1992R2081 — LV — 01.05.2004 — 005.001

Šis dokuments ir izveidots vienīgi dokumentācijas nolūkos, un iestādes neuzņemas nekādu atbildību par tā saturu

Grozīta ar:





Grozīta ar:









▼B

PADOMES REGULA (EEK) Nr. 2081/92

(1992. gada 14. jūlijs)

par lauksaimniecības produktu un pārtikas produktu ģeogrāfiskās izcelsmes norāžu un cilmes vietu nosaukumu aizsardzību







EIROPAS KOPIENU PADOME, ņemot vērā Eiropas Ekonomikas kopienas dibināšanas līgumu, un jo īpaši tā 43. pantu, ņemot vērā Komisijas priekšlikumu ( 1 ), ņemot vērā Eiropas Parlamenta atzinumu ( 2 ), ņemot vērā Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu ( 3 ), tā kā lauksaimniecības produktu un pārtikas ražošanai, izgatavošanai un izplatīšanai ir būtiska nozīme Kopienas ekonomikā; tā kā kopējās lauksaimniecības politikas pielāgošanā cita starpā būtu jāsekmē lauksaimniecības ražojumu dažādošana, lai sasniegtu labāku līdzsvaru starp pieprasījumu un piedāvājumu; tā kā tādu produktu reklāma, kurai ir konkrētas īpašības, varētu ievērojami sekmēt lauku ekonomiku, jo īpaši mazāk izdevīgus vai attālus rajonus, uzlabojot lauksaimnieku ienākumus un saglabājot lauku iedzīvotājus šajos rajonos; tā kā pēdējos gados turklāt novērots, ka pārtikas kvalitātei patērētāji piešķir lielāku nozīmi nekā kvantitātei; tā kā šie īpašo produktu meklējumi rada pieaugošu pieprasījumu pēc lauksaimniecības produktiem vai pārtikas ar nosakāmu ģeogrāfisko izcelsmi; tā kā, ņemot vērā tirgoto produktu daudzveidību un par tiem sniegtās informācijas pārpilnību, patērētāju rīcībā jābūt skaidrai un īsai informācijai par produkta izcelsmi, lai tie spētu izdarīt labāko izvēli; tā kā lauksaimniecības produktu un pārtikas marķēšanu reglamentē vispārējie noteikumi, kas noteikti Padomes 1978. gada 18. decembra Direktīvā 79/112/EEK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz pārtikas marķēšanu, piedāvājumu un reklāmu ( 4 ); tā kā, ņemot vērā to īpatnības, būtu jāpieņem papildu īpaši noteikumi par lauksaimniecības produktiem un pārtiku no konkrētiem ģeogrāfiskiem apgabaliem; tā kā, pateicoties vēlmei aizsargāt lauksaimniecības produktus un pārtiku, kam ir nosakāma ģeogrāfiskās izcelsmes vieta, dažās dalībvalstīs ieviesti “reģistrētie cilmes vietas nosaukumi”; tā kā tie bijuši veiksmīgi ražotājiem, kuri, pūloties uzlabot kvalitāti, sasnieguši augstākus ienākumus, un patērētājiem, kuri var nopirkt augstas kvalitātes produktus, garantiju par attiecīgo ražošanas metodi un izcelsmi; tā kā valstu praksē tomēr nav vienādības reģistrēto cilmes vietu nosaukumu vai ģeogrāfiskās izcelsmes norāžu pielietojumā; tā kā būtu jāparedz Kopienas pieeja; tā kā Kopienas noteikumu sistēma par aizsardzību ļaus attīstīt ģeogrāfiskās izcelsmes norādes un cilmes vietu nosaukumus, jo šāda sistēma ar saskaņotāku pieeju nodrošinās godīgu konkurenci to ražotāju starpā, kuru ražotajiem produktiem ir šādas norādes, un sekmēs produktu uzticamību no patērētāju viedokļa; tā kā iecerētajiem noteikumiem būtu jāņem vērā tādi pastāvošie Kopienas tiesību akti par vīniem un stiprajiem alkoholiskajiem dzērieniem, kuri sniedz augstāku aizsardzības līmeni; tā kā šīs regulas darbības joma ir ierobežota ar dažiem lauksaimniecības produktiem un pārtiku, kuras īpašībām ir saistība ar ģeogrāfiskās izcelsmes vietu; tā kā tomēr šo darbības jomu var paplašināt, lai aptvertu citus produktus vai pārtiku; tā kā saskaņā ar pastāvošo praksi būtu jādefinē divu veidu ģeogrāfiskā apraksta tipi, - aizsargātās ģeogrāfiskās izcelsmes norādes un aizsargātie cilmes vietas nosaukumi; tā kā lauksaimniecības produktam vai pārtikai ar šādu norādi jāatbilst specifikācijā izklāstītajiem attiecīgajiem nosacījumiem; tā kā, lai baudītu aizsardzību katrā dalībvalstī, ģeogrāfiskās izcelsmes norādēm un cilmes vietu nosaukumiem jābūt reģistrētiem Kopienas līmenī; tā kā ierakstam reģistrā būtu jāsniedz informācija arī tirdzniecībā iesaistītajām personām un patērētājiem; tā kā reģistrēšanas kārtībai būtu jādod iespēja visām individuāli un tieši ieinteresētajām personām kādā dalībvalstī izmantot savas tiesības, paziņojot Komisijai par iebildumiem; tā kā būtu jābūt kārtībai, kas, ņemot vērā tehnoloģijas attīstību vai lauksaimniecības produkta vai pārtikas ģeogrāfiskās izcelsmes norādes vai cilmes vietas nosaukuma svītrojumu reģistrā, pēc reģistrēšanas pieļautu specifikācijas grozījumu, ja minētais produkts vai pārtika vairs neatbilst specifikācijai, pamatojoties uz kuru tika piešķirta ģeogrāfiskās izcelsmes norāde vai cilmes vietas nosaukums; tā kā būtu jāparedz noteikums par tirdzniecību ar trešajām valstīm, kas piedāvā līdzvērtīgas garantijas attiecībā uz to teritorijās piešķirtu ģeogrāfiskās izcelsmes norāžu vai cilmes vietu nosaukumu izdošanu un pārbaudēm; tā kā jāparedz noteikums par kārtību, kas izveido ciešu sadarbību starp dalībvalstīm un Komisiju reglamentējošajā komitejā, kas izveidota šim nolūkam, IR PIEŅĒMUSI ŠO REGULU.







1. pants

▼M4

1. Ar šo regulu pieņem cilmes vietu nosaukumu un ģeogrāfiskās izcelsmes norāžu aizsardzības noteikumus attiecībā uz Līguma I pielikumā minētajiem lietošanai pārtikā domātiem lauksaimniecības produktiem un šīs regulas I pielikumā minētajiem pārtikas produktiem, un šīs regulas II pielikumā minētajiem lauksaimniecības produktiem.

Tomēr šī regula neattiecas uz vīnu nozares produktiem, izņemot vīna etiķi, un uz stiprajiem alkoholiskajiem dzērieniem. Šis punkts neierobežo Regulas (EK) Nr. 1493/1999 par vīna tirgus kopīgo organizāciju piemērošanu.

Šīs regulas I un II pielikumu var grozīt, izmantojot 15. pantā noteikto procedūru.

▼B

2. Šo regulu piemēro, neskarot citus īpašus Kopienas noteikumus.

3. Padomes 1983. gada 28. marta Direktīvu 83/189/EEK, ar ko nosaka informācijas sniegšanas kārtību tehnisko standartu un noteikumu jomā ( 5 ), nepiemēro cilmes vietu nosaukumiem un ģeogrāfiskās izcelsmes norādēm, uz ko attiecas šī regula.

2. pants

1. Lauksaimniecības produktu un pārtikas cilmes vietu nosaukumu un ģeogrāfiskās izcelsmes norāžu Kopienas aizsardzība panākama saskaņā ar šo regulu.

2. Šajā regulā:

a) cilmes vietas nosaukums ir kāda reģiona, kādas konkrētas vietas vai, izņēmuma gadījumos, valsts nosaukums, kas izmantots, lai aprakstītu kādu lauksaimniecības produktu vai pārtikas produktu: — kura izcelsme ir minētajā reģionā, konkrētā vietā vai valstī, un — tā kvalitāte vai īpašības lielā mērā vai pilnīgi ir saistītas ar īpašu ģeogrāfisku vidi un tai piemītošajiem dabas vai cilvēka faktoriem, un ražošana, apstrāde un sagatavošana veikta attiecīgajā ģeogrāfiskajā apgabalā;

b) ģeogrāfiskās izcelsmes norāde ir reģiona, kādas konkrētas vietas vai, izņēmuma gadījumos, kādas valsts nosaukums, kas izmantots, lai aprakstītu kādu lauksaimniecības produktu vai pārtikas produktu: — kura izcelsme ir minētajā reģionā, konkrētā vietā vai valstī, un — kuram ir īpaša kvalitāte, reputācija vai citas īpašības, kas ir saistītas ar minēto ģeogrāfisko izcelsmi un kura ražošana un/vai apstrāde un/vai sagatavošana veikta attiecīgajā ģeogrāfiskajā apgabalā.

3. Atsevišķi tradicionāli ģeogrāfiski vai neģeogrāfiski nosaukumi, kas apzīmē lauksaimniecības produktu vai pārtiku ar izcelsmi kādā reģionā vai kādā konkrētā vietā un kas atbilst 2. punkta a) apakšpunkta otrajā ievilkumā minētajiem nosacījumiem, arī uzskatāmi par cilmes vietas nosaukumiem.

4. Atkāpjoties no 2. panta a) punkta, atsevišķi ģeogrāfiskie nosaukumi uzskatāmi par cilmes vietas nosaukumiem, ja attiecīgo produktu izejvielas nāk no ģeogrāfiska apgabala, kas lielāks par apstrādes teritoriju, vai cita ģeogrāfiska apgabala, kas nav apstrādes teritorija, ja vien:

— izejvielu ražošanas teritorija ir ierobežota,

— attiecīgo izejvielu ražošanai ir īpaši apstākļi, un

— ir paredzēti pārbaudes pasākumi, lai nodrošinātu, ka tiek ievēroti minētie nosacījumi.

5. Šā panta 4. punkta nolūkā par izejvielām var uzskatīt tikai dzīvus dzīvniekus, gaļu un pienu. Citu izejvielu izmantojumu var atļaut 15. panta noteiktajā kārtībā.

6. Lai konkrētiem nosaukumiem piemērotu 4. punktā paredzēto atkāpi, attiecīgā dalībvalsts var atzīt tos par valsts aizsargājamiem cilmes vietas nosaukumiem vai tie par tādiem jau ir atzīti, vai, ja šādas shēmas nav, tiem jābūt pārbaudītiem un tradicionāliem, un ar īpašu reputāciju un slavu.

7. Lai tiktu piemērota 4. punktā minētā atkāpe, reģistrēšanas pieteikumi jāiesniedz divu gadu laikā pēc šīs regulas stāšanās spēkā. ►A1 Austrijai, Somijai un Zviedrijai iepriekšminētais laikposms sākas no pievienošanās dienas. ◄ ►A2 Attiecībā uz Čehijas Republiku, Igauniju, Kipru, Latviju, Lietuvu, Ungāriju, Maltu, Poliju, Slovēniju un Slovākiju iepriekšminētais laikposms sākas pievienošanās dienā. ◄

3. pants

1. Nosaukumus, kas pārvērtušies par sugas vārdiem, reģistrēt nedrīkst.

Šajā regulā “nosaukums, kas pārvērties par sugas vārdu” ir lauksaimniecības produkta vai pārtikas nosaukums, kas, lai gan tas attiecas uz izcelsmes vietu vai reģionu, kur šis produkts vai pārtika sākotnēji ražots vai tirgots, ir pārvērties par kāda lauksaimniecības produkta vai pārtikas parasto nosaukumu.

Lai noskaidrotu, vai nosaukums pārvērties par sugas vārdu, ņem vērā visus faktorus, jo īpaši:

— esošo stāvokli dalībvalstī, kur nosaukums radies, un patēriņa apgabalos,

— esošo stāvokli citās dalībvalstīs,

— attiecīgos valsts likumus vai Kopienas tiesību aktus.

Ja, ievērojot 6. un 7. pantā noteikto kārtību, reģistrācijas pieteikums noraidīts tādēļ, ka nosaukums pārvērties par sugas vārdu, Komisija publicē šo lēmumu Eiropas Kopienu Oficiālajā Vēstnesī.

2. Nosaukumu nevar reģistrēt kā cilmes vietas nosaukumu vai ģeogrāfiskās izcelsmes norādi, ja tas ir pretrunā ar auga vai dzīvnieka šķirnes nosaukumu un tādēļ var maldināt plašu sabiedrību attiecībā uz produkta patieso izcelsmi.

3. Pirms šīs regulas stāšanās spēkā, Padome pēc Komisijas priekšlikuma ar kvalificētu balsu vairākumu sastāda un Eiropas Kopienu Oficiālajā Vēstnesī publicē nepilnīgu, orientējošu sarakstu ar to lauksaimniecības produktu vai pārtikas izstrādājumu nosaukumiem, uz ko attiecas šī regula un kas saskaņā ar 1. punktu tiek uzskatīti par sugas vārdiem, un tādējādi tos nevar reģistrēt saskaņā ar šo regulu.

4. pants

1. Lai varētu izmantot aizsargātu cilmes vietas nosaukumu (ACVN) vai aizsargātu ģeogrāfiskās izcelsmes norādi (AĢIN), lauksaimniecības produktam vai pārtikai jāatbilst specifikācijai.

2. Produkta specifikācijā ietilpst vismaz:

a) lauksaimniecības produkta vai pārtikas nosaukums, ieskaitot cilmes vietas nosaukumu vai ģeogrāfiskās izcelsmes norādi;

b) lauksaimniecības produkta vai pārtikas, tostarp izejvielu, apraksts, vajadzības gadījumā produkta vai pārtikas galvenās fizikālās, ķīmiskās, mikrobioloģiskās un/vai organoleptiskās īpašības;

c) ģeogrāfiskā apgabala definējums un vajadzības gadījumā ziņas, kas rāda atbilstību 2. panta 4. punktam;

d) pierādījums, ka lauksaimniecības produkts vai pārtika nāk no ģeogrāfiskā apgabala attiecīgi 2. panta 2. punkta a) vai b) apakšpunkta izpratnē;

▼M4

e) lauksaimniecības produkta vai pārtikas produkta iegūšanas metodes apraksts un vajadzības gadījumā autentiskās un nemainīgās vietēji izmantotās metodes, un informācija attiecībā uz iepakojumu, ja grupa, kas iesniedz pieprasījumu, nosaka un pamato, ka iepakošana jāveic ierobežotajā ģeogrāfiskajā apgabalā, lai aizsargātu kvalitāti, nodrošinātu izsekojamību vai nodrošinātu kontroli;

▼B

f) dati par saistību ar ģeogrāfisko vidi vai ģeogrāfisko izcelsmi attiecīgi 2. panta 2. punkta a) vai b) apakšpunkta izpratnē;

g) dati par 10. pantā paredzētajām pārbaudes struktūrām;

h) konkrēti marķēšanas dati attiecīgi par ACVN vai AĢIN norādi vai līdzvērtīgām tradicionālām valsts norādēm;

i) Kopienas un/vai valsts noteikumos noteiktās prasības.

5. pants

1. Pieteikumus reģistrācijai var iesniegt tikai grupa vai, ja izpildīti nosacījumi, kas nosakāmi saskaņā ar 15. pantā paredzēto kārtību, fiziska vai juridiska persona.

Šajā pantā “grupas” ir visas to ražotāju un/vai apstrādes uzņēmumu apvienības, neatkarīgi no apvienību juridiskās formas vai sastāva, kuri strādā ar vienu lauksaimniecības vai pārtikas produktu. Grupas locekles var būt citas ieinteresētās personas.

2. Grupa vai fiziska vai juridiska persona var iesniegt reģistrācijas pieteikumu tikai attiecībā uz lauksaimniecības produktiem vai pārtiku, ko tā ražo vai iegūst 2. panta 2. punkta a) vai b) apakšpunkta izpratnē.

3. Reģistrācijas pieteikumā ietilpst 4. pantā minētā produkta specifikācija.

4. Pieteikums nosūtāms dalībvalstij, kur atrodas attiecīgais ģeogrāfiskais apgabals.

5. Dalībvalsts pārbauda, vai pieteikums ir pamatots, un, ja tā uzskata, ka produkts apmierina šīs regulas prasības, nosūta Komisijai pieteikumu, iekļaujot 4. pantā minēto produkta specifikāciju un citus dokumentus, kas pamato tās lēmumu.

▼M1

Dalībvalsts var piešķirt tikai pagaidu valsts aizsardzību pašreizējās regulas nozīmē nosaukumam, kurš iesniegts prasītajā veidā, un, vajadzības gadījumā, arī pielāgošanās periodu, kurš sākas iesniegšanas dienā; gan vienu, gan otru var uz laiku piešķirt pie tiem pašiem nosacījumiem sakarā ar pieteikumu produkta specifikācijas maiņai.

Šāda pagaidu valsts aizsardzība beidzas dienā, kad saskaņā ar šo regulu pieņem lēmumu par reģistrāciju. Pēc lēmuma pieņemšanas var atļaut līdz piecus gadus ilgu pielāgošanās periodu ar nosacījumu, ka attiecīgie uzņēmumi likumīgi tirgojuši minētos produktus, lietojot attiecīgos nosaukumus vismaz piecus gadus bez pārtraukuma līdz 6. panta 2. punktā paredzētās publikācijas datumam.

Ja nosaukums nav reģistrēts saskaņā ar šo regulu, pilnu atbildību par šādas valsts aizsardzības radītajām sekām uzņemas attiecīgā dalībvalsts.

Dalībvalstu saskaņā ar otro daļu veiktie pasākumi rada sekas tikai valsts līmenī, tie neietekmē Kopienas iekšējo tirdzniecību.

▼M4

Ja pieteikums attiecas uz tādu nosaukumu, kas norāda arī uz pierobežas apgabalu, vai tradicionālu nosaukumu, kas saistīts ar šo ģeogrāfisko apgabalu, kurš atrodas citā dalībvalstī vai trešā valstī, kas atzīta saskaņā ar 12. panta 3. punktā paredzēto procedūru, tad dalībvalsts, kurai bija nosūtīts pieteikums, pirms pieteikuma nosūtīšanas apspriežas ar attiecīgo dalībvalsti vai trešo valsti.

Ja pēc apspriešanās grupas vai fiziskās vai juridiskās personas no attiecīgajām valstīm vienojas par vispārēju risinājumu, attiecīgās valstis var iesniegt Komisijai kopīgu reģistrācijas pieteikumu.

Var pieņemt īpašus noteikumus saskaņā ar 15. pantā noteikto procedūru.

▼B

6. Dalībvalstis pieņem normatīvos un administratīvos aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu šā panta prasības.

6. pants

1. Sešu mēnešu laikā Komisija veic oficiālu izmeklēšanu, lai pārbaudītu, vai reģistrācijas pieteikumā ir visi 4. pantā paredzētie dati.

Komisija informē attiecīgo dalībvalsti par konstatēto.

▼M4

Komisija publisko reģistrācijas pieteikumu, norādot dienu, kad iesniegts pieteikums.

▼B

2. Ja Komisija, ņemot vērā to, kas izriet no 1. punkta, secina, ka nosaukumu var aizsargāt, tā publicē Eiropas Kopienu Oficiālajā Vēstnesī iesniedzēja vārdu un adresi, produkta nosaukumu, galvenos pieteikuma punktus, norādes uz valsts noteikumiem, kas reglamentē produkta sagatavošanu, ražošanu vai izgatavošanu un vajadzības gadījumā secinājumu pamatojumus.

3. Ja Komisijai nav paziņoti nekādi iebildumi saskaņā ar 7. pantu, nosaukumu iekļauj Komisijas pārziņā esošajā “Aizsargāto cilmes vietu nosaukumu un ģeogrāfiskās izcelsmes norāžu reģistrā”, kurā ir attiecīgo grupu nosaukumi un par pārbaudēm atbildīgās institūcijas.

4. Komisija publicē Eiropas Kopienu Oficiālajā Vēstnesī:

— reģistrā iekļautos nosaukumus,

— saskaņā ar 9. un 11. pantu reģistrā izdarītos grozījumus.

5. Ja, ņemot vērā 1. punktā paredzēto izmeklēšanu, Komisija secina, ka nosaukums neatbilst aizsardzībai, tā saskaņā ar 15. pantā paredzēto procedūru pieņem lēmumu neveikt šā panta 2. punktā paredzēto publikāciju.

Pirms 2. un 4. punktā paredzētās publikācijas un 3. punktā paredzētās reģistrācijas Komisija var lūgt 15. pantā paredzētās Komitejas atzinumu.

▼M4

6. Ja pieteikums attiecas uz homonīmu jau reģistrētam nosaukumam no Eiropas Savienības vai tādas trešās valsts, kas atzīta saskaņā ar 12. panta 3. punkta procedūru, Komisija pirms reģistrēšanas saskaņā ar šā panta 3. punktu var lūgt 15. pantā paredzētās Komitejas atzinumu.

Homonīmu nosaukumu, kas atbilst šīs regulas prasībām, reģistrē, pienācīgi ievērojot vietējo un tradicionālo lietojumu un faktisko sajaukšanas risku, jo īpaši:

— tādu homonīmu nosaukumu nereģistrē, kas liek sabiedrībai maldīgi domāt, ka produkti ir no kādas citas teritorijas, pat ja nosaukums ir precīzs attiecībā uz šo lauksaimniecības produktu vai pārtikas produktu faktisko teritoriju, apgabalu vai izcelsmes vietu,

— reģistrēta homonīma nosaukuma lietojums ir atkarīgs no priekšnoteikuma, lai praksē tiktu skaidri atšķirts vēlāk reģistrēts homonīms no reģistrā jau esošā nosaukuma, ievērojot nepieciešamību taisnīgi attiekties pret ražotājiem un nemaldināt patērētājus.

▼B

7. pants

1. Sešu mēnešu laikā pēc 6. panta 2. punktā minētās publikācijas Eiropas Kopienu Oficiālajā Vēstnesī katra dalībvalsts var izteikt iebildumus par reģistrāciju.

2. Dalībvalstu kompetentās iestādes nodrošina, ka visām personām, kam var būt likumīga ekonomiska interese, ir atļauts izteikt viedokli par pieteikumu. Turklāt dalībvalstis saskaņā ar dalībvalstīs esošo stāvokli var paredzēt piekļuvi citām likumīgi ieinteresētām pusēm.

3. Visas likumīgi ieinteresētas fiziskas vai juridiskas personas var iebilst pret ierosināto reģistrāciju, nosūtot pienācīgi pamatotu paziņojumu tās dalībvalsts kompetentajai iestādei, kur minētā persona dzīvo vai ir reģistrēta. Kompetentā iestāde veic vajadzīgos pasākumus, lai noteiktajā termiņā izskatītu šīs piezīmes vai iebildumus.

4. Iebilduma paziņojums pieņemams tikai, ja tas:

— norāda uz neatbilstību 2. pantā minētajiem nosacījumiem, vai

▼M1

— norāda, ka ierosinātā nosaukuma reģistrācija apdraudētu pilnīgi vai pa daļai identiska nosaukuma vai preču zīmes, vai arī produktu, kuri likumīgi ir bijuši tirgū vismaz piecus gadus pirms 6. panta 2. punktā paredzētās publikācijas, pastāvēšanu,

▼B

— vai norāda pazīmes, kas pierāda, ka nosaukums, kam pieteikta reģistrācija, pēc būtības ir sugas vārds.

5. Ja iebildums 4. punkta nozīmē ir pieņemams, Komisija attiecīgās valstis lūdz saskaņā ar valstu iekšējo kārtību rast savstarpēju vienošanos trīs mēnešu laikā. Ja:

a) vienošanās panākta, konkrētās dalībvalstis paziņo Komisijai visus faktorus, kas vienošanos darīja iespējamu, kopā ar iesniedzēja un iebildumu cēlēja viedokli. Ja saskaņā ar 5. pantu saņemtā informācija nav mainījusies, Komisija rīkojas saskaņā ar 6. panta 4. punktu. Ja tā ir mainījusies, Komisija atkal sāk 7. pantā noteikto procedūru;

b) vienošanās nav panākta, Komisija pieņem lēmumu saskaņā ar 15. pantā noteikto kārtību, ievērojot tradicionālo godprātīgo praksi un pārpratuma faktisko iespēju. Ja Komisija nolemj veikt reģistrāciju, tā veic publikāciju saskaņā ar 6. panta 4. punktu.

8. pants

ACVN, AĢIN vai līdzvērtīgas tradicionālas valsts norādes var būt tikai uz lauksaimniecības produktiem un pārtikas, kas atbilst šai regulai.

9. pants

Attiecīgā dalībvalsts var lūgt specifikācijas grozījumu, jo īpaši lai ņemtu vērā zinātnes un tehnikas jaunākās atziņas vai no jauna definētu ģeogrāfisko apgabalu.

Šīs regulas 6. panta kārtību piemēro mutatis mutandis.

Komisija tomēr saskaņā ar 15. pantā paredzēto kārtību var pieņemt lēmumu nenozīmīgu grozījumu gadījumā nepiemērot 6. pantā paredzēto kārtību.

10. pants

1. Dalībvalstis nodrošina, ka ne vēlāk kā sešus mēnešus pēc šīs regulas stāšanās spēkā pastāv pārbaudes struktūras, kuru uzdevums ir nodrošināt, ka lauksaimniecības produkti un pārtika ar aizsargātiem nosaukumiem atbilst specifikācijā paredzētajām prasībām. ►A1 Austrijai, Somijai un Zviedrijai iepriekšminētais laikposms sākas no pievienošanās dienas. ◄ ►A2 Attiecībā uz Čehijas Republiku, Igauniju, Kipru, Latviju, Lietuvu, Ungāriju, Maltu, Poliju, Slovēniju un Slovākiju iepriekšminētais laikposms sākas pievienošanās dienā. ◄

2. Pārbaudes struktūrā var būt viena vai vairākas izraudzītas pārbaudes iestādes un/vai privātas organizācijas, kuras dalībvalsts apstiprinājusi minētajam nolūkam. Dalībvalstis nosūta Komisijai apstiprināto iestāžu un/vai organizāciju sarakstus un attiecīgās pilnvaras. Komisija minētos datus publicē Eiropas Kopienu Oficiālajā Vēstnesī.

3. Norīkotajām pārbaudes iestādēm un/vai apstiprinātajām privātajām organizācijām jāsniedz pietiekamas objektivitātes un neatkarības garantijas visiem to kontrolei pakļautajiem ražotājiem vai apstrādes uzņēmumiem un to rīcībā vienmēr jābūt kvalificētiem darbiniekiem un vajadzīgajiem resursiem, lai veiktu pārbaudes lauksaimniecības produktiem un pārtikai ar aizsargātu nosaukumu.

Ja pārbaudes struktūra dažu pārbaužu veikšanai izmanto citas organizācijas pakalpojumus, minētai organizācijai jānodrošina tādas pašas garantijas. Šajā gadījumā norīkotās pārbaudes iestādes un/vai apstiprinātās privātās organizācijas tomēr joprojām ir atbildīgas pret attiecīgo valsti par visām pārbaudēm.

No 1998. gada 1. janvāra, lai dalībvalstis šīs regulas mērķiem varētu apstiprināt privātās organizācijas, šīm organizācijām jāatbilst prasībām, kas noteiktas 1989. gada 26. jūnija standartā EN 45011.

▼M4

Standartu vai standarta EN 45011 piemērojamo variantu, kura prasības ir jāizpilda privātajām struktūrām, lai varētu saņemt apstiprinājumu, nosaka vai groza saskaņā ar 15. pantā noteikto procedūru.

Līdzvērtīgo standartu vai līdzvērtīgā standarta piemērojamo variantu attiecībā uz tādām trešām valstīm, kas atzītas saskaņā ar 12. panta 3. punktu, kura prasības ir jāizpilda privātajām struktūrām, lai saņemtu apstiprinājumu, nosaka vai groza saskaņā ar 15. pantā noteikto procedūru.

▼B

4. Ja norīkotā pārbaudes iestāde un/vai privātā organizācija kādā dalībvalstī konstatē, ka lauksaimniecības produkts vai pārtika ar aizsargātu cilmes vietas nosaukumu neatbilst specifikācijas kritērijiem, tā veic vajadzīgos pasākumus, lai nodrošinātu atbilstību šai regulai. Tā informē attiecīgo dalībvalsti par pārbaužu laikā veiktajiem pasākumiem. Ieinteresētās puses ir jāinformē par visiem pieņemtajiem lēmumiem.

5. Dalībvalstij jāatsauc pārbaudes organizācijas apstiprinājums, ja tā vairs neatbilst 2. un 3. punktā minētajiem kritērijiem. Tā informē Komisiju, kas Eiropas Kopienu Oficiālajā Vēstnesī publicē apstiprināto organizāciju pārskatīto sarakstu.

6. Dalībvalstis veic vajadzīgos pasākumus, lai nodrošinātu, ka ražotājam, kas atbilst šai regulai, ir pieejama pārbaudes sistēma.

7. Šajā regulā paredzēto pārbaužu izmaksas sedz ražotāji, kas izmanto aizsargāto nosaukumu.

11. pants

1. Jebkura dalībvalsts var izteikt iebildumu, ka kāds aizsargāta nosaukuma lauksaimniecības produkts vai pārtikas izstrādājums neatbilst kādam no attiecīgā produkta specifikācijā paredzētajiem nosacījumiem.

2. Šā panta 1. punktā minētā dalībvalsts savu iesniegumu iesniedz attiecīgajai dalībvalstij. Attiecīgā dalībvalsts izskata sūdzību un informē otru dalībvalsti par konstatējumiem un visiem veiktajiem pasākumiem.

3. Atkārtotu pārkāpumu gadījumā un ja attiecīgās dalībvalstis nevar panākt vienošanos, pienācīgi pamatots pieteikums jānosūta Komisijai.

4. Komisija, apspriežoties ar attiecīgajām dalībvalstīm, izskata pieteikumu. Vajadzības gadījumā pēc apspriešanās ar 15. pantā minēto komiteju, Komisija veic vajadzīgos pasākumus. Tajos var ietilpt reģistrācijas anulēšana. ►M4 Paziņojumu par anulēšanu publicē Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī. ◄

▼M4

11.a pants

Saskaņā ar 15. pantā noteikto procedūru Komisija var anulēt nosaukuma reģistrāciju šādos gadījumos:

a) ja tā valsts, kura iesniedza sākotnējo reģistrācijas pieteikumu, pārbauda, ka attiecīgās grupas vai fiziskās vai juridiskās personas iesniegtais pieprasījums anulēt ir pamatots, un nosūta to Komisijai;

b) pamatotu iemeslu dēļ, ja vairs nav iespējams nodrošināt atbilstību specifikācijām, kas noteiktas kādam aizsargāta nosaukuma lauksaimniecības produktam vai pārtikas produktam.

Šādus noteikumus var pieņemt saskaņā ar 15. pantā noteikto procedūru.

Paziņojumu par anulēšanu publicē Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.

▼B

12. pants

1. Neskarot starptautiskus nolīgumus, šī regula var attiekties uz kādu trešās valsts lauksaimniecības produktu vai pārtiku, ja vien:

— šī trešā valsts spēj sniegt tādas pašas vai 4. pantā minētajām līdzvērtīgas garantijas,

▼M4

— attiecīgai trešai valstij ir šajā regulā noteiktajiem pārbaudes pasākumiem un iebildumu tiesībām līdzvērtīgi pārbaudes pasākumi un iebildumu tiesības,

▼B

— attiecīgā trešā valsts ir gatava sniegt līdzvērtīgu aizsardzību tai, kas Kopienā pieejama atbilstošajiem Kopienas lauksaimniecības produktiem vai pārtikai.

2. Ja trešās valsts aizsargātais nosaukums ir vienāds ar Kopienas aizsargāto nosaukumu, reģistrācija piešķirama, pienācīgi ņemot vērā nosaukuma vietējo un tradicionālo lietojumu un pārpratuma faktisko risku.

Atļauju izmantot šādus nosaukumus piešķir tikai, ja produkta izcelsmes valsts ir skaidri un saskatāmi norādīta uz etiķetes.

▼M4

3. Komisija pārbauda pēc attiecīgās valsts pieprasījuma un saskaņā ar 15. pantā noteikto procedūru, vai trešā valsts atbilst līdzvērtīguma nosacījumiem un savas valsts likumdošanas rezultātā sniedz garantijas 1. punkta nozīmē. Ja Komisijas lēmums ir apstiprinošs, piemēro 12.a pantā noteikto procedūru.

12.a pants

1. Ja 12. panta 3. punktā paredzētajā gadījumā grupa vai fiziska vai juridiska persona, kas minēta 5. panta 1. un 2. punktā, kādā trešā valstī vēlas, lai kādu nosaukumu reģistrētu saskaņā ar šo regulu, tā nosūta reģistrācijas pieteikumu iestādēm tajā valstī, kurā atrodas ģeogrāfiskais apgabals. Pieteikumiem ir jāpievieno 4. pantā minētās specifikācijas attiecībā uz katru nosaukumu.

Ja pieteikums attiecas uz kādu nosaukumu, kas norāda arī uz pierobežas apgabalu, vai tradicionālu nosaukumu, kas saistīts ar šo ģeogrāfisko apgabalu kādā dalībvalstī, tad tā trešā valsts, kurai bija nosūtīts pieteikums, pirms pieteikuma nosūtīšanas apspriežas ar attiecīgo dalībvalsti.

Ja pēc apspriešanās grupas vai fiziskās vai juridiskās personas no attiecīgajām valstīm vienojas par vispārēju risinājumu, attiecīgās valstis var iesniegt Komisijai kopīgu reģistrācijas pieteikumu.

Var pieņemt īpašus noteikumus saskaņā ar 15. pantā noteikto procedūru.

2. Ja 1. punktā minētā trešā valsts uzskata, ka ir izpildītas šīs regulas prasības, tā nosūta Komisijai reģistrācijas pieteikumu, kam pievieno:

a) to tiesību normu vai lietojuma aprakstu, uz kura pamata valstī aizsargā vai nosaka šo cilmes vietas nosaukumu vai ģeogrāfiskās izcelsmes norādi;

b) apliecinājumu, ka tās teritorijā ir nodibinātas 10. pantā paredzētās struktūras, un

c) citus dokumentus, ar ko pamatots tās novērtējums.

3. Pieteikums un visi dokumenti, ko nosūta Komisijai, ir kādā no Kopienas oficiālajām valodām, vai tiem ir pievienots tulkojums kādā no Kopienas oficiālajām valodām.

12.b pants

1. Komisija sešu mēnešu laikā pārbauda, vai trešās valsts iesūtītais reģistrācijas pieprasījums satur visus vajadzīgos elementus, un secinājumus paziņo attiecīgajai valstij.

Ja Komisija:

a) secina, ka nosaukums atbilst aizsardzības nosacījumiem, tā publicē pieteikumu saskaņā ar 6. panta 2. punktu. Pirms publikācijas Komisija var lūgt atzinumu 15. pantā paredzētajai Komitejai;

b) secina, ka nosaukums neatbilst aizsardzības nosacījumiem, tā pēc apspriešanās ar pieteikumu iesūtījušo valsti saskaņā ar 15. pantā paredzēto procedūru nolemj neuzsākt a) apakšpunktā paredzēto publicēšanu.

2. Sešu mēnešu laikā pēc publikācijas dienas, kā paredzēts 1. punkta a) apakšpunktā, ikviena fiziska vai juridiska persona savās likumīgajās interesēs var iebilst pret pieteikumu, kas publicēts saskaņā ar 1. punkta a) apakšpunktu, saskaņā ar šādiem noteikumiem:

a) ja iebildums ir no Eiropas Savienības dalībvalsts vai no PTO dalībnieka, attiecīgi piemēro 7. panta 1., 2. un 3. punktu vai 12.d pantu;

b) ja iebildums ir no tādas trešās valsts, kas atbilst 12. panta 3. punkta līdzvērtīguma nosacījumiem, pienācīgi pamatotu iebildes paziņojumu adresē tai valstij, kuras rezidents ir iepriekšminētā fiziskā vai juridiskā persona vai kurā tā reģistrēta, un šī valsts to nosūta Komisijai.

Iebildes paziņojums un visi dokumenti, ko nosūta Komisijai, ir kādā no Kopienas oficiālajām valodām, vai tiem ir pievienots tulkojums kādā no Kopienas oficiālajām valodām.

3. Saskaņā ar 7. panta 4. punktā izklāstītajiem kritērijiem Komisija pārbauda, vai iebildes paziņojums ir pieņemams. Šiem kritērijiem jābūt atspoguļotiem attiecībā pret Kopienas teritoriju. Ja viens vai vairāki iebildumi ir pieņemami saskaņā ar 15. pantā noteikto procedūru Komisija pieņem lēmumu pēc apspriešanās ar valsti, kas iesūtījusi pieteikumu, ņemot vērā tradicionālo un patieso lietojumu un faktisko sajaukšanas risku Kopienas teritorijā. Ja pieņem lēmumu uzsākt reģistrāciju, nosaukumu iekļauj reģistrā, kas paredzēts 6. panta 3. punktā, un publicē saskaņā ar 6. panta 4. punktu.

4. Ja Komisija nesaņem iebildes paziņojumus, tā iekļauj attiecīgo(-os) nosaukumu(-us) 6. panta 3. punktā paredzētajā reģistrā un publicē nosaukumu(-us), kā noteikts 6. panta 4. punktā.

12.c pants

Grupa vai fiziskās vai juridiskās personas, kas minētas 5. panta 1. un 2. punktā, var pieprasīt grozījumus specifikācijā attiecībā uz tādu nosaukumu, kas reģistrēts saskaņā ar 12.a un 12.b pantu, jo īpaši lai ņemtu vērā zinātnes un tehnikas atziņu attīstību vai pārskatītu ģeogrāfisko zonu.

Piemēro procedūru saskaņā ar 12.a un 12.c pantu.

Tomēr Komisija saskaņā ar 15. panta procedūru var nolemt nepiemērot 12.a un 12.b pantā paredzēto procedūru, ja grozījumi ir nenozīmīgi.

12.d pants

1. Sešu mēnešu laikā pēc dienas, kad publicēts 6. panta 2. punktā noteiktais paziņojums Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī par reģistrācijas pieteikumu, ko iesniegusi kāda dalībvalsts, jebkura fiziska vai juridiska persona savās likumīgajās interesēs, kura ir no PTO dalībvalsts vai no tādas trešās valsts, kas ir atzīta saskaņā ar 12. panta 3. punktā paredzēto procedūru, var iebilst pret paredzēto reģistrāciju, nosūtot pienācīgi pamatotu paziņojumu tai valstij, kuras rezidente tā ir vai kurā tā ir reģistrēta, un šī valsts to nosūta Komisijai sagatavotu vai pārtulkotu kādā no Kopienas valodām. Dalībvalstis nodrošina, lai ikvienai personai no PTO dalībvalsts vai no tādas trešās valsts, kas ir atzīta saskaņā ar 12. panta 3. punktā noteikto procedūru, kura var pierādīt, ka tai ir likumīgas mantiskās intereses, ir atļauts apspriesties par pieteikumu.

2. Saskaņā ar 7. panta 4. punktā izklāstītajiem kritērijiem Komisija pārbauda, vai iebildes paziņojums ir pieņemams. Šiem kritērijiem jābūt pierādītiem un novērtētiem attiecībā pret Kopienas teritoriju.

3. Ja iebildums ir pieņemams, izmantojot 15. pantā noteikto procedūru, pēc apspriešanās ar valsti, kas iesūtījusi iebildumu, Komisija pieņem lēmumu, ņemot vērā tradicionālo un patieso pielietojumu un faktisko sajaukšanas risku. Ja tiek nolemts uzsākt reģistrāciju, veic publikāciju saskaņā ar 6. panta 4. punktu.

▼B

13. pants

1. Reģistrētos nosaukumus aizsargā pret:

a) kāda reģistrēta nosaukuma komerciālu izmantojumu, tiešu vai netiešu, kas konstatēts attiecībā uz produktiem, uz kuriem neattiecas reģistrācija, ciktāl minētie produkti ir līdzīgi ar šo nosaukumu reģistrētajiem produktiem vai ciktāl nosaukuma izmantojums ekspluatē aizsargātā nosaukuma reputāciju;

b) ļaunprātīgu izmantošanu, imitēšanu vai asociāciju izraisīšanu, pat ja norādīta attiecīgā produkta patiesā izcelsme vai aizsargātais nosaukums ir tulkots, vai tas ir kopā ar tādām frāzēm kā “stils”, “tips”, “metode”, “kā ražots”, “imitācija” u.tml.;

c) citām nepareizām vai maldinošām norādēm par produkta pirmavotu, izcelsmi, veidu vai būtiskām īpašībām uz iekšējā vai ārējā iepakojuma, reklāmas materiālos vai ar attiecīgo produktu saistītos dokumentos, un produkta iepakošanu traukos, kas var radīt nepareizu iespaidu par tā izcelsmi;

d) jebkādu cita veida praksi, kas var maldināt plašu sabiedrību par attiecīgā produkta patieso izcelsmi.

Ja reģistrētajā nosaukumā ietilpst lauksaimniecības produkta vai pārtikas nosaukums, ko uzskata par sugas vārdu, minētā sugas vārda izmantojumu ar attiecīgu lauksaimniecības vai pārtikas produktu neuzskata par pretēju 1. punkta a) vai b) apakšpunktam.

▼M4 —————

▼B

3. Aizsargātie nosaukumi nevar kļūt par sugas vārdiem.

▼M4

4. Attiecībā uz tādiem nosaukumiem, kuriem reģistrācija ir pieteikta saskaņā 5. pantu vai 12.a pantu, var paredzēt piecus gadus ilgu maksimālo pārejas laiku saskaņā ar 7. panta 5. punkta b) apakšpunktu vai saskaņā ar 12.b panta 3. punktu vai 12.d panta 3. punktu vienīgi tad, ja iebildes paziņojums ir atzīts par pieņemamu, pamatojoties uz to, ka ierosinātā nosaukuma reģistrācija apdraudētu kāda pilnībā vai daļēji homonīma nosaukuma pastāvēšanu vai tādu produktu pastāvēšanu, kas likumīgi atradušies tirgū vismaz piecus gadus pirms 6. panta 2. punktā paredzētās publicēšanas dienas.

Šādu pārejas laiku var paredzēt tikai tad, ja uzņēmumi ir likumīgi tirgojuši attiecīgos produktus, izmantojot attiecīgos nosaukumus nepārtraukti vismaz piecus gadus pirms 6. panta 2. punktā paredzētās publicēšanas dienas.

▼M4

5. Neierobežojot 14. panta piemērošanu, saskaņā ar 15. pantā noteikto procedūru Komisija var nolemt pieļaut reģistrēta nosaukuma un tāda nereģistrēta nosaukuma līdzāspastāvēšanu, kas norāda uz vietu kādā dalībvalstī vai tādā trešā valstī, kura ir atzīta saskaņā ar 12. panta 3. punktā noteikto procedūru, ja minētais nosaukums ir identisks reģistrētajam nosaukumam, ar nosacījumu, ka ir izpildīti šādi nosacījumi:

— identiskā nereģistrētā nosaukuma likumīga lietošana ir bijusi konsekventa un līdzvērtīga vismaz 25 gadus pirms Regulas (EEK) Nr. 2081/92 spēkā stāšanās, un

— ir pierādīts, ka tā lietošanas mērķis nekādā ziņā nav bijis gūt labumu no reģistrētā nosaukuma reputācijas un ka sabiedrība nav tikusi maldināta un nevarētu tikt maldināta attiecībā uz produkta patieso izcelsmi, un

— uz problēmu, kas izriet no identiskajiem nosaukumiem, tika norādīts pirms nosaukuma reģistrācijas.

Reģistrētā nosaukuma un attiecīgā identiskā nereģistrētā nosaukuma līdzāspastāvēšanas maksimālais laiks nevar pārsniegt piecpadsmit gadus, pēc tam nereģistrētos nosaukums pārstāj lietot.

Attiecīgu nereģistrētu ģeogrāfisko nosaukumu atļauj lietot vienīgi tad, ja etiķetē skaidri redzami norāda izcelsmes valsti.

▼B

14. pants

▼M4

1. Ja cilmes vietas nosaukums vai ģeogrāfiskās izcelsmes vietas norāde ir reģistrēta saskaņā ar šo regulu, tādas preču zīmes reģistrācijas pieteikumu noraida, kura attiecas uz tā paša tipa produktu un kuras izmantošana apdraudēs kādu no 13. pantā minētajiem gadījumiem, ja to iesniedz pēc dienas, kad Komisijai ir iesniegts cilmes vietas nosaukuma vai ģeogrāfiskās izcelsmes norādes reģistrācijas pieteikums.

Preču zīmes, kas reģistrētas, pārkāpjot šā punkta pirmo daļu, atzīst par nederīgām.

2. Attiecīgi ņemot vērā Kopienas tiesību aktus, preču zīmi, kas atbilst vienam no 13. pantā minētajiem gadījumiem un kas labā ticībā pieteikta, reģistrēta vai nodibināta lietošanas ceļā, ja šādu iespēju paredz attiecīgie tiesību akti, Kopienas teritorijā vai nu pirms aizsardzības datuma izcelsmes valstī, vai pirms dienas, kad Komisijai iesniegts cilmes vietas nosaukuma vai ģeogrāfiskās izcelsmes norādes reģistrācijas pieteikums, var turpināt lietot neatkarīgi no cilmes vietas vai ģeogrāfiskās izcelsmes norādes reģistrācijas, ja nav pamata attiecīgās preču zīmes spēkā neesamībai vai atcelšanai, kā noteikts Padomes 1998. gada 21. decembra Direktīvā 89/104/EEK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz preču zīmēm ( 6 ) un/vai Padomes 1993. gada 20. decembra Regulā (EK) Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi ( 7 ).

▼B

3. Cilmes vietas nosaukumu vai ģeogrāfiskās izcelsmes norādi nereģistrē, ja, ņemot vērā preču zīmes reputāciju un slavu un lietošanas laiku, reģistrēšana var maldināt patērētāju par produkta patieso identitāti.

▼M5

15. pants

1. Komisijai palīdz komiteja.

2. Ja ir atsauce uz šo pantu, piemēro Lēmuma 1999/468/EK ( 8 ) 5. un 7. pantu.

Lēmuma 1999/468/EK 5. panta 6. punktā noteiktais termiņš ir trīs mēneši.

3. Komiteja pieņem savu reglamentu.

▼B

16. pants

Sīki izstrādātas normas šīs regulas piemērošanai pieņem saskaņā ar 15. pantā noteikto kārtību.

▼M4 —————

▼B

18. pants

Šī regula stājas spēkā divpadsmit mēnešus pēc tās publicēšanas Eiropas Kopienu Oficiālajā Vēstnesī.

Šī regula uzliek saistības kopumā un ir tieši piemērojama visās dalībvalstīs.

▼M4









I PIELIKUMS

Pārtikas produkti, kas minēti 1. panta 1. punktā:

— Alus

— Dzērieni no augu ekstraktiem

— Maize, mīklas izstrādājumi, kūkas, konditorejas izstrādājumi un citi miltu izstrādājumi

— Dabiskie sveķi

— Galda sinepes

— Makaronu izstrādājumi









II PIELIKUMS

Lauksaimniecības produkti, kas minēti 1. panta 1. punktā

— Siens

— Ēteriskās eļļas

— Korķis

— Karmīns (neapstrādāts dzīvnieku izcelsmes produkts)

— Ziedi un dekoratīvie augi

— Vilna

— Kārkls