEIKSMĒ NMFSP APRĒĶINS DALĪJUMĀ PA NOZARĒM CENTRĀLĀS BANKAS IZLAIDE 15. NODAĻA LĪGUMI, NOMAS LĪGUMI UN LICENCES IEVADS ATŠĶIRĪBA STARP OPERATĪVO NOMU, RESURSU NOMU UN FINANŠU NOMU Operatīvā noma Finanšu noma Resursu noma Atļaujas izmantot dabas resursus Atļaujas veikt īpašas darbības Publiskas un privātas partnerības (PPP) Pakalpojumu koncesijas līgumi Tirgojama operatīvā noma (AN.221) Ekskluzīvas tiesības uz turpmākām precēm un pakalpojumiem (AN.224) 16. NODAĻA APDROŠINĀŠANA IEVADS Tiešā apdrošināšana Pārapdrošināšana Iesaistītās vienības TIEŠĀS APDROŠINĀŠANAS IZLAIDE Nopelnītās prēmijas Papildprēmijas Koriģētās izmaksājamās atlīdzības un izmaksājamās apdrošinājuma summas Koriģētās izmaksājamās atlīdzības nedzīvības apdrošināšanā Izmaksājamās apdrošinājuma summas dzīvības apdrošināšanā Apdrošināšanas tehniskās rezerves Apdrošināšanas izlaides noteikšana Nedzīvības apdrošināšana Dzīvības apdrošināšana Pārapdrošināšana AR NEDZĪVĪBAS APDROŠINĀŠANU SAISTĪTIE DARĪJUMI Apdrošināšanas izlaides iedale lietotāju starpā Pārējai pasaulei sniegtie un no pārējās pasaules saņemtie apdrošināšanas pakalpojumi Uzskaites ieraksti DZĪVĪBAS APDROŠINĀŠANAS DARĪJUMI AR PĀRAPDROŠINĀŠANU SAISTĪTIE DARĪJUMI AR APDROŠINĀŠANAS PALĪGSABIEDRĪBĀM SAISTĪTIE DARĪJUMI ANUITĀTES NEDZĪVĪBAS APDROŠINĀŠANAS ATLĪDZĪBU IERAKSTĪŠANA Koriģētu atlīdzību ierakstīšana Katastrofālu zaudējumu apstrāde 17. NODAĻA SOCIĀLĀ APDROŠINĀŠANA, TOSTARP PENSIJAS IEVADS Sociālās apdrošināšanas shēmas, sociālā palīdzība un individuālās apdrošināšanas polises Sociālie pabalsti Sociālie pabalsti, ko sniedz vispārējā valdība Sociālie pabalsti, ko sniedz citas institucionālās vienības Pensijas un citi pabalstu veidi SOCIĀLĀS APDROŠINĀŠANAS PABALSTI, KAS NAV PENSIJAS Sociālās nodrošināšanas shēmas, kas nav pensiju shēmas Citas ar nodarbinātību saistītas sociālās apdrošināšanas shēmas Uzkrāto lielumu un plūsmu ierakstīšana pa nepensiju sociālās apdrošināšanas shēmu veidiem Sociālās nodrošināšanas shēmas Citas ar nodarbinātību saistītās nepensiju sociālās apdrošināšanas shēmas PENSIJAS Pensiju shēmu veidi Sociālās nodrošināšanas pensiju shēmas Citas ar nodarbinātību saistītās pensiju shēmas Definētu iemaksu shēmas Definētu pabalstu shēmas Nosacītās definētu iemaksu shēmas un hibrīdshēmas Definētu pabalstu shēmu salīdzinājums ar definētu iemaksu shēmām Pensiju administrators, pensiju pārvaldnieks, pensiju fonds un daudzu darba devēju pensiju shēma Uzkrāto lielumu un plūsmu ierakstīšana, ņemot vērā pensiju shēmas veidu sociālajā apdrošināšanā Sociālās nodrošināšanas pensiju shēmu darījumi Citu ar nodarbinātību saistīto pensiju shēmu darījumi Definētu iemaksu pensiju shēmu darījumi Citas plūsmas definētu iemaksu pensiju shēmās Definētu pabalstu pensiju shēmu darījumi PAPILDU TABULA PAR UZ ATSKAITES BRĪDI UZKRĀTAJĀM PENSIJU TIESĪBĀM SOCIĀLAJĀ APDROŠINĀŠANĀ Papildu tabulas uzbūve Tabulas ailes Tabulas rindas Sākuma un beigu bilances Pārmaiņas pensiju tiesībās sakarā ar darījumiem Pārmaiņas pensiju tiesībās sakarā ar citām ekonomiskajām plūsmām Saistīti rādītāji Aktuāru pieņēmumi Uz atskaites brīdi uzkrātās tiesības Diskonta likme Algu pieaugums Demogrāfiskie pieņēmumi 18. NODAĻA PĀRĒJĀS PASAULES KONTI IEVADS EKONOMISKĀ TERITORIJA Rezidence INSTITUCIONĀLĀS VIENĪBAS TERMINA “FILIĀLE” ATSPOGUĻOŠANA MAKSĀJUMU BILANCES STARPTAUTISKAJOS KONTOS NOSACĪTĀS REZIDENTVIENĪBAS DAUDZTERITORIJU UZŅĒMUMI ĢEOGRĀFISKAIS IEDALĪJUMS MAKSĀJUMU BILANCES STARPTAUTISKIE KONTI BALANSPOSTEŅI STARPTAUTISKO KONTU TEKOŠAJOS KONTOS PĀRĒJĀS PASAULES SEKTORA KONTI UN TO SAISTĪBA AR MAKSĀJUMU BILANCES STARPTAUTISKAJIEM KONTIEM Preču un pakalpojumu ārējais konts Vērtēšana Preces apstrādei Tirdzniecības starpniecība Preces tirdzniecības starpniecības apstākļos NMFSP imports un eksports Primārā un sekundārā ienākuma ārējais konts Primārā ienākuma konts Tiešo ieguldījumu ienākums Sekundārā ienākuma (kārtējo pārvedumu) konts MBR6 Ārējais kapitāla konts Ārējais finanšu konts un starptautisko ieguldījumu pozīcija (SIP) BILANCES PĀRĒJĀS PASAULES SEKTORAM 19. NODAĻA EIROPAS KONTI IEVADS NO NACIONĀLAJIEM KONTIEM LĪDZ EIROPAS KONTIEM Datu pārrēķins dažādās valūtās Eiropas iestādes Pārējās pasaules konts Darījumu līdzsvarošana Cenu un apjoma mēri Bilances Matrica “Kurš kuram” 19.1. PIELIKUMS — EIROPAS IESTĀŽU KONTI Resursi Izlietojums Konsolidācija 20. NODAĻA VALDĪBAS KONTI IEVADS VISPĀRĒJĀS VALDĪBAS SEKTORA DEFINĪCIJA Valdības vienību identificēšana Valdības vienības Bezpeļņas organizācijas, ko klasificē vispārējās valdības sektorā Citas vispārējās valdības vienības Publiska kontrole Tirgus/ārpustirgus dalījums Ekonomiski nozīmīgu cenu jēdziens Publiskā ražotāja izlaides pircēja kritēriji Izlaidi galvenokārt pārdod sabiedrībām un mājsaimniecībām Izlaidi pārdod tikai valdībai Izlaidi pārdod valdībai un citiem Tirgus/ārpustirgus tests Finanšu starpniecība un valdība Robežgadījumi Publiski centrālie biroji Pensiju fondi Kvazisabiedrības Pārstrukturēšanas aģentūras Privatizācijas aģentūras Sanācijas struktūras Īpašam nolūkam dibinātas sabiedrības Kopuzņēmumi Tirgu regulējošas aģentūras Pārvalstiskas iestādes Vispārējās valdības apakšsektori Centrālā valdība Pavalsts valdība Vietējā valdība Sociālās nodrošināšanas fondi VALDĪBAS FINANŠU STATISTIKAS IZKĀRTOJUMS Ietvars Ieņēmumi Nodokļi un sociālās iemaksas Pārdošanas ieņēmumi Citi ieņēmumi Izdevumi Darba ņēmēju atalgojums un starppatēriņš Sociālo pabalstu izdevumi Procenti Citi kārtējie izdevumi Kapitāla izdevumi Saikne ar valdības galapatēriņa izdevumiem (P.3) Valdības izdevumi pēc funkcijas (COFOG) Balansposteņi Neto aizdevumi / neto aizņēmumi (B.9) Uzkrājumu un kapitāla pārvedumu radītās neto vērtības pārmaiņas (B.101) Finansēšana Darījumi ar aktīviem Darījumi ar saistībām Citas ekonomiskās plūsmas Pārvērtēšanas konts Aktīvu apjoma citu pārmaiņu konts Bilances Konsolidācija VISPĀRĒJĀS VALDĪBAS UZSKAITES PROBLĒMAS Nodokļu ieņēmumi Nodokļu ieņēmumu apraksts Nodokļu kredīti Ierakstāmās summas Neiekasējamās summas Ierakstīšanas laiks Uzkrāšanas ieraksts Nodokļu ieraksts pēc uzkrāšanas principa Procenti Diskontētas un bezkuponu obligācijas Indeksam piesaistīti vērtspapīri Atvasinātie finanšu instrumenti Tiesu lēmumi Militārie izdevumi Vispārējās valdības attiecības ar publiskajām sabiedrībām Pašu kapitāla ieguldīšana publiskajās sabiedrībās un to peļņas sadalīšana Pašu kapitāla ieguldīšana Kapitāla iepludināšana Subsīdijas un kapitāla iepludināšana Noteiktos apstākļos piemērojami noteikumi Fiskālās darbības Publisko sabiedrību ienākumu sadale Dividendes salīdzinājumā ar atskaitījumiem no pašu kapitāla Nodokļi salīdzinājumā ar atskaitījumiem no pašu kapitāla Privatizācija un nacionalizācija Privatizācija Netieša privatizācija Nacionalizācija Darījumi ar centrālo banku Pārstrukturēšana, apvienošana un pārklasifikācija Parādu darbības Parāda pārņemšana, parāda anulēšana un parāda norakstīšana Parāda pārņemšana un dzēšana Parāda pārņemšana ar nefinanšu aktīvu pārvedumu Parāda norakstīšana vai daļēja norakstīšana Cita parāda pārstrukturēšana Parādu pirkšana par vērtību, kas pārsniedz tirgus vērtību Sanācija un glābšana Parāda garantijas Atvasināta finanšu instrumenta tipa garantijas Standarta garantijas Vienreizējās garantijas Vērtspapīrošana Definīcijas Pārdošanas atzīšanas kritēriji Plūsmu ierakstīšana Citi jautājumi Pensiju saistības Vienreizēji maksājumi Publiskā un privātā partnerība Publiskās un privātās partnerības darbības joma Ekonomiskās īpašumtiesības un aktīva iedalīšana Uzskaites jautājumi Darījumi ar starptautiskām un pārvalstiskām organizācijām Atbalsts attīstībai PUBLISKAIS SEKTORS Publiskā sektora kontrole Centrālās bankas Publiskās kvazisabiedrības Īpašam nolūkam dibinātas sabiedrības un nerezidenti Kopuzņēmumi 21. NODAĻA SAIKNE STARP UZŅĒMĒJDARBĪBAS GRĀMATVEDĪBU UN NACIONĀLAJIEM KONTIEM UN KORPORATĪVĀS DARBĪBAS MĒRĪJUMI DAŽI ĪPAŠI NOTEIKUMI UN METODES UZŅĒMĒJDARBĪBAS UZSKAITES JOMĀ Ierakstīšanas laiks Divkāršais ieraksts un četrkāršais ieraksts Vērtēšana Peļņas vai zaudējumu aprēķins un bilance NACIONĀLIE KONTI UN UZŅĒMĒJDARBĪBAS GRĀMATVEDĪBA: PRAKTISKI JAUTĀJUMI PĀREJA NO UZŅĒMĒJDARBĪBAS GRĀMATVEDĪBAS UZ NACIONĀLAJIEM KONTIEM: NEFINANŠU UZŅĒMUMU PIEMĒRS Konceptuālās korekcijas Korekcijas konsekvences nodrošināšanai ar citu sektoru pārskatiem Pilnīguma korekciju piemēri ĪPAŠI JAUTĀJUMI Turēšanas guvumi un zaudējumi Globalizācija Apvienošanās un pārņemšana 22. NODAĻA SATELĪTKONTI IEVADS Funkcionālās klasifikācijas GALVENĀS SATELĪTKONTU PAZĪMES Funkcionālie satelītkonti Īpašie sektora konti Nemonetāro datu iekļaušana Papildu informācija un papildu jēdzieni Atšķirīgi pamatjēdzieni Modelēšanas izmantošana un eksperimentālu rezultātu iekļaušana Satelītkontu izstrāde un apkopošana DEVIŅI ĪPAŠIE SATELĪTKONTI Lauksaimniecības konti Vides konti Veselības aprūpes konti Mājsaimniecību ražošanas konti Darbaspēka konti un SUM Ražīguma un pieauguma konti Pētniecības un izstrādes konti Sociālās aizsardzības konti Tūrisma satelītkonti 23. NODAĻA KLASIFIKĀCIJAS IEVADS INSTITUCIONĀLO SEKTORU KLASIFIKĀCIJA (S) DARĪJUMU UN CITU PLŪSMU KLASIFIKĀCIJA Produktu darījumi (P) Darījumi ar neražotiem nefinanšu aktīviem (NP kodi) Sadales darījumi (D) Kārtējie pārvedumi skaidrā naudā un natūrā (D.5–D.8) Darījumi ar finanšu aktīviem un saistībām (F) Citas pārmaiņas aktīvos (K) BALANSPOSTEŅU UN NETO VĒRTĪBAS KLASIFIKĀCIJA (B) BILANCES IERAKSTU KLASIFIKĀCIJA (L) AKTĪVU KLASIFIKĀCIJA (A) Nefinanšu aktīvi (AN) Finanšu aktīvi (AF) PAPILDU POSTEŅU KLASIFIKĀCIJA Ienākumus nenesoši aizdevumi Kapitāla pakalpojumi Pensiju tabula Ilglietojuma patēriņa preces Ārvalstu tiešie ieguldījumi Iespējamie posteņi Valūta un noguldījumi Parāda vērtspapīru klasifikācija saskaņā ar dzēšanas termiņu Biržas sarakstā iekļauti un biržas sarakstā neiekļauti parāda vērtspapīri Ilgtermiņa aizdevumi ar termiņu, kas īsāks par vienu gadu, un ilgtermiņa aizdevumi, kas nodrošināti ar hipotēku Biržas sarakstā iekļautas un biržas sarakstā neiekļautas ieguldījumu fondu apliecības Kavētie procentu un pamatsummas maksājumi Personīgie un kopējie pārvedumi NOZARU (A) UN PRODUKTU (P) PĀRGRUPĒŠANA UN KODĒŠANA VALDĪBAS FUNKCIJU KLASIFIKĀCIJA (COFOG) INDIVIDUĀLĀ PATĒRIŅA VEIDU KLASIFIKĀCIJA (Coicop) MĀJSAIMNIECĪBAS APKALPOJOŠO BEZPEĻŅAS ORGANIZĀCIJU MĒRĶU KLASIFIKĀCIJA (COPNI) RAŽOTĀJU IZMAKSU KLASIFIKĀCIJA PĒC MĒRĶA (COPP) 24. NODAĻA KONTI 24.1. tabula. 0. konts: Preču un pakalpojumu konts 24.2. tabula. Kopējās ekonomikas pilna kontu secība 24.3. tabula. Nefinanšu sabiedrību pilna kontu secība 24.4. tabula. Finanšu sabiedrību pilna kontu secība 24.5. tabula. Vispārējās valdības pilna kontu secība 24.6. tabula. Mājsaimniecību pilna kontu secība 24.7. tabula. Mājsaimniecības apkalpojošo bezpeļņas organizāciju pilna kontu secība









1. NODAĻA

VISPĀRĒJS RAKSTUROJUMS UN PAMATPRINCIPI

VISPĀRĒJS RAKSTUROJUMS

1.01. Eiropas Nacionālo un reģionālo kontu sistēma (turpmāk tekstā “EKS 2010” vai “EKS”) ir starptautiski saderīgs uzskaites ietvars, kas paredzēts, lai sistemātiski un detalizēti aprakstītu kopējo ekonomiku (proti, reģionu, valsti vai valstu grupu), tās sastāvdaļas un attiecības ar citām kopējām ekonomikām.

1.02. EKS 2010 priekštece Eiropas Kontu sistēma (EKS 95) tika publicēta 1996 ( 16 ). gadā. EKS 2010 metodoloģijai, kas izklāstīta pielikumā, pirmajām 13 nodaļām ir tāda pati struktūra kā EKS 95 publikācijai, bet tām seko 11 jaunas nodaļas, kurās sīki aprakstīti sistēmas aspekti, kas atspoguļo attīstību moderno ekonomiku mērīšanā vai EKS 1995 izmantošanā Eiropas Savienībā (ES).

1.03. Šīs rokasgrāmatas struktūra ir šāda. Pirmajā nodaļā aplūkotas sistēmas pamatpazīmes jēdzienu izpratnē, noteikti EKS principi un aprakstītas statistikas pamatvienības un to iedalījums grupās. Tajā sniegts pārskats par kontu secību, īss galveno agregātu apraksts, kā arī īss apraksts par piedāvājuma un izlietojuma tabulu nozīmi un ielaides un izlaides ietvaru. Otrajā nodaļā aprakstītas institucionālās vienības, kas tiek izmantotas ekonomikas mērīšanai, un tas, kā šīs vienības analīzes veikšanas nolūkā iedala sektoros un citās grupās. Trešajā nodaļā aprakstīti visi produktu (preču un pakalpojumu) darījumi un neražoto aktīvu darījumi sistēmā. Ceturtajā nodaļā aprakstīti visi ekonomikas darījumi, kas ekonomikā sadala un pārdala ienākumu un bagātību. Piektajā nodaļā aprakstīti ekonomikas finanšu darījumi. Sestajā nodaļā aprakstītas aktīvu vērtības iespējamās pārmaiņas ar ekonomiku nesaistītu notikumu vai cenu pārmaiņu dēļ. Septītajā nodaļā aprakstītas bilances un aktīvu un saistību klasifikācijas shēma. Astotajā nodaļā noteikta kontu secība un ar katru kontu saistītie balansposteņi. Devītajā nodaļā aprakstītas piedāvājuma un izlietojuma tabulas un to nozīme ekonomikas ienākuma, izlaides un izdevumu mēru saskaņošanā. Tajā aprakstītas arī ielaides un izlaides tabulas, ko var atvasināt no piedāvājuma un izlietojuma tabulām. Desmitajā nodaļā aprakstīts to cenu un apjoma mēru jēdzieniskais pamats, kas saistīti ar kontos norādītajām nominālvērtībām. Vienpadsmitajā nodaļā aprakstīti iedzīvotāju un darbaspēka tirgus mēri, ko ekonomikas analīzē var izmantot ar nacionālo kontu mēriem. Divpadsmitajā nodaļā sniegts īss ceturkšņa nacionālo kontu apraksts, un kā tie pēc būtības atšķiras no gada kontiem.

1.04. Trīspadsmitajā nodaļā aprakstīti reģionālo kontu komplekta izveidošanas mērķi, jēdzieni un apkopošanas jautājumi. Četrpadsmitajā nodaļā aplūkots, kā mēra finanšu starpnieku sniegtos finanšu pakalpojumus, kurus finansē no saņemtajiem neto procentiem, un atspoguļota dalībvalstu daudzus gadus veiktā pētniecība un izstrāde, lai izveidotu stabilu un visās dalībvalstīs saskaņotu mēru. Piecpadsmitās nodaļas par līgumiem, nomas līgumiem un licencēm nepieciešamību noteikusi vajadzība aprakstīt jomu, kam ir arvien lielāka nozīme nacionālajos kontos. Sešpadsmitajā un septiņpadsmitajā nodaļā par apdrošināšanu, sociālo apdrošināšanu un pensijām aprakstīts, kā šos pasākumus ieraksta nacionālajos kontos, jo, iedzīvotājiem novecojot, pieaug interese par pārdales jautājumiem. Astoņpadsmitajā nodaļā aplūkoti pārējās pasaules konti, kas ir maksājumu bilances kontu mērīšanas sistēmas ekvivalents nacionālajos kontos. Jauna ir arī deviņpadsmitā nodaļa par Eiropas kontiem, kurā aplūkoti nacionālo kontu aspekti, attiecībā uz kuriem Eiropas institucionālās un tirdzniecības norunās rodas jautājumi, kam vajadzīga saskaņota pieeja. Divdesmitajā nodaļā aprakstīti valdības sektora konti – joma, kas izraisa īpašu interesi, jo jautājums par dalībvalstu fiskālo piesardzību joprojām ir būtisks ES ekonomikas politikas īstenošanā. Divdesmit pirmajā nodaļā aprakstīta saikne starp uzņēmējdarbības grāmatvedību un nacionālajiem kontiem – joma, kas izraisa pieaugošu interesi, jo multinacionālas sabiedrības visās valstīs veido arvien lielāku iekšzemes kopprodukta (IKP) daļu. Divdesmit otrajā nodaļā aprakstīta satelītkontu saistība ar galvenajiem nacionālajiem kontiem. Divdesmit trešā un divdesmit ceturtā nodaļa iekļauta atsauču nolūkā; divdesmit trešajā nodaļā noteikta EKS 2010 sektoru, darbību un produktu klasifikācija, un divdesmit ceturtajā nodaļā noteikta katra sektora kontu pilnīga secība.

1.05. EKS 2010 struktūra atbilst pasaulē izplatītajām pamatnostādnēm nacionālajiem kontiem, proti, Nacionālo kontus sistēmai 2008 (NKS 2008), izņemot dažas atšķirības izklāstā un to, ka daži EKS 10 jēdzieni ir precīzāk definēti konkrētiem ES mērķiem. Šīs pamatnostādnes kopīgi izstrādāja Apvienoto Nāciju Organizācija (ANO), Starptautiskais Valūtas fonds (SVF), Eiropas Savienības Statistikas birojs (Eurostat), Ekonomiskās sadarbības un attīstības organizācija (ESAO) un Pasaules Banka. EKS 2010 galvenā uzmanība pievērsta apstākļiem un datu vajadzībām ES. Tāpat kā NKS 2008, EKS 2010 ir saskaņota ar jēdzieniem un klasifikācijām, ko izmanto daudzās citās sociālajās un ekonomikas statistikās, (piemēram, nodarbinātības statistikā, rūpniecības statistikā, ārējās tirdzniecības statistikā). Tāpēc EKS 2010 ir izmantojama kā centrālais atsauces ietvars sociālajai un ekonomikas statistikai ES un tās dalībvalstīs.

1.06. EKS ietvaru veido divi galvenie tabulu komplekti: a) institucionālo sektoru konti; b) ielaides un izlaides ietvars un konti pa nozarēm.

1.07. Sektoru kontos ir sniegts sistemātisks, pa institucionālajiem sektoriem sadalīts dažādu ekonomiskā procesa posmu apraksts: ražošana, ienākuma veidošana, ienākuma sadale, ienākuma pārdale, ienākuma izlietojums un finanšu un nefinanšu uzkrāšana. Lai aprakstītu aktīvu, saistību un neto vērtības uzkrātos lielumus uzskaites perioda sākumā un beigās, sektoru kontos ir iekļautas arī bilances.

1.08. Ielaides un izlaides ietvars, izmantojot piedāvājuma un izlietojuma tabulas, sīkāk apraksta ražošanas procesu (izmaksu struktūru, radīto ienākumu un nodarbinātību) un preču un pakalpojumu plūsmas (izlaidi, importu, eksportu, galapatēriņu, starppatēriņu un kapitāla veidošanu pa produktu grupām). Šajā ietvarā atspoguļotas divas būtiskas uzskaites vienādības: nozares radīto ienākumu summa ir vienāda ar attiecīgās nozares saražoto pievienoto vērtību, un katram produktam un produktu grupai piedāvājums ir vienāds ar pieprasījumu.

1.09. EKS 2010 ietver iedzīvotāju un nodarbinātības jēdzienus. Šādi jēdzieni attiecas uz sektoru kontiem, kontiem pa nozarēm un piedāvājuma un izlietojuma ietvaru.

1.10. EKS 2010 nav tikai gada nacionālā uzskaite, bet attiecas arī uz ceturkšņa un īsāka vai garāka perioda kontiem. Tā attiecas arī uz reģionālajiem kontiem.

1.11. EKS 2010 pastāv līdzās NKS 2008, jo nacionālo kontu mēru lietojums EKS pieskaņots ES vajadzībām. Dalībvalstis ir atbildīgas par savu nacionālo kontu apkopošanu un sastādīšanu, lai raksturotu valsts ekonomisko situāciju. Dalībvalstis arī izveido kontu komplektu sociālās, ekonomikas un fiskālās politikas pamatvajadzībām Eiropas Savienībā, ko saskaņā ar regulatīvo datu nosūtīšanas programmu iesniedz Komisijai (Eurostat). Lietojuma piemēri ir dalībvalstu apņemšanās veikt monetāru iemaksu ES budžetā, izmantojot “ceturtos resursus”, palīdzība ES reģioniem, izmantojot strukturālo fondu programmu un dalībvalstu ekonomikas rādītāju novērošana saskaņā ar pārmērīga budžeta deficīta novēršanas procedūru un Stabilitātes un izaugsmes paktu.

1.12. Lai nodevas un pabalsti tiktu sadalīti atbilstoši mēriem, kas apkopoti un attēloti strikti viendabīgā veidā, šiem mērķiem izmantotā ekonomikas statistika jāapkopo atbilstoši tiem pašiem jēdzieniem un noteikumiem. EKS 2010 ir regula, kas paredz noteikumus, nosacījumus, definīcijas un klasifikācijas, kuras jāpiemēro, dalībvalstīs veidojot nacionālos kontus, kam jābūt datu nosūtīšanas programmas sastāvdaļai, kā noteikts šīs regulas B pielikumā.

1.13. Ņemot vērā ES iemaksu un pabalstu sistēmas ļoti lielās naudas summas, ir būtiski mērīšanas sistēmu saskaņoti piemērot visās dalībvalstīs. Šādos apstākļos ir svarīgi īstenot piesardzīgu pieeju attiecībā uz aplēsēm, ko nevar tieši konstatēt tirgū, izvairoties no standartprocedūru izmantošanas mēru noteikšanai nacionālajos kontos.

1.14. EKS 2010 jēdzieni vairākos gadījumos ir konkrētāki un precīzāki nekā NKS 2008 jēdzieni, lai panāktu pēc iespējas lielāku saskaņotību starp dalībvalstu mēriem, kas atvasināti no nacionālajiem kontiem. Ievērojot galveno prasību attiecībā uz koncentrētām, saskaņotām aplēsēm, ir noteikts nacionālo pamatkontu komplekts Eiropas Savienībā. Gadījumos, kad mēru saskaņotības līmenis dalībvalstīs nav pietiekams, šīs aplēses parasti ietver tā dēvētajos “blakuskontos”, kas attiecas uz papildu tabulām un satelītkontiem.

1.15. Piemērs tam, kad uzskatīts, ka EKS 2010 izveidē jābūt piesardzīgiem, ir pensiju saistību joma. Pamatojums šo saistību mērīšanai, lai palīdzētu veikt ekonomisko analīzi, ir spēcīgs, bet ES galvenā prasība veidot laikā un telpā saskaņotus kontus paredz piesardzīgu pieeju.

Globalizācija

1.16. Arvien globālākais ekonomiskās darbības raksturs palielinājis starptautisko tirdzniecību visos veidos un valstīm sarežģījis iekšzemes ekonomikas ierakstīšanu nacionālajos kontos. Globalizācija ir dinamisks un daudzdimensionāls process, kurā nacionālie resursi kļūst starptautiski mobilāki, bet valstu ekonomikas kļūst savstarpēji arvien atkarīgākas. Globalizācijas pazīme, kas var radīt vislielākās mērīšanas problēmas attiecībā uz nacionālajiem kontiem, ir daudznacionālo uzņēmumu pieaugošā to starptautisko darījumu daļa, kuros pārrobežu darījumi tiek veikti starp mātesuzņēmumiem, meitasuzņēmumiem un radniecīgiem uzņēmumiem. Tomēr ir arī citas problēmas, un turpmāk tekstā sniegts sīkāks datu problēmu uzskaitījums: 1) pārvedumu cenošana starp radniecīgām sabiedrībām (importa un eksporta vērtēšana); 2) maksas apstrādes pieaugums gadījumos, kad notiek preču starptautiskā pārrobežu tirdzniecība, nemainot īpašnieku (preces apstrādei), un tirdzniecības starpniecība; 3) starptautiskā tirdzniecība, izmantojot internetu, gan attiecībā uz sabiedrībām, gan mājsaimniecībām; 4) intelektuālā īpašuma aktīvu tirdzniecība un izmantošana visā pasaulē; 5) darbinieki, kas strādā ārzemēs un sūta ievērojamas naudas summas ģimenei iekšzemes teritorijā (darbinieku sūtījumi, kā personīgo pārvedumu sastāvdaļa); 6) daudznacionālas sabiedrības, kas savu uzņēmējdarbību organizē ārpus nacionālajām robežām, lai tādējādi palielinātu ražošanas efektivitāti un samazinātu globālo nodokļu nastu. Tas var radīt mākslīgas sabiedrību struktūras, kas neatspoguļo ekonomisko realitāti; 7) ārzonas finanšu sabiedrību (īpašam nolūkam dibinātas sabiedrības un citi veidi) izmantošana, lai rastu finansējumu globālām darbībām; 8) preču reeksports, un Eiropas Savienībā preču transports starp dalībvalstīm pēc iestāšanās Savienībā (kvazitransports); 9) ārvalstu tiešo ieguldījumu attiecību pieaugums un vajadzība noteikt un iedalīt tiešo ieguldījumu plūsmas.

1.17. Visi iepriekš tekstā minētie izplatītie globalizācijas aspekti nacionālajiem statistiķiem sarežģī pārrobežu plūsmu noteikšanu un precīzu mērīšanu. Pat ar visaptverošu un koncentrētu ierakstu apkopošanas un mērīšanas sistēmu pārējās pasaules sektorā (un līdz ar to arī starptautiskajos kontos, kas atrodami maksājumu bilancē) globalizācija palielinās vajadzību īstenot papildu centienus, lai saglabātu nacionālo kontu kvalitāti visām ekonomikām un ekonomiku grupām.

EKS 2010 PIELIETOJUMS

Analīzes un politikas ietvars

1.18. EKS ietvaru var izmantot, lai analizētu un novērtētu: a) kopējās ekonomikas struktūru. Izmantoto mēru veidu piemēri: 1) pievienotā vērtība un nodarbinātība pa nozarēm; 2) pievienotā vērtība un nodarbinātība pa reģioniem; 3) ienākuma sadalījums pa sektoriem; 4) imports un eksports pa produktu grupām; 5) galapatēriņa izdevumi pa funkcionālajām pozīcijām un produktu grupām; 6) pamatkapitāla veidošana un uzkrātais pamatkapitāls pa nozarēm; 7) finanšu aktīvu uzkrāto lielumu un plūsmu sastāvs pa aktīvu veidiem un sektoriem; b) ekonomikas konkrētas daļas vai aspektus. Piemēri: 1) banku darbība un finanses nacionālajā ekonomikā; 2) valdības loma un tās finansiālais stāvoklis; 3) konkrēta reģiona ekonomika (salīdzinājumā ar nācijas ekonomiku kopumā); 4) mājsaimniecību uzkrājumu un parādu līmenis; c) ekonomikas attīstību laika gaitā. Piemēri: 1) IKP pieauguma tempu analīze; 2) inflācijas analīze; 3) mājsaimniecības izdevumu sezonas tendenču analīze, izmantojot ceturkšņa kontus; 4) atsevišķu finanšu instrumentu nozīmes maiņas laika gaitā analīze, piemēram, atvasināto finanšu instrumentu nozīmes pieaugums; 5) nacionālās ekonomikas nozaru struktūras salīdzinājums ilgākā laikposmā; d) kopējo ekonomiku attiecībā pret citām ekonomikām. Piemēri: 1) valdības lomas un mēroga salīdzinājums ES dalībvalstīs; 2) ES ekonomiku savstarpējās atkarības analīze, ņemot vērā dalībvalstis un to reģionus; 3) ES eksporta struktūras un virzienu analīze; 4) IKP pieauguma temps vai izmantojamais ienākums uz vienu iedzīvotāju, salīdzinot to Eiropas Savienībā un citās attīstītajās ekonomikās.

1.19. ES un tās dalībvalstīs EKS ietvara skaitļiem ir svarīga nozīme, veidojot un pārraugot to sociālo un ekonomisko politiku. Turpmākie piemēri attēlo EKS ietvara izmantojumu: a) eurozonas makroekonomiskās un monetārās politikas veidošanas uzraudzīšana un virzīšana un konverģences kritēriju definēšana ekonomiskajai un monetārajai savienībai (EMS), balstoties uz nacionālo kontu datiem (piemēram, IKP pieauguma tempi); b) kritēriju definēšana pārmērīga budžeta deficīta novēršanas procedūrai – valdības deficīta un parāda mēri; c) finansiālās palīdzības piešķiršana ES reģioniem – izdevumu fondu sadalei reģioniem izmanto reģionālo kontu statistiku; d) ES budžeta pašu resursu noteikšana. Šie resursi ir atkarīgi no nacionālo kontu datiem trijos veidos: 1) ES kopīgos resursus nosaka procentos no dalībvalstu nacionālo kopienākumu (NKI) summas; 2) ES trešie pašu resursi ir PVN pašu resursi. Dalībvalstu iemaksas šajos resursos lielā mērā nosaka nacionālo kontu dati, jo tos izmanto, lai aprēķinātu vidējo PVN likmi; 3) dalībvalstu iemaksu relatīvos lielumus ES ceturtajos pašu resursos pamato ar attiecīgo dalībvalstu nacionālo kopienākumu aplēsēm. Šīs aplēses ir dalībvalstu maksājumu lielākās daļas pamatā.

EKS 2010 jēdzienu īpašības

1.20. Lai saskaņotu datu nepieciešamību un datu iespējamību, EKS 2010 jēdzieniem ir vairākas svarīgas īpašības. Šīs īpašības nozīmē, ka konti ir: a) starptautiski saderīgi; b) saskaņoti ar citām sociālās un ekonomiskās statistikas sistēmām; c) atbilstīgi; d) praktiski izmantojami, kas nozīmē, ka praksē tos var izmērīt; e) atšķirīgi no daudziem administratīvajiem jēdzieniem; f) vispāratzīti un noteikti ilgākā laikposmā; g) vērsti uz ekonomisko procesu raksturošanu naudas izteiksmē un precīzi nosakāmos lielumos; h) izmantojami dažādās situācijās un dažādiem mērķiem.

1.21. EKS 2010 jēdzieni ir starptautiski saderīgi, jo: a) EKS 2010 jēdzieni atbilst nacionālās uzskaites pasaules pamatnostādnēm, t. i., NKS 2008; b) dalībvalstīs EKS 2010 ir standarts nacionālo kontu datu iesniegšanai visām starptautiskajām organizācijām; c) jēdzienu starptautiskā saderība ir svarīga, salīdzinot dažādu valstu statistiku.

1.22. EKS 2010 jēdzieni ir saskaņoti ar citur sociālajā un ekonomiskajā statistikā lietotajiem jēdzieniem, jo EKS 2010 izmanto jēdzienus un klasifikācijas (piem., Saimniecisko darbību statistiskā klasifikācija Eiropas Savienībā “NACE 2. red.” ( 17 )), ko izmanto arī citā dalībvalstu sociālajā un ekonomikas statistikā, piem., statistikā par ražošanu, ārējo tirdzniecību un nodarbinātību; jēdzieniskās atšķirības ir minimālas. Turklāt šie EKS 2010 jēdzieni un klasifikācijas ir saskaņoti ar Apvienoto Nāciju Organizācijas lietotajiem. Saskaņotība ar sociālās un ekonomiskās statistikas jomām palīdz sasaistīt un salīdzināt šos datus, lai nodrošinātu nacionālo kontu datu kvalitāti. Turklāt šajās nozaru statistikās ietverto informāciju var labāk sasaistīt ar nacionālās ekonomikas vispārīgo statistiku.

1.23. Nacionālās uzskaites sistēmā un citās sociālās un ekonomiskās statistikas sistēmās lietotie kopējie jēdzieni dod iespēju atvasināt atbilstīgus mērus. Tā, piemēram, var aprēķināt šādas attiecības: a) ražīguma dati, piemēram, pievienotā vērtība uz vienu nostrādāto stundu (šo datu aprēķināšanai vajadzīga atbilstība starp pievienotās vērtības un nostrādāto stundu jēdzienu); b) nacionālais izmantojamais ienākums uz vienu iedzīvotāju (šīs attiecības aprēķināšanai vajadzīga atbilstība starp nacionālā izmantojamā ienākuma un iedzīvotāju mēriem); c) pamatkapitāla veidošana procentos pret uzkrāto pamatkapitālu (šīs attiecības iegūšanai nepieciešama plūsmu un uzkrāto lielumu definīciju atbilstība); d) valdības budžeta deficīts un valsts parāds procentos pret iekšzemes kopproduktu (šo datu aprēķināšanai nepieciešama atbilstība starp valdības deficīta, valdības parāda un iekšzemes kopprodukta jēdzienu). Jēdzienu iekšējā atbilstība ļauj iegūt arī aplēses starpības veidā, piemēram, uzkrājumus var aplēst kā starpību starp izmantojamo ienākumu un galapatēriņa izdevumiem.

1.24. EKS 2010 jēdzienus piemēro, paturot prātā datu vākšanu un mērīšanu. Vadlīnijās par kontu veidošanu praktiskais raksturs izpaužas vairākos veidos: a) darbības vai posteņi jāraksturo tikai tad, ja tie ir pietiekami nozīmīgi. Piemēram, tādu mājsaimniecību pašražotu preču ražošanu kā audumu aušanu un māla trauku pagatavošanu neieraksta kā ražošanu tāpēc, ka šāda veida ražošana ES valstīm ir nenozīmīga; b) dažiem jēdzieniem pievienotas vadlīnijas to aplēšanai. Piemēram, definējot pamatkapitāla patēriņu, jānorāda uz lineāro amortizāciju. Uzkrātā pamatkapitāla aprēķināšanai gadījumos, kad nav tiešas informācijas par uzkrāto pamatkapitālu, jāizmanto nepārtrauktās inventarizācijas metode. Cits piemērs ir pašražotās produkcijas vērtēšana – principā tā jāvērtē bāzes cenās, bet vajadzības gadījumā bāzes cenas var tuvināti noteikt, pieskaitot dažādas saistītās izmaksas; c) pieņemti daži nosacījumi. Piemēram, visi valdības sniegtie kolektīvie pakalpojumi tiek klasificēti kā galapatēriņa izdevumi.

1.25. Tomēr nacionālo kontu statistikai vajadzīgos datus ne vienmēr ir viegli savākt tiešā veidā, jo tajos izmantotie jēdzieni atšķiras no jēdzieniem, kas ir administratīvajos datu avotos. Administratīvo datu avotu piemēri ir uzņēmējdarbības grāmatvedība, ieraksti par dažāda veida nodokļiem (PVN, iedzīvotāju ienākuma nodoklis, importa nodevas u. tml.), sociālās nodrošināšanas dati un dati no banku un apdrošināšanas sabiedrību uzraudzības padomēm. Šie administratīvie dati bieži tiek izmantoti kā ievades dati nacionālo kontu sastādīšanai. Parasti tos pārveido, lai tie atbilstu EKS. EKS jēdzieni parasti atšķiras no to administratīvajiem līdziniekiem, jo: a) administratīvie jēdzieni atšķiras dažādās valstīs. Tā rezultātā starptautiska sakritība administratīvo jēdzienu gadījumā nav iespējama; b) administratīvie jēdzieni laika gaitā mainās. Tā rezultātā salīdzinājumi laika gaitā, izmantojot administratīvos jēdzienus, nav iespējami; c) administratīvo datu avotos izmantotie jēdzieni parasti neatbilst dažādās administratīvās sistēmās. Tomēr datu sasaiste un salīdzināšana, kas ir būtiska nacionālo kontu rādītāju veidošanā, ir iespējama tikai ar atbilstīgu jēdzienu kopumu; d) administratīvie jēdzieni parasti nav piemēroti ekonomiskajai analīzei un ekonomiskās politikas novērtēšanai.

1.26. Tomēr administratīvo datu avoti ļoti labi atbilst nacionālo kontu un citas statistikas datu vajadzībām, jo: a) jēdzienus un klasifikācijas, kas sākotnēji domāti statistiskiem mērķiem, izmanto arī administratīviem mērķiem, piemēram, valdības izdevumu klasifikācijai pa veidiem; b) administratīvo datu avoti tieši ņem vērā (atsevišķas) statistikas datu vajadzības; tas attiecas, piemēram, uz Intrastat sistēmu informācijas sniegšanai par preču piegādēm starp dalībvalstīm.

1.27. EKS galvenie jēdzieni ir vispāratzīti un nemainīgi ilgā laikposmā, jo: a) tie ir apstiprināti kā starptautiskais standarts daudziem gadiem; b) nacionālās uzskaites secīgajās starptautiskajās pamatnostādnēs mainās ļoti maz pamatjēdzienu. Šī jēdzienu noturība samazina nepieciešamību pārrēķināt laika sērijas. Turklāt tā ierobežo jēdzienu atkarību no nacionālā un starptautiskā politiskā spiediena. Šo iemeslu dēļ nacionālo kontu datus iespējams izmantot kā objektīvu datubāzi ekonomiskajai politikai un analīzei.

1.28. EKS 2010 jēdzieni ir vērsti uz ekonomiskā procesa aprakstu naudas izteiksmē un precīzi nosakāmos lielumos. Uzkrātos lielumus un plūsmas, kuri nav precīzi nosakāmi naudas izteiksmē vai kuriem nav skaidra naudas pretvērtība, neieraksta EKS. Šo principu nepiemēro stingri, jo jāņem vērā arī atbilstības prasība un lietotāju vajadzības. Konsekvences labad, piemēram, valdības sniegto kolektīvo pakalpojumu vērtība jāieraksta kā izlaide, jo darba ņēmēju atalgojuma maksājumi un visu veidu preču un pakalpojumu pirkumi, ko veic valdība, ir precīzi nosakāmi naudas izteiksmē. Turklāt ekonomiskās analīzes un politikas nolūkā valdības kolektīvo pakalpojumu attiecināšana pret pārējo nacionālo ekonomiku kopumā palielina nacionālo kontu vispārējo noderību.

1.29. EKS jēdzienu aptverto sfēru var ilustrēt, apskatot dažus svarīgus robežgadījumus. EKS ražošanas jēdziena robežās jāietver šādi darbības veidi (skatīt 3.07.–3.09. punktu): a) valdības sniegtie individuālie un kolektīvie pakalpojumi; b) īpašnieku apdzīvotu mājvietu pašpakalpojumi; c) preču, piemēram, lauksaimniecības produktu, ražošana pašu galapatēriņam; d) pašbūvniecība, ieskaitot mājsaimniecību veikto; e) algota mājas personāla pakalpojumi; f) zivju audzēšana zivaudzētavās; g) ražošana, ko aizliedz tiesību akti, ja vien visas darījumā iesaistītās vienības tajā piedalās brīvprātīgi; h) ražošana, kuras ieņēmumus fiskālajām institūcijām nedeklarē pilnībā, piemēram, slepena tekstilizstrādājumu ražošana.

1.30. Ražošanas jēdziena robežās neietver šādas darbības (un tās neieraksta EKS): a) mājas aprūpes un personīgie pakalpojumi, kurus sniedz un patērē vienā un tajā pašā mājsaimniecībā, piemēram, tīrīšana, ēdiena gatavošana, slimu vai vecu cilvēku aprūpe; b) brīvprātīgo pakalpojumi, kuru rezultātā netiek saražotas preces, piemēram, aprūpe un tīrīšana bez maksas; c) zivju dabīgais pieaugums atklātā jūrā.

1.31. EKS ieraksta visu izlaidi, kas rodas ražošanā atbilstoši ražošanas jēdziena robežām. Tomēr palīgdarbību izlaide nav jāieraksta. Visu palīgdarbībai nepieciešamo ielaidi aplūko kā ielaidi darbībā, ko tā atbalsta. Ja ražotne, kas veic tikai palīgdarbības, ir statistiski novērojama, t. i., ja tās veiktajai ražošanai ir pieejami atsevišķi konti vai ja tās ģeogrāfiskā atrašanās vieta atšķiras no apkalpoto ražotņu atrašanās vietas, tā gan nacionālajos, gan reģionālajos kontos jāieraksta kā atsevišķa vienība un jāiekļauj nozaru klasifikācijā atbilstoši tās pamatdarbībai. Situācijā, kad nav pieejami piemēroti pamatdati, palīgdarbību izlaidi var aplēst, summējot izmaksas.

1.32. Ja darbības uzskatāmas par ražošanu un ja to izlaidi ieraksta, tad ieraksta arī līdztekus gūto ienākumu, nodarbinātību, galapatēriņu u. tml. Piemēram, ņemot vērā, ka pašu īpašnieku apdzīvotu mājvietu pašpakalpojumus ieraksta kā ražošanu, tāpat ieraksta arī ienākumu un galapatēriņa izdevumus, kas radušies šiem īpašniekiem. Tā kā, pēc definīcijas, īpašnieku apdzīvotu mājokļu pakalpojumu ražošanā nav darbaspēka ielaides, nekāda nodarbinātība netiek ierakstīta. Tas atbilst darbaspēka statistikas sistēmai, kurā mājokļa īpašniekus neieraksta kā nodarbinātos. Pretējais ir spēkā, ja darbību neieraksta kā ražošanu – vienas un tās pašas mājsaimniecības sniegtie un patērētie mājsaimniecības pakalpojumi nerada ienākumu un galapatēriņa izdevumus, un tajos nav iesaistīta nodarbinātība.

1.33. EKS nosaka arī pieņēmumus attiecībā uz: a) valdības izlaides vērtēšanu; b) apdrošināšanas pakalpojumu izlaides un netieši mērītu finanšu starpniecības pakalpojumu vērtēšanu; c) visu valdības sniegto kolektīvo pakalpojumu ierakstīšanu galapatēriņa izdevumu, nevis starppatēriņa pozīcijā.

Klasifikācija pa sektoriem

1.34. Sektoru konti ir izveidoti, iedalot vienības sektoros, un dod iespēju darījumus un kontu balansposteņus attēlot pa sektoriem. Sektoru attēlojums atklāj daudzus galvenos mērus ekonomiskās un fiskālās politikas mērķiem. Galvenie sektori ir mājsaimniecības, valdība, sabiedrības (finanšu un nefinanšu), mājsaimniecības apkalpojošās bezpeļņas organizācijas (MABO) un pārējā pasaule. Ir svarīga atšķirība starp tirgus un ārpustirgus darbību. Valdības kontrolē esošs subjekts, kas tiek parādīts kā tirgus sabiedrība, tiek klasificēts sabiedrību sektorā ārpus vispārējās valdības sektora. Tādējādi sabiedrības deficīta un parāda līmeņi nebūs vispārējās valdības deficīta un parāda sastāvdaļa.

1.35. Ir svarīgi noteikt skaidrus un stabilus kritērijus subjektu iedalīšanai sektoros. Publisko sektoru veido visas institucionālās vienības, kuras ir ekonomikas rezidenti un kuras kontrolē valdība. Privāto sektoru veido visas pārējās rezidentvienības. 1.1. tabulā noteikti kritēriji, ko izmanto publiskā un privātā sektora nošķiršanai, bet publiskajā sektorā – valdības sektora un publisko sabiedrību sektora nošķiršanai, un privātajā sektorā – MABO sektora un privāto sabiedrību sektora nošķiršanai.



1.1. tabula Kritēriji Kontrolē valdība (Publiskais sektors) Privātā kontrolē (Privātais sektors) Ārpustirgus izlaide Vispārējā valdība MABO Tirgus izlaide Publiskās sabiedrības Privātās sabiedrības

1.36. Kontroli definē kā spēju noteikt institucionālās vienības vispārējo politiku vai programmu. Sīkākas detaļas attiecībā uz kontroles definīciju sniegtas 2.35. līdz 2.39. punktā.

1.37. Lai nošķirtu tirgus un ārpustirgus un lai iedalītu publiskā sektora subjektus vispārējās valdības sektorā vai sabiedrību sektorā, ievēro šādu noteikumu: Darbība jāuzskata par tirgus darbību, ja attiecīgās preces un pakalpojumus tirgo, ievērojot šādus nosacījumus: 1) pārdevēji darbojas, lai palielinātu savu peļņu ilgtermiņā, un to veic, tirgū brīvi pārdodot preces un pakalpojumus katram, kas gatavs maksāt prasīto cenu; 2) pircēji darbojas, lai palielinātu labumu sev, ņemot vērā savus ierobežotos resursus, pērkot tās preces, kas par piedāvāto cenu vislabāk atbilst viņu vajadzībām; 3) pastāv efektīvi tirgi, kuros pārdevējiem un pircējiem ir pieeja tirgum un informācija par to. Efektīvs tirgus var darboties pat tad, ja šie nosacījumi netiek pilnībā ievēroti.

1.38. EKS konceptuālā ietvara sīkāks izklāsts paredz elastīgumu – daži jēdzieni EKS nav precīzi definēti, bet tos tomēr no sistēmas var viegli atvasināt. Piemērs ir jaunu sektoru radīšana, pārkārtojot EKS noteiktos apakšsektorus.

1.39. Elastīgums pastāv arī ar iespēju ieviest papildu kritērijus, kas nav pretrunā sistēmas loģikai. Piemēram, šie kritēriji var paredzēt apakšsektoru kontu izveidošanu ražotājvienībām pēc nodarbināto skaita vai mājsaimniecībām – pēc ienākuma apmēra. Attiecībā uz nodarbinātību var ieviest apakšklasifikāciju pēc izglītības līmeņa, vecuma un dzimuma.

Satelītkonti

1.40. Dažām datu vajadzībām jāizveido atsevišķi satelītkonti. Piemēri: a) sociālās uzskaites matricas (SUM); b) tūrisma loma nacionālajā ekonomikā; c) veselības aprūpes izmaksu un finansējuma analīze; d) pētniecības un izstrādes nozīme intelektuālā īpašuma kapitāla veidošanā; e) cilvēkkapitāla aktīvu nozīme nacionālajā ekonomikā; f) mājsaimniecību ienākuma un izdevumu analīze, balstoties uz mikrolīmeņa ienākuma un izdevumu jēdzieniem; g) vides un ekonomikas mijiedarbība; h) ražošana mājsaimniecībās; i) labklājības līmeņa pārmaiņu analīze; j) analīze par atšķirībām starp nacionālo kontu un uzņēmējdarbības grāmatvedības datiem un to ietekmi uz vērtspapīru un valūtas tirgiem; k) nodokļu ieņēmumu aplēses.

1.41. Satelītkonti noder šādām datu vajadzībām: a) parādot sīkāku informāciju, kur nepieciešams, un neuzrādot lieku informāciju; b) paplašinot uzskaites ietvaru, pievienojot nemonetāru informāciju, piemēram, par piesārņojumu un vides aktīviem; c) mainot dažus pamatjēdzienus, piemēram, paplašinot kapitāla veidošanas jēdzienu ar izglītības izdevumiem.

1.42. Sociālās uzskaites matrica (SUM) ir matricveida attēlojums, kas sīki aplūko saikni starp piedāvājuma un izlietojuma tabulām un sektoru kontiem. SUM sniedz papildu informāciju par nodarbinātības līmeni un sastāvu, izmantojot darba ņēmēju atalgojuma apakšsadalījumu pa nodarbināto personu veidiem. Šo apakšsadalījumu piemēro gan darbaspēka izlietojumam pa nozarēm, kā attēlots izlietojuma tabulās, gan darbaspēka piedāvājumam pa sociāli ekonomiskajām apakšgrupām, kā parādīts mājsaimniecību sektora apakšsektoru primārā ienākuma iedales kontā. Tādējādi dažādu darbaspēka kategoriju piedāvājumu un izlietojumu attēlo sistemātiski.

1.43. Satelītkontos jāsaglabā visi EKS 2010 centrālā ietvara pamatjēdzieni un klasifikācijas. Grozījumi jēdzienos jāveic tikai tad, ja tāds ir satelītkonta mērķis. Tādos gadījumos satelītkontā jāiekļauj arī tabula, kurā norādīta saikne starp satelītkonta un centrālā ietvara galvenajiem agregātiem. Tādējādi centrālais ietvars saglabā savu izziņas ietvara lomu, un vienlaikus tiek apmierinātas īpašas vajadzības.

1.44. Vispār centrālajā ietvarā nav uzkrāto lielumu un plūsmu mēru, kas nav precīzi nosakāmi naudas izteiksmē (vai kuriem nav skaidra naudas pretvērtība). Pēc būtības šādu uzkrāto lielumu un plūsmu analīzei parasti labi noder statistikas veidošana nemonetārā izteiksmē, piemēram: a) ražošanu mājsaimniecībās var raksturot ar stundām, kas izlietotas alternatīvām vajadzībām; b) izglītību var raksturot pēc izglītības veida, skolnieku skaita, vidējā gadu skaita līdz diploma iegūšanai u. tml.; c) piesārņojuma sekas vislabāk var raksturot ar dzīvnieku sugu skaita pārmaiņām, koku veselību mežā, atkritumu daudzumu, oglekļa monoksīda daudzumu, radiācijas daudzumu u. tml.

1.45. Satelītkonti dod iespēju šādu statistiku nemonetārās vienībās sasaistīt ar nacionālo kontu centrālo ietvaru. Sasaiste ir iespējama, nemonetārajai statistikai piemērojot klasifikācijas, ko izmanto centrālajā ietvarā, piemēram, klasifikāciju pa mājsaimniecību veidiem vai klasifikāciju pa nozarēm. Tādējādi tiek izveidots atbilstīgs paplašināts ietvars. Šo ietvaru var izmantot kā datubāzi, lai analizētu un novērtētu mijiedarbību starp mainīgajiem lielumiem standartietvarā un attiecīgajiem mainīgajiem lielumiem paplašinātajā daļā.

1.46. Centrālais ietvars un tā galvenie agregāti neraksturo pārmaiņas labklājībā. Var sastādīt paplašinātus kontus, kuros ietver arī nosacītu naudas novērtējumu, piemēram: a) vienas un tās pašas mājsaimniecības sniegtiem un patērētiem personīgiem pakalpojumiem; b) brīvā laika pārmaiņām; c) pilsētas dzīves priekšrocībām un trūkumiem; d) nevienlīdzībai ienākuma sadalījumā starp iedzīvotājiem.

1.47. Paplašinātajos kontos var pārklasificēt arī gala izdevumus neizbēgamai nepieciešamībai (piemēram, aizsardzībai) par starppatēriņu, tas ir, par tādiem, kas nevairo labklājību. Līdzīgā veidā zaudējumus, kas radušies plūdu un citu dabas katastrofu dēļ, var klasificēt kā starppatēriņu, tas ir, kā (absolūtu) labklājības samazinājumu. Šādā veidā varētu mēģināt veidot ļoti vispārīgu un nepilnīgu labklājības pārmaiņu rādītāju. Tomēr labklājībai ir daudz dimensiju, no kuriem lielāko daļu nevar vislabāk izteikt naudas izteiksmē. Tādēļ labāks risinājums labklājības mērīšanā ir izmantot katrai dimensijai atsevišķus rādītājus un mērvienības. Šie rādītāji varētu būt, piemēram, zīdaiņu mirstība, paredzamais mūža ilgums, pieaugušo lasīt un rakstīt prasme, nacionālais ienākums uz vienu iedzīvotāju. Šos rādītājus var iekļaut satelītkontā.

1.48. Lai iegūtu savietojamu, starptautiski sakritīgu ietvaru, EKS neietver administratīvos jēdzienus. Tomēr visa veida nacionālajiem nolūkiem datu iegūšana, kas balstās uz administratīvajiem jēdzieniem, var būt ļoti noderīga. Piemēram, aprēķinot nodokļu ieņēmumus, nepieciešama ar nodokļiem apliekamā ienākuma statistika. Šādu statistiku var sagatavot, nedaudz pārmainot nacionālo kontu statistiku.

1.49. Līdzīga pieeja varētu būt attiecībā uz dažiem jēdzieniem, ko lieto nacionālajā ekonomiskajā politikā, piemēram: a) inflācijas jēdzienu, ko lieto, lai paaugstinātu pensijas, bezdarba pabalstus vai darba ņēmēju atalgojumu ierēdņiem; b) nodokļu, sociālo iemaksu, valdības un kolektīvā sektora jēdzieniem, ko izmanto, apspriežot kolektīvā sektora optimālo lielumu; c) “stratēģisko” sektoru/nozaru jēdzienu, ko izmanto nacionālajā ekonomiskajā politikā vai ES ekonomiskajā politikā; d) “uzņēmējdarbības ieguldījumu” jēdzienu, ko izmanto nacionālajā ekonomiskajā politikā; e) tabulu, kas attēlo pilnus pensiju ierakstus. Satelītkonti vai papildu tabulas var apmierināt šādu datu vajadzības.

EKS 2010 un NKS 2008

1.50. EKS 2010 jēdzieni ir balstīti uz NKS 2008, kas nosaka nacionālās uzskaites pamatnostādnes visām pasaules valstīm. Tomēr starp EKS 2010 un NKS 2008 ir vairākas atšķirības: a) atšķirības attēlojumā, piemēram: 1) EKS 2010 produktu darījumiem, sadales darījumiem un finanšu darījumiem veltītas atsevišķas nodaļas. Turpretī NKS 2008 šie darījumi izskaidroti kontiem iekārtotās nodaļās, piemēram, nodaļā par ražošanas kontu, ienākuma primārās sadales kontu, kapitāla kontu un pārējās pasaules kontu; 2) EKS 2010 raksturo jēdzienu, definējot to un parādot, ko ieskaita un ko neskaita. NKS 2008 parasti apraksta jēdzienus vispārīgākos terminos un paskaidro motīvus, kas ir pieņemto vienošanos pamatā; b) EKS 2010 jēdzieni vairākos gadījumos ir specifiskāki un precīzāki nekā NKS 2008 jēdzieni, piemēram: 1) NKS 2008 nav precīzi definēti konkrēti kritēriji atšķirības noteikšanai starp tirgus izlaidi, izlaidi pašu galaizlietojumam un ārpustirgus izlaidi. Tāpēc EKS sniegtas sīkākas vadlīnijas, lai nodrošinātu vienotu pieeju; 2) EKS 2010 pieņem, ka vairāki preču ražošanas veidi mājsaimniecībās, piemēram, audumu aušana un mēbeļu izgatavošana, dalībvalstīs nav nozīmīgi, tāpēc nav jāieraksta; 3) EKS 2010 ir norāde uz institucionāliem režīmiem ES, piemēram, uz Intrastat sistēmu, kurā ieraksta preču plūsmas ES robežās un dalībvalstu iemaksas ES; 4) EKS 2010 ietver īpašas ES klasifikācijas, piemēram, produktu klasifikācija pēc saimniecības nozarēm ( 18 ) (CPA) produktiem un NACE 2. redakciju nozarēm (abas ir saskaņotas ar atbilstīgajām ANO klasifikācijām); 5) EKS 2010 ietver papildu klasifikāciju visiem ārējiem darījumiem, kas ir iedalīti darījumos starp ES rezidentiem un darījumos ar rezidentiem ārpus ES; 6) EKS 2010 ir pārkārtoti NKS 2008 finanšu sabiedrību sektora apakšsektori, lai atbilstu Eiropas Monetārās savienības vajadzībām. EKS 2010 var būt specifiskāka nekā NKS 2008, jo EKS 2010 attiecas galvenokārt uz dalībvalstīm. Savienības datu vajadzībām EKS2010 arī vajadzētu būt specifiskākai.

EKS 2010 UN EKS 95

1.51. EKS 2010 atšķiras no EKS 95 kā tvēruma, tā jēdzienu ziņā. Vairākums minēto atšķirību atbilst atšķirībām starp NKS 1993 un NKS 2008. Galvenās atšķirības: a) pētniecības un izstrādes nozīme kapitāla veidošanā, radot intelektuālā īpašuma aktīvus. Šīs pārmaiņas jāieraksta satelītkontā un jāiekļauj pamatkontos, kad starp dalībvalstīm novērojama pietiekama mēru stabilitāte un saskaņotība; b) izdevumi par ieroču sistēmām, kas atbilst aktīvu vispārējai definīcijai, tiek klasificēti kā pamatkapitāla veidošana, nevis starppatēriņa izdevumi; c) ieviests kapitālpakalpojumu analītiskais jēdziens attiecībā uz tirgus produkciju, lai izveidotu papildtabulu, kurā kapitālpakalpojumi attēloti kā pievienotās vērtības sastāvdaļas; d) finanšu aktīvu jēdziena robežas ir paplašinātas, tajā iekļaujot vairāk atvasināto finanšu instrumentu līgumu; e) jauni noteikumi pensiju tiesību ierakstīšanai. Kontos ir ieviesta papildtabula, lai dotu iespēju ierakstīt aplēses attiecībā uz visām tiesībām sociālajā nodrošināšanā, neatkarīgi no tā, vai tās ir fondētas vai nefondētas. Šajā tabulā sniegta plaša informācija, kas vajadzīga visaptverošai analīzei, un parādītas tiesības un saistītās plūsmas visām privātajām un publiskajām pensiju shēmām neatkarīgi no tā, vai tās ir fondētas vai nefondētas, tostarp arī sociālās nodrošināšanas pensiju shēmām; f) noteikumu piemērošana attiecībā uz pārmaiņām preču īpašumtiesībās ir noteikta kā vispārēja, tādējādi notikušas pārmaiņas tirdzniecības starpniecības un tādu preču ierakstīšanā, kas nosūtītas apstrādei gan ārvalstīs, gan iekšzemes ekonomikā. Tādējādi preces, kas nosūtītas apstrādei ārvalstīs, ieraksta neto, nevis bruto, kā tas bija NKS 1993 un EKS 95. Šīm pārmaiņām ir būtiska ietekme uz šādu darbību ierakstīšanu piedāvājuma un izlietojuma ietvarā; g) vairāk ieteikumu attiecībā uz finanšu sabiedrībām, jo īpaši attiecībā uz īpašam nolūkam dibinātām sabiedrībām (ĪNDS). Ir veiktas pārmaiņas valdības kontrolēto īpašam mērķim izveidoto subjektu uztveršanā, lai nodrošinātu to, ka īpašam mērķim izveidoto subjektu saistības parādās valdības kontos; h) izskaidrota publisko sabiedrību maksāto superdividenžu uztveršana – tās jāuztver kā īpaši maksājumi un atskaitījumi no pašu kapitāla; i) noteikti principi publisko un privāto partnerību uztveršanai un ir paplašināta aģentūru pārstrukturēšanas uztveršana; j) izskaidroti darījumi starp valdību un publiskajām sabiedrībām un darījumi ar vērtspapīrošanas instrumentiem, lai pilnveidotu to posteņu ierakstīšanu, kas varētu būtiski ietekmēt valdības parādu; k) izskaidrota kredītu garantiju uztveršana un ieviesta jauna uztveršanas kārtība attiecībā uz standartveida kredītu garantijām, piemēram, eksportkredīta garantijas un studiju kredītu garantijas. Jaunā uztveršanas pieeja paredz to, ka ciktāl ir iespējams piesaukt garantijas, finanšu aktīvs un saistības jāatzīst kontos.

1.52. Atšķirības EKS 2010 salīdzinājumā ar EKS 95 ir ne tikai jēdzienu ziņā. Ir arī būtiskas atšķirības tvēruma ziņā, klāt nākot jaunām nodaļām par satelītkontiem, valdības kontiem un pārējās pasaules kontiem. Būtiski paplašinātas arī nodaļas par ceturkšņa kontiem un reģionu kontiem.

EKS 2010 KĀ SISTĒMAS PAMATPRINCIPI

1.53. Sistēmas pamatiezīmes ir: a) statistiskās vienības un to grupējumi; b) plūsmas un uzkrātie lielumi; c) kontu sistēma un agregāti; d) ielaides un izlaides ietvars.

Statistiskās vienības un to grupējumi

1.54. EKS 2010 sistēma izmanto divu veidu vienības un divus atbilstīgus ekonomikas apakšsadalījuma veidus, kas ir visai atšķirīgi un paredzēti atšķirīgiem analītiskiem mērķiem.

1.55. Pirmo mērķi – aprakstīt ienākuma, izdevumu un finanšu plūsmas un bilances – sasniedz, grupējot institucionālās vienības sektoros, ņemot vērā to galvenās funkcijas, darbību un mērķus.

1.56. Otro mērķi – aprakstīt ražošanas procesus un ielaides un izlaides analīzi – sasniedz, vietējās darbības veida vienības (vietējās DVV) sistēmā grupējot nozarēs, ņemot vērā to darbības veidu. Darbību raksturo produktu ielaide, ražošanas process un produktu izlaide.

Institucionālās vienības un sektori

1.57. Institucionālās vienības ir ekonomiski subjekti, kuriem var piederēt preces un aktīvi, kuri var uzņemties saistības un ar pilnām tiesībām iesaistīties ekonomiskās darbībās un darījumos ar citām vienībām. EKS 2010 sistēmas nolūkiem institucionālās vienības grupē piecos savstarpēji izslēdzošos iekšzemes institucionālos sektoros, kurus veido šāda veida vienības: a) nefinanšu sabiedrības; b) finanšu sabiedrības; c) vispārējā valdība; d) mājsaimniecības; e) mājsaimniecības apkalpojošās bezpeļņas organizācijas. Kopā šie pieci sektori veido kopējo ekonomiku. Katrs sektors ir sadalīts arī apakšsektoros. EKS 2010 sistēma nodrošina pilnīgu plūsmu kontu un bilanču kopumu, kas jāveido katram sektoram un apakšsektoram, kā arī kopējai ekonomikai. Ir iespējama nerezidentvienību mijiedarbība ar šiem pieciem iekšzemes sektoriem, un mijiedarbība ir parādīta starp pieciem iekšzemes sektoriem un sesto institucionālo sektoru – pārējās pasaules sektoru.

Vietējās darbības veida vienības un nozares

1.58. Gadījumos, kad institucionālās vienības veic vairāk nekā vienu darbību, tās jāsadala, pamatojoties uz to darbības veidu. Vietējās darbības veida vienības dod iespēju veidot šo attēlojumu. Vietējā darbības veida vienība kā ražotāja NACE 2. redakcijas klases līmenī (4 zīmes) grupē visas institucionālās vienības daļas, kuras atrodas vienā vietā vai cieši saistītās vietās un kuras piedalās šajā darbībā.

1.59. Vietējo DVV reģistrē katrai sekundārajai darbībai; tomēr, ja nav pieejami uzskaites dokumenti šo darbību atsevišķam aprakstam, tad vietējā DVV apvieno vairākas sekundārās darbības. Grupa, kas apvieno visas vietējās DVV, kuras iesaistītas tajā pašā vai līdzīgā darbības veidā, veido nozari. Institucionālā vienībā ietilpst viena vai vairākas vietējās DVV; vietējā DVV pieder vienai un tikai vienai institucionālai vienībai.

1.60. Ražošanas procesa analīzei izmanto analītisku ražošanas vienību. Šo vienību novēro tikai tad, kad vietējā DVV ražo vienu produktu un neveic sekundārās darbības. Šo vienību dēvē par viendabīgās ražošanas vienību. Šādu vienību grupējumi veido viendabīgas nozares.

Rezidentvienības un nerezidentvienības; kopējā ekonomika un pārējā pasaule

1.61. Kopējo ekonomiku definē rezidentvienību izteiksmē. Vienība ir kādas valsts rezidentvienība, ja tai šīs valsts ekonomiskajā teritorijā ir galveno ekonomisko interešu centrs – tas ir, ja tā ilgstošā laikposmā (gadu vai ilgāk) veic ekonomisko darbību šajā ekonomiskajā teritorijā. Institucionālie sektori, kas minēti 1.57. punktā, ir institucionālo vienību rezidentu grupas.

1.62. Rezidentvienības veic darījumus ar nerezidentvienībām (tas ir, vienībām, kas ir rezidenti citās ekonomikās). Tādi darījumi ir ekonomikas ārējie darījumi, un tos grupē pārējās pasaules kontā. Tādējādi pārējās pasaules nozīme ir līdzīga institucionāla sektora nozīmei, kaut gan nerezidentvienības iekļauj tikai tiktāl, ciktāl tās ir iesaistītas darījumos ar institucionālām rezidentvienībām.

1.63. Nosacītās rezidentvienības, kas EKS 2010 sistēmā uztvertas kā institucionālās vienības, definē šādi: a) tās nerezidentvienību daļas, kurām valsts ekonomiskajā teritorijā ir galveno ekonomisko interešu centrs (tas ir, kuras vairumā gadījumu iesaistās ekonomiskajos darījumos gadu vai ilgāk); b) nerezidentvienības, kas ir zemes vai ēku īpašnieki valsts ekonomiskajā teritorijā, bet tikai attiecībā uz darījumiem, kas skar šādu zemi vai ēkas.

Plūsmas un uzkrātie lielumi

1.64. Sistēmā ieraksta divus informācijas pamatveidus: plūsmas un uzkrātos lielumus. Plūsmas attiecas uz darbībām un notikumu sekām noteiktā laikposmā, bet uzkrātie lielumi attiecas uz stāvokli noteiktā laika momentā.

Plūsmas

1.65. Plūsmas atspoguļo ekonomiskas vērtības rašanos, pārveidi, apmaiņu, nodošanu vai izzušanu. Tās saistītas ar institucionālās vienības aktīvu vai saistību vērtības maiņu. Ir divu veidu ekonomiskās plūsmas: darījumi un citas aktīvu pārmaiņas. Darījumus atspoguļo visos kontos un tabulās, kur parādās plūsmas, izņemot aktīvu apjoma citu pārmaiņu kontu un pārvērtēšanas kontu. Citas aktīvu pārmaiņas parādās tikai šajos divos kontos. Elementārie darījumi un citas plūsmas pēc to būtības tiek grupēti salīdzinoši nedaudzos veidos.

1.66. Darījums ir ekonomiska plūsma, kas ir mijiedarbība starp institucionālām vienībām, savstarpēji vienojoties, vai darbība institucionālā vienībā, ko ir lietderīgi aplūkot kā darījumu tāpēc, ka vienība darbojas divos dažādos stāvokļos. Darījumi ir sadalīti četrās galvenajās grupās: a) produktu darījumi: raksturo produktu izcelsmi (iekšzemes izlaide vai imports) un izlietojumu (starppatēriņš, galapatēriņš, kapitāla veidošana – kas ietver pamatkapitāla patēriņu – vai eksports); b) sadales darījumi: apraksta ražošanas radītās pievienotās vērtības sadali starp darbaspēku, kapitālu un valdību, kā arī ienākuma un bagātības (ienākuma un mantas nodokļi un citi pārvedumi) pārdali; c) finanšu darījumi: apraksta finanšu aktīvu neto iegādi vai saistību neto uzņemšanos par katru finanšu instrumenta veidu. Šādi darījumi rodas kā pretējie darījumi nefinanšu darījumiem vai kā darījumi, kuros iesaistīti tikai finanšu instrumenti; d) iepriekš tekstā minētajās trijās grup