02013L0034 — LV — 21.12.2021 — 003.001

Šis dokuments ir tikai informatīvs, un tam nav juridiska spēka. Eiropas Savienības iestādes neatbild par tā saturu. Attiecīgo tiesību aktu un to preambulu autentiskās versijas ir publicētas Eiropas Savienības “Oficiālajā Vēstnesī” un ir pieejamas datubāzē “Eur-Lex”. Šie oficiāli spēkā esošie dokumenti ir tieši pieejami, noklikšķinot uz šajā dokumentā iegultajām saitēm

►B EIROPAS PARLAMENTA UN PADOMES DIREKTĪVA 2013/34/ES (2013. gada 26. jūnijs) par noteiktu veidu uzņēmumu gada finanšu pārskatiem, konsolidētajiem finanšu pārskatiem un saistītiem ziņojumiem, ar ko groza Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2006/43/EK un atceļ Padomes Direktīvas 78/660/EEK un 83/349/EEK (Dokuments attiecas uz EEZ) (OV L 182, 29.6.2013., 19. lpp)

Grozīta ar:





Labota ar:









▼B

EIROPAS PARLAMENTA UN PADOMES DIREKTĪVA 2013/34/ES

(2013. gada 26. jūnijs)

par noteiktu veidu uzņēmumu gada finanšu pārskatiem, konsolidētajiem finanšu pārskatiem un saistītiem ziņojumiem, ar ko groza Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2006/43/EK un atceļ Padomes Direktīvas 78/660/EEK un 83/349/EEK

(Dokuments attiecas uz EEZ)







1.

NODAĻA

DARBĪBAS JOMA, DEFINĪCIJAS UN UZŅĒMUMU KATEGORIJAS UN GRUPAS

1. pants

Darbības joma

1. Šajā direktīvā noteiktie koordinācijas pasākumi attiecas uz dalībvalstu normatīvajiem un administratīvajiem aktiem attiecībā uz uzņēmumu veidiem, kas uzskaitīti: a) I pielikumā; b) II pielikumā, ja visiem tiešiem vai netiešiem uzņēmuma dalībniekiem, kam citādi būtu neierobežota atbildība, faktiski ir ierobežota atbildība, jo minētie dalībnieki ir uzņēmumi: i) kuri ir uzskaitīti I pielikumā; vai ii) kurus nereglamentē dalībvalsts tiesību akti, bet kuru juridiskā forma ir salīdzināma ar I pielikumā uzskaitītajiem.

▼M3

1.a Koordinācijas pasākumus, kas paredzēti 48.a līdz 48.e pantā un 51. pantā, piemēro arī tiem dalībvalstu normatīvajiem un administratīvajiem aktiem, kas attiecas uz filiālēm, kuras dalībvalstī atvēris uzņēmums, kuru nereglamentē dalībvalsts tiesību akti, bet kura juridiskā forma ir salīdzināma ar I pielikumā uzskaitītajiem uzņēmumu veidiem. Šīs direktīvas 2. pantu attiecībā uz šīm filiālēm piemēro tiktāl, ciktāl 48.a līdz 48.e pants un 51. pants ir piemērojams šādām filiālēm.

▼B

2. Dalībvalstis pieņemamā laikposmā informē Komisiju par tādām izmaiņām savos valsts tiesību aktos attiecībā uz uzņēmumu veidiem, kas varētu ietekmēt I vai II pielikuma pareizību. Šādā gadījumā Komisija ir pilnvarota ar deleģētiem aktiem saskaņā ar 49. pantu pielāgot I un II pielikumā iekļautos uzņēmumu sarakstus.

2. pants

Definīcijas

Šajā direktīvā piemēro šādas definīcijas:

1) “sabiedriskas nozīmes struktūras” ir uzņēmumi, kas atbilst 1. pantā minētajai darbības jomai un a) ko reglamentē tiesību akti dalībvalstī un kuras pārvedamos vērtspapīrus ir atļauts tirgot regulētā tirgū jebkurā dalībvalstī Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2004/39/EK (2004. gada 21. aprīlis), kas attiecas uz finanšu instrumentu tirgiem, 4. panta 1. punkta 14) apakšpunkta nozīmē ( 1 ); b) kredītiestādes, kā definēts 4. panta 1. punktā Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvā 2006/48/EK (2006. gada 14. jūnijs) par kredītiestāžu darbības sākšanu un veikšanu ( 2 ), izņemot tās, kas norādītas minētās direktīvas 2. pantā; c) apdrošināšanas uzņēmumi Padomes Direktīvas 91/674/EEK (1991. gada 19. decembris) par apdrošināšanas uzņēmumu gada pārskatiem un konsolidētajiem pārskatiem ( 3 ) 2. panta 1. punkta nozīmē; vai d) ko dalībvalstis izraudzījušās par sabiedriskas nozīmes struktūrām, piemēram, uzņēmumi, kam ir ievērojama sabiedriska nozīme to uzņēmējdarbības rakstura, uzņēmuma apjoma vai darbinieku skaita dēļ;

2) “līdzdalības daļa” ir tiesības citu uzņēmumu kapitālā – neatkarīgi no tā, vai tās ir vai nav apliecinātas ar sertifikātiem –, kuras, radot ilgstošu saikni ar tādiem uzņēmumiem, ir paredzētas, lai veicinātu to uzņēmumu darbību, kuram ir minētās tiesības. Cita uzņēmuma kapitāldaļas turēšana veido līdzdalības daļu, ja tā pārsniedz dalībvalstu noteikto procentuālo robežvērtību, kura ir mazāka par vai vienāda ar 20 %;

3) jēdzienam “saistītā puse” ir tāda pati nozīme kā starptautiskajos grāmatvedības standartos, kas pieņemti saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 1606/2002 (2002. gada 19. jūlijs) par starptautisko grāmatvedības standartu piemērošanu ( 4 );

4) “pamatlīdzekļi” ir tie aktīvi, kas paredzēti pastāvīgai lietošanai uzņēmuma darbībām;

5) “neto apgrozījums” ir summas, kuras iegūtas no produktu tirdzniecības un pakalpojumu sniegšanas, atskaitot tirdzniecības atlaides un pievienotās vērtības nodokli, kā arī citus tieši ar apgrozījumu saistītus nodokļus;

6) “iegādes cena” ir maksājamā cena un visi ar to saistītie papildu izdevumi mīnus iegādes izmaksu papildu samazinājumi;

7) “ražošanas izmaksas” ir izejmateriālu iegādes cena, palīgmateriāli un citas tieši uz attiecīgo posteni attiecināmās izmaksas. Dalībvalstis atļauj vai pieprasa iekļaut samērīgu proporcionālo daļu no fiksētām vai mainīgām darbības izmaksām, kas netieši saistītas ar attiecīgo posteni, ciktāl tās attiecas uz ražošanas periodu. Izplatīšanas izmaksas šeit neietilpst;

8) “vērtības korekcija” ir korekcijas, ko veic, lai atspoguļotu atsevišķu aktīvu vērtības izmaiņas bilances datumā, neatkarīgi no tā, vai izmaiņas ir vai nav galīgas;

9) “mātesuzņēmums” ir uzņēmums, kurš kontrolē vienu vai vairākus meitasuzņēmumus;

10) “meitasuzņēmums” ir uzņēmums, kuru kontrolē mātesuzņēmums, tostarp visi galvenā mātesuzņēmuma meitasuzņēmumi;

11) “grupa” ir mātesuzņēmums un visi tā meitasuzņēmumi;

12) “radniecīgi uzņēmumi” ir divi vai vairāki uzņēmumi grupā;

13) “asociēts uzņēmums” ir uzņēmums, kurā citam uzņēmumam ir līdzdalības daļa un uz kura darbības un finanšu politiku minētajam citam uzņēmumam ir būtiska ietekme. Uzskata, ka uzņēmumam ir būtiska ietekme citā uzņēmumā, ja tam minētajā citā uzņēmumā ir vismaz 20 % akcionāru vai dalībnieku balsstiesību;

14) “ieguldījumu uzņēmumi” ir a) uzņēmumi, kuru vienīgais uzdevums ir ieguldīt savus līdzekļus dažādos vērtspapīros, nekustamajā īpašumā un citos aktīvos ar vienīgo mērķi sadalīt ieguldījumu risku un nodrošināt saviem akcionāriem peļņu no viņu līdzekļu pārvaldīšanas; b) uzņēmumi, kas ir saistīti ar ieguldījumu uzņēmumiem ar pamatkapitālu, ja šādu saistīto uzņēmumu vienīgais mērķis ir iegūt pilnībā apmaksātas akcijas, ko emitējuši minētie ieguldījumu uzņēmumi, neskarot Direktīvas 2012/30/ES 22. panta 1. punkta h) apakšpunktu;

15) “finanšu pārvaldītājuzņēmumi” ir uzņēmumi, kuru vienīgais mērķis ir iegādāties kapitāldaļas citos uzņēmumos, pārvaldīt šādas kapitāldaļas un gūt no tām peļņu, neiesaistoties minēto uzņēmumu pārvaldē ne tiešā, ne netiešā veidā, bet neierobežojot savas akcionāru tiesības;

16) “būtisks” nozīmē tādu informācijas statusu, kad ir pamats uzskatīt, ka tās neatklāšana vai nepareizs izklāsts varētu mainīt vai ietekmēt lēmumus, ko lietotāji pieņem, pamatojoties uz uzņēmuma finanšu pārskatiem. Atsevišķu posteņu būtiskumu izvērtē saistībā ar citiem līdzīgiem posteņiem.

3. pants

Uzņēmumu kategorijas un grupas

1. Piemērojot vienu vai vairākas no 36. pantā minētajām iespējām, dalībvalstis definē “mikrouzņēmumus” kā uzņēmumus, kas bilances datumā nepārsniedz vismaz divas no trim turpmāk minēto kritēriju robežvērtībām: a) bilances kopsumma: EUR 350 000 ; b) neto apgrozījums: EUR 700 000 ; c) vidējais darbinieku skaits finanšu gada laikā: 10.

2. Mazie uzņēmumi ir uzņēmumi, kuri bilances datumā nepārsniedz vismaz divas no trim turpmāk minēto kritēriju robežvērtībām: a) bilances kopsumma: EUR 4 000 000 . b) neto apgrozījums: EUR 8 000 000 . c) vidējais darbinieku skaits finanšu gada laikā: 50.

Dalībvalstis var noteikt robežvērtības, kas pārsniedz pirmās daļas a) un b) apakšpunktā noteiktās robežvērtības. Tomēr kopējās bilances robežvērtība nepārsniedz EUR 6 000 000 un neto apgrozījuma robežvērtība – EUR 12 000 000 .

3. Vidējie uzņēmumi ir uzņēmumi, kuri nav mikrouzņēmumi vai mazie uzņēmumi un kuri bilances datumā nepārsniedz vismaz divas no trim turpmāk minēto kritēriju robežvērtībām: a) bilances kopsumma: EUR 20 000 000 ; b) neto apgrozījums: EUR 40 000 000 ; c) vidējais darbinieku skaits finanšu gada laikā: 250.

4. Lielie uzņēmumi ir uzņēmumi, kuri bilances datumā pārsniedz vismaz divas no trim turpmāk minēto kritēriju robežvērtībām: a) bilances kopsumma: EUR 20 000 000 ; b) neto apgrozījums: EUR 40 000 000 ; c) vidējais darbinieku skaits finanšu gada laikā: 250.

5. Mazās grupas ir grupas, kas sastāv no mātesuzņēmumiem un meitasuzņēmumiem, ko iekļauj konsolidācijā, un kas to mātesuzņēmuma bilances datumā konsolidēti nepārsniedz vismaz divas no trim turpmāk minēto kritēriju robežvērtībām: a) bilances kopsumma: EUR 4 000 000 . b) neto apgrozījums: EUR 8 000 000 ; c) vidējais darbinieku skaits finanšu gada laikā: 50.

Dalībvalstis var noteikt robežvērtības, kas pārsniedz pirmās daļas a) un b) apakšpunktā noteiktās robežvērtības. Tomēr kopējās bilances robežvērtība nepārsniedz EUR 6 000 000 un neto apgrozījuma robežvērtība – EUR 12 000 000 .

6. Vidējās grupas ir grupas, kas nav mazās grupas un kas sastāv no mātesuzņēmumiem un meitasuzņēmumiem, ko iekļauj konsolidācijā, un kas to mātesuzņēmuma bilances datumā konsolidēti nepārsniedz vismaz divas no trim turpmāk minēto kritēriju robežvērtībām: a) bilances kopsumma: EUR 20 000 000 ; b) neto apgrozījums: EUR 40 000 000 ; c) vidējais darbinieku skaits pārskata gada laikā: 250.

7. Lielās grupas ir grupas, kas sastāv no mātesuzņēmumiem un meitasuzņēmumiem, ko iekļauj konsolidācijā, un kas to mātesuzņēmuma bilances datumā konsolidēti pārsniedz vismaz divas no trim turpmāk minēto kritēriju robežvērtībām: a) bilances kopsumma: EUR 20 000 000 ; b) neto apgrozījums: EUR 40 000 000 ; c) vidējais darbinieku skaits finanšu gada laikā: 250.

8. Dalībvalstis atļauj, ka 24. panta 3. punktā minētais ieskaits un jebkāda izslēgšana, kas izriet no 24. panta 7. punkta, netiek veikti, aprēķinot šā panta 5. līdz 7. punktā minētās robežvērtības. Šādos gadījumos bilances kopsummas un neto apgrozījuma kritēriju robežvērtības palielina par 20 %.

9. Dalībvalstīm, kuras vēl nav ieviesušas euro, naudas vienību summu, kura līdzvērtīga 1 līdz 7. punktā norādītajām summām, aprēķina, piemērojot valūtas maiņas kursu, kas publicēts Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī dienā, kad stājas spēka jebkura direktīva, ar ko nosaka minētās summas.

Veicot pārrēķinu to dalībvalstu naudas vienībās, kuras nav ieviesušas euro,1, 3., 4., 6. un 7. punktā norādītās summas euro var palielināt vai samazināt par ne vairāk kā 5 %, lai iegūtu apaļu summu naudas vienībās.

10. Ja bilances datumā uzņēmums vai grupa pārsniedz vai pārstāj pārsniegt divas no trim 1 līdz 7. punktā minētajām robežvērtībām, šis fakts ietekmē šajā direktīvā noteikto atkāpju piemērošanu tikai tad, ja tas notiek divus pārskata gadus pēc kārtas.

11. Šā panta 1 līdz 7 punktā minētā bilances kopsumma sastāv no kopējās vērtības tiem aktīviem, kas III nodaļā noteiktajā shēmā minēti A līdz E daļā, vai tiem aktīviem, kas IV nodaļā noteiktajā shēmā minēti A līdz E daļā.

12. Aprēķinot 1 līdz 7 punktā minētās robežvērtības, saistībā ar uzņēmumiem, kuriem “neto apgrozījums” nav piemērojams, dalībvalstis var pieprasīt iekļaut ienākumus no citiem avotiem. Dalībvalstis var pieprasīt, lai mātesuzņēmumi savas robežvērtības aprēķina konsolidēti, nevis individuāli. Dalībvalstis var arī pieprasīt, lai radniecīgi uzņēmumi aprēķina savas robežvērtības konsolidēti vai agregēti, ja šādi uzņēmumi ir dibināti ar vienīgo mērķi izvairīties no konkrētas informācijas ziņošanas.

13. Lai pielāgotos inflācijas ietekmei, Komisija vismaz reizi piecos gados pārskata un attiecīgā gadījumā ar deleģētiem aktiem saskaņā ar 49. pantu groza šā panta 1 līdz -7 punktā minētās robežvērtības, ņemot vērā Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī publicētos inflācijas rādītājus.







2.

NODAĻA

VISPĀRĪGI NOTEIKUMI UN PRINCIPI

4. pants

Vispārīgi noteikumi

1. Gada finanšu pārskati veido vienotu kopumu, un visu uzņēmumu gada finanšu pārskatos ietilpst vismaz bilance, peļņas un zaudējumu pārskats un finanšu pārskatu piezīmes.

Dalībvalstis var pieprasīt uzņēmumiem, kas nav mazie uzņēmumi, papildus pirmajā daļā minētajiem dokumentiem gada finanšu pārskatos iekļaut vēl citus pārskatus.

2. Gada finanšu pārskatus sagatavo saprotami un saskaņā ar šīs direktīvas noteikumiem.

3. Gada finanšu pārskati sniedz patiesu un skaidru priekšstatu par uzņēmuma aktīviem, saistībām, finansiālo stāvokli un peļņu vai zaudējumiem. Gadījumā, ja ar šīs direktīvas piemērošanu nepietiek, lai sniegtu patiesu un skaidru priekšstatu par uzņēmuma aktīviem, saistībām, finansiālo stāvokli un peļņu vai zaudējumiem, finanšu pārskatu piezīmēs ir jāsniedz šāda papildu informācija, kas ir nepieciešama minētās prasības izpildei.

4. Izņēmuma gadījumā, ja kāda šīs direktīvas noteikuma piemērošana nav savienojama ar 3. punktā izklāstīto pienākumu, minēto noteikumu nepiemēro, lai sniegtu patiesu un skaidru priekšstatu par uzņēmuma aktīviem, saistībām, finansiālo stāvokli un peļņu vai zaudējumiem. Ikvienu šāda noteikuma nepiemērošanu atspoguļo finanšu pārskatu piezīmēs, paskaidrojot iemeslus un ietekmi uz uzņēmuma aktīviem, saistībām, finanšu stāvokli un peļņu vai zaudējumiem.

Dalībvalstis var noteikt attiecīgus izņēmuma gadījumus un izstrādāt attiecīgus īpašus noteikumus, kas jāpiemēro minētajos gadījumos.

5. Dalībvalstis var pieprasīt uzņēmumiem, kas nav mazie uzņēmumi, papildus informācijai, kura prasīta saskaņā ar šo direktīvu, gada finanšu pārskatos atklāt vēl citu informāciju.

6. Atkāpjoties no 5. punkta, dalībvalstis var pieprasīt mazajiem uzņēmumiem sagatavot, atklāt un publicēt tādu finanšu pārskatu informāciju, kas pārsniedz šajā direktīvā paredzētās prasības, ar noteikumu, ka šādu informāciju apkopo, izmantojot vienotu iesniegšanas sistēmu, un ja informācijas prasība ir iekļauta attiecīgās valsts tiesību aktos nodokļu iekasēšanas mērķiem. Informāciju, kas prasīta saskaņā ar šo punktu, iekļauj attiecīgajā finanšu pārskatu sadaļā.

7. Dalībvalstis Komisijai paziņo jebkādu papildu informāciju, ko tās saskaņā ar 6. punktu prasa pēc šīs direktīvas transponēšanas, un kad tās saskaņā ar 6. punktu valsts tiesību aktos ievieš jaunas prasības.

8. Dalībvalstis, kas finanšu pārskatu iesniegšanu un publicēšanu veic elektroniski, nodrošina, ka mazajiem uzņēmumiem neprasa saskaņā ar 7. nodaļu publicēt papildu informāciju, ko prasa atklāt valsts tiesību akti nodokļu jomā, kā minēts 6. punktā

5. pants

Vispārējas informācijas atklāšana

Dokumentā, kurā iekļauj finanšu pārskatus, norāda uzņēmuma nosaukumu un informāciju, kas paredzēta Direktīvas 2009/101/EK 5. panta a) un b) punktā.

6. pants

Vispārīgi finanšu pārskatu sastādīšanas principi

1. Gada un konsolidētajos finanšu pārskatos iekļautos posteņus atzīst un novērtē atbilstīgi šādiem vispārīgiem principiem: a) pieņem, ka uzņēmums darbosies arī turpmāk; b) attiecībā uz grāmatvedības politikām un vērtēšanas metodēm no viena finanšu gada uz nākamo ievēro pastāvību; c) atzīšanu un novērtēšanu veic, izmantojot piesardzības principu, jo īpaši ievērojot šādus nosacījumus: i) pārskatā drīkst atzīt tikai to peļņu, kas ir iegūta līdz bilances datumam, ii) atzīst visas saistības, kas rodas attiecīgā finanšu gada laikā vai radušās iepriekšējā finanšu gada laikā, pat ja šādas saistības atklājas tikai laikposmā starp bilances slēgšanas dienu un bilances sagatavošanas dienu, un iii) atzīst visas negatīvās vērtības korekcijas neatkarīgi no tā, vai finanšu gads ir noslēgts ar peļņu vai zaudējumiem; d) bilancē un peļņas un zaudējumu pārskatā atzītās summas aprēķina pēc uzkrāšanas principa; e) katra finanšu gada sākuma bilance atbilst iepriekšējā finanšu gada slēguma bilancei; f) aktīvu un saistību posteņus novērtē atsevišķi; ▼C1 g) jebkāds ieskaits starp aktīvu un saistību posteņiem vai ienākumu un izdevumu posteņiem ir aizliegts; ▼B h) peļņas un zaudējumu pārskatā un bilancē iekļautos posteņus uzskaita un atspoguļo, ņemot vērā attiecīgā darījuma vai pasākuma būtību; i) finanšu pārskatos atzītos posteņus novērtē atbilstīgi iegādes cenas vai ražošanas izmaksu principam un j) šajā direktīvā iekļautās prasības attiecībā uz atzīšanu, novērtēšanu, atspoguļošanu, atklāšanu un konsolidāciju nav jāizpilda, ja to izpildei nav būtiska ietekme.

▼C1

2. Neatkarīgi no 1. punkta g) apakšpunkta dalībvalstis īpašos gadījumos var atļaut uzņēmumiem vai pieprasīt no tiem veikt savstarpēju ieskaitu starp aktīvu un saistību posteņiem vai starp ienākumu un izdevumu posteņiem, ar noteikumu, ka summas, par kurām tiek veikts ieskaits, finanšu pārskatu piezīmēs ir norādītas kā bruto summas.

▼B

3. Dalībvalstis var atbrīvot uzņēmumus no 1. punkta h) apakšpunktā minēto prasību izpildes.

4. Dalībvalstis var ierobežot 1. punkta j) apakšpunktā minēto jomu, attiecinot to uz atspoguļošanu un atklāšanu.

5. Dalībvalstis papildus tām summām, kas atzītas saskaņā ar 1. punkta c) apakšpunkta ii) punktu, var atļaut vai pieprasīt atzīt visas paredzamās saistības un varbūtējos zaudējumus, kas rodas attiecīgā finanšu gada laikā vai radušies iepriekšējā finanšu gada laikā, pat ja šādas saistības vai zaudējumi atklājas tikai laika posmā starp bilances slēgšanas dienu un bilances sagatavošanas dienu.

7. pants

Alternatīvi principi pamatlīdzekļu novērtēšanai pārvērtētajās summās

1. Atkāpjoties no 6. panta 1. punkta i) apakšpunkta, dalībvalstis drīkst atļaut vai pieprasīt attiecībā uz visiem uzņēmumiem vai jebkurām uzņēmumu kategorijām novērtēt pamatlīdzekļus pārvērtētajās summās. Ja valsts tiesību aktos ir paredzēta novērtēšana, pamatojoties uz pārvērtētajām summām, tiek noteikts tās saturs un ierobežojumi un noteikumi tās piemērošanai.

2. Ja piemēro 1. punktu, tad starpību starp novērtējumu, kas veikts, pamatojoties uz iegādes cenu vai ražošanas izmaksām, un novērtējumu, kas veikts, pamatojoties uz pārvērtēšanu, bilancē iekļauj pārvērtēšanas rezervē postenī “Kapitāls un rezerves”.

Pārvērtēšanas rezervi jebkurā laikā var pilnībā vai daļēji kapitalizēt.

Pārvērtēšanas rezervi samazina, ja uz minēto rezervi pārnestās summas vairs nav vajadzīgas, lai īstenotu grāmatvedības pārvērtēšanas principus. Dalībvalstis var paredzēt noteikumus, kas regulē pārvērtēšanas rezerves izmantošanu, ar noteikumu, ka pārvedumu no pārvērtēšanas rezerves uz peļņas un zaudējumu pārskatu drīkst veikt tikai tad, ja pārnestās summas ir iegrāmatotas kā izdevumi peļņas un zaudējumu pārskatā vai atspoguļo realizētus vērtības palielinājumus. Pārvērtēšanas rezervi nedrīkst izmaksāt – tieši vai netieši –, izņemot gadījumus, kad tā atspoguļo faktiski gūtu ienākumu.

Izņemot šā punkta otrajā un trešajā daļā paredzētos gadījumus, pārvērtēšanas rezervi nedrīkst samazināt.

3. Vērtības korekcijas aprēķina katru gadu, pamatojoties uz pārvērtēto summu. Tomēr, atkāpjoties no 9. un 13. panta, dalībvalstis var atļaut vai pieprasīt, ka tikai vērtības korekciju summa, kas iegūta, novērtējumā balstoties uz iegādes cenu vai ražošanas izmaksām, tiek norādīta V un VI pielikumā noteikto shēmu attiecīgajos posteņos un ka starpību, kas iegūta novērtējumā, kurš balstīts uz pārvērtēšanu saskaņā ar šo pantu, shēmās norāda atsevišķi.

8. pants

Alternatīvā novērtēšana pēc patiesās vērtības

1. Atkāpjoties no 6. panta 1. punkta i) apakšpunkta un ievērojot šajā pantā paredzētos nosacījumus: a) dalībvalstis var atļaut vai pieprasīt attiecībā uz visiem uzņēmumiem vai jebkuru uzņēmumu kategoriju novērtēt finanšu instrumentus, tostarp atvasinātos finanšu instrumentus, to patiesajā vērtībā; un b) dalībvalstis attiecībā uz visiem uzņēmumiem vai jebkuru uzņēmumu kategoriju var atļaut vai pieprasīt novērtēt noteiktas aktīvu kategorijas, izņemot finanšu instrumentus, balstoties uz summām, ko nosaka, atsaucoties uz patieso vērtību.

Šādu atļauju vai prasību var ierobežot, attiecinot tikai uz konsolidētajiem finanšu pārskatiem.

2. Šajā direktīvā līgumi, kuru bāzes aktīvs ir prece un ko katra no līgumslēdzējām pusēm var nokārtot, norēķinoties vai nu naudā, vai ar kādu citu finanšu instrumentu, tiek uzskatīti par atvasinātiem finanšu instrumentiem, izņemot gadījumus, ja šādi līgumi: a) tika noslēgti ar nolūku un turpina nodrošināt uzņēmuma paredzētās preču iepirkuma, pārdošanas vai izlietošanas vajadzības, laikā, kad tie tika noslēgti un arī turpmāk; b) no paša sākuma bijuši plānoti kā līgumi, kuru bāzes aktīvs ir prece; un c) ir nokārtojami, piegādājot preci.

3. Šā panta 1. punkta a) apakšpunktu piemēro tikai šādām saistībām: a) saistībām, ko tur tirdzniecības portfelī; un b) atvasinātiem finanšu instrumentiem.

4. Novērtēšanu atbilstīgi 1. punkta a) apakšpunktam nepiemēro: a) finanšu instrumentiem, kas nav atvasināti un ko tur līdz to maksāšanas termiņa beigām; b) uzņēmuma aizdevumiem un debitoru parādiem, kas nav paredzēti tirdzniecības vajadzībām; un c) līdzdalības daļām meitasuzņēmumos, asociētos uzņēmumos vai kopuzņēmumos, pašu kapitāla instrumentiem, ko izdevis uzņēmums, līgumiem par iespējamu atlīdzību uzņēmumu apvienošanas gadījumā un citiem finanšu instrumentiem ar tādām īpašām iezīmēm, ka atbilstīgi vispārpieņemtiem principiem tie uzskaitīti citādi nekā citi finanšu instrumenti.

5. Atkāpjoties no 6. panta 1. punkta i) apakšpunkta, attiecībā uz jebkuru aktīvu un saistību posteni, kas kvalificēts kā pret risku nodrošināts postenis atbilstīgi patiesās vērtības riska ierobežošanas uzskaites sistēmai, vai precizētām tāda aktīvu vai saistību posteņa daļām dalībvalstis var atļaut novērtējumu pēc īpašās summas, kas paredzēta atbilstīgi minētajai sistēmai.

6. Atkāpjoties no 3. un 4. punkta, dalībvalstis var atļaut vai pieprasīt finanšu instrumentu atzīšanu, novērtēšanu un atklāšanu atbilstīgi starptautiskajiem grāmatvedības standartiem, kas pieņemti saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 1606/2002.

7. Patieso vērtību šā panta nozīmē nosaka, ņemot vērā vienu no šādām vērtībām: a) gadījumā, kad attiecīgo finanšu instrumentu tirgus vērtību noteikt ir viegli, tirgus vērtību. Ja kādam konkrētam instrumentam ir grūti noteikt tirgus vērtību, bet to var noteikt atsevišķiem tā komponentiem vai kādam līdzīgam instrumentam, tad tirgus vērtību var noteikt, pamatojoties uz tā atsevišķo komponentu vai līdzīgā instrumenta vērtību; b) gadījumā, kad finanšu instrumentu tirgus vērtību noteikt nav viegli, vērtību, ko iegūst, izmantojot vispārpieņemtus vērtēšanas modeļus un metodes, ar noteikumu, ka šie vērtēšanas modeļi un metodes nodrošina novērtējumu, kas ir iespējami tuvs tirgus vērtībai.

Finanšu instrumentus, kurus nevar ticami novērtēt pēc metodēm, kas aprakstītas pirmās daļas a) un b) apakšpunktā, novērtē saskaņā ar iegādes cenas vai ražošanas izmaksu principu tiktāl, ciktāl šāds novērtējums ir iespējams.

8. Neatkarīgi no 6. panta 1. punkta c) apakšpunkta gadījumos, kad kādu finanšu instrumentu vērtē tā patiesajā vērtībā, vērtības izmaiņas iekļauj peļņas un zaudējumu pārskatā, izņemot šādus gadījumus, kad šādu izmaiņu ieskaita tieši patiesās vērtības rezervē: a) ja uzskaitāmais instruments ir riska ierobežošanas instruments atbilstīgi kādai riska ierobežošanas uzskaites sistēmai, saskaņā ar kuru ir pieļaujams, ka peļņas un zaudējumu pārskatā netiek iekļautas visas vērtības izmaiņas vai daļa no tām; vai b) ja vērtības izmaiņas cēlonis ir valūtas maiņas kursa atšķirības, kas ietekmē kādu monetāro posteni, kas ir daļa no uzņēmuma neto ieguldījuma kādā ārvalstu uzņēmumā.

Dalībvalstis var atļaut vai pieprasīt, ka kāda pārdošanai pieejama finanšu aktīva, kas nav atvasināts finanšu instruments, vērtības izmaiņa ir tieši iekļaujama patiesās vērtības rezervē. Minēto patiesās vērtības rezervi koriģē, kad tajā iekļautās summas vairs nav vajadzīgas pirmās daļas a) un b) apakšpunkta īstenošanai.

9. Neatkarīgi no 6. panta 1. punkta c) apakšpunkta dalībvalstis var atļaut vai pieprasīt attiecībā uz visiem uzņēmumiem vai jebkurām uzņēmumu kategorijām, lai gadījumā, ja aktīvi, kas nav finanšu instrumenti, tiek novērtēti patiesajā vērtībā, peļņas un zaudējumu pārskatā būtu iekļauta vērtības izmaiņa.







3.

NODAĻA

BILANCE UN PEĻŅAS UN ZAUDĒJUMU PĀRSKATS

9. pants

Vispārīgi noteikumi par bilanci un peļņas un zaudējumu pārskatu

1. Bilances un peļņas un zaudējumu pārskata shēmu nemaina salīdzinājumā ar iepriekšējo finanšu gadu. Tomēr izņēmuma gadījumos ir atļautas atkāpes no minētā principa, lai sniegtu patiesu un skaidru priekšstatu par uzņēmuma aktīviem, saistībām, finansiālo stāvokli un peļņu vai zaudējumiem. Ikvienu šādu atkāpi un tās iemeslus atspoguļo finanšu pārskatu piezīmēs.

2. Posteņus, kas noteikti III līdz VI pielikumā, bilancē un peļņas un zaudējumu pārskatā uzrāda atsevišķi, ievērojot norādīto secību. Dalībvalstis atļauj sīkāku šo posteņu iedalījumu, ievērojot paredzētās shēmas. Dalībvalstis atļauj iekļaut starpsummas un jaunus posteņus ar noteikumu, ka šādu jaunu posteņu saturs jau nav ietverts kādā no paredzēto shēmu posteņiem. Dalībvalstis var pieprasīt šādu sīkāku iedalījumu vai starpsummas vai jaunus posteņus.

3. To posteņu struktūru, nomenklatūru un terminoloģiju, kurus bilancē un peļņas un zaudējumu pārskatā apzīmē ar arābu cipariem, attiecīgi pielāgo, ja to prasa uzņēmuma īpatnības. Dalībvalstis var pieprasīt šādus pielāgojumus attiecībā uz uzņēmumiem, kuri ir konkrētas tautsaimniecības nozares daļa.

Dalībvalstis var atļaut vai prasīt apvienot bilances un peļņas un zaudējumu pārskata posteņus, ko apzīmē ar arābu cipariem, ja šo posteņu vērtībām nav lielas nozīmes, sniedzot patiesu un skaidru priekšstatu par uzņēmuma aktīviem, saistībām, finansiālo stāvokli un peļņu vai zaudējumiem, vai ja šāda apvienošana vieš lielāku skaidrību, ar noteikumu, ka šādi apvienotos posteņus atsevišķi paskaidro finanšu pārskatu piezīmēs.

4. Atkāpjoties no šā panta 2. un 3. punkta, dalībvalstis var ierobežot uzņēmuma spēju atkāpties no III līdz VI pielikumā noteiktajām shēmām tiktāl, ciktāl tas ir vajadzīgs, lai finanšu pārskatus varētu reģistrēt elektroniski.

5. Katram bilances un peļņas un zaudējumu pārskata postenim norāda skaitli par finanšu gadu, uz kuru attiecas bilance un peļņas un zaudējumu pārskats, kā arī iepriekšējā finanšu gada skaitļus attiecīgajam postenim. Ja minētie skaitļi nav salīdzināmi, dalībvalstis var pieprasīt, lai iepriekšējā finanšu gada skaitļi tiktu koriģēti. Visus neatbilstības gadījumus vai visas korekcijas norāda, sniedzot paskaidrojumus finanšu pārskatu piezīmēs.

6. Dalībvalstis var atļaut vai pieprasīt bilances un peļņas un zaudējumu pārskata pielāgošanu, lai ietvertu peļņas sadalīšanu vai zaudējumu segšanu.

7. Attiecībā uz līdzdalības daļu atspoguļošanu gada finanšu pārskatos: a) dalībvalstis var atļaut vai pieprasīt, lai līdzdalības daļa tiktu uzskaitīta, izmantojot pašu kapitāla metodi, kā paredzēts 27. pantā, un ņemot vērā būtiskas korekcijas, kas izriet no gada finanšu pārskatu īpatnībām salīdzinājumā ar konsolidētajiem finanšu pārskatiem; b) dalībvalstis var atļaut vai pieprasīt, lai peļņas vai zaudējumu daļa, kas attiecināma uz līdzdalības daļu, tiktu atzīta peļņas un zaudējumu pārskatā tikai tiktāl, ciktāl šī summa atbilst jau saņemtajai dividenžu summai vai summai, kuru var pieprasīt; un c) ja peļņas un zaudējumu pārskatā atzītā peļņa, kas ir attiecināma uz līdzdalības daļu, pārsniedz jau saņemto dividenžu summu vai to dividenžu summu, ko var pieprasīt, starpību ieskaita rezervē, ko nevar sadalīt akcionāriem.

10. pants

Bilances izklāsts

Bilances izklāstam dalībvalstis paredz vienu vai abas no III līdz VI pielikumā noteiktajām shēmām. Ja dalībvalsts paredz abas shēmas, tā ļauj uzņēmumiem izvēlēties, kuru no paredzētajām shēmām izmantot.

11. pants

Alternatīvs bilances izklāsts

Dalībvalstis var atļaut vai pieprasīt, lai visi uzņēmumi vai noteiktas uzņēmumu kategorijas izdalītu īstermiņa posteņus un ilgtermiņa posteņus, piemērojot shēmu, kas atšķiras no tās, kas noteikta III un IV pielikumā, ar noteikumu, ka sniegtā informācija ir vismaz līdzvērtīga tai, kas jāsniedz saskaņā ar III un IV pielikumu.

12. pants

Īpaši noteikumi par atsevišķiem bilances posteņiem

1. Ja kāds aktīvs vai saistība attiecas uz vairāk nekā vienu posteni shēmā, to saistību ar citiem posteņiem atspoguļo vai nu tajā postenī, kurā tie ir uzrādīti, vai finanšu pārskatu piezīmēs.

2. Pašu akcijas un daļas radniecīgos uzņēmumos norāda tikai tajos posteņos, kas paredzēti šim nolūkam.

3. Tas, vai konkrētus aktīvus uzrāda kā pamatlīdzekļus vai kā apgrozāmos līdzekļus, ir atkarīgs no mērķa, kādam tie ir paredzēti.

4. Tiesības uz nekustamo īpašumu un citas tamlīdzīgas tiesības, kas ir noteiktas valsts tiesību aktos, atspoguļo postenī “Zeme un ēkas”.

5. Iegādes cenu vai ražošanas izmaksas – vai pārvērtētu summu, ja ir piemērojams 7. panta 1. punkts – pamatlīdzekļiem ar ierobežotu lietderīgās izmantošanas laiku samazina, atņemot vērtības korekcijas, ko aprēķina, lai veiktu pakāpenisku pamatlīdzekļu vērtības norakstīšanu šo pamatlīdzekļu lietderīgās izmantošanas laikā.

6. Pamatlīdzekļu vērtības korekcijām piemēro šādus noteikumus: a) dalībvalstis var atļaut vai pieprasīt, lai finanšu pamatlīdzekļu vērtības korekcijas veiktu tā, lai tos novērtētu atbilstoši zemākajai vērtībai, kāda tiem piemīt bilances datumā; b) pamatlīdzekļu vērtības korekcijas veic neatkarīgi no tā, vai to lietderīgās izmantošanas laiks ir ierobežots vai ne, lai tos novērtētu atbilstoši zemākajai vērtībai, kāda tiem piemīt bilances datumā, ja sagaidāms, ka to vērtības samazinājums saglabāsies; c) šā punkta a) un b) apakšpunktā minētās vērtības korekcijas iekļauj peļņas un zaudējumu pārskatā un atsevišķi atspoguļo finanšu pārskatu piezīmēs, ja tās nav atsevišķi norādītas peļņas un zaudējumu pārskatā; d) šā punkta a) un b) apakšpunktā paredzēto vērtēšanu pēc zemākās vērtības nevar turpināt, ja vairs nepastāv iemesli, kuru dēļ izdarītas šādas vērtības korekcijas; šo noteikumu nepiemēro vērtības korekcijām attiecībā uz nemateriālo vērtību.

7. Apgrozāmo līdzekļu vērtību koriģē, lai parādītu šo līdzekļu zemāko tirgus vērtību vai īpašos apstākļos – citu zemāko vērtību, kāda tiem piemīt bilances datumā.

Vērtēšanu pēc zemākās vērtības, kas paredzēta šā punkta pirmajā daļā, nevar turpināt, ja vairs nepastāv iemesli, kuru dēļ izdarītas šādas vērtības korekcijas.

8. Dalībvalstis var atļaut vai pieprasīt, lai ražošanas izmaksās iekļautu procentus par kapitālu, ko uzņēmums aizņēmies pamatlīdzekļu vai apgrozāmo līdzekļu ražošanas finansēšanai, ciktāl tie attiecas uz ražošanas laikposmu. Šā noteikuma piemērošanu atspoguļo finanšu pārskatu piezīmēs.

9. Dalībvalstis var atļaut aprēķināt vienas un tās pašas kategorijas preču krājumu iegādes cenu vai ražošanas izmaksas un visus atvietojamo preču, vērtspapīru u. c. posteņus, tostarp ieguldījumus, pamatojoties vai nu uz vidējām svērtām cenām, vai uz “pirmais iekšā, pirmais ārā” (FIFO) metodi, “pēdējais iekšā, pirmais ārā” (LIFO) metodi, vai arī metodi, kas atbilst vispārpieņemtai labākajai praksei.

10. Ja atmaksājamā aizņēmuma summa ir lielāka nekā saņemtā summa, dalībvalstis var atļaut vai pieprasīt, lai starpība tiktu uzrādīta kā aktīvs. To uzrāda atsevišķi bilancē vai finanšu pārskatu piezīmēs. Šīs starpības summu noraksta, pamatotā veidā sadalot pa gadiem, un to pilnībā noraksta ne vēlāk kā līdz parāda atmaksāšanas termiņam.

11. Nemateriālos aktīvus noraksta nemateriālo aktīvu lietderīgās izmantošanas laikā.

Izņēmuma gadījumos, kad nemateriālās vērtības lietderīgās izmantošanas laiku un attīstības izmaksas nav iespējams ticami aplēst, šādus aktīvus noraksta dalībvalsts noteiktajā maksimālajā laikposmā. Minētais maksimālais laikposms nav īsāks par pieciem gadiem un nepārsniedz 10 gadus. Paskaidrojumu par laikposmu(-iem), kura(-u) laikā nemateriālo vērtību noraksta, sniedz finanšu pārskata piezīmēs.

Ja valsts tiesību akti atļauj iekļaut attīstības izmaksas sadaļā “Aktīvi” un ja attīstības izmaksas nav pilnībā norakstītas, dalībvalstis pieprasa, lai peļņas sadale nenotiktu, ja vien sadalei pieejamo rezervju un iepriekšējo gadu nesadalītās peļņas summa nav vismaz vienāda ar nenorakstītajām izmaksām.

Ja valsts tiesību akti atļauj iekļaut dibināšanas izdevumus sadaļā “Aktīvi”, tos noraksta, vēlākais, piecu gadu laikposmā. Tādā gadījumā dalībvalstis pieprasa, lai trešā daļa mutadis mutandis tiktu piemērota dibināšanas izdevumiem.

Izņēmuma gadījumos dalībvalstis drīkst atļaut atkāpes no trešās un ceturtās daļas. Šādas atkāpes un to iemeslus paskaidro finanšu pārskatu piezīmēs.

12. Uzkrājumi sedz tās saistības, kuru būtība ir skaidri formulēta un kuras varētu rasties bilances datumā, vai kuras noteikti radīsies, bet var mainīties to summa vai rašanās datums.

Dalībvalstis var arī atļaut veidot uzkrājumus, kas paredzēti, lai segtu tos izdevumus, kuru būtība ir skaidri formulēta un kuri varētu rasties bilances datumā, vai kuri noteikti radīsies, bet var mainīties to summa vai rašanās datums.

Bilances datumā uzkrājums atbilst precīzākajai aplēsei par izdevumiem, kuri varētu rasties, vai saistību gadījumā – par summu, kas vajadzīga, lai izpildītu minētās saistības. Uzkrājumus nevar izmantot aktīvu vērtības koriģēšanai.

13. pants

Peļņas un zaudējumu pārskata izklāsts

1. Peļņas un zaudējumu pārskata izklāstam dalībvalstis paredz vienu vai abas V un VI pielikumā noteiktās peļņas un zaudējumu pārskata shēmas. Ja dalībvalsts paredz abas shēmas, tā var atļaut uzņēmumiem izvēlēties, kuru no paredzētajām shēmām pieņemt.

2. Atkāpjoties no 4. panta 1. punkta noteikumiem, dalībvalstis var atļaut vai pieprasīt, lai visi uzņēmumi vai jebkuras uzņēmumu kategorijas uzrādītu savu darbības pārskatu, nevis peļņas un zaudējumu pārskata posteņus saskaņā ar V un VI pielikumu, ar noteikumu, ka sniegtā informācija ir vismaz pielīdzināma tai, kas paredzēta V un VI pielikumā.

14. pants

Vienkāršojumi attiecībā uz maziem un vidējiem uzņēmumiem

1. Dalībvalstis var atļaut maziem uzņēmumiem sastādīt saīsinātas bilances, uzrādot tikai tos posteņus, kas III un IV pielikumā ir apzīmēti ar burtiem un romiešu cipariem, atsevišķi norādot: a) informāciju, kas prasīta iekavās III pielikuma sadaļas “Aktīvi” D daļas II nodaļā un sadaļas “Kapitāls, rezerves un saistības” C daļā, bet katram punktam agregēti, vai b) informāciju, kas prasīta iekavās IV pielikuma D daļas II nodaļā.

2. Dalībvalstis var atļaut maziem un vidējiem uzņēmumiem sastādīt saīsinātos peļņas un zaudējumu pārskatus, piemērojot tiem šādus vienkāršojumus: a) V pielikuma 1. līdz 5. posteni var apvienot vienā postenī ar nosaukumu “Bruto peļņa vai zaudējumi”; b) VI pielikuma 1., 2., 3. un 6. posteni var apvienot vienā postenī ar nosaukumu “Bruto peļņa vai zaudējumi”.







4.

NODAĻA

FINANŠU PĀRSKATU PIEZĪMES

15. pants

Vispārīgi noteikumi par finanšu pārskatu piezīmēm

Ja bilances un peļņas un zaudējumu pārskata piezīmes izklāsta saskaņā ar šo nodaļu, piezīmes izklāsta tādā kārtībā, kādā posteņi ir izklāstīti bilancē un peļņas un zaudējumu pārskatā.

16. pants

Finanšu pārskatu piezīmju saturs attiecībā uz visiem uzņēmumiem

1. Finanšu pārskatu piezīmēs visi uzņēmumi papildus informācijai, kas prasīta saskaņā ar šīs direktīvas noteikumiem, atklāj šādu informāciju: a) pieņemtās grāmatvedības politikas; b) ja pamatlīdzekļus novērtē pārvērtētajās summās, – tabula, kurā atspoguļotas: i) finanšu gadā pārvērtēšanas rezervē reģistrētās pārmaiņas, sniedzot paskaidrojumu par tajā iekļautajiem posteņiem piemērojamo nodokļu režīmu, un ii) bilances vērtība, kas būtu tikusi atzīta, ja pamatlīdzekļi nebūtu tikuši pārvērtēti; c) ja finanšu instrumentus un/vai aktīvus, kas nav finanšu instrumenti, novērtē patiesajā vērtībā: i) galvenie pieņēmumi, uz kuriem balstās vērtēšanas modeļi un metodes, ja patiesās vērtības ir noteiktas saskaņā ar 8. panta 7. punkta b) apakšpunktu, ii) attiecībā uz katru finanšu instrumentu kategoriju vai aktīvu, kas nav finanšu instruments, – patiesā vērtība, vērtības izmaiņas, kas iekļautas tieši peļņas un zaudējumu pārskatā un izmaiņas, kas iekļautas patiesās vērtības rezervēs, iii) attiecībā uz katru atvasināto finanšu instrumentu kategoriju – informācija par instrumentu apjomu un veidu, tostarp galvenie noteikumi un nosacījumi, kas var ietekmēt nākotnes naudas plūsmas apmēru, rašanās laiku un noteiktību, un iv) tabula, kur atspoguļotas pārmaiņas, kas finanšu gadā reģistrētas patiesās vērtības rezervēs; d) visu bilancē neiekļauto finansiālo saistību, garantiju vai iespējamo saistību kopējā summa un norāde par jebkura sniegtā vērtīgā nodrošinājuma veidu un formu; visas saistības attiecībā uz pensijām un radniecīgiem vai asociētiem uzņēmumiem norāda atsevišķi; e) administratīvo, vadības un uzraudzības struktūru locekļiem piešķirto avansu un kredītu summa, norādot procentu likmes, galvenos nosacījumus un atmaksātās vai norakstītās vai nepieprasītās summas, kā arī saistības, kādas ir radušās, piešķirot viņiem jebkura veida garantijas, norādot kopsummu katrai kategorijai; ▼C1 f) atsevišķu ienākumu vai izdevumu posteņu, kuru apjoms vai biežums ir ārkārtējs, summa un veids; ▼B g) uzņēmuma parādi, kas jāatmaksā pēc vairāk nekā pieciem gadiem, kā arī visi uzņēmuma parādi, ko sedz uzņēmuma sagādāts vērtīgs nodrošinājums, norādot nodrošinājuma veidu un formu; un h) vidējais darbinieku skaits finanšu gadā.

2. Dalībvalstis var mutatis mutandis pieprasīt, lai mazie uzņēmumi atklātu informāciju, kas prasīta 17. panta 1. punkta a), m), p) q) un r) apakšpunktā.

Piemērojot pirmo daļu, 17. panta 1. punkta p) apakšpunktā prasītā informācija attiecas tikai uz minētajā apakšpunktā minēto pasākumu veidu un mērķi.

Piemērojot pirmo daļu, 17. panta 1. punkta r) apakšpunktā prasītās informācijas atklāšana attiecas tikai uz darījumiem, kas noslēgti ar minētā apakšpunkta ceturtajā daļā uzskaitītajām personām.

3. Dalībvalstis nepieprasa maziem uzņēmumiem atklāt citu informāciju papildus šajā pantā prasītajai vai atļautajai informācijai.

17. pants

Papildu informācija, kas jāatklāj vidējiem un lieliem uzņēmumiem un sabiedriskas nozīmes struktūrām

1. Papildus 16. pantā un jebkurā citā šīs direktīvas pantā prasītajai informācijai vidēji un lieli uzņēmumi un sabiedriskas nozīmes struktūras finanšu pārskatu piezīmēs atklāj informāciju par šādiem jautājumiem: a) attiecībā uz dažādiem pamatlīdzekļu posteņiem: i) iegādes cena vai ražošanas izmaksas, vai, ja tikuši piemēroti alternatīvi vērtēšanas principi, patiesā vērtība vai pārvērtētā summa finanšu gada sākumā un beigās, ii) papildinājumi, atsavinājumi un pārvedumi finanšu gada laikā, iii) uzkrātās vērtības korekcijas finanšu gada sākumā un beigās, iv) finanšu gada laikā aprēķinātās vērtības korekcijas, v) uzkrātajās vērtības korekcijās reģistrētās pārmaiņas attiecībā uz papildinājumiem, atsavinājumiem un pārvedumiem finanšu gada laikā, un vi) ja procenti tikuši kapitalizēti saskaņā ar 12. panta 8. punktu, – finanšu gada laikā kapitalizētā summa. b) ja pamatlīdzekļu vai apgrozāmo līdzekļu vērtības korekcijas izdara tikai un vienīgi nodokļu dēļ, – korekciju summa un iemesli; c) ja finanšu instrumentus novērtē pēc iegādes cenas vai ražošanas izmaksām: i) attiecībā uz katru atvasināto finanšu instrumentu grupu: — instrumentu patiesā vērtība, ja šo vērtību var noteikt, izmantojot kādu no 8. panta 7. punkta a) apakšpunktā minētajām metodēm, un — informācija par instrumentu apjomu un veidu; ii) attiecībā uz finanšu pamatlīdzekļiem, kas iegrāmatoti ar summu, kura pārsniedz to patieso vērtību: — atsevišķu aktīvu vai to attiecīgu kategoriju bilances vērtība un patiesā vērtība, un — iemesli, kuru dēļ netiek samazināta bilances vērtība, tostarp to pierādījumu raksturojums, kas pamato pieņēmumu, ka bilances vērtība tiks atgūta; d) par finanšu gadu piešķirtais atalgojums administratīvo, vadības un uzraudzības struktūru locekļiem par viņu pienākumu veikšanu, un visas saistības, kas ir radušās vai iestājušās attiecībā uz pensiju maksājumiem minēto struktūru agrākajiem darbiniekiem, norādot kopējo summu katrai struktūru kategorijai. Dalībvalstis var atteikties no prasības atklāt šādu informāciju, ja tās atklāšana ļautu noteikt šādas struktūras konkrētā darbinieka finansiālo stāvokli; e) vidējais darbinieku skaits finanšu gadā sadalījumā pa kategorijām un personāla izmaksas finanšu gadā, ja tās nav atsevišķi norādītas peļņas un zaudējumu pārskatā, iedalot tās algās, sociālā nodrošinājuma izmaksās un pensiju izmaksās; f) ja uzkrājumi atliktajiem nodokļiem ir atzīti bilancē, atlikto nodokļu atlikumi finanšu gada beigās un šajos atlikumos reģistrētās pārmaiņas finanšu gadā; g) to uzņēmumu nosaukums un juridiskā adrese, kuros uzņēmumam (vai nu pašam, vai arī personai, kas rīkojas savā vārdā, bet uzņēmuma interesēs) ir līdzdalības daļa, uzrādot šo kapitāla daļu, kapitālu un rezerves un attiecīgā uzņēmuma, kuram finanšu pārskati ir pieņemti, pēdējā finanšu gada peļņu vai zaudējumus; informāciju par kapitālu un rezervēm un peļņu vai zaudējumiem var nenorādīt, ja attiecīgais uzņēmums nepublicē savu bilanci un to nekontrolē cits uzņēmums. Dalībvalstis var atļaut šā apakšpunkta pirmajā daļā prasīto informāciju sniegt pārskata veidā, kuru reģistrē saskaņā ar Direktīvas 2009/101/EK 3. panta 1. un 3. punktu; šādu pārskatu reģistrēšanu atspoguļo finanšu pārskatu piezīmēs. Dalībvalstis var arī atļaut nenorādīt šādu informāciju, ja tās būtība ir tāda, ka tās atklāšana varētu radīt nopietnu kaitējumu ikvienam uzņēmumam, uz kuru tā attiecas. Dalībvalstis var nesniegt šādu informāciju, pamatojoties uz iepriekšēju administratīvu vai tiesas atļauju. Katru šādas informācijas nesniegšanas gadījumu norāda finanšu pārskatu piezīmēs; h) to akciju skaits un nominālvērtība vai – ja nominālvērtība nav noteikta – uzskaites vērtība, kuras ir parakstītas finanšu gada laikā atļautā kapitāla ietvaros, attiecībā uz šā kapitāla summu, neskarot Direktīvas 2009/101/EK 2. panta e) punktu vai Direktīvas 2012/30/ES 2. panta c) un d) punktu; i) ja ir vairāku kategoriju akcijas, akciju skaits un nominālvērtība vai – ja nominālvērtība nav noteikta – uzskaites vērtība katrai kategorijai; j) jebkādu līdzdalības sertifikātu, konvertējamu obligāciju, regulētā tirgū tirgotu garantiju, iespējas līgumu vai tamlīdzīgu vērtspapīru vai tiesību esamība, norādot to skaitu un tiesības, kādas tie piešķir; k) katra uzņēmuma, kura dalībnieks ir uzņēmums ar neierobežotu atbildību, nosaukums, galvenais birojs vai juridiskā adrese un tiesiskais statuss; l) nosaukums un juridiskā adrese uzņēmumam, kas sastāda tās lielākās uzņēmumu vienības konsolidētos finanšu pārskatus, kurā uzņēmums ir tās daļa meitasuzņēmuma statusā; m) nosaukums un juridiskā adrese uzņēmumam, kas sastāda tās mazākās uzņēmumu vienības konsolidētos finanšu pārskatus, kurā uzņēmums ir tās daļa meitasuzņēmuma statusā un kura ir iekļauta arī 1. apakšpunktā minētajā uzņēmumu vienībā; n) vieta, kur var saņemt 1. un m) apakšpunktā minēto konsolidēto finanšu pārskatu kopijas, ar noteikumu, ka tie ir pieejami; o) priekšlikums par peļņas sadali vai zaudējumu segšanu vai – attiecīgā gadījumā – peļņas sadale vai zaudējumu segšana; p) uzņēmuma ārpusbilances pasākumu veids un mērķis un šādu pasākumu finansiālā ietekme uz uzņēmumu, ar noteikumu, ka riski vai ieguvumi, ko rada šādi pasākumi, ir būtiski un tiktāl, ciktāl šādu risku vai ieguvumu atklāšana ir nepieciešama uzņēmuma finansiālā stāvokļa novērtēšanai; q) pēc bilances datuma notikušu tādu būtisku notikumu raksturojums un finansiālā ietekme, kuri nav atspoguļoti peļņas un zaudējumu pārskatā vai bilancē; un r) darījumi, ko uzņēmums ir noslēdzis ar saistītām pusēm, tostarp šādu darījumu apmērs, starp saistītajām pusēm pastāvošās saiknes būtība, kā arī cita informācija par darījumiem, kas nepieciešama, lai izprastu uzņēmuma finansiālo stāvokli. Informāciju par atsevišķiem darījumiem var apkopot pēc to veida, izņemot gadījumus, kad ir nepieciešama atsevišķa informācija, lai izprastu saistīto pušu darījumu ietekmi uz uzņēmuma finansiālo stāvokli. Dalībvalstis var atļaut vai pieprasīt, lai tiktu atklāti tikai tie darījumi ar saistītām pusēm, kuri nav noslēgti parastos tirgus apstākļos. Dalībvalstis var atļaut neatklāt darījumus, ko noslēdzis viens vai vairāki grupas locekļi, ar noteikumu, ka meitasuzņēmumi, kas ir šādā darījumā iesaistītās puses, pilnībā pieder kādam no šiem locekļiem. Attiecībā uz darījumiem, kas noslēgti ar saistītām pusēm, dalībvalstis var atļaut vidējam uzņēmumam atklāt informāciju tikai par tiem darījumiem, kas noslēgti ar: i) personām, kurām pieder līdzdalības daļa uzņēmumā; ii) uzņēmumiem, kuros uzņēmumam pašam ir līdzdalības daļa; un iii) uzņēmuma administratīvo, vadības vai uzraudzības struktūru locekļiem.

2. Dalībvalstīm nav jāpiemēro 1. punkta g) apakšpunkts uzņēmumam, kas ir mātesuzņēmums, uz kuru attiecas tā valsts tiesību akti, šādos gadījumos: a) ja uzņēmums, kurā šim mātesuzņēmumam ir līdzdalības daļa, 1. punkta g) apakšpunkta vajadzībām ir iekļauts šā mātesuzņēmuma sastādītajos konsolidētajos finanšu pārskatos vai lielākās uzņēmumu vienības konsolidētajos finanšu pārskatos, kā minēts 23. panta 4. punktā; b) ja minēto līdzdalības daļu minētais mātesuzņēmums ir ietvēris savos gada finanšu pārskatos saskaņā ar 9. panta 7. punktu vai konsolidētajos finanšu pārskatos, ko šis mātesuzņēmums ir sastādījis saskaņā ar 27. panta 1.–8. punktu.

18. pants

Papildu informācija, kas jāatklāj lieliem uzņēmumiem un sabiedriskas nozīmes struktūrām

1. Papildus 16. un 17. pantā un jebkurā citā šīs direktīvas pantā prasītajai informācijai lieli uzņēmumi un sabiedriskas nozīmes struktūras finanšu pārskatu piezīmēs atklāj informāciju par šādiem jautājumiem: a) neto apgrozījums sadalījumā pa darbību kategorijām un ģeogrāfiskajiem tirgiem tiktāl, ciktāl minētās kategorijas un tirgi būtiski atšķiras cits no cita, ņemot vērā veidu, kādā ir organizēta produktu pārdošana un pakalpojumu sniegšana; un b) kopējās maksas par finanšu gadu, kuras katrs obligātais revidents vai revīzijas uzņēmums saņēmis par gada finanšu pārskatu obligāto revīziju, un kopējās maksas, kuras katrs obligātais revidents vai revīzijas uzņēmums saņēmis par citiem nodrošinājuma pakalpojumiem, par nodokļu konsultāciju pakalpojumiem un par citiem ar revīziju nesaistītiem pakalpojumiem.

2. Dalībvalstis var atļaut nenorādīt 1. punkta a) apakšpunktā minēto informāciju, ja tās atklāšana varētu radīt nopietnu kaitējumu uzņēmumam. Dalībvalstis var nesniegt šādu informāciju, pamatojoties uz iepriekšēju administratīvu vai tiesas atļauju. Katru šādas informācijas nesniegšanas gadījumu norāda finanšu pārskatu piezīmēs.

3. Dalībvalstis var paredzēt, ka 1. punkta b) apakšpunktu nepiemēro uzņēmuma gada finanšu pārskatiem, ja minētais uzņēmums ir iekļauts konsolidētajos finanšu pārskatos, kuri jāsagatavo saskaņā ar 22. pantu, ar noteikumu, ka šāda informācija ir sniegta šo konsolidēto finanšu pārskatu pielikumā.







5.

NODAĻA

VADĪBAS ZIŅOJUMS

19. pants

Vadības ziņojuma saturs

1. Vadības ziņojumā iekļauj skaidru pārskatu par uzņēmuma uzņēmējdarbības attīstību un rezultātiem un tā stāvokli, pievienojot aprakstu par uzņēmuma galvenajiem riskiem un nenoteiktībām, ar ko tas sastopas.

Apskatā sniedz vispusīgu un visaptverošu uzņēmuma uzņēmējdarbības attīstības un rezultātu un tā stāvokļa analīzi atbilstoši uzņēmējdarbības apjomam un sarežģītībai.

Ciktāl tas ir nepieciešams, lai izprastu uzņēmuma attīstību, rezultātus vai stāvokli, analīzē iekļauj gan finanšu rezultātu pamatrādītājus, gan attiecīgā gadījumā tos nefinanšu rezultātu pamatrādītājus, kas attiecas uz šo konkrēto uzņēmējdarbību, tostarp informāciju par vides aspektiem un darbiniekiem. Vadības ziņojumā, sniedzot šādu analīzi, attiecīgā gadījumā iekļauj atsauces uz gada finanšu pārskatos norādītajām summām un papildu skaidrojumus par tām.

2. Vadības ziņojumā informē arī par: a) uzņēmuma paredzamo attīstību nākotnē; b) pasākumiem pētniecības un attīstības jomā; c) informāciju par pašu akciju iegādi, kā noteikts Direktīvas 2012/30/ES 24. panta 2. punktā; d) uzņēmuma filiālēm; un e) attiecībā uz finanšu instrumentu izmantojumu uzņēmumā un, ja tas ir būtiski, tās aktīvu, saistību, finansiālā stāvokļa un peļņas vai zaudējumu novērtēšanai: i) uzņēmuma mērķiem un politikām finanšu riska pārvaldības jomā, tostarp politikām attiecībā uz katras tādas galveno prognozēto darījumu kategorijas nodrošināšanu pret risku, kurai piemēro riska ierobežošanas uzskaiti, un ii) uzņēmuma pakļautību cenas riskam, kredītriskam, likviditātes riskam un naudas plūsmas riskam.

3. Dalībvalstis var atbrīvot mazus uzņēmumus no pienākuma sagatavot vadības ziņojumus, ar noteikumu, ka tās pieprasa finanšu pārskatu piezīmēs atspoguļot Direktīvas 2012/30/ES 24. panta 2. punktā minēto informāciju par uzņēmuma pašu akciju iegādi.

4. Dalībvalstis var atbrīvot mazus un vidējus uzņēmumus no 1. punkta trešajā daļā izklāstītā pienākuma tiktāl, ciktāl tas attiecas uz nefinanšu informāciju.

▼M1

19.a pants

Nefinanšu informācija

1. Lieli uzņēmumi, kas ir sabiedriskas nozīmes struktūras, kuru bilances datumos darbinieku vidējais skaits finanšu gadā ir lielāks par 500, vadības ziņojumā ietver nefinanšu paziņojumu, kurā, ciktāl tas vajadzīgs, lai gūtu priekšstatu par attiecīgā uzņēmuma attīstību, veiktspēju, stāvokli un tā darbības ietekmi, ir sniegta informācija vismaz par vides, sociālajiem un ar darbiniekiem saistītiem jautājumiem, cilvēktiesību ievērošanu un pretkorupcijas un kukuļošanas aspektiem, tostarp: a) uzņēmuma darījumdarbības modeļa īsu aprakstu; b) aprakstu par uzņēmuma rīcībpolitikām, ko tas īsteno attiecībā uz minētajiem jautājumiem, tostarp veikto pienācīgas rūpības procesu aprakstu; c) minēto rīcībpolitiku rezultātu; d) galvenos ar minētajiem jautājumiem saistītos riskus, kuri ir raksturīgi uzņēmuma darījumiem, tostarp vajadzības gadījumā, ja tas ir samērīgi, darījumdarbības attiecībām, produktiem vai pakalpojumiem, kas var radīt negatīvas sekas šajās jomās, un to, kā uzņēmums šos riskus pārvalda; e) nefinanšu rezultātu pamatrādītājus, kas attiecas uz konkrēto darījumdarbību.

Ja uzņēmums neīsteno rīcībpolitiku attiecībā uz vienu vai vairākiem no minētajiem jautājumiem, tas nefinanšu paziņojumā sniedz skaidru un argumentētu skaidrojumu, kādēļ tas to nedara.

Arī pirmajā daļā minētajā nefinanšu paziņojumā attiecīgā gadījumā iekļauj atsauces uz gada finanšu pārskatos norādītajām summām un papildu skaidrojumus par tām.

Dalībvalstis var ļaut izņēmuma gadījumos nesniegt informāciju par tuvākā laikā gaidāmiem notikumiem vai jautājumiem, par kuriem joprojām turpinās sarunas, ja administratīvo, vadības un uzraudzības struktūru locekļi, kas rīkojas atbilstoši tiem valsts tiesību aktos paredzētajai kompetencei, pienācīgi pamatotā atzinumā, par kuru tiem ir kolektīva atbildība, uzskata, ka šādas informācijas sniegšana nopietni kaitētu uzņēmuma komerciālajam stāvoklim, un ja šāda informācijas nesniegšana nekavē godīga un vispusīga priekšstata iegūšanu par uzņēmuma attīstību, veiktspēju, stāvokli un tā darbības ietekmi.

Prasot atklāt pirmajā daļā minēto informāciju, dalībvalstis nosaka, ka uzņēmums var izmantot valsts, Savienības vai starptautisku regulējumu, un, ja uzņēmums to dara, tas precizē, kuru regulējumu tas ir izmantojis.

2. Uzņēmums, kas izpilda 1. punktā minēto pienākumu, ir uzskatāms par tādu, kas ir izpildījis 19. panta 1. punkta trešajā daļā noteikto ar nefinanšu informācijas analīzi saistīto pienākumu.

3. Uzņēmumu, kas ir meitasuzņēmums, atbrīvo no 1. punktā paredzētā pienākuma, ja minētais uzņēmums un tā meitasuzņēmumi ir iekļauti cita uzņēmuma konsolidētajā vadības ziņojumā vai atsevišķā ziņojumā, kas ir sagatavoti saskaņā ar 29. pantu un šo pantu.

4. Ja uzņēmums sagatavo atsevišķu ziņojumu, kas attiecas uz to pašu finanšu gadu, neatkarīgi no tā, vai uzņēmums ir vai nav izmantojis valsts, Savienības vai starptautisko regulējumu, un ietver nefinanšu paziņojumam prasīto informāciju, kura paredzēta 1. punktā, dalībvalstis var šo uzņēmumu atbrīvot no pienākuma sagatavot nefinanšu paziņojumu, kā noteikts 1. punktā, ja šis atsevišķais ziņojums ir: a) publicēts kopā ar vadības ziņojumu saskaņā ar 30. pantu; vai b) publiski pieejams saprātīgā termiņā, kas nav ilgāks par sešiem mēnešiem pēc bilances datuma, uzņēmuma tīmekļa vietnē, uz kuru ir sniegta atsauce vadības ziņojumā.

Uzņēmumiem, kas sagatavo atsevišķu ziņojumu, kā minēts šā punkta pirmajā daļā, mutatis mutandis piemēro šā panta 2. punktu.

5. Dalībvalstis nodrošina, lai obligātais revidents vai revīzijas uzņēmums pārbaudītu, vai ir sniegts 1. punktā minētais nefinanšu paziņojums vai 4. punktā minētais atsevišķais paziņojums.

6. Dalībvalstīm ir tiesības pieprasīt, lai informāciju, kas sniegta 1. punktā minētajā nefinanšu paziņojumā vai 4. punktā minētajā atsevišķajā ziņojumā, pārbaudītu neatkarīgs nodrošinājuma pakalpojumu sniedzējs.

▼B

20. pants

Paziņojums par korporatīvo pārvaldību

1. Uzņēmumi, kas minēti 2. panta 1. punkta a) apakšpunktā, iekļauj paziņojumu par korporatīvo pārvaldību to vadības ziņojumā. Minēto paziņojumu iekļauj kā īpašu nodaļu vadības ziņojumā, un tajā ietver vismaz šādu informāciju: a) atsauce uz turpmāk minētajiem elementiem, ja tādi ir piemērojami: i) korporatīvās pārvaldības kodekss, ko piemēro uzņēmumam, ii) korporatīvās pārvaldības kodekss, ko uzņēmums var būt nolēmis piemērot brīvprātīgi, iii) visa būtiskā informācija par korporatīvās pārvaldības praksi, ko piemēro papildus valsts tiesību aktu prasībām. Ja tiek sniegta atsauce uz i) vai ii) punktā minēto korporatīvās pārvaldības kodeksu, uzņēmums norāda arī, kur ir publiski pieejami attiecīgie teksti. Ja tiek sniegta atsauce uz iii) punktā minēto informāciju, uzņēmums publisko informāciju par savu korporatīvās pārvaldības praksi; b) ja uzņēmums saskaņā ar valsts tiesību aktiem atkāpjas no a) apakšpunkta i) vai ii) punktā minētā korporatīvās pārvaldības kodeksa, uzņēmuma paskaidrojums par to, no kurām korporatīvās pārvaldības kodeksa daļām tas atkāpjas, un šādas rīcības iemesli; ja uzņēmums ir nolēmis nepiemērot nevienu no a) apakšpunkta i) vai ii) punktā minētajiem korporatīvās pārvaldības kodeksa noteikumiem, tas izskaidro šādas rīcības iemeslus; c) uzņēmuma iekšējās kontroles un riska pārvaldības sistēmu galveno iezīmju apraksts saistībā ar finanšu pārskatu sagatavošanas procesu; d) informācija, kas noteikta Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2004/25/EK (2004. gada 21. aprīlis) par pārņemšanas piedāvājumiem ( 5 ) 10. panta 1. punkta c), d), f), h) un i) apakšpunktā, ja minētā direktīva attiecas uz uzņēmumu; e) apraksts par akcionāru sapulces darbību un tās galvenajām pilnvarām, apraksts par akcionāru tiesībām un veidu, kā tās var īstenot, izņemot gadījumus, kad šī informācija jau ir pilnībā paredzēta valsts tiesību aktos; un f) administratīvo, vadības un uzraudzības struktūru, kā arī to komiteju sastāvs un darbība; un ▼M1 g) apraksts par īstenoto daudzveidības rīcībpolitiku attiecībā uz uzņēmuma administratīvo, vadības un uzraudzības struktūru saistībā ar tādiem aspektiem kā, piemēram, vecums, dzimums vai izglītība un profesionālā pieredze, par šīs daudzveidības rīcībpolitikas mērķiem, to, kā to īsteno, un rezultātiem pārskata periodā. Ja šāda rīcībpolitika netiek īstenota, paziņojumā sniedz paskaidrojumu par šādas rīcībpolitikas neesamību. ▼B

2. Dalībvalstis var atļaut šā panta 1. punktā noteikto informāciju izklāstīt: a) atsevišķā ziņojumā, ko publicē kopā ar vadības ziņojumu 30. pantā noteiktajā veidā; vai b) dokumentā, kas publiski pieejams uzņēmuma tīmekļa vietnē un uz kuru vadības ziņojumā ir sniegta atsauce.

Minētajā atsevišķajā ziņojumā vai dokumentā, kas minēts attiecīgi a) un b) apakšpunktā, var iekļaut savstarpējas atsauces uz vadības ziņojumu, ja informācija, kas sniedzama saskaņā ar šā panta 1. punkta d) apakšpunktu, ir darīta pieejama minētajā vadības ziņojumā.

▼M1

3. Obligātais revidents vai revīzijas uzņēmums sniedz atzinumu saskaņā ar 34. panta 1. punkta otro daļu par informāciju, kas sagatavota saskaņā ar šā panta 1. punkta c) un d) apakšpunktu, un pārbauda, vai ir sniegta šā panta 1. punkta a), b), e), f) un g) apakšpunktā minētā informācija.

4. Dalībvalstis var atbrīvot no šā panta 1. punkta a), b), e), f) un g) apakšpunkta piemērošanas 1. punktā minētos uzņēmumus, kuri emitējuši vienīgi vērtspapīrus, kas nav akcijas, kuras atļauts tirgot regulētā tirgū Direktīvas 2004/39/EK 4. panta 1. punkta 14. apakšpunkta nozīmē, ja vien šādi uzņēmumi nav emitējuši akcijas, kuras tirgo daudzpusējā tirdzniecības sistēmā Direktīvas 2004/39/EK 4. panta 1. punkta 15. apakšpunkta nozīmē.

▼M1

5. Neatkarīgi no 40. panta 1. punkta g) apakšpunktu nepiemēro MVU.

▼B







6.

NODAĻA

KONSOLIDĒTIE FINANŠU PĀRSKATI UN ZIŅOJUMI

21. pants

Konsolidēto finanšu pārskatu un ziņojumu darbības joma

Šajā nodaļā mātesuzņēmums un visi tā meitasuzņēmumi ir uzņēmumi, kas ir jākonsolidē, ja mātesuzņēmums ir uzņēmums, kuram piemēro šajā direktīvā noteiktos koordinācijas pasākumus, pamatojoties uz 1. panta 1. punktu.

22. pants

Prasības sagatavot konsolidētos finanšu pārskatus

1. Dalībvalsts pieprasa visiem uzņēmumiem, uz kuriem attiecas tās tiesību akti, sastādīt konsolidētos finanšu pārskatus un konsolidēto vadības ziņojumu, ja attiecīgajam uzņēmumam (mātesuzņēmumam): a) ir akcionāru vai dalībnieku balsstiesību vairākums citā uzņēmumā (meitasuzņēmumā); b) ir tiesības iecelt vai atsaukt cita uzņēmuma (meitasuzņēmuma) administratīvo, vadības vai uzraudzības struktūru locekļu vairākumu un vienlaikus tas ir minētā uzņēmuma akcionārs vai dalībnieks; c) ir tiesības izmantot dominējošu ietekmi uzņēmumā (meitasuzņēmumā), kura akcionārs vai dalībnieks tas ir saskaņā ar līgumu, kas noslēgts ar minēto uzņēmumu, vai saskaņā ar noteikumiem tā statūtos vai dibināšanas dokumentā, ja tiesību akti, kas reglamentē minētā meitasuzņēmuma darbību, ļauj tam piemērot šādus līgumus vai noteikumus. Dalībvalstij nav jānosaka, ka mātesuzņēmumam jābūt sava meitasuzņēmuma akcionāram vai dalībniekam. Tām dalībvalstīm, kuru tiesību akti nepieļauj šādus līgumus vai noteikumus, šis noteikums nav jāpiemēro; vai d) ja attiecīgais uzņēmums (mātesuzņēmums) ir kāda uzņēmuma akcionārs vai dalībnieks, un i) aa) vairākums minētā uzņēmuma (meitasuzņēmuma) administratīvo, vadības vai uzraudzības struktūru locekļu, kas bijuši attiecīgos amatos finanšu gadā, iepriekšējā finanšu gadā un līdz šo konsolidēto finanšu pārskatu sastādīšanai, ir iecelti vienīgi tā balsstiesību izmantošanas rezultātā, vai ii) saskaņā ar nolīgumu, kas noslēgts ar citiem minētā uzņēmuma (meitasuzņēmuma) akcionāriem vai dalībniekiem, tas vienpersoniski kontrolē akcionāru vai dalībnieku vairākuma balsstiesības minētajā uzņēmumā. Dalībvalstis var ieviest sīkākus noteikumus par šādu nolīgumu formu un saturu.

Dalībvalstis paredz vismaz tos pasākumus, kas minēti ii) punktā. Tās i) punkta piemērošanai var noteikt prasību, ka balsstiesības atbilst vismaz 20 % no kopējā skaita.

Tomēr i) punktā minētais nav piemērojams, ja kādai trešai personai ir a), b) vai c) apakšpunktā minētās tiesības attiecībā uz minēto uzņēmumu.

2. Papildus 1. punktā minētajiem gadījumiem dalībvalstis var jebkuram uzņēmumam, kas darbojas saskaņā ar tās tiesību aktiem, pieprasīt sagatavot konsolidētus finanšu pārskatus un konsolidētu vadības ziņojumu, ja: a) minētajam uzņēmumam (mātesuzņēmumam) ir tiesības izmantot vai tas faktiski izmanto dominējošu ietekmi vai kontroli pār citu uzņēmumu (meitasuzņēmumu); vai b) minēto uzņēmumu (mātesuzņēmumu) un citu uzņēmumu (meitasuzņēmumu) vienoti vada mātesuzņēmums.

3. Piemērojot 1. punkta a), b) un d) apakšpunktu, ikviena cita meitasuzņēmuma balsstiesības un tiesības iecelt amatā un atcelt no amata, kā arī tās, kas ir personai, kas darbojas savā vārdā, bet mātesuzņēmuma vai cita meitasuzņēmuma interesēs, pieskaita mātesuzņēmuma tiesībām.

4. Piemērojot 1. punkta a), b) un d) apakšpunktu, no 3. punktā minētajām tiesībām atskaita tiesības: a) kas nostiprinātas akcijās, kas tiek turētas tādas personas interesēs, kura nav ne mātesuzņēmums, ne minētā mātesuzņēmuma meitasuzņēmums; vai b) kas nostiprinātas akcijās, kuras: i) tiek turētas kā garantija, ar noteikumu, ka konkrētās tiesības tiek izmantotas saskaņā ar saņemtajiem norādījumiem, vai ii) tiek turētas saistībā ar aizdevuma piešķiršanu kā daļa no parastajām saimnieciskajām darbībām, ja balsstiesības tiek izmantotas tās personas labā, kas nodrošina garantiju.

5. Piemērojot 1. punkta a) un d) apakšpunktu, no kopējām akcionāru vai dalībnieku balsstiesībām meitasuzņēmumā atņem tās balsstiesības, kas nostiprinātas akcijās, kas pieder pašam uzņēmumam, šā uzņēmuma meitasuzņēmumam vai personai, kas darbojas savā vārdā, bet minēto uzņēmumu interesēs.

6. Neskarot 23. panta 9. punktu, mātesuzņēmums un visi tā meitasuzņēmumi ir uzņēmumi, kas ir jākonsolidē neatkarīgi no tā, kur ir šo meitasuzņēmumu juridiskā adrese.

7. Neskarot šo pantu, 21. un 23. pantu, dalībvalsts var pieprasīt ikvienam uzņēmumam, uz ko attiecas tās tiesību akti, sastādīt konsolidētos finanšu pārskatus un konsolidēto vadības ziņojumu, ja: a) šo uzņēmumu un vienu vai vairākus citus uzņēmumus, ar kuriem tas nav saistīts, kā aprakstīts 1. vai 2. punktā, vienoti vada saskaņā ar: i) līgumu, kas noslēgts ar šo uzņēmumu, vai ii) minēto citu uzņēmumu dibināšanas dokumentu vai statūtiem; vai b) minētā uzņēmuma un viena vai vairāku citu uzņēmumu, ar kuriem tas nav saistīts, kā aprakstīts 1. vai 2. punktā, administratīvās, vadības vai uzraudzības struktūras finanšu gadā galvenokārt sastāv no vienām tām pašām amatpersonām, kas ir amatā līdz konsolidēto finanšu pārskatu sastādīšanai.

8. Ja dalībvalsts izmanto 7. punktā minēto iespēju, uzņēmumus, kas aprakstīti minētajā punktā, un visus to meitasuzņēmumus konsolidē, ja viens vai vairāki no šiem uzņēmumiem ir reģistrēti kā viens no I vai II pielikumā uzskaitītajiem uzņēmumu veidiem.

9. Šā panta 6. punktu, 23. panta 1., 2., 9. un 10. punktu un 25. līdz 29. pantu piemēro šā panta 7. punktā minētajiem konsolidētajiem finanšu pārskatiem un konsolidētajam vadības ziņojumam, ievērojot šādas izmaiņas: a) atsauces uz mātesuzņēmumiem saprot kā atsauces uz visiem uzņēmumiem, kas norādīti šā panta 7. punktā; un b) neskarot 24. panta 3. punktu, konsolidētajos finanšu pārskatos iekļaujamie posteņi “kapitāls”, “akciju emisijas uzcenojums”, “pārvērtēšanas rezerve”, “rezerves”, “nesadalītā peļņa vai zaudējumi” un “finanšu gada peļņa vai zaudējumi” ir kopējās summas, kas attiecināmas uz katru šā panta 7. punktā minēto uzņēmumu.

23. pants

Atbrīvojumi no konsolidācijas

1. Mazas grupas atbrīvo no pienākuma sastādīt konsolidētos finanšu pārskatus un konsolidēto vadības ziņojumu, izņemot gadījumus, kad kāds no radniecīgiem uzņēmumiem ir sabiedriskas nozīmes struktūra.

2. Dalībvalstis var atbrīvot vidēja lieluma grupas no pienākuma sastādīt konsolidētos finanšu pārskatus un konsolidēto vadības ziņojumu, izņemot gadījumus, kad kāds no radniecīgiem uzņēmumiem ir sabiedriskas nozīmes struktūra.

3. Neatkarīgi no šā panta 1. un 2. punkta dalībvalsts šādos gadījumos atbrīvo no pienākuma sastādīt konsolidētos finanšu pārskatus un konsolidēto vadības ziņojumu ikvienu mātesuzņēmumu (“atbrīvotais uzņēmums”), uz ko attiecas tās tiesību akti un kas ir arī meitasuzņēmums, tostarp sabiedriskas nozīmes struktūra, ja vien uz minēto sabiedriskas nozīmes struktūru neattiecas 2. panta 1. punkta a) apakšpunkts, ja uz tā paša mātesuzņēmumu attiecas kādas dalībvalsts tiesību akti un: a) atbrīvotā uzņēmuma mātesuzņēmumam pieder visas atbrīvotā uzņēmuma akcijas. Akcijas atbrīvotajā uzņēmumā, kuras pieder tā administratīvo, vadības vai uzraudzības struktūru locekļiem saskaņā ar juridisko pienākumu vai pienākumu, kas noteikts tā dibināšanas dokumentā vai statūtos, neņem vērā šim nolūkam; vai b) atbrīvotā uzņēmuma mātesuzņēmumam pieder 90 % vai vairāk no atbrīvotā uzņēmuma akcijām un pārējie šā atbrīvotā uzņēmuma akcionāri vai dalībnieki ir apstiprinājuši šo atbrīvojumu.

4. Atbrīvojumi, kas minēti 3. punktā, izpilda visus šādus nosacījumus: a) atbrīvoto uzņēmumu un, neskarot 9. punktu, visus tā meitasuzņēmumus konsolidē tādas lielākas uzņēmumu vienības finanšu pārskatos, uz kuras mātesuzņēmumu attiecas kādas dalībvalsts tiesību akti; b) šā punkta a) apakšpunktā minētos konsolidētos finanšu pārskatus un lielākas uzņēmumu vienības konsolidētos vadības ziņojumus sastāda minētās vienības mātesuzņēmums saskaņā ar tās dalībvalsts tiesību aktiem, kuri attiecas uz minēto mātesuzņēmumu, un saskaņā ar šo direktīvu vai starptautiskajiem grāmatvedības standartiem, kas pieņemti saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 1606/2002; c) attiecībā uz atbrīvoto uzņēmumu šādus dokumentus publicē tā, kā noteikts dalībvalsts tiesību aktos, kuri attiecas uz minēto atbrīvoto uzņēmumu saskaņā ar 30. pantu: i) šā punkta a) apakšpunktā minētie konsolidētie finanšu pārskati un b) apakšpunktā minētie konsolidētie vadības ziņojumi, ii) revīzijas ziņojumi, un iii) attiecīgā gadījumā 6. punktā minētais pielikums. Minētā dalībvalsts var pieprasīt šā apakšpunkta i), ii) un iii) punktā minēto dokumentu publicēšanu attiecīgās valsts valodā un to tulkojuma apstiprināšanu; d) atbrīvotā uzņēmuma gada finanšu pārskatu piezīmēs atklāj šādu informāciju: i) tā mātesuzņēmuma nosaukums un juridiskā adrese, kas sastāda a) apakšpunktā minētos konsolidētos finanšu pārskatus; un ii) atbrīvojums no pienākuma sastādīt konsolidētos finanšu pārskatus un konsolidēto vadības ziņojumu.

5. Gadījumos, uz kuriem neattiecas 3. punkts, dalībvalsts, neskarot šā panta 1., 2. un 3. punktu, var atbrīvot no pienākuma sastādīt konsolidētos finanšu pārskatus un konsolidēto vadības ziņojumu jebkuru mātesuzņēmumu (atbrīvotais uzņēmums), uz kuru attiecas šīs valsts tiesību akti un kurš ir arī meitasuzņēmums, tostarp sabiedriskas nozīmes struktūra, ja vien uz minēto sabiedriskas nozīmes struktūru neattiecas 2. panta 1. punkta a) apakšpunkts, un uz kā mātesuzņēmumu attiecas kādas dalībvalsts tiesību akti, ar noteikumu, ka visi 4. punktā paredzētie nosacījumi ir izpildīti, un turklāt ar noteikumu, ka: a) atbrīvotā uzņēmuma akcionāri vai dalībnieki, kuriem pieder minētā uzņēmuma parakstītā kapitāla minimālā daļa, nav pieprasījuši konsolidēto finanšu pārskatu sagatavošanu vismaz sešus mēnešus pirms finanšu gada beigām; b) minimālā daļa, kas minēta a) apakšpunktā, nepārsniedz šādas robežvērtības: i) 10 % no parakstītā kapitāla akciju sabiedrību un komandītsabiedrību gadījumā; un ii) 20 % no parakstītā kapitāla cita veida uzņēmumu gadījumā; c) dalībvalsts atbrīvojumam nepiemēro: i) nosacījumu, ka uz mātesuzņēmumu, kurš sagatavojis 4. punkta a) apakšpunktā minētos konsolidētos finanšu pārskatus, attiecas tās dalībvalsts tiesību akti, kura piešķīrusi atbrīvojumu, vai ii) nosacījumus attiecībā uz minēto finanšu pārskatu sagatavošanu un pārbaudi.

6. Dalībvalsts 3. un 5. punktā paredzētos atbrīvojumus var saistīt ar papildu informācijas atklāšanu 4. punkta a) apakšpunktā minētajos konsolidētajos finanšu pārskatos vai to pielikumā saskaņā ar šo direktīvu, ja šī informācija tiek pieprasīta no uzņēmumiem, uz kuriem attiecas šīs dalībvalsts tiesību akti un kuriem ir pienākums sagatavot konsolidētus finanšu pārskatus, un kuri ir vienādos apstākļos.

7. Šīs direktīvas 3.līdz 6. pantu piemēro, neskarot dalībvalsts tiesību aktus par konsolidēto finanšu pārskatu vai konsolidēto vadības ziņojumu sastādīšanu, ja minētos dokumentus pieprasa: a) darbinieku vai viņu pārstāvju informācijai; vai b) administratīva vai tiesu iestāde savām vajadzībām.

8. Neskarot šā panta 1., 2., 3. un 5. punktu, dalībvalsts, kas paredz atbrīvojumus saskaņā ar šā panta 3. un 5. punktu, var arī atbrīvot no pienākuma sastādīt konsolidētos finanšu pārskatus un konsolidēto vadības ziņojumu jebkuru mātesuzņēmumu (atbrīvotais uzņēmums), uz kuru attiecas tās tiesību akti un kurš ir arī meitasuzņēmums, tostarp sabiedriskas nozīmes struktūra, ja vien uz minēto sabiedriskas nozīmes struktūru neattiecas 2. panta 1. punkta a) apakšpunkts, uz kā mātesuzņēmumu neattiecas dalībvalstu tiesību akti, ja ir izpildīti visi šādi nosacījumi: a) atbrīvotais uzņēmums un, neskarot 9. punktu, visi tā meitasuzņēmumi ir konsolidēti lielākas uzņēmumu vienības finanšu pārskatos; b) šā punkta a) apakšpunktā minētos konsolidētos finanšu pārskatus un – attiecīgā gadījumā – konsolidētos vadības ziņojumus sagatavo: i) saskaņā ar šo direktīvu, ii) atbilstoši starptautiskajiem grāmatvedības standartiem, kas pieņemti, ievērojot Regulu (EK) Nr. 1606/2002, iii) tādā pašā veidā, kā tiek sastādīti konsolidētie finanšu pārskati un konsolidētie vadības ziņojumi saskaņā ar šo direktīvu, vai iv) veidā, kas ir līdzvērtīgs starptautiskajiem grāmatvedības standartiem, kā noteikts saskaņā ar Komisijas Regulu (EK) Nr. 1569/2007 (2007. gada 21. decembris), ar ko izveido mehānismu, kā nosaka līdzvērtību grāmatvedības standartiem, kurus atbilstīgi Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvai 2003/71/EK un 2004/109/EK piemēro trešo valstu vērtspapīru emitenti ( 6 ); c) šā punkta a) apakšpunktā minētos konsolidētos finanšu pārskatus ir revidējis viens vai vairāki obligātie revidenti vai revīzijas uzņēmumi, kas ir tiesīgi revidēt finanšu pārskatus saskaņā ar tiem valsts tiesību aktiem, kuri attiecas uz uzņēmumu, kas minētos pārskatus ir sastādījis.

Piemēro 4. punkta c) un d) apakšpunktu un 5., 6. un 7. punktu.

9. Uzņēmumam, tostarp sabiedriskas nozīmes struktūrai, nav jābūt iekļautam konsolidētajos finanšu pārskatos, ja ir izpildīts vismaz viens no šādiem nosacījumiem: a) ļoti retos gadījumos, kad informāciju, kas vajadzīga konsolidētu finanšu pārskatu sagatavošanai saskaņā ar šo direktīvu, nevar iegūt bez nesamērīgi lieliem izdevumiem vai neattaisnojamas kavēšanās; b) šā uzņēmuma akcijas tiek turētas vienīgi ar nolūku vēlāk tās pārdot; vai c) nopietni ilgtermiņa ierobežojumi ievērojami kavē: i) mātesuzņēmuma tiesību izmantošanu attiecībā uz šā uzņēmuma aktīviem vai vadību vai ii) šā uzņēmuma vienotas vadības īstenošanu, ja tas ir kādās no 22. panta 7. punktā minētajām attiecībām.

10. Neskarot 6. panta 1. punkta b) apakšpunktu, 21. pantu un šā panta 1. un 2. punktu, ikvienu mātesuzņēmumu, tostarp sabiedriskas nozīmes struktūru, atbrīvo no 22. pantā noteiktā pienākuma, ja: a) tam ir tikai meitasuzņēmumi, kuri ir nebūtiski gan individuāli, gan kopumā; vai b) visus tā meitasuzņēmumus var izslēgt no konsolidācijas, ievērojot šā panta 9. punktu.

24. pants

Konsolidēto finanšu pārskatu sagatavošana

1. Šīs direktīvas 2. un 3. nodaļu piemēro attiecībā uz konsolidētajiem finanšu pārskatiem, ņemot vērā būtiskas korekcijas, kas izriet no konsolidēto finanšu pārskatu īpatnībām salīdzinājumā ar gada finanšu pārskatiem.

2. Konsolidācijā iekļautos uzņēmumu aktīvus un saistības pilnībā iekļauj konsolidētajā bilancē.

3. Konsolidācijā iekļauto akciju bilances vērtību uzņēmumu kapitālā ieskaita atbilstoši to pārstāvētajai daļai minēto uzņēmumu kapitālā un rezervēs saskaņā ar šādiem noteikumiem: a) izņemot gadījumos, kad akcijas mātesuzņēmuma kapitālā pieder vai nu pašam uzņēmumam, vai citam konsolidācijā iekļautam uzņēmumam, kuras pielīdzina pašu akcijām saskaņā ar 3. nodaļu, šo ieskaitu veic, pamatojoties uz bilances vērtību tajā dienā, kad minētie uzņēmumi ir iekļauti konsolidācijā pirmo reizi. Starpību, kas rodas minētā ieskaita rezultātā, ciktāl iespējams, iegrāmato tieši tajos konsolidētās bilances posteņos, kuru vērtība ir lielāka vai mazāka par to bilances vērtību; b) dalībvalsts var atļaut vai pieprasīt ieskaitus, pamatojoties uz identificējamu aktīvu un saistību vērtību akciju iegādes dienā, vai gadījumos, kad iegāde notiek divos vai vairākos posmos, dienā, kad uzņēmums ir kļuvis par meitasuzņēmumu; c) visas starpības, kas pastāv pēc a) apakšpunkta piemērošanas vai rodas b) apakšpunkta piemērošanas rezultātā, uzrāda konsolidētajā bilancē kā nemateriālo vērtību; d) metodes, ko izmanto, lai aprēķinātu nemateriālo vērtību, un jebkādas nozīmīgas vērtības izmaiņas saistībā ar iepriekšējo finanšu gadu, paskaidro finanšu pārskatu piezīmēs; e) ja dalībvalsts ir atļāvusi pozitīvas un negatīvas nemateriālās vērtības ieskaitu, finanšu pārskatu piezīmēs sniedz arī nemateriālās vērtības analīzi; f) negatīvu nemateriālo vērtību var pārnest uz konsolidēto peļņas un zaudējumu pārskatu, ja tas ir saskaņā ar 2. nodaļā izklāstītajiem principiem.

4. Ja konsolidācijā iekļauto meitasuzņēmumu akcijas pieder personām, kas nav minētie konsolidācijā iekļautie uzņēmumi, summu, kas attiecināma uz minētajām akcijām, uzrāda konsolidētajā bilancē atsevišķi kā nekontrolējošu līdzdalību.

▼C1

5. Konsolidācijā iekļauto uzņēmumu ienākumus un izdevumus pilnībā iekļauj konsolidētajā peļņas un zaudējumu pārskatā.

▼B

6. Katras peļņas vai zaudējumu summu, kas attiecināma uz 4. punktā minētajām akcijām, uzrāda konsolidētajā peļņas un zaudējumu pārskatā atsevišķi kā peļņu vai zaudējumus, kas attiecināmi uz nekontrolējošu līdzdalību.

7. Konsolidētie finanšu pārskati atspoguļo konsolidācijā iekļauto uzņēmumu aktīvus, saistības, finansiālo stāvokli un peļņu vai zaudējumus tā, it kā tie būtu viens uzņēmums. Jo īpaši no konsolidētajiem finanšu pārskatiem tiek izslēgti: a) parādi un prasības starp uzņēmumiem; ▼C1 b) ienākumi un izdevumi, kas attiecas uz darījumiem starp uzņēmumiem; un ▼B c) peļņa un zaudējumi, kas rodas no darījumiem starp uzņēmumiem, ja tie ir iekļauti aktīvu bilances vērtībās.

8. Konsolidētos finanšu pārskatus sastāda tajā pašā dienā, kad sastāda mātesuzņēmuma gada finanšu pārskatus.

Tomēr dalībvalsts var atļaut vai pieprasīt konsolidētu finanšu pārskatu sastādīšanu arī citā datumā, lai ņemtu vērā uzņēmumu vairākuma vai vissvarīgāko konsolidācijā iekļauto uzņēmumu bilances datumus, ar noteikumu, ka:

a) šis fakts ir atspoguļots konsolidēto finanšu pārskatu piezīmēs, paskaidrojot iemeslus;

b) ir ņemti vērā vai atspoguļoti svarīgākie notikumi attiecībā uz konsolidācijā iekļauta uzņēmuma aktīviem un saistībām, finansiālo stāvokli un peļņu vai zaudējumiem, kas ir radušies laikā starp šā uzņēmuma bilances datumu un konsolidētās bilances datumu; un

c) ja uzņēmuma bilances sastādīšana notiek vairāk nekā trīs mēnešus pirms vai pēc konsolidētās bilances datuma, šo uzņēmumu konsolidē, pamatojoties uz pagaidu finanšu pārskatiem, kas sastādīti konsolidētās bilances sagatavošanas datumā.

9. Ja konsolidācijā iekļauto uzņēmumu struktūra finanšu gada laikā ir ievērojami mainījusies, konsolidētajos finanšu pārskatos iekļauj informāciju, kas piešķir jēgu konsolidēto finanšu pārskatu secīgu komplektu salīdzināšanai. Šo pienākumu var izpildīt, sagatavojot koriģētu salīdzinošo bilanci un koriģētu salīdzinošo peļņas un zaudējumu pārskatu.

10. Konsolidētajos finanšu pārskatos iekļautos aktīvus un saistības novērtē pēc vienotiem kritērijiem un saskaņā ar 2. nodaļu.

11. Uzņēmums, kas sastāda konsolidētos finanšu pārskatus, piemēro tādus pašus novērtēšanas principus, kādus tas piemēro saviem gada finanšu pārskatiem. Tomēr dalībvalstis var atļaut vai pieprasīt konsolidētajos finanšu pārskatos izmantot citus novērtēšanas principus saskaņā ar 2. nodaļu. Ja tiek izmantots šis izņēmums, šo faktu atspoguļo konsolidēto finanšu pārskatu piezīmēs, paskaidrojot iemeslus.

12. Ja konsolidācijā iekļautie uzņēmumi ir novērtējuši konsolidētajos finanšu pārskatos iekļautos aktīvus un saistības, piemērojot principus, kas atšķiras no tiem, kas izmantoti konsolidācijas nolūkos, minētos aktīvus un saistības pārvērtē saskaņā ar konsolidācijai piemērotajiem principiem. Atkāpšanās no šīs prasības ir atļauta izņēmuma gadījumos. Ikvienu šādu atkāpi atspoguļo konsolidēto finanšu pārskatu piezīmēs, paskaidrojot iemeslus.

13. Atlikto nodokļu atlikumus atzīst konsolidācijā, ar noteikumu, ka nodokļa iekasēšana no kāda konsolidācijā iekļautā uzņēmuma var notikt tuvākajā nākotnē.

14. Ja konsolidētos finanšu pārskatos iekļauto aktīvu vērtības korekcijas izdarītas tikai un vienīgi nodokļu dēļ, tos iekļauj konsolidētajos finanšu pārskatos tikai pēc tam, kad šādas korekcijas ir izslēgtas.

25. pants

Uzņēmējdarbības apvienošana grupas ietvaros

1. Dalībvalsts var atļaut vai pieprasīt konsolidācijā iekļauto uzņēmumu kapitālā turēto akciju bilances vērtības ieskaitu tikai pret atbilstošo kapitāla procentuālo daļu, ar noteikumu, ka uzņēmējdarbības apvienošanā iesaistītos uzņēmumus galu galā kontrolē viena un tā pati puse gan pirms, gan pēc uzņēmējdarbības apvienošanas un ja šī kontrole nav pārejoša.

2. Starpību, kas rodas saskaņā ar 1. punktu, attiecīgi pieskaita konsolidētām rezervēm vai atņem no tām.

3. Konsolidēto finanšu pārskatu piezīmēs atspoguļo 1. punktā aprakstītās metodes piemērošanu, izmaiņas, kas rodas rezervēs, un attiecīgo uzņēmumu nosaukumu un juridisko adresi.

26. pants

Proporcionāla konsolidācija

1. Ja konsolidācijā iekļauts uzņēmums kopā ar vienu vai vairākiem konsolidācijā neiekļautiem uzņēmumiem kopīgi vada citu uzņēmumu, dalībvalstis var pieprasīt vai atļaut šā cita uzņēmuma iekļaušanu konsolidētajos finanšu pārskatos proporcionāli konsolidācijā iekļautā uzņēmuma tiesībām uz tā kapitāla daļu.

2. Šīs direktīvas 23. panta 9. un 10. punktu un 24. pantu mutatis mutandis piemēro šā panta 1. punktā minētajai proporcionālajai konsolidācijai.

27. pants

Asociēto uzņēmumu pašu kapitāla grāmatvedības metode

1. Ja konsolidācijā iekļautam uzņēmumam ir asociēts uzņēmums, šis asociētais uzņēmums jānorāda konsolidētajā bilancē kā atsevišķs postenis ar attiecīgu nosaukumu.

2. Piemērojot šo pantu pirmo reizi asociētam uzņēmumam, minēto asociēto uzņēmumu norāda konsolidētajā bilancē vai nu: a) tā bilances vērtībā, kas aprēķināta saskaņā ar šīs direktīvas 2. un 3. nodaļā izklāstītajiem vērtēšanas noteikumiem. Starpību starp minēto vērtību un summu, kas atbilst šīs līdzdalības daļas pārstāvētajai kapitāla un rezervju daļai minētajā asociētajā uzņēmumā, atspoguļo atsevišķi konsolidētajā bilancē vai konsolidēto finanšu pārskatu piezīmēs. Šo starpību aprēķina dienā, kad minētā metode ir izmantota pirmo reizi; vai b) ar summu, kas atbilst asociētā uzņēmuma kapitāla un rezervju daļai, ko pārstāv šī līdzdalības daļa minētajā asociētajā uzņēmumā. Starpību starp šo summu un saskaņā ar šīs direktīvas 2. un 3. nodaļā noteiktajiem vērtēšanas noteikumiem aprēķināto bilances vērtību atspoguļo atsevišķi konsolidētajā bilancē vai konsolidēto finanšu pārskatu piezīmēs. Šo starpību aprēķina dienā, kad šī metode ir izmantota pirmo reizi;

Dalībvalsts var noteikt viena vai otra a) vai b) apakšpunktā paredzētā varianta piemērošanu. Šādos gadījumos, konsolidētajā bilancē vai konsolidēto finanšu pārskatu piezīmēs norāda, kurš no minētajiem variantiem izmantots.

Turklāt a) vai b) apakšpunkta varianta vajadzībām dalībvalsts var atļaut vai pieprasīt starpības aprēķināšanu akciju pārņemšanas dienā vai, ja tās pārņemtas divās vai vairākās stadijās, dienā, kad uzņēmums ir kļuvis par asociēto uzņēmumu.

3. Gadījumos, kad asociētā uzņēmuma aktīvi vai pasīvi ir novērtēti ar metodēm, kas atšķiras no konsolidācijā izmantotajām, saskaņā ar 24. panta 11. punktu, 2. punkta a) un b) apakšpunktā minētās starpības aprēķināšanas nolūkā tos var pārvērtēt no jauna saskaņā ar konsolidācijā izmantotajām metodēm. Ja šāda pārvērtēšana nav notikusi, minēto faktu izklāsta konsolidēto finanšu pārskatu piezīmēs; Dalībvalsts var pieprasīt šādu pārvērtēšanu.

4. Šā panta 2. punkta a) apakšpunktā minētā bilances vērtība vai summa, kas atbilst 2. punkta b) apakšpunktā minētajai asociētā uzņēmuma kapitāla un rezervju daļai, jāpalielina vai jāsamazina par to izmaiņu summu, kas finanšu gadā notikušas sasociētā uzņēmuma kapitāla un rezervju daļā, ko pārstāv minētā līdzdalības daļa; no tās atņem ar minēto līdzdalības daļu saistīto dividenžu summu.

5. Tā kā 2. punkta a) un b) apakšpunktā minēto pozitīvo starpību nevar attiecināt uz nevienas kategorijas aktīviem vai pasīviem, tā jāaplūko saskaņā ar noteikumiem par posteni “nemateriālā vērtība”, kas noteikts 12. panta 6. punkta d) apakšpunktā, 12. panta 11. punkta pirmajā daļā, 24. panta 3. punkta c) apakšpunktā un III pielikumā un IV pielikumā.

6. Asociēto uzņēmumu peļņas vai zaudējumu daļa, kas attiecināma uz līdzdalības daļām šādos asociētos uzņēmumos, jāuzrāda konsolidētajā peļņas un zaudējumu pārskatā kā atsevišķs postenis attiecīgā sadaļā.

7. Šīs direktīvas 24. panta 7. punktā minēto faktus neuzrāda, ciktāl tie ir zināmi vai var tikt apliecināti.

8. Ja asociētais uzņēmums sastāda konsolidētus finanšu pārskatus, 1. līdz 7. punkts attiecas uz kapitālu un rezervēm, kas uzrādīti šādos konsolidētajos finanšu pārskatos.

9. Šis pants nav jāpiemēro, ja līdzdalības daļa asociētajā uzņēmumā ir nebūtiska.

28. pants

Konsolidēto finanšu pārskatu piezīmes

1. Papildus jebkurai citai informācijai, kas norādāma saskaņā ar šīs direktīvas citiem noteikumiem, konsolidēto finanšu pārskatu piezīmēs izklāsta 16., 17. un 18. pantā norādīto informāciju tā, lai atvieglotu konsolidācijā iekļauto uzņēmumu finansiālā stāvokļa novērtēšanu kopumā, ņemot vērā būtiskas korekcijas, kas izriet no konsolidēto finanšu pārskatu īpatnībām salīdzinājumā ar gada finanšu pārskatiem, tostarp: a) atklājot darījumus starp saistītajām pusēm, neatklāj darījumus starp konsolidācijā iekļautām saistītajām pusēm, kuri ir izslēgti konsolidējot; b) atklājot finanšu gada laikā nodarbināto personu vidējo skaitu, atsevišķi norāda darbinieku vidējo skaitu proporcionāli konsolidētos uzņēmumos; un c) atklājot administratīvo, vadības un uzraudzības struktūru dalībniekiem piešķirto atalgojumu, avansu un kredītu summas, atklāj tikai tās summas, ko mātesuzņēmums un tā meitasuzņēmumi ir piešķīruši mātesuzņēmuma administratīvo, vadības un uzraudzības struktūru dalībniekiem.

2. Konsolidēto finanšu pārskatu piezīmēs papildus 1. punktā noteiktajai informācijai norāda šādu informāciju: a) attiecībā uz konsolidācijā iekļautiem uzņēmumiem: i) minēto uzņēmumu nosaukums un juridiskā adrese, ii) kapitāla daļa, kas konsolidācijā iekļautajiem uzņēmumiem vai personām, kuras rīkojas savā vārdā, bet minēto uzņēmumu interesēs, pieder minētajos uzņēmumos, kas nav mātesuzņēmumi, un iii) informācija par to, kuri no 22. panta 1., 2. un 7. punktā minētajiem nosacījumiem pēc 22. panta 3., 4. un 5. punkta piemērošanas ir veidojuši pamatu konsolidācijas īstenošanai. Tomēr minēto informāciju var nesniegt gadījumos, kad konsolidācija īstenota, pamatojoties uz 22. panta 1. punkta a) apakšpunktu, un kad piederošā kapitāla daļa un balsstiesību daļa ir vienādas. Tādu pašu informāciju sniedz attiecībā uz uzņēmumiem, kas izslēgti no konsolidācijas nebūtiskuma dēļ saskaņā ar 6. panta 1. punkta j) apakšpunktu un 23. panta 10. punktu, un sniedz paskaidrojumu par 23. panta 9. punktā minēto uzņēmumu izslēgšanu; b) konsolidācijā iekļauto asociēto uzņēmumu, kā aprakstīts 27. panta 1. punktā, nosaukums un juridiskā adrese, un kapitāla daļa, kas šajos uzņēmumos pieder konsolidācijā iekļautajiem uzņēmumiem vai personām, kas rīkojas savā vārdā, bet minēto uzņēmumu interesēs; c) saskaņā ar 26. pantu proporcionāli konsolidēto uzņēmumu nosaukums un juridiskā adrese, faktori, uz kuriem tiek pamatota minēto uzņēmumu kopīgā vadība, kapitāla daļa, kas šajos uzņēmumos pieder konsolidācijā iekļautajiem uzņēmumiem vai personām, kas rīkojas savā vārdā, bet minēto uzņēmumu interesēs; un d) attiecībā uz katru uzņēmumu, kas nav a), b) un c) apakšpunktā minētais uzņēmums un kurā konsolidācijā iekļautajiem uzņēmumiem – vai nu pašiem, vai ar to personu starpniecību, kas rīkojas savā vārdā, bet minēto uzņēmumu interesēs, – ir līdzdalības daļa: i) minēto uzņēmumu nosaukums un juridiskā adrese, ii) piederošā kapitāla daļa, iii) kapitāla un rezervju summa un attiecīgā uzņēmuma, kuram ir pieņemti finanšu pārskati, pēdējā finanšu gada peļņa vai zaudējumi.

Informāciju par kapitālu un rezervēm un par peļņu vai zaudējumiem var arī nenorādīt, ja attiecīgais uzņēmums nepublicē savu bilanci.

3. Dalībvalstis var atļaut 2. punkta a) – d) apakšpunktā noteikto informāciju atklāt pārskata veidā, kuru reģistrē saskaņā ar Direktīvas 2009/101/EK 3. panta 3. punktu. Šādu pārskatu reģistrēšanu atspoguļo konsolidēto finanšu pārskatu piezīmēs. Dalībvalstis var arī atļaut nenorādīt minēto informāciju, ja tās būtība ir tāda, ka tās atklāšana varētu radīt nopietnu kaitējumu ikvienam uzņēmumam, uz kuru tā attiecas. Dalībvalstis var nesniegt šādu informāciju, pamatojoties uz iepriekšēju administratīvu vai tiesas atļauju. Katru šādas informācijas nesniegšanas gadījumu norāda konsolidēto finanšu pārskatu piezīmēs.

29. pants

Konsolidētais vadības ziņojums

1. Papildus jebkurai citai informācijai, kas norādāma saskaņā ar šīs direktīvas citiem noteikumiem, konsolidētajā vadības ziņojumā izklāsta vismaz 19. un 20. pantā noteikto informāciju tā, lai atvieglotu konsolidācijā iekļauto uzņēmumu stāvokļa novērtēšanu kopumā, ņemot vērā būtiskas korekcijas, kas izriet no konsolidētā vadības ziņojuma īpatnībām salīdzinājumā ar vadības ziņojumu.

2. Informācijai, kas noteikta 19. un 20. pantā, piemēro šādas korekcijas: a) atklājot datus par iegādātajām pašu akcijām, konsolidētajā vadības ziņojumā norāda mātesuzņēmuma visu to akciju skaitu un nominālvērtību vai, ja nominālvērtība nav noteikta, uzskaites vērtību, kuras pieder šim mātesuzņēmumam, šā mātesuzņēmuma meitasuzņēmumiem vai personām, kas rīkojas savā vārdā, bet šo uzņēmumu interesēs. Dalībvalsts var atļaut vai pieprasīt šīs informācijas izpaušanu konsolidēto finanšu pārskatu piezīmēs; b) ziņojot par iekšējās kontroles un riska pārvaldības sistēmām, korporatīvajā pārvaldības ziņojumā norāda iekšējās kontroles un riska pārvaldības sistēmu galvenās iezīmes attiecībā uz konsolidācijā iekļautajiem uzņēmumiem kopumā.

3. Ja papildus vadības ziņojumam nepieciešams sniegt konsolidēto vadības ziņojumu, abus ziņojumus var noformēt kā vienu ziņojumu.

▼M1

29.a pants

Konsolidētais nefinanšu paziņojums

1. Sabiedriskas nozīmes struktūras, kas ir tādu lielu grupu mātesuzņēmumi, kuru darbinieku vidējais skaits bilances datumos finanšu gadā konsolidēti ir lielāks par 500, vadības ziņojumā ietver konsolidētu nefinanšu paziņojumu, kurā, ciktāl tas vajadzīgs, lai gūtu priekšstatu par attiecīgās grupas attīstību, veiktspēju, stāvokli un tā darbības ietekmi, ir sniegta informācija, kas attiecas vismaz uz vides, sociālajiem un ar darbiniekiem saistītiem jautājumiem, cilvēktiesību ievērošanu un pretkorupcijas un kukuļošanas aspektiem, tostarp: a) grupas darījumdarbības modeļa aprakstu; b) aprakstu par grupas rīcībpolitiku, ko tā īsteno attiecībā uz šiem jautājumiem, tostarp veikto pienācīgas rūpības procesu aprakstu; c) minēto rīcībpolitikas virzienu īstenošanas rezultātu; d) galvenos ar minētajiem jautājumiem saistītos riskus, kuri ir raksturīgi grupas darījumiem, tostarp vajadzības gadījumā, ja tas ir samērīgi, darījumdarbības attiecībām, produktiem vai pakalpojumiem, kas var radīt negatīvas sekas šajās jomās, un to, kā grupa šos riskus pārvalda; e) nefinanšu rezultātu pamatrādītājus, kas attiecas uz konkrēto darījumdarbību.

Ja grupa neīsteno rīcībpolitiku attiecībā uz vienu vai vairākiem no šiem jautājumiem, tās konsolidētajā nefinanšu paziņojumā sniedz skaidru un argumentētu skaidrojumu, kādēļ tās to nedara.

Izstrādājot pirmajā daļā minēto konsolidēto nefinanšu paziņojumu, attiecīgā gadījumā tajā iekļauj arī atsauces uz konsolidētajos finanšu pārskatos iegrāmatotajām summām un papildu skaidrojumus par tām.

Dalībvalstis var ļaut izņēmuma gadījumos nesniegt informāciju par tuvākā laikā gaidāmiem notikumiem vai jautājumiem, par kuriem joprojām notiek sarunas, ja administratīvo, vadības un uzraudzības struktūru locekļi, kas rīkojas atbilstoši tiem valsts tiesībās paredzētajām tiesībām, pienācīgi pamatotā atzinumā, par kuru tiem ir kolektīva atbildība, uzskata, ka šādas informācijas sniegšana nopietni kaitētu grupas komerciālajam stāvoklim, un ja šāda informācijas nesniegšana nekavē godīga un vispusīga priekšstata iegūšanu par grupas attīstību, veiktspēju, stāvokli un tā darbības ietekmi.

Prasot atklāt pirmajā daļā minēto informāciju, dalībvalstis nosaka, ka mātesuzņēmums var izmantot valsts, Savienības vai starptautisku regulējumu, un, ja mātesuzņēmums to dara, tas precizē, kuru regulējumu tas ir izmantojis.

2. Mātesuzņēmums, kas izpilda 1. punktā minēto pienākumu, ir uzskatāms par tādu, kas ir izpildījis 19. panta 1. punkta trešajā daļā un 29. pantā noteikto ar nefinanšu informācijas analīzi saistīto pienākumu.

3. Mātesuzņēmumu, kas ir arī meitasuzņēmums, atbrīvo no 1. punktā paredzētā pienākuma, ja minētais atbrīvotais mātesuzņēmums un tā meitasuzņēmumi ir iekļauti cita uzņēmuma konsolidētajā vadības ziņojumā vai atsevišķā ziņojumā, kas ir sagatavoti saskaņā ar 29. pantu un šo pantu.

4. Ja mātesuzņēmums sagatavo atsevišķu ziņojumu, kas attiecas uz to pašu finanšu gadu un visu grupu, neatkarīgi no tā, vai uzņēmums ir vai nav izmantojis valsts, Savienības vai starptautisku regulējumu, un ietver konsolidētajam nefinanšu paziņojumam prasīto informāciju, kura paredzēta 1. punktā, dalībvalsts var šo mātesuzņēmumu atbrīvot no pienākuma sagatavot konsolidēto nefinanšu paziņojumu, kā noteikts 1. punktā, ja šis atsevišķais ziņojums ir: a) publicēts kopā ar konsolidēto vadības ziņojumu saskaņā ar 30. pantu; vai b) publiski pieejams saprātīgā termiņā, kas nav ilgāks par sešiem mēnešiem pēc bilances datuma, mātesuzņēmuma tīmekļa vietnē, uz kuru ir sniegta atsauce vadības ziņojumā.

Uzņēmumiem, kas sagatavo atsevišķu ziņojumu, kā minēts šā punkta pirmajā daļā, mutatis mutandis piemēro šā panta 2. punktu.

5. Dalībvalstis nodrošina, lai obligātais revidents vai revīzijas uzņēmums pārbaudītu, vai ir sniegts 1. punktā minētais konsolidētais nefinanšu paziņojums vai 4. punktā minētais atsevišķais paziņojums.

6. Dalībvalstis var pieprasīt, lai informāciju, kas sniegta 1. punktā minētajā konsolidētajā nefinanšu paziņojumā vai 4. punktā minētajā atsevišķajā ziņojumā, pārbaudītu neatkarīgs nodrošinājuma pakalpojumu sniedzējs.

▼B







7.

NODAĻA

PUBLICĒŠANA

30. pants

Vispārīga publicēšanas prasība

1. Dalībvalstis nodrošina, ka uzņēmumi pamatotā laikposmā, kas nepārsniedz 12 mēnešus pēc bilances datuma, publicē pienācīgi apstiprinātus gada finanšu pārskatus un vadības ziņojumu kopā ar likumā noteiktās revīzijas veikšanai apstiprinātā revidenta vai revīzijas uzņēmuma sniegto atzinumu, kā minēts šīs direktīvas 34. pantā, saskaņā ar katras dalībvalsts tiesību aktiem atbilstīgi Direktīvas 2009/101/EK 2. nodaļai.

Tomēr dalībvalstis var atbrīvot uzņēmumus no pienākuma publicēt vadības ziņojumu, ja ir viegli īstenojama iespēja pēc pieprasījuma saņemt ikviena šāda ziņojuma vai kādas tā daļas kopiju par cenu, kas nav lielāka par tās administratīvajām izmaksām.

2. Dalībvalstis var atbrīvot II pielikumā minēto uzņēmumu, uz kuru attiecas šajā direktīvā noteiktie koordinācijas pasākumi, ko piemēro saskaņā ar 1. panta 1. punkta b) apakšpunktu, no pienākuma publicēt finanšu pārskatus saskaņā ar Direktīvas 2009/101/EK 3. pantu, ar noteikumu, ka minētie finanšu pārskati ir publiski pieejami uzņēmuma galvenajā birojā šādos gadījumos: a) visi attiecīgā uzņēmuma dalībnieki ar neierobežotu atbildību ir tādu veidu uzņēmumi, kas minēti I pielikumā, un uz kuriem attiecas tādu dalībvalstu tiesību akti, kuras nav tā pati dalībvalsts, kuras tiesību akti attiecas uz minēto uzņēmumu, un neviens no šiem uzņēmumiem nepublicē attiecīgā uzņēmuma finanšu pārskatus kopā ar saviem finanšu pārskatiem; b) visi attiecīgā uzņēmuma dalībnieki ar neierobežotu atbildību ir uzņēmumi, uz kuriem neattiecas kādas dalībvalsts tiesību akti, bet kuru juridiskā forma ir salīdzināma ar Direktīvā 2009/101/EK minētajām.

Finanšu pārskatu kopijas ir saņemamas pēc pieprasījuma. Šādas kopijas cena nedrīkst pārsniegt administratīvās izmaksas.

3. Šā panta 1. punktu piemēro attiecībā uz konsolidētajiem finanšu pārskatiem un konsolidētajiem vadības ziņojumiem.

Ja uzņēmums, kas sastāda konsolidētos finanšu pārskatus, veic uzņēmējdarbību kā kāds no II pielikumā uzskaitītajiem uzņēmumiem un ja tā dalībvalsts tiesību akti neliek tam publicēt 1. punktā minētos dokumentus tā, kā noteikts Direktīvas 2009/101/EK 3. pantā, šis uzņēmums minētos dokumentus vismaz dara publiski pieejamus savā galvenajā birojā un pēc pieprasījuma izsniedz kopiju, kuras cena nepārsniedz tās administratīvās izmaksas.

31. pants

Vienkāršojumi attiecībā uz maziem un vidējiem uzņēmumiem

1. Dalībvalstis var piešķirt maziem uzņēmumiem atbrīvojumu no pienākuma publicēt savus peļņas un zaudējumu pārskatus un vadības ziņojumus.

2. Dalībvalstis var atļaut vidējiem uzņēmumiem publicēt: a) saīsinātas bilances, uzrādot tikai tos posteņus, kas III un IV pielikumā apzīmēti ar burtiem un romiešu cipariem, vai nu bilancē, vai finanšu pārskatu piezīmēs, atsevišķi norādot: i) III pielikuma sadaļas “Aktīvi” C daļas I nodaļas 3. punktā, C daļas II nodaļas 1., 2., 3. un 4. punktā, C daļas III nodaļas 1., 2., 3. un 4. punktā, D daļas II nodaļas 2., 3. un 6. punktā un D daļas III nodaļas 1. un 2. punktā, un sadaļas “Kapitāls, rezerves un saistības” C daļas 1., 2., 6., 7. un 9. punktā, ii) IV pielikuma C daļas I nodaļas 3. punktā, C daļas II nodaļas 1., 2., 3. un 4. punktā, C daļas III nodaļas 1., 2., 3. un 4. punktā, D daļas II nodaļas 2., 3. un 6. punktā, D daļas III nodaļas 1. un 2. punktā, F daļas 1., 2., 6., 7. un 9. punktā un I daļas 1., 2., 6., 7. un 9. punktā, iii) prasīto informāciju, kas norādīta iekavās III pielikuma sadaļas “Aktīvi” D daļas II nodaļā un sadaļas “Kapitāls, rezerves un saistības” C daļā, kopā visiem attiecīgajiem posteņiem un atsevišķi sadaļas “Aktīvi” D daļas II nodaļas 2. un 3. punktā un sadaļas “Kapitāls, rezerves un saistības” C daļas 1., 2., 6., 7. un 9. punktā, iv) prasīto informāciju, kas norādīta iekavās IV pielikuma D daļas II nodaļā, kopā visiem attiecīgajiem posteņiem un atsevišķi D daļas II nodaļas 2. un 3. punktā; b) saīsinātas finanšu pārskatu piezīmes, nesniedzot 17. panta 1. punkta f) un j) apakšpunktā prasīto informāciju.

Šis punkts neskar 30. panta 1. punktu, ciktāl minētais pants attiecas uz peļņas un zaudējumu pārskatu, vadības ziņojumu un obligātā revidenta vai revīzijas uzņēmuma atzinumu.

32. pants

Citas publicēšanas prasības

1. Ja gada finanšu pārskatus un vadības ziņojumu publicē pilnībā, tos sagatavo, izmantojot tādu pašu formātu un tekstu, uz kuru pamata obligātais revidents vai revīzijas uzņēmums ir sagatavojis savu atzinumu. Tiem pievieno pilnu revīzijas ziņojuma tekstu.

2. Ja gada finanšu pārskatus nepublicē pilnībā, minēto finanšu pārskatu saīsinātajā versijā, kam nepievieno revīzijas ziņojumu: a) norāda, ka publicētā versija ir saīsināta; b) iekļauj atsauci uz reģistru, kurā finanšu pārskati ir reģistrēti saskaņā ar Direktīvas 2009/101/EK 3. pantu vai, ja finanšu pārskati vēl nav iesniegti, norāda minēto faktu; c) norāda, vai obligātais revidents vai revīzijas uzņēmums ir sniedzis revīzijas atzinumu bez iebildēm, revīzijas atzinumu ar iebildēm vai negatīvu revīzijas atzinumu vai arī obligātais revidents vai revīzijas uzņēmums nevarēja izteikt revīzijas atzinumu; d) norāda, vai revīzijas ziņojumā bija iekļauta norāde uz jebkuru jautājumu, kuram obligātais revidents vai revīzijas uzņēmums pievērsa uzmanību, to uzsverot, bet nesniedzot revīzijas atzinumu ar iebildēm.

33. pants

Atbildība un saistības attiecībā uz finanšu pārskatu un vadības ziņojuma sagatavošanu un publicēšanu

▼M1

1. Dalībvalstis nodrošina, lai uzņēmuma administratīvo, vadības un uzraudzības struktūru locekļiem, darbojoties atbilstīgi pilnvarām, kas tiem piešķirtas saskaņā ar valsts tiesību aktiem, būtu kolektīvs pienākums nodrošināt, ka: a) gada finanšu pārskatus, vadības ziņojumu, paziņojumu par korporatīvo pārvaldību, ja tos sniedz atsevišķi, kā arī 19.a panta 4. punktā minēto ziņojumu; un b) konsolidētos finanšu pārskatus, konsolidēto vadības ziņojumu un konsolidēto paziņojumu par korporatīvo pārvaldību, ja tos sniedz atsevišķi, kā arī 29.a panta 4. punktā minēto ziņojumu sagatavo un publicē saskaņā ar šīs direktīvas prasībām un attiecīgā gadījumā saskaņā ar starptautiskajiem grāmatvedības standartiem, kas pieņemti saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 1606/2002.

▼B

2. Dalībvalstis nodrošina, ka to normatīvie un administratīvie akti par saistībām un atbildību, vismaz attiecībā uz uzņēmumu, tiek piemēroti uzņēmumu administratīvo, vadības un uzraudzības struktūru locekļiem, ja netiek pildīti 1. punktā minētie pienākumi.







8.

NODAĻA

REVĪZIJA

34. pants

Vispārīgas prasības

1. Dalībvalstis nodrošina, lai sabiedriskas nozīmes struktūru, vidējo un lielo uzņēmumu finanšu pārskatu revīziju veiktu viens vai vairāki obligātie revidenti vai revīzijas uzņēmumi, kurus dalībvalstis ir apstiprinājušas obligātās revīzijas veikšanai, pamatojoties uz Direktīvu 2006/43/EK.

Obligātais(ie) revidents(i) vai revīzijas uzņēmums(i) arī:

a) sniedz atzinumu par to, i) vai vadības ziņojums atbilst tā paša finanšu gada finanšu pārskatiem, un ii) vai vadības ziņojums ir sagatavots saskaņā ar attiecīgajām juridiskajām prasībām;

b) norāda, vai, ņemot vērā revīzijas laikā gūtās zināšanas un izpratni par uzņēmumu un tā vidi, viņš, viņa vai tas vadības ziņojumā ir identificējis būtiskus nepareizus izklāstus, un dod norādi par jebkādu šādu nepareizu izklāstu veidu.

2. Šā panta 1. punkta pirmo daļu piemēro mutatis mutandis attiecībā uz konsolidētajiem finanšu pārskatiem. Šā panta 1. punkta otro daļu piemēro mutatis mutandis attiecībā uz konsolidētajiem finanšu pārskatiem un konsolidētajiem vadības ziņojumiem.

▼M1

3. Šo pantu nepiemēro 19.a panta 1. punktā minētajam nefinanšu paziņojumam un 29.a panta 1. punktā minētajam konsolidētajam nefinanšu paziņojumam vai 19.a panta 4. punktā un 29.a panta 4. punktā minētajiem atsevišķajiem ziņojumiem.

▼B

35. pants

Grozījums Direktīvā 2006/43/EK attiecībā uz revīzijas ziņojumu

Direktīvas 2006/43/EK 28. pantu aizstāj ar šādu:

“28. pants

Revīzijas ziņojumi

1. Revīzijas ziņojumā ietver: a) ievadu, kurā vismaz norāda finanšu pārskatus, uz kuriem attiecas obligātā revīzija, un to sagatavošanā izmantoto finanšu pārskatu sagatavošanas sistēmu; b) aprakstu par obligātās revīzijas darbības jomu, kurā norāda vismaz revīzijas standartus, saskaņā ar kuriem ir veikta obligātā revīzija; c) revīzijas atzinumu, kurš ir vai nu atzinums bez iebildēm, atzinums ar iebildēm, vai negatīvs atzinums un kurā skaidri izteikts obligātā revidenta atzinums attiecībā uz to: i) vai gada finanšu pārskati sniedz skaidru un patiesu priekšstatu saskaņā ar attiecīgo finanšu pārskatu sagatavošanas sistēmu, un ii) attiecīgā gadījumā, vai finanšu pārskati atbilst obligātajām prasībām. Ja obligātais revidents nevar izteikt revīzijas atzinumu, ziņojumā iekļauj atteikumu sniegt atzinumu; d) norādi uz jebkuru jautājumu, kuram obligātais revidents pievērš uzmanību un uzsver to, bet nesniedz revīzijas atzinumu ar iebildēm; e) atzinumu un pārskatu, kas minēts Direktīvas 2013/34/ES (2013. gada 26. jūnijs) par noteiktu veidu uzņēmumu gada finanšu pārskatiem, konsolidētajiem finanšu pārskatiem un saistītiem ziņojumiem, ar ko groza Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2006/43/EK un atceļ Padomes Direktīvas 78/660/EEK un 83/349/EEK ( *1 ) 34. panta 1. punkta otrajā daļā.

2. Revīzijas ziņojumu paraksta un datē obligātais revidents. Gadījumos, kad revīzijas uzņēmums veic obligāto revīziju, revīzijas ziņojumu paraksta vismaz obligātais(-ie) revidents(-i), kas obligāto revīziju veic revīzijas uzņēmuma vārdā. Izņēmuma gadījumos dalībvalstis var noteikt, ka šādu(-us) parakstu(-us) nav jāizpauž atklātībai, ja šāda datu izpaušana varētu nenovēršami un nopietni apdraudēt kādas personas drošību. Katrā ziņā iesaistītās(-o) personas(-u) vārds, uzvārds ir zināms attiecīgajām kompetentajām iestādēm.

3. Revīzijas ziņojums par konsolidētajiem finanšu pārskatiem atbilst 1. un 2. punktā izklāstītajām prasībām. Sniedzot ziņojumu par vadības ziņojuma un finanšu pārskatu atbilstību, kā paredzēts 1. punkta e) apakšpunktā, obligātais revidents vai revīzijas uzņēmums ņem vērā konsolidētos finanšu pārskatus un konsolidēto vadības ziņojumu. Ja konsolidētajiem finanšu pārskatiem ir pievienoti mātesuzņēmuma gada finanšu pārskati, šajā pantā paredzētos revīzijas ziņojumus var apvienot.







9.

NODAĻA

NOTEIKUMI ATTIECĪBĀ UZ ATBRĪVOJUMIEM UN ATBRĪVOJUMU IEROBEŽOJUMIEM

36. pants

Atbrīvojumi attiecībā uz mikrouzņēmumiem

1. Dalībvalstis var atbrīvot mikrouzņēmumus no kāda vai no visiem šādiem pienākumiem: ▼C1 a) pienākuma iesniegt