1980L0723 — LV — 19.12.2005 — 003.001

Šis dokuments ir izveidots vienīgi dokumentācijas nolūkos, un iestādes neuzņemas nekādu atbildību par tā saturu

Grozīta ar:









▼B

▼M3

KOMISIJAS DIREKTĪVA 80/723/EEK

(1980. gada 25. jūnija)

par dalībvalstu un valsts uzņēmumu finansiālo attiecību pārredzamību, kā arī par dažu uzņēmumu finanšu pārredzamību

▼B







EIROPAS KOPIENU KOMISIJA, ņemot vērā Eiropas Ekonomikas kopienas dibināšanas līgumu un jo īpaši tā 90. panta 3. punktu, tā kā publiski uzņēmumi dalībvalstu ekonomikās ieņem nozīmīgu vietu; tā kā Līgums nekādā ziņā neierobežo noteikumus, kas reglamentē īpašumtiesību sistēmu dalībvalstīs, un tāpēc jānodrošina vienāda attieksme pret privātiem un publiskiem uzņēmumiem; tā kā Līgumā ir prasīts Komisijai nodrošināt to, ka dalībvalstis ne publiskiem, ne privātiem uzņēmumiem nepiešķir atbalstu, kas neatbilst kopējā tirgus principiem; tā kā tomēr valsts iestāžu un publisko uzņēmumu finansiālo attiecību sarežģītība neļauj pilnībā ievērot minēto ierobežojumu; tā kā Līgumā paredzētos atbalsta noteikumus taisnīgi un efektīvi piemērot gan publiskiem, gan privātiem uzņēmumiem varēs tikai tad, ja finansiālās attiecības tiks padarītas pārskatāmas; tā kā, padarot publiskus uzņēmumus pārskatāmus, skaidri nodalītos valsts pārvaldes funkcija no valsts kā īpašnieces funkcijām; tā kā ar 90. panta 1. punktu dalībvalstīm noteikti konkrēti pienākumi attiecībā uz publiskiem uzņēmumiem; tā kā 90. panta 3. punktā ir prasīts Komisijai nodrošināt minēto pienākumu ievērošanu, paredzot arī tam vajadzīgos līdzekļus; tā kā tas nozīmē, ka jādefinē noteikumi pārskatāmības nodrošināšanai; tā kā jāprecizē terminu “valsts iestādes” un “publiski uzņēmumi” nozīme; tā kā valsts iestādēm var būt dominējoša ietekme publiskos uzņēmumos ne tikai gadījumos, ja tā ir uzņēmumu īpašniece vai ja tai pieder akciju vairākums, bet arī, izmantojot pilnvaras pārvaldes vai uzraudzības struktūrās, ko paredz uzņēmumus reglamentējošie noteikumi vai akciju sadalījums; tā kā valsts līdzekļus publiskiem uzņēmumiem var piešķirt vai nu tieši, vai netieši; tā kā pārskatāmība jānodrošina neatkarīgi no valsts līdzekļu piešķiršanas veida; tā kā būtu lietderīgi darīt pieejamu informāciju par valsts līdzekļu piešķiršanas iemesliem un faktisko izmantojumu; tā kā dalībvalstis ar publisku uzņēmumu starpniecību var censties panākt ne tikai komerciālus mērķus; tā kā reizēm valsts saviem uzņēmumiem kompensē tādu mērķu dēļ radušos finansiālos izdevumus; tā kā pārskatāmība jānodrošina arī šādas kompensēšanas gadījumos; tā kā jāparedz, ka uz dažiem uzņēmumiem šī direktīva neattieksies, ņemot vērā tādu uzņēmumu darbības jomu vai apgrozījuma apmērus; tā kā šo direktīvu nevajadzētu attiecināt uz dažām nozarēm, uz kurām neattiecas konkurences noteikumi vai uz kurām jau attiecas īpaši Kopienas pasākumi saistībā ar pietiekamas pārskatāmības nodrošināšanu, kā arī uz publiskiem uzņēmumiem nozarēs, kurām būtu jāpiemēro atsevišķi noteikumi, un uz tāda mēroga publiskiem uzņēmumiem, kuros neattaisnotos veikt pārskatāmības nodrošināšanai vajadzīgo administratīvo darbu; tā kā šī direktīva neierobežo citus Līguma noteikumus, jo īpaši 90. panta 2. punktu, 93. pantu un 223. pantu; tā kā tādēļ, ka uzņēmumi savā starpā konkurē, iegūtai informācijai jāpiemēro pienākums neizpaust dienesta noslēpumu; tā kā šī direktīva piemērojama ciešā sadarbībā ar dalībvalstīm un vajadzības gadījumā pārskatāma, ņemot vērā gūto pieredzi, IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU.







▼M3

1. pants

1. Dalībvalstis nodrošina to, lai valsts iestāžu un valsts uzņēmumu finansiālās attiecības būtu pārredzamas atbilstīgi šai direktīvai tā, lai skaidri varētu identificēt:

a) valsts līdzekļus, ko valsts iestādes piešķir tieši publiskiem uzņēmumiem;

b) valsts līdzekļus, ko valsts iestādes piešķir ar publisko uzņēmumu vai finanšu iestāžu starpniecību;

c) valsts līdzekļu faktisko izmantojumu.

2. Neierobežojot citus attiecīgus Kopienas noteikumus, dalībvalstis nodrošina pareizu finanšu un organizatorisko struktūru atspoguļojumu atsevišķā grāmatvedībā uzņēmumos, no kuriem prasa tādu atsevišķu grāmatvedību, lai skaidri varētu identificēt:

a) ar dažādām darbībām saistītas izmaksas un ieņēmumus;

b) pilnīgas ziņas par metodēm, pēc kādām izmaksas un ieņēmumi tiek piešķirti vai sadalīti dažādām darbībām.

2. pants

1. Šajā direktīvā:

a) “valsts iestādes” ir visas valsts iestādes, tostarp pati valsts un reģionālas, vietējas vai citāda teritoriāla dalījuma iestādes;

b) “publiskie uzņēmumi” ir uzņēmumi, kuros valsts iestādes var tieši vai netieši īstenot dominējošu ietekmi savu īpašumtiesību dēļ, finansiālas dalības dēļ vai to noteikumu dēļ, kas attiecas uz šiem uzņēmumiem;

c) “publiskie uzņēmumi apstrādes rūpniecības nozarē” ir uzņēmumi, kuru galvenā darbības joma, ko definē kā vismaz 50 % no gada kopējā apgrozījuma, ir apstrādes rūpniecība. Šie uzņēmumi ir tie uzņēmumi, kuru darbība NACE klasifikatorā (1. redakcijā) iekļaujama D sadaļā — Apstrādes rūpniecība (apakšsadaļas no DA līdz DN, ieskaitot) ( 1 );

▼M4

d) “uzņēmums, kuram ir pienākums vest atsevišķu grāmatvedību”, ir tāds uzņēmums, kuram dalībvalsts piešķīrusi īpašas vai ekskluzīvas tiesības, kā minēts Līguma 86. panta 1. punktā, vai kuram uzticēts sniegt kādu pakalpojumu ar vispārēju tautsaimniecisku nozīmi, kā minēts Līguma 86. panta 2. punktā, un kurš saistībā ar tādu pakalpojumu saņem valsts atbalstu jebkādā formā un veic arī citas darbības;

▼M3

e) “dažādas darbības” ir, no vienas puses, produkti vai pakalpojumi, attiecībā uz ko uzņēmumam piešķirtas īpašas vai ekskluzīvas tiesības, un uzņēmumam uzticēti pakalpojumi ar vispārējās ekonomiskās interesēs, un, no otras puses, citi uzņēmuma ražotie produkti vai sniegtie pakalpojumi;

f) “ekskluzīvas tiesības” ir tiesības, ko dalībvalsts ar normatīvu vai administratīvu aktu ir piešķīrusi vienam uzņēmumam, rezervējot tiesības sniegt kādu pakalpojumu vai veikt kādu darbību konkrētā ģeogrāfiskā apgabalā;

g) “īpašas tiesības” ir tiesības, ko dalībvalsts ar normatīvu vai administratīvu aktu ir piešķīrusi ierobežotam uzņēmumu skaitam un kas konkrētā ģeogrāfiskā apgabalā: — ierobežo šo skaitu līdz diviem vai vairāk uzņēmumiem, kam ir atļauts sniegt kādu pakalpojumu vai veikt kādu darbību, neievērojot objektivitātes, proporcionalitātes un diskriminācijas aizlieguma kritērijus, vai — izraugās, neievērojot šos kritērijus, vairākus konkurējošus uzņēmumus, kam ir atļauts sniegt kādu pakalpojumu vai veikt kādu darbību, vai — piešķir kādam uzņēmumam vai uzņēmumiem, neievērojot šos kritērijus, juridiskas vai administratīvas priekšrocības, kas ievērojami iespaido kāda cita uzņēmuma iespējas sniegt to pašu pakalpojumu vai veikt to pašu darbību tajā pašā ģeogrāfiskajā apgabalā būtībā līdzvērtīgos apstākļos.

2. Uzskata, ka valsts iestādēm ir dominējoša ietekme kādā uzņēmumā, ja šīs iestādes tieši vai netieši:

a) ir īpašnieces lielākajai daļai uzņēmuma parakstītā kapitāla; vai

b) kontrolē balsu vairākumu, kas pienākas atbilstīgi uzņēmuma emitētām akcijām; vai

c) var iecelt vairāk nekā pusi uzņēmuma pārvaldes, vadības vai uzraudzības struktūras locekļu.

▼B

3. pants

►M3 1. panta 1. punktā ◄ minētā pārskatāmība jo īpaši attiecas uz šādiem aspektiem valsts iestāžu un publisku uzņēmumu finansiālās attiecībās:

a) saimnieciskās darbības zaudējumu kompensēšana;

b) kapitāla nodrošinājums;

c) neatmaksājami finansiālie piešķīrumi vai aizdevumi ar priviliģētiem nosacījumiem;

d) finansiālu priekšrocību piešķiršana par atteikšanos no peļņas vai parādu piedziņas;

e) atteikšanās no izmantoto valsts līdzekļu parastās atdeves;

f) kompensācijas par valsts iestāžu uzliktu finansiālu apgrūtinājumu.

▼M3

3.a pants

1. Lai panāktu 1. panta 2. punktā minēto pārredzamību, dalībvalstis veic pasākumus, lai nodrošinātu to, ka uzņēmumos, no kuriem prasa atsevišķu grāmatvedību:

a) tiek nodalīta iekšējā grāmatvedība par dažādām darbībām;

b) tiek pareizi piešķirtas un sadalītas visas izmaksas un ieņēmumi, pamatojoties uz konsekventi ievērotiem un objektīvi pamatotiem izmaksu uzskaites principiem;

c) ir skaidri definēti izmaksu uzskaites principi, saskaņā ar ko kārto atsevišķo grāmatvedību.

2. Šā panta 1. punkts attiecas tikai uz tādām darbībām, uz kurām neattiecas citi attiecīgi Kopienas noteikumi, un tas neskar dalībvalstu vai uzņēmumu saistības saskaņā ar Līgumu vai tādiem attiecīgiem noteikumiem.

▼M3

4. pants

1. Saistībā ar 1. panta 1. punktā minēto pārredzamību šī direktīva neattiecas uz valsts iestāžu finansiālām attiecībām ar:

a) publiskiem uzņēmumiem — attiecībā uz pakalpojumiem, kuru sniegšana nevarētu ievērojami ietekmēt tirdzniecību dalībvalstu starpā;

b) centrālajām bankām;

c) valsts kredītiestādēm gadījumos, kad valsts iestādes tajās nogulda valsts līdzekļus ar parastiem komercnoteikumiem;

d) publiskiem uzņēmumiem, kuru kopējais tīrais gada apgrozījums divos saimnieciskajos gados pirms gada, kurā ir piešķirti vai lietoti 1. panta 1. punktā minētie līdzekļi, kopā nav sasniedzis 40 miljonus EUR. Attiecībā uz valsts kredītiestādēm šis ierobežojums ir bilances kopsumma, kas nesasniedz 800 miljonus EUR.

2. Saistībā ar 1. panta 2. punktā minēto pārredzamību šī direktīva neattiecas uz:

a) uzņēmumiem saistībā ar pakalpojumiem, kuru sniegšana nevarētu ievērojami ietekmēt tirdzniecību dalībvalstu starpā;

b) uzņēmumiem, kuru kopējais tīrais gada apgrozījums divos saimnieciskajos gados pirms gada, kurā dalībvalstis tiem piešķīrušas īpašas vai ekskluzīvas tiesības saskaņā ar Līguma 86. panta 1. punktu vai kurā tiem bijis uzticēts sniegt kādu pakalpojumu vispārējās ekonomiskās interesēs saskaņā ar Līguma 86. panta 2. punktu, kopā nav sasniedzis 40 miljonus EUR; attiecībā uz valsts kredītiestādēm šis ierobežojums ir bilances kopsumma, kas nesasniedz 800 miljonus EUR;

c) uzņēmumiem, kuriem uzticēts sniegt pakalpojumus vispārējās ekonomiskās interesēs saskaņā ar Līguma 86. panta 2. punktu, ja valsts atbalsts, ko tie saņēmuši jebkādā formā, tostarp kā dotācijas, atbalstu vai kompensācijas, ir bijis paredzēts uz noteiktu laiku, ievērojot atklātu, pārskatāmu procedūru bez diskriminācijas.

5. pants

1. Dalībvalstis nodrošina to, ka informācija par 1. panta 1. punktā minētajām finansiālām attiecībām Komisijai ir pieejama piecus gadus pēc tā saimnieciskā gada beigām, kurā valsts uzņēmumiem ir piešķirti valsts līdzekļi. Gadījumos, kad tos pašus līdzekļus izmanto kādā vēlākā saimnieciskā gadā, piecu gadu termiņu sāk skaitīt no tāda vēlāka gada beigām.

2. Dalībvalstis nodrošina to, ka 1. panta 2. punktā minētā informācija par uzņēmumu finanšu un organizatorisko struktūru Komisijai ir pieejama piecus gadus pēc tā saimnieciskā gada, uz ko minētā informācija attiecas.

3. Dalībvalstis pēc Komisijas lūguma tai sniedz 1. un 2. punktā minēto informāciju, kā arī vajadzīgo papildinformāciju, jo īpaši, attiecībā uz konkrētu rīcību pamatojumu.

▼M2

5.a pants

1. Dalībvalstis, kurās ir uzņēmumi apstrādes rūpniecības nozarē, katru gadu iesniedz Komisijai 2. punktā minēto finanšu informāciju, ievērojot 4. punktā aprakstīto grafiku.

2. Publiskiem uzņēmumiem apstrādes rūpniecības nozarē saskaņā ar 3. punktu lūdz iesniegt šādu finanšu informāciju:

i) gada ziņojumu un gada pārskatu atbilstīgi Padomes Direktīvas 78/660/EEK ( 2 ) definējumiem. Gada pārskatā un gada ziņojumā iekļauj bilanci, peļņas/zaudējumu aprēķinu, paskaidrojošas piezīmes, uzskaites principu aprakstu, vadības paziņojumus, ziņojumus pa nozarēm un darbībām. Iesniedz arī ziņas par akcionāru kopsapulču sasaukšanu un citu saistītu informāciju.

Lūdz sniegt arī šādas ziņas, ja tās nav iekļautas gada ziņojumā vai gada pārskatā:

ii) piešķirti pamatkapitāla vai kvazikapitāla līdzekļi, kas pielīdzināmi pašu kapitālam, minot piešķiršanas nosacījumus (parastās akcijas, priekšrocības akcijas, akcijas ar atliktu dividenžu izmaksu vai konvertējamas akcijas, procentu likmes; līdz ar akcijām piešķirtas dividenžu vai konvertēšanas tiesības);

iii) neatmaksājamas dotācijas vai dotācijas, kas atmaksājas tikai īpašos gadījumos;

iv) uzņēmumam izsniegti kredīti, tostarp, pārtēriņa tiesības vai kapitālieguldījumu kreditēšana, norādot procentu likmes, kreditēšanas nosacījumus un garantijas, ja kredīta saņēmējs uzņēmums tādas aizdevējam piedāvā;

v) garantijas, ko uzņēmumiem saistībā ar kreditēšanu sniedz publiskas iestādes (minot nosacījumus un maksājumus, ko uzņēmumam par tādām garantijām var prasīt maksāt);

vi) izmaksātās dividendes un nesadalītā peļņa;

vii) citi valsts iejaukšanās veidi, jo īpaši, valstij no publiskiem uzņēmumiem pienākošos summu atlaišana, cita starpā, kredītu, dotāciju, uzņēmuma peļņas vai sociālo nodokļu vai citu līdzīgu maksājumu atlaišana.

3. Informāciju, kas minēta 2. punktā, sniedz par visiem publiskiem uzņēmumiem, kuru apgrozījums pēdējā saimnieciskajā gadā pārsniedzis 250 miljonus ►M3 EUR ◄ .

Minēto informāciju sniedz par katru publisku uzņēmumu atsevišķi, tostarp arī par citās dalībvalstīs reğistrētiem uzņēmumiem, un vajadzības gadījumā informācijā iekļauj sīkākas ziņas par publisku uzņēmumu iekšējiem vai savstarpējiem darījumiem, kā arī tiešiem darījumiem starp publisku uzņēmumu un valsti. 2. punkta ii) apakšpunktā minētajā pamatkapitālā ieskaita publisku uzņēmumu pamatkapitālam tieši piešķirtus valsts līdzekļus, kā arī līdzekļus, ko piešķir valsts pārvaldītājsabiedrības vai citi publiski uzņēmumi (tostarp — finanšu iestādes), neatkarīgi no tā, vai tā ir iekšēja līdzekļu piešķiršana koncernā, vai piešķiršana no ārpuses. Vienmēr norāda, kādās attiecībās ir finansējuma piešķīrējs un saņēmējs. 2. punktā prasītos ziņojumus sniedz par katru publisku uzņēmumu atsevišķi, kā arī atsevišķi par pārvaldītājsabiedrībās ietilpstošiem uzņēmumiem, kuros konsolidēti vairāki publiski uzņēmumi, ja vien pārvaldītājsabiedrībā ietilpstošā uzņēmuma konsolidētais noiets ļauj to klasificēt kā “ražošanas uzņēmumu”.

Daži publiski uzņēmumi savas darbības nodala vairākos juridiski patstāvīgos uzņēmumos. No tādiem uzņēmumiem Komisija pieļauj konsolidētus ziņojumus. Konsolidētos ziņojumos vajadzētu atspoguļot reālās saimnieciskās darbības uzņēmumu grupā, kas darbojas vienā un tajā pašā nozarē vai cieši saistītās nozarēs. Konsolidētus ziņojumus no darbību ziņā atšķirīgām un tikai finansiāli saistītām pārvaldītājsabiedrībām nepieļauj.

4. Informāciju, kas minēta 2. punktā, Komisijai iesniedz katru gadu. Informāciju par 1992. saimniecisko gadu Komisijai iesniedz divos mēnešos no šīs direktīvas publicēšanas.

Par 1993. un turpmākiem gadiem informāciju iesniedz 15 darbadienās no dienas, kad publicē attiecīgā publiska uzņēmuma gada ziņojumu. Jebkurā gadījumā un jo īpaši attiecībā uz uzņēmumiem, kuri gada pārskatus nepublicē, informāciju iesniedz vēlākais deviņos mēnešos no uzņēmuma saimnieciskā gada beigām.

Nolūkā zināt, cik ir tādu uzņēmumu, uz kuriem attiecas šī ziņošanas sistēma, dalībvalstis divos mēnešos no šīs direktīvas publicēšanas Komisijai iesniedz sarakstu ar uzņēmumiem, uz kuriem attiecas šis pants, norādot arī uzņēmumu apgrozījumu. Saraksts līdz katra gada 31. martam jāpārskata.

5. Uzņēmumiem, kuri pieder vai kurus kontrolē Treuhandanstalt, šo pantu piemēro tikai no dienas, kad beidzas termiņš šai iestādei īpaši izveidotajai ziņošanas sistēmai.

6. Dalībvalstis Komisijai iesniedz jebkādu papildu informāciju, ko tās uzskata par vajadzīgu, lai pienācīgi izvērtētu iesniegtos datus.

▼B

6. pants

1. Komisija neizpauž saskaņā ar ►M3 5. panta 3. punktu ◄ sniegto informāciju, ja uz to attiecas pienākums neizpaust dienesta noslēpumu.

2. 1. punkts neliedz publicēt vispārēju informāciju vai pētījumus, kas nesatur informāciju par konkrētiem publiskiem uzņēmumiem, uz kuriem attiecas šī direktīva.

7. pants

Komisija dalībvalstis regulāri informē par šīs direktīvas piemērošanas rezultātiem.

8. pants

Dalībvalstis veic pasākumus, kas vajadzīgi, lai izpildītu šīs direktīvas prasības līdz 1981. gada 31. decembrim. Dalībvalstis par to informē Komisiju.

9. pants

Šī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.