02012R1230 — LV — 02.12.2019 — 002.001

Šis dokuments ir tikai informatīvs, un tam nav juridiska spēka. Eiropas Savienības iestādes neatbild par tā saturu. Attiecīgo tiesību aktu un to preambulu autentiskās versijas ir publicētas Eiropas Savienības “Oficiālajā Vēstnesī” un ir pieejamas datubāzē “Eur-Lex”. Šie oficiāli spēkā esošie dokumenti ir tieši pieejami, noklikšķinot uz šajā dokumentā iegultajām saitēm

►B KOMISIJAS REGULA (ES) Nr. 1230/2012 (2012. gada 12. decembris), ar ko īsteno Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 661/2009 par tipa apstiprināšanas prasībām attiecībā uz mehānisko transportlīdzekļu un to piekabju masu un gabarītiem un groza Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2007/46/EK (Dokuments attiecas uz EEZ) (OV L 353, 21.12.2012., 31. lpp)

Grozīta ar:









▼B

KOMISIJAS REGULA (ES) Nr. 1230/2012

(2012. gada 12. decembris),

ar ko īsteno Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 661/2009 par tipa apstiprināšanas prasībām attiecībā uz mehānisko transportlīdzekļu un to piekabju masu un gabarītiem un groza Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2007/46/EK

(Dokuments attiecas uz EEZ)







1. pants

Priekšmets un darbības joma

▼M2

1. Šajā regulā ir noteiktas prasības mehānisko transportlīdzekļu un to piekabju EK tipa apstiprināšanai attiecībā uz to masām un izmēriem, kā arī prasības konkrētu minētajiem transportlīdzekļiem paredzētu atsevišķu tehnisko vienību EK tipa apstiprināšanai.

▼B

2. Šo regulu piemēro nepabeigtiem, pabeigtiem un vairākos posmos pabeigtiem M, N un O kategorijas transportlīdzekļiem.

2. pants

Definīcijas

Šajā regulā papildus Direktīvā 2007/46/EK un Regulā (EK) Nr. 661/2009 noteiktajām definīcijām izmanto šādas definīcijas:

1) “transportlīdzekļa tips” ir transportlīdzekļi, kā definēts Direktīvas 2007/46/EK II pielikuma B daļā;

2) “standartaprīkojums” ir transportlīdzekļa pamata konfigurācija, kas ir aprīkota ar visiem elementiem, kuri noteikti Direktīvas 2007/46/EK IV un XI pielikumā minētajos normatīvajos aktos, tostarp visi uzstādītie elementi, kam nav nepieciešamas nekādas papildu specifikācijas attiecībā uz konfigurāciju vai aprīkojuma līmeni;

3) “neobligātais aprīkojums” ir visi elementi, kas neietilpst standartaprīkojumā un par kuru uzstādīšanu transportlīdzeklī atbildīgs ir izgatavotājs, kā arī kurus klients var pasūtīt;

4) “masa darba kārtībā” a) mehāniskā transportlīdzekļa gadījumā: ir tāda transportlīdzekļa masa, ieskaitot degvielas tvertni(-es), ko piepilda vismaz par 90 % no tās (to) tilpuma, un ieskaitot vadītāja, degvielu un šķidrumu masu, kas aprīkots ar standartaprīkojumu saskaņā ar izgatavotāja tehniskajiem datiem, kā arī ieskaitot virsbūves, kabīnes, sakabes un rezerves riteņa(-u), kā arī instrumentu masu, ja tie ir uzstādīti; b) piekabes gadījumā: ir tāda transportlīdzekļa masa, ieskaitot degvielu un šķidrumu masu, kas aprīkots ar standartaprīkojumu saskaņā ar izgatavotāja tehniskajiem datiem, kā arī ieskaitot virsbūves, papildu sakabes, rezerves riteņa(-u) un instrumentu masu, ja tie ir uzstādīti;

▼M1

5) “neobligātā aprīkojuma masa” ir maksimālā tāda dažāda neobligāta aprīkojuma masa, kuru transportlīdzeklī drīkst uzstādīt papildus standartaprīkojumam saskaņā ar ražotāja specifikācijām;

▼B

6) “transportlīdzekļa faktiskā masa” ir tehniskā kārtībā esoša transportlīdzekļa masa, kam pieskaita transportlīdzeklī uzstādītā neobligātā aprīkojuma masu;

7) “tehniski pieļaujamā maksimālā pilnā masa” (M) ir uz transportlīdzekli attiecinātā maksimālā masa, pamatojoties uz tā konstrukcijas raksturlielumiem un dizaina efektivitāti; piekabes vai puspiekabes tehniski pieļaujamā pilnā masa ietver statisko masu, kas tiek nodota velkošajam transportlīdzeklim, kad ir notikusi sakabe;

8) “savienoto transportlīdzekļu tehniski pieļaujamā maksimālā pilnā masa” (MC) ir uz mehānisko transportlīdzekli un vienu vai vairākām piekabēm attiecinātā maksimālā masa, pamatojoties uz tā konstrukcijas raksturlielumiem un dizaina efektivitāti, vai uz seglu vilcēju un puspiekabi attiecinātā maksimālā masa;

9) “tehniski pieļaujamā maksimālā vilces masa” (TM) ir vienas vai vairāku piekabju, kuras var vilkt velkošais transportlīdzeklis, maksimālā masa, kas atbilst kopējai slodzei, kuru uz zemi rada velkošā transportlīdzekļa vilktas piekabes vienas ass vai asu grupas riteņi;

10) “ass” ir kopējā rotācijas ass diviem vai vairākiem elektropiedziņas vai brīvi rotējošiem riteņiem, kas atrodas vai nu vienā, vai vairākos segmentos, kuri izvietoti vienādā plaknē perpendikulāri transportlīdzekļa garenass līnijai;

11) “asu grupa” ir vairākas asis, starp kurām attālums nepārsniedz kādu no “d” attālumiem Direktīvas 96/53/EK I pielikumā un kuras mijiedarbojas balstiekārtas konstrukcijas specifikas dēļ;

12) “atsevišķa ass” ir ass, ko nevar uzskatīti par asu grupas daļu;

13) “tehniski pieļaujamā maksimālā masa uz katru asi” (m) ir masa, kas atbilst maksimālajai pieļaujamajai statiskajai vertikālajai slodzei, kuru uz ceļa virsmas rada ass riteņi, pamatojoties uz ass un transportlīdzekļa konstrukcijas raksturlielumiem un dizaina efektivitāti;

14) “tehniski pieļaujamā maksimālā masa uz asu grupu” (μ) ir masa, kas atbilst maksimālajai pieļaujamajai statiskajai vertikālajai slodzei, kuru uz ceļa virsmas rada asu grupas riteņi, pamatojoties uz asu grupas un transportlīdzekļa konstrukcijas raksturlielumiem un dizaina efektivitāti;

15) “sakabe” ir mehāniska ierīce, kas ietver sastāvdaļas, kā definēts Apvienoto Nāciju Organizācijas Eiropas Ekonomikas komisijas (ANO/EEK) Noteikumu Nr. 55 “Vienoti noteikumi par sakabinātu transportlīdzekļu mehāniskās sakabes sastāvdaļu apstiprināšanu” ( 1 ) 2.1.–2.6. punktā, un cietās sakabes ierīce, kā definēts definētas ANO/EEK Noteikumu Nr. 102 “Vienoti noteikumi, ar kuriem apstiprina: I. cietās sakabes ierīces (CSI); II. transportlīdzekļus, kuriem var uzstādīt apstiprināta tipa CSI” ( 2 ) 2.1.1. punktā;

16) “sakabes punkts” ir uz velkošā transportlīdzekļa uzstādītās sakabes savienojuma centrs, kas atrodas velkošā transportlīdzekļa sakabē;

17) “sakabes masa” ir sakabes un sakabes savienošanai ar transportlīdzekli nepieciešamo daļu masa;

18) “tehniski pieļaujamā maksimālā masa sakabes punktā”: a) velkošā transportlīdzekļa gadījumā – masa, kas atbilst velkošā transportlīdzekļa sakabes punkta maksimālajai pieļaujamajai statiskajai vertikālajai slodzei (“S” vai “U” vērtība), pamatojoties uz sakabes un velkošā transportlīdzekļa konstrukcijas raksturlielumiem; b) puspiekabes, centrālass piekabes vai piekabes ar stingrā savienojuma jūgstieni gadījumā – masa, kas atbilst maksimālajai pieļaujamajai statiskajai vertikālajai slodzei (“S” vai “U” vērtība), kuru piekabe nodod velkošajam transportlīdzeklim sakabes punktā, pamatojoties uz sakabes un piekabes konstrukcijas raksturlielumiem;

19) “pasažieru masa” ir konkrētās transportlīdzekļu kategorijas nominālā masa, ko reizina ar sēdvietu skaitu, ietverot apkalpes locekļu sēdvietas un stāvvietas, ja tādas ir, bet neietverot vadītāju;

20) “vadītāja masa” ir masa, kura noteikta 75 kg apmērā un kura atrodas vadītāja sēdvietas atskaites punktā;

21) “lietderīgās slodzes masa” ir tehniski pieļaujamās maksimālās pilnās masas un masas darba kārtībā starpība, kam pieskaita pasažieru masu un neobligātā aprīkojuma masu;

22) “garums” ir standarta ISO 612:1978 6.1.1., 6.1.2. un 6.1.3. punktā noteiktais gabarīts; šī definīcija attiecas arī uz posmainiem transportlīdzekļiem, kam ir divi vai vairāki posmi;

23) “platums” ir standarta ISO 612:1978 6.2. punktā noteiktais gabarīts;

24) “augstums” ir standarta ISO 612:1978 6.3. punktā noteiktais gabarīts;

▼M2

25) “garenbāze” ir: a) mehāniskajiem transportlīdzekļiem un jūgstieņa piekabēm – horizontālais attālums starp pirmās un pēdējās ass centriem; b) centrālass piekabēm, puspiekabēm un stingrā jūgstieņa piekabēm – attālums starp sakabes vertikālo asi un pēdējās ass centru;

26) “attālums starp asīm” ir attālums starp divām secīgām asīm; centrālass piekabēm, puspiekabēm un stingrā jūgstieņa piekabēm – pirmās ass attālums ir horizontālais attālums starp priekšējās sakabes vertikālo asi un pirmās ass centru;

▼B

27) “šķērsbāze” ir standarta ISO 612:1978 6.5. punktā noteiktais gabarīts;

28) “seglu vadotne” ir standarta ISO 612:1978 6.19.2. punktā minētais attālums, ņemot vērā piezīmi minētā standarta 6.19. punktā;

29) “puspiekabes priekšējā savienojuma rādiuss” ir horizontālais attālums no sakabes tapas ass līdz jebkuram punktam puspiekabes priekšpusē;

30) “priekšējā pārkare” ir horizontālais attālums starp vertikālo plakni cauri pirmajai asij vai sakabes tapas asij puspiekabes gadījumā un transportlīdzekļa vistālāk uz priekšu izvirzīto punktu;

31) “aizmugurējā pārkare” ir horizontālais attālums starp vertikālo plakni cauri pēdējai aizmugurējai asij un transportlīdzekļa vistālāk uz aizmuguri izvirzīto punktu; ja transportlīdzeklis ir aprīkots ar nenoņemamu sakabi, vistālāk uz aizmuguri izvirzītais punkts ir sakabes punkts;

32) “iekraušanas laukuma garums” ir attālums no kravas nodalījuma vistālāk uz priekšu izvirzītā iekšējā punkta līdz vistālāk uz aizmuguri izvirzītajam iekšējam punktam, ko mēra horizontāli transportlīdzekļa garenplaknē;

▼M2

33) “aizmugures iznese” [pagrieziena trajektorija] ir attālums starp sākuma punktu un faktisko galējo punktu, ko sasniedz transportlīdzekļa aizmugure manevrēšanas laikā apstākļos, kas noteikti I pielikuma B daļas 8. iedaļā vai minētā pielikuma C daļas 7. iedaļā;

▼B

34) “ass pacelšanas iekārta” ir transportlīdzeklī uzstādīts mehānisms, lai paceltu asi no zemes un lai to nolaistu līdz zemei;

35) “paceļama ass vai ievelkama ass” ir ass, ko var pacelt no tās parastās pozīcijas un nolaist, izmantojot ass pacelšanas iekārtu;

36) “atslogojama ass” ir ass, kurai radīto slodzi var mainīt, nepaceļot to ar ass pacelšanas iekārtu;

37) “pneimatiskā balstiekārta” ir balstiekārtas sistēma, kurā vismaz 75 % no amortizācijas rada pneimatiskais amortizators;

38) “autobusu vai tālsatiksmes autobusu klase” ir transportlīdzekļi, kā definēts ANO/EEK Noteikumu Nr. 107 “Vienoti noteikumi par M2 vai M3 kategorijas transportlīdzekļu apstiprināšanu attiecībā uz to vispārīgo konstrukciju” ( 3 ) 2.1.1. un 2.1.2. punktā;

39) “posmains transportlīdzeklis” ir M2 vai M3 kategorijas transportlīdzeklis, kā definēts ANO/EEK Noteikumu Nr. 107 2.1.3. punktā;

40) “nedalāma krava” ir krava, ko autopārvadājumiem nevar sadalīt divās vai vairākās kravās bez nesamērīgi augstiem izdevumiem vai zaudējumu riska un ko, ņemot vērā tās masu vai gabarītus, nevar pārvadāt ar transportlīdzekli, kura masa un gabarīti atbilst dalībvalstī spēkā esošajām maksimālajām pieļaujamajām masām un gabarītiem;

▼M2

41) “aerodinamiskās ierīces un aprīkojums” ir ierīces vai aprīkojums, kas paredzēts autotransporta līdzekļu aerodinamiskās pretestības samazināšanai, izņemot pagarinātas kabīnes.

▼B

3. pants

Izgatavotāju pienākumi

1. Izgatavotājs visām transportlīdzekļa tipa versijām neatkarīgi no transportlīdzekļa pabeigtības pakāpes nosaka šādas masas:

a) tehniski pieļaujamo maksimālo pilno masu;

b) tehniski pieļaujamo savienoto transportlīdzekļu maksimālo pilno masu;

c) tehniski pieļaujamo maksimālo vilces masu;

d) tehniski pieļaujamo maksimālo masu uz asīm vai uz asu grupu;

e) tehniski pieļaujamo maksimālo masu sakabes punktā(-os), ņemot vērā transportlīdzeklī uzstādīto vai iespējamo sakabju tehniskos raksturlielumus.

2. Nosakot 1. punktā minētās masas, izgatavotājs ņem vērā inženiertehnisko paraugpraksi un labākās pieejamās tehniskās zināšanas, lai pēc iespējas samazinātu mehāniskas atteices risku, jo īpaši materiālu noguruma dēļ, un lai izvairītos no ceļu infrastruktūras bojāšanas.

3. Nosakot 1. punktā minētās masas, izgatavotājs ņem vērā transportlīdzekļa konstrukcijai paredzēto maksimālo ātrumu.

Ja izgatavotājs transportlīdzekli aprīko ar ātruma ierobežošanas ierīci, transportlīdzekļa konstrukcijai paredzētais maksimālais ātrums ir ātruma ierobežošanas ierīces atļautais faktiskais ātrums.

4. Nosakot 1. punktā minētās masas, izgatavotājs nepiemēro transportlīdzekļa izmantošanas ierobežojumus, izņemot ierobežojumus attiecībā uz riepu kravnesības kapacitātēm, ko var pielāgot konstrukcijai paredzētajam ātrumam, kā atļauts saskaņā ar ANO/EEK Noteikumiem Nr. 54 “Vienoti noteikumi par komerciālo transportlīdzekļu un to piekabju pneimatisko riepu apstiprinājumu” ( 4 ) un Komisijas Regulas (ES) Nr. 458/2011 ( 5 ) II pielikuma 5. iedaļu.

5. Nepabeigtiem transportlīdzekļiem, tostarp transportlīdzekļiem ar šasiju un kabīni, kuriem nepieciešams turpmāks pabeigšanas posms, izgatavotājs nākamā posma izgatavotājiem sniedz visu būtisko informāciju, lai arī turpmāk tiktu nodrošināta atbilstība šīs regulas prasībām.

Saskaņā ar šā punkta pirmo daļu izgatavotājs norāda slodzes apjomam atbilstošās masas smaguma centra izvietojumu.

6. M2, M3, N2 un N3 kategorijas nepabeigtus transportlīdzekļus, kam nav uzstādīta virsbūve, konstruē tā, lai turpmāko posmu izgatavotāji varētu nodrošināt atbilstību I pielikuma B daļas 7. un 8. iedaļas un C daļas 6. un 7. iedaļas prasībām.

4. pants

Transportlīdzekļa tipa EK tipa apstiprinājuma noteikumi attiecībā uz transportlīdzekļa masu un gabarītiem

1. Izgatavotājs vai viņa pārstāvis tipa apstiprinātājai iestādei iesniedz transportlīdzekļa tipa EK tipa apstiprinājuma iesniegumu attiecībā uz transportlīdzekļa masu un gabarītiem.

2. Pieteikumu sagatavo saskaņā ar V pielikuma A daļā sniegto informācijas dokumenta paraugu.

3. Lai būtu iespējams aprēķināt masas sadalījumu, izgatavotājs tipa apstiprinātājai iestādei par katru transportlīdzekļa tipa tehnisko konfigurāciju, kā noteikts pēc attiecīgo punktu vērtībām saskaņā ar V pielikumu, sniedz informāciju, kas vajadzīga, lai noteiktu šādas masas:

a) tehniski pieļaujamo maksimālo pilno masu;

b) tehniski pieļaujamo maksimālo masu uz asīm vai uz asu grupas;

c) tehniski pieļaujamo maksimālo vilces masu;

d) tehniski pieļaujamo maksimālo masu sakabes punktā(-os);

e) savienoto transportlīdzekļu tehniski pieļaujamo maksimālo pilno masu.

Informāciju sniedz tabulās vai citā piemērotā formātā, vienojoties ar tipa apstiprinātāju iestādi.

4. Ja neobligātais aprīkojums būtiski ietekmē transportlīdzekļa masu un gabarītus, izgatavotājs tehniskajam dienestam sniedz informāciju par smaguma centra izvietojumu, masu un ģeometrisko atrašanās vietu attiecībā pret neobligātā aprīkojuma, ko var uzstādīt transportlīdzeklī, asīm.

5. Atkāpjoties no 4. punkta, ja neobligātais aprīkojums sastāv no vairākām daļām, kas atrodas dažādās transportlīdzekļa vietās, izgatavotājs var tehniskajam dienestam sniegt informāciju par neobligātā aprīkojuma masas sadalījumu tikai uz asīm.

6. Asu grupām izgatavotājs norāda grupas kopējās masas slodzes sadalījumu starp asīm.

Vajadzības gadījumā izgatavotājs iesniedz sadalījuma formulas vai attiecīgās sadalījuma diagrammas.

7. Ja apstiprinātāja iestāde vai tehniskais dienests to uzskata par nepieciešamu, tie var pieprasīt izgatavotājam nodrošināt apstiprināmo tipveida transportlīdzekli, lai to varētu pārbaudīt.

8. Transportlīdzekļa izgatavotājs var tipa apstiprinātājai iestādei iesniegt pieteikumu par balstiekārtas atzīšanu par līdzvērtīgu pneimatiskajai balstiekārtai.

Tipa apstiprinātāja iestāde atzīst balstiekārtu par līdzvērtīgu pneimatiskajai balstiekārtai, ja ir izpildītas III pielikuma prasības.

Ja tehniskais dienests ir atzinis šādu līdzvērtīgumu, tas izdod testa ziņojumu. Tipa apstiprinātāja iestāde šo testa ziņojumu un balstiekārtas tehnisko aprakstu pievieno EK tipa apstiprinājuma sertifikātam.

9. Ja ir izpildītas šīs regulas I līdz IV pielikumā noteiktās prasības, apstiprinātāja iestāde piešķir tipa apstiprinājumu saskaņā ar Direktīvas 2007/46/EK VII pielikumā noteikto numerācijas sistēmu.

Dalībvalsts nedrīkst piešķirt to pašu numuru citam transportlīdzekļa tipam.

10. Saskaņā ar 9. punktu tipa apstiprinātāja iestāde izsniedz EK tipa apstiprinājuma sertifikātu, kas sagatavots atbilstoši V pielikuma B daļā sniegtajam paraugam.

11. Regulas I pielikuma 2. papildinājumā minētās pieļaujamās novirzes piemēro saskaņā ar Direktīvas 2007/46/EK 12. panta 2. punktu.

▼M2

4.a pants

Aerodinamisko ierīču un aprīkojuma EK atsevišķas tehniskās vienības tipa apstiprināšana

1. Ražotājs vai tā pārstāvis tipa apstiprinātājai iestādei iesniedz pieteikumu EK tipa apstiprinājuma saņemšanai aerodinamiskai ierīcei vai aprīkojumam kā atsevišķai tehniskai vienībai.

Pieteikumu sagatavo atbilstoši V pielikuma C daļā noteiktajam informācijas dokumenta paraugam.

2. Ja ir izpildītas šajā regulā noteiktās attiecīgās prasības, tad apstiprinātāja iestāde piešķir EK atsevišķas tehniskās vienības tipa apstiprinājumu un piešķir tipa apstiprinājuma numuru saskaņā ar Direktīvas 2007/46/EK VII pielikumā noteikto numerācijas sistēmu.

Dalībvalsts nepiešķir to pašu numuru citam atsevišķas tehniskās vienības tipam.

3. Lai īstenotu 2. punktu, tipa apstiprinātāja iestāde izsniedz EK tipa apstiprinājuma sertifikātu, kas sagatavots atbilstoši V pielikuma D daļā noteiktajam paraugam.

4.b pants

EK atsevišķas tehniskās vienības tipa apstiprinājuma marķējuma zīme

Uz katras atsevišķās tehniskās vienības, kam saskaņā ar šo regulu piešķirts EK atsevišķas tehniskās vienības tipa apstiprinājums, ir jābūt EK atsevišķas tehniskās vienības tipa apstiprinājuma marķējuma zīmei, kā noteikts V pielikuma E daļā.

▼B

5. pants

Reģistrācijai/ekspluatācijai pieļaujamās maksimālās masas

1. Lai reģistrētu un nodotu ekspluatācijā transportlīdzekļus, kuru tips ir apstiprināts saskaņā ar šo regulu, valstu iestādes attiecībā uz katru transportlīdzekļa tipa variantu un versiju nosaka visas turpmāk nosauktās masas, kas ir atļautas iekšzemes un starptautiskajos autopārvadājumos saskaņā ar Direktīvu 96/53/EK:

a) reģistrācijai/ekspluatācijai pieļaujamā maksimālā pilnā masa;

b) reģistrācijai/ekspluatācijai pieļaujamā maksimālā masa uz ass(-īm);

c) reģistrācijai/ekspluatācijai pieļaujamā maksimālā masa uz asu grupu;

d) reģistrācijai/ekspluatācijai pieļaujamā maksimālā vilces masa;

e) reģistrācijai/ekspluatācijai pieļaujamā savienoto transportlīdzekļu maksimālā pilnā masa.

Valstu iestādes izstrādā procedūru pirmajā daļā minēto reģistrācijai/ekspluatācijai pieļaujamo maksimālo masu noteikšanai. Tās ieceļ kompetento iestādi, kam ir jānosaka šīs masas, un norāda, kāda informācija ir jāsaņem šai kompetentajai iestādei.

2. Reģistrācijai/ekspluatācijai pieļaujamās maksimālās masas, kas noteiktas saskaņā ar 1. punktā minēto procedūru, nedrīkst pārsniegt 3. panta 1. punktā minētās maksimālās masas.

3. Kompetentā iestāde apspriežas ar izgatavotāju par masas sadalījumu uz asīm vai asu grupu, lai nodrošinātu transportlīdzekļa sistēmu, it sevišķi bremžu un stūres mehānisma, pienācīgu darbību.

4. Nosakot reģistrācijai/ekspluatācijai pieļaujamās maksimālās masas, valstu iestādes nodrošina, ka arī turpmāk būs izpildītas Direktīvas 2007/46/EK IV un XI pielikumā minēto normatīvo aktu prasības.

5. Ja valstu iestādes secina, ka kāda no Direktīvas 2007/46/EK IV un XI pielikumā minēto normatīvo aktu, izņemot šīs regulas, prasībām vairs netiek izpildīta, tās pieprasa, lai tipa apstiprinātāja iestāde, kas piešķīra sākotnējo tipa apstiprinājumu saskaņā ar attiecīgo normatīvo aktu, veiktu jaunu testu un piešķirtu jaunu tipa apstiprinājumu vai paplašina esošo – atkarībā no situācijas.

6. pants

Izņēmumi

1. Neskarot Direktīvas 96/53/EK 4. panta 3. punktu, EK tipa apstiprinājumu var piešķirt transportlīdzekļiem, kuru gabarīti pārsniedz šīs regulas prasības, ja šie transportlīdzekļi ir paredzēti nedalāmu kravu pārvadāšanai. Šādos gadījumos tipa apstiprinājuma sertifikātā un atbilstības sertifikātā skaidri norāda, ka transportlīdzeklis paredzēts tikai nedalāmu kravu pārvadāšanai.

2. Saskaņā ar Direktīvas 2007/46/EK 23. un 24. pantu dalībvalstis var piešķirt apstiprinājumus transportlīdzekļiem, kuru gabarīti pārsniedz šīs regulas I pielikuma B, C un D daļas 1.1. punktā noteiktos maksimālos gabarītus.

Tipa apstiprinājumiem saskaņā ar Direktīvas 2007/46/EK 23. pantu piemēro minētās direktīvas XII pielikuma A daļas 3. iedaļā noteiktos skaita ierobežojumus.

7. pants

Pārejas noteikumi

1. Valstu iestādes atļauj pārdot un nodot ekspluatācijā transportlīdzekļus, kuru tips ir apstiprināts pirms Regulas (EK) Nr. 661/2009 13. panta 2. punktā minētā datuma, un turpina pagarināt apstiprinājumus, kas piešķirti saskaņā ar Direktīvas 92/21/EEK un Direktīvas 97/27/EK noteikumiem.

2. Atkāpjoties no 1. punkta, EK tipa apstiprinājumi, kas piešķirti saskaņā ar Direktīvas 97/27/EK 7. pantu, zaudē spēku no Regulas (EK) Nr. 661/2009 19. panta 1. punktā minētā datuma.

Tomēr dalībvalstis var reģistrēt un atļaut pārdot vai nodot ekspluatācijā sērijas beigu transportlīdzekļus, kuru EK tipa apstiprinājums ir zaudējis spēku, ja izgatavotājs to pieprasa saskaņā ar Direktīvas 2007/46/EK 27. pantu.

3. Izgatavotāji no 2014. gada 10. janvāra piešķir atbilstības sertifikātus, kas atbilst šai regulai.

Tie līdz 2014. gada 9. janvārim atbilstības sertifikāta 52. pozīcijā norāda transportlīdzekļa faktisko masu, ja vien tā nav norādīta kādā citā atbilstības sertifikāta pozīcijā.

8. pants

Grozījumi Direktīvā 2007/46/EK

Direktīvas 2007/46/EK I, III, IX un XVI pielikumu groza saskaņā ar šīs regulas VI pielikumu.

Direktīvas 2007/46/EK XII pielikumu aizstāj ar šīs regulas VII pielikumu.

9. pants

Stāšanās spēkā

Šī regula stājas spēkā divdesmitajā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.

To piemēro jauniem transportlīdzekļu tipiem, kam tipa apstiprinājumu piešķir no 2012. gada 1. novembra.

Šī regula uzliek saistības kopumā un ir tieši piemērojama visās dalībvalstīs.









PIELIKUMU SARAKSTS

I pielikums Tehniskās prasības A DAĻA. Tehniskās prasības M1 un N1 kategorijas transportlīdzekļiem B DAĻA. Tehniskās prasības M2 un M3 kategorijas transportlīdzekļiem C DAĻA. Tehniskās prasības N2 un N3 kategorijas transportlīdzekļiem D DAĻA. Tehniskās prasības O kategorijas transportlīdzekļiem 1. papildinājums Ierīces un aprīkojums, kas nav jāņem vērā, nosakot lielākos gabarītus 2. papildinājums Tipa apstiprināšanai un ražojuma atbilstībai pieļaujamās novirzes 3. papildinājums Manevrējamības prasības 4. papildinājums Aerodinamiskās ierīces un aprīkojuma sadursmes tests 5. papildinājums Telpiskais kabīnes apjoms II pielikums Apvidus transportlīdzekļu kāpumspēja III pielikums Nosacījumi balstiekārtas atzīšanai par līdzvērtīgu pneimatiskajai balstiekārtai IV pielikums Tehniskās prasības paceļamu asu un atslogojamu asu uzstādīšanai transportlīdzekļos V pielikums A DAĻA. Mehānisko transportlīdzekļu un to piekabju EK tipa apstiprināšana attiecībā uz transportlīdzekļa masām un izmēriem B DAĻA. Mehānisko transportlīdzekļu un to piekabju EK tipa apstiprinājuma sertifikāts attiecībā uz transportlīdzekļu masām un izmēriem C DAĻA Aerodinamiskas ierīces vai aprīkojuma kā atsevišķas tehniskās vienības EK tipa apstiprinājums D DAĻA Aerodinamiskas ierīces vai aprīkojuma kā atsevišķas tehniskās vienības EK tipa apstiprinājums E DAĻA EK atsevišķas tehniskas vienības tipa apstiprinājuma marķējuma zīme VI pielikums Grozījumi Direktīvas 2007/46/EK I, III, IX un XVI pielikumā VII pielikums Direktīvas 2007/46/EK XII pielikums









I PIELIKUMS

TEHNISKĀS PRASĪBAS

A DAĻA

M1 un N1 kategorijas transportlīdzekļi

1. Maksimālie pieļaujamie gabarīti

1.1. Gabarīti nepārsniedz turpmāk norādītās vērtības.

1.1.1. Garums: 12 m.

1.1.2. Platums: M1 : 2,55 m; N1 : 2,55 m; N1 : 2,60 m transportlīdzekļiem, kam uzstādīta virsbūve ar vismaz 45 mm platām, izolētām sienām, kā minēts Direktīvas 2007/46/EK II pielikuma C daļas 2. papildinājumā.

1.1.3. Augstums: 4 m.

1.2. Lai izmērītu garumu, platumu un augstumu, transportlīdzekļa masa atbilst masai darba kārtībā, transportlīdzekli novietojot uz horizontālas un līdzenas virsmas un tā riepas piepumpējot līdz izgatavotāja ieteiktajam spiedienam.

▼M2

1.3. Nosakot garumu, platumu un augstumu, neņem vērā 1. papildinājumā minētās ierīces un aprīkojumu.

▼B

2. Masas sadalījums

2.1. Tehniski pieļaujamo maksimālo masu uz asīm summa nav mazāka par transportlīdzekļa tehniski pieļaujamo maksimālo pilno masu.

2.2. Transportlīdzekļa tehniski pieļaujamā maksimālā pilnā masa nav mazāka par transportlīdzekļa masu darba kārtībā, kam pieskaita pasažieru masu, neobligātā aprīkojuma masu un sakabes masu, ja tā nav ietverta masā darba kārtībā.

2.3. Ja transportlīdzeklis ir piekrauts, sasniedzot tehniski pieļaujamo maksimālo pilno masu, masa uz katras ass nepārsniedz pārsniegt tehniski pieļaujamo maksimālo masu uz minētās ass.

2.4. Ja transportlīdzeklis ir piekrauts, sasniedzot tehniski pieļaujamo maksimālo pilno masu, masa uz priekšējās ass nedrīkst būt mazāka par 30 % no transportlīdzekļa tehniski pieļaujamās maksimālās pilnās masas. 2.4.1. Ja transportlīdzeklis ir piekrauts, sasniedzot tehniski pieļaujamo maksimālo pilno masu, kam pieskaita tehniski pieļaujamo maksimālo masu sakabes punktā, masa uz priekšējās ass nedrīkst būt mazāka par 20 % no transportlīdzekļa tehniski pieļaujamās maksimālās pilnās masas.

2.5. Ja transportlīdzeklis ir aprīkots ar noņemamiem sēdekļiem, pārbaudes procedūras laikā visiem sēdekļiem ir jābūt vietā.

2.6. Lai pārbaudītu atbilstību 2.2., 2.3. un 2.4. punktā noteiktajām prasībām: a) sēdekļus noregulē saskaņā ar 2.6.1. punktu; b) pasažieru masu, lietderīgās slodzes masu un neobligātā aprīkojuma masu sadala saskaņā ar 2.6.2. līdz 2.6.4.2.3. punktu. 2.6.1. Sēdekļu regulēšana 2.6.1.1. Ja sēdekļi ir regulējami, tos noregulē galējā aizmugurējā stāvoklī. 2.6.1.2. Ja sēdekli iespējams noregulēt citādi (vertikāli, leņķī, sēdekļa atzveltnes regulējums utt.), noregulējumus nosaka transportlīdzekļa izgatavotājs. 2.6.1.3. Atsperotu sēdekli nofiksē izgatavotāja noteiktajā pozīcijā. 2.6.2. Pasažieru masas sadalījums 2.6.2.1. Uz katru pasažieri attiecina masu 75 kg apmērā. 2.6.2.2. Uzskata, ka katra pasažiera masa atrodas sēdvietas atskaites punktā (t. i., sēdvietas “R punktā”). 2.6.2.3. Speciālajiem transportlīdzekļiem 2.6.2.2. punkta prasību piemēro mutatis mutandis (piemēram, uz nestuvēm novietotas cietušas personas masa neatliekamās palīdzības transportlīdzekļa gadījumā). 2.6.3. Neobligātā aprīkojuma masas sadalījums 2.6.3.1. Neobligātā aprīkojuma masu sadala saskaņā ar izgatavotāja norādēm. 2.6.4. Lietderīgās slodzes masas sadalījums 2.6.4.1. M1 kategorijas transportlīdzekļi 2.6.4.1.1. M1 kategorijas transportlīdzekļu lietderīgās slodzes masu sadala saskaņā ar izgatavotāja norādēm, vienojoties ar tehnisko dienestu. 2.6.4.1.2. Autofurgonu minimālā lietderīgās slodzes masa (PM) atbilst šādām prasībām: kur “n” ir maksimālais pasažieru skaits, pieskaitot vadītāju; “L” ir transportlīdzekļa kopējais garums metros. 2.6.4.2. N1 kategorijas transportlīdzekļi 2.6.4.2.1. Transportlīdzekļiem ar virsbūvi lietderīgās slodzes masu vienlīdzīgi sadala uz kravas kastes. 2.6.4.2.2. Transportlīdzekļiem bez virsbūves (piemēram, ar šasiju un kabīni) izgatavotājs norāda galējās pieļaujamās pozīcijas lietderīgās slodzes masas smaguma centram, kuru palielina preču izvietošanai paredzēta aprīkojuma masa (piemēram, virsbūve, cisterna utt.) (piemēram: no 0,50 m līdz 1,30 m priekšpusē no pirmās aizmugurējās ass). 2.6.4.2.3. Transportlīdzekļiem, kam paredzēts uzstādīt seglu iekārtu, izgatavotājs norāda minimālo un maksimālo seglu vadotni.

2.7. Papildu prasības, ja transportlīdzeklis paredzēts piekabes vilkšanai 2.7.1. Prasības, kas noteiktas 2.2., 2.3. un 2.4. punktā, piemēro, ņemot vērā sakabes masu un tehniski pieļaujamo maksimālo masu sakabes punktā. 2.7.2. Neskarot 2.4. punkta prasības, tehniski pieļaujamo maksimālo masu uz aizmugurējās(-ām) ass(-īm) drīkst pārsniegt ne vairāk kā par 15 %. 2.7.2.1. Ja tehniski pieļaujamā maksimālā masa uz aizmugurējās(-ām) ass(-īm) ir pārsniegta ne vairāk kā par 15 %, piemēro Komisijas Regulas (ES) Nr. 458/2011 ( 6 ) II pielikuma 5.2. punkta prasības. 2.7.2.2. Dalībvalstīs, kur to atļauj tiesību akti autopārvadājumu jomā, izgatavotājs var atbilstīgā pavaddokumentā, piemēram, īpašnieka rokasgrāmatā vai apkopes grāmatiņā, norādīt, ka transportlīdzekļa tehniski pieļaujamo maksimālo pilno masu drīkst pārsniegt ne vairāk kā par 10 % vai 100 kg, – atkarībā no tā, kurš no šiem lielumiem ir mazāks. Šo atkāpi piemēro tikai attiecībā uz piekabes vilkšanu 2.7.2.1. punktā noteiktajos apstākļos, ja kustības ātrums nepārsniedz 100 km/h.

3. Vilces masa un sakabes masa

3.1. Attiecībā uz tehniski pieļaujamo maksimālo vilces masu piemēro turpmāk norādītās prasības. 3.1.1. Piekabe, kas aprīkota ar darba bremžu sistēmu 3.1.1.1. Transportlīdzekļa tehniski pieļaujamā maksimālā vilces masa ir mazākā no šādām vērtībām: a) tehniski pieļaujamā maksimālā vilces masa atkarībā no transportlīdzekļa konstrukcijas raksturlielumiem un sakabes ierīces izturības; b) velkošā transportlīdzekļa tehniski pieļaujamā maksimālā pilnā masa; c) velkošā transportlīdzekļa tehniski pieļaujamā maksimālā pilnā masa, ko apvidus transportlīdzekļa gadījumā reizina ar 1,5, kā noteikts Direktīvas 2007/46/EK II pielikumā. 3.1.1.2. Tomēr tehniski pieļaujamā maksimālā vilces masa nekādā gadījumā nepārsniedz 3 500 kg. 3.1.2. Piekabe, kas nav aprīkota ar darba bremžu sistēmu 3.1.2.1. Pieļaujamā vilces masa ir mazākā no šādām vērtībām: a) tehniski pieļaujamā maksimālā vilces masa atkarībā no transportlīdzekļa konstrukcijas raksturlielumiem un sakabes ierīces izturības; b) puse velkošā transportlīdzekļa masas darba kārtībā. 3.1.2.2. Tehniski pieļaujamā maksimālā vilces masa nekādā gadījumā nepārsniedz 750 kg.

3.2. Tehniski pieļaujamā maksimālā masa sakabes punktā nedrīkst būt mazāka par 4 % no maksimāli pieļaujamās vilces masas un par 25 kg.

3.3. Izgatavotājs īpašnieka rokasgrāmatā norāda tehniski pieļaujamo maksimālo masu sakabes punktā, velkošā transportlīdzekļa sakabes montāžas punktus un sakabes punkta maksimāli pieļaujamo aizmugurējo pārkari.

3.4. Tehniski pieļaujamo maksimālo vilces masu nenosaka, atsaucoties uz pasažieru skaitu.

4. Savienoto transportlīdzekļu masa

Savienoto transportlīdzekļu tehniski pieļaujamā maksimālā pilnā masa nepārsniedz tehniski pieļaujamās maksimālās pilnās masas un tehniski pieļaujamās maksimālās vilces masas summu.

5. Spēja uzsākt kustību pret kalnu

5.1. Velkošais transportlīdzeklis piecas reizes piecās minūtēs spēj iekustināt savienotos transportlīdzekļus vismaz 12 % kāpumā.

5.2. Lai veiktu 5.1. punktā aprakstīto testu, velkošo transportlīdzekli un piekabi piekrauj tik daudz, lai sasniegtu savienoto transportlīdzekļu tehniski pieļaujamo maksimālo pilno masu.

B DAĻA

M2 un M3 kategorijas transportlīdzekļi

1. Maksimālie pieļaujamie gabarīti

1.1. Gabarīti nepārsniedz turpmāk norādītās vērtības.

1.1.1. Garums: a) transportlīdzeklim ar divām asīm un vienu posmu – 13,50 m; b) transportlīdzeklim ar trīs vai vairāk asīm un vienu posmu – 15 m; c) posmainam transportlīdzeklim – 18,75 m.

1.1.2. Platums: 2,55 m.

1.1.3. Augstums: 4 m.

1.2. Lai izmērītu garumu, platumu un augstumu, transportlīdzekļa masa atbilst masai darba kārtībā, transportlīdzekli novietojot uz horizontālas un līdzenas virsmas un tā riepas piepumpējot līdz izgatavotāja ieteiktajam spiedienam.

▼M2

1.3. Nosakot garumu, platumu un augstumu, neņem vērā 1. papildinājumā minētās ierīces un aprīkojumu.

▼M2

1.3.1. Papildu prasības 1. papildinājumā minētajām aerodinamiskajām ierīcēm

1.3.1.1. Aerodinamiskās ierīces un aprīkojums, kuru garums darba stāvoklī nepārsniedz 500 mm, nepalielina kopējo izmantojamo kravas telpu. Šīs ierīces un aprīkojums ir konstruēti tā, lai tos varētu fiksēt ievilktā vai salocītā stāvoklī un darba stāvoklī. Turklāt šādas ierīces un aprīkojums ir konstruēti tā, lai, kad transportlīdzeklis neatrodas kustībā, tos varētu ievilkt vai salocīt tā, lai 1.1.2. punktā minētais transportlīdzekļa maksimālais pieļaujamais platums netiktu pārsniegts par vairāk kā 25 mm transportlīdzekļa katrā pusē un 1.1.1. punktā minētais transportlīdzekļa maksimālais pieļaujamais garums netiktu pārsniegts par vairāk kā 200 mm, kā atļauts tikai no augstuma virs zemes, kas ir vismaz 1 050 mm tā, lai tās netraucētu izmantot transportlīdzekli intermodāliem pārvadājumiem. Turklāt jābūt izpildītām 1.3.1.1.1. un 1.3.1.1.3. punktā noteiktajām prasībām.

1.3.1.1.1. Ierīcēm un aprīkojumam tipa apstiprināšanu veic saskaņā ar šo regulu.

1.3.1.1.2. Operatoram ir iespējams mainīt aerodinamiskās ierīces vai aprīkojuma stāvokli un ievilkt vai salocīt tos, pieliekot manuālu spēku, kas nepārsniedz 40 daN. Turklāt tas var tikt darīts arī automātiski.

1.3.1.1.3. Ierīcēm un aprīkojumam nav jābūt ievelkamam vai salokāmam, ja prasības attiecībā uz maksimālajiem izmēriem ir pilnībā ievērotas visos apstākļos.

1.3.1.2. Aerodinamiskās ierīces un aprīkojums, kuru garums darba stāvoklī pārsniedz 500 mm, nepalielina kopējo izmantojamo kravas telpu. Šīs ierīces un aprīkojums ir konstruēti tā, lai tos varētu fiksēt gan ievilktā vai salocītā stāvoklī, gan darba stāvoklī. Turklāt šādas ierīces ir konstruētas tā, lai, kad transportlīdzeklis neatrodas kustībā, tās varētu ievilkt vai salocīt tā, lai 1.1.2. punktā minētais transportlīdzekļa maksimālais pieļaujamais platums netiktu pārsniegts par vairāk kā 25 mm transportlīdzekļa katrā pusē, un 1.1.1. punktā minētais transportlīdzekļa maksimālais pieļaujamais garums netiktu pārsniegts par vairāk kā 200 mm, kā atļauts tikai no augstuma virs zemes, kas ir vismaz 1 050 mm tā, lai tās netraucētu izmantot transportlīdzekli intermodāliem pārvadājumiem. Turklāt jābūt izpildītām 1.3.1.2.1.–1.3.1.2.4. punktā noteiktajām prasībām.

1.3.1.2.1. Ierīcēm un aprīkojumam tipa apstiprināšanu veic saskaņā ar šo regulu.

1.3.1.2.2. Operatoram ir iespējams mainīt aerodinamiskās ierīces vai aprīkojuma stāvokli un ievilkt vai salocīt tos, pieliekot manuālu spēku, kas nepārsniedz 40 daN. Turklāt tas var tikt darīts arī automātiski.

1.3.1.2.3. Kad tie ir uzstādīti transportlīdzeklim un atrodas darba stāvoklī, katrs galvenais vertikālais elements vai elementu kombinācija un katrs galvenais horizontālais elements vai elementu kombinācija, kas veido ierīces un aprīkojumu, iztur vertikālus un horizontālus statiskus 200 daN ± 10 % stiepes un spiedes spēkus, ko attiecīgās perpendikulārās izvirzītās virsmas ģeometriskajam centram secīgi pieliek virzienā uz augšu, uz leju, pa kreisi un pa labi, pie maksimālā spiediena 2,0 MPa. Ierīces un aprīkojums drīkst deformēties, bet regulēšanas un fiksēšanas sistēma pielikto spēku ietekmē neatbloķējas. Deformācija ir ierobežota, lai nodrošinātu, ka transportlīdzekļa maksimālais pieļaujamais platums netiek pārsniegts par vairāk kā 25 mm transportlīdzekļa katrā pusē testa laikā un pēc tā.

1.3.1.2.4. Kad tie ir ievilktā vai salocītā stāvoklī, katrs galvenais vertikālais elements vai elementu kombinācija un katrs galvenais horizontālais elements vai elementu kombinācija, kas veido ierīces un aprīkojumu, iztur horizontālu statisku 200 daN ± 10 % stiepes spēku, ko attiecīgās perpendikulārās izvirzītās virsmas ģeometriskajam centram pieliek garenvirzienā uz aizmuguri, pie maksimālā spiediena 2,0 MPa. Ierīces un aprīkojums drīkst deformēties, bet regulēšanas un fiksēšanas sistēma pielikto spēku ietekmē neatbloķējas. Deformācija ir ierobežota, lai nodrošinātu, ka transportlīdzekļa maksimālais pieļaujamais platums netiek pārsniegts par vairāk kā 25 mm transportlīdzekļa katrā pusē un ka transportlīdzekļa maksimālais pieļaujamais garums nepārsniedz 200 mm.

1.3.1.3. Tehniskais dienests tipa apstiprināšanas iestādei pieņemamā veidā pārliecinās, ka aerodinamiskās ierīces un aprīkojums, kad tie atrodas gan darba stāvoklī, gan ievilktā vai salocītā stāvoklī, ievērojami nepasliktina spēka pārvada, izplūdes sistēmas un pasažieru salona dzesēšanu un ventilāciju. Visas pārējās piemērojamās prasības, kas attiecas uz transportlīdzekļa sistēmām, tiek pilnībā izpildītas, kad ierīces un aprīkojums atrodas gan darba stāvoklī, gan ievilktā vai salocītā stāvoklī.

Atkāpjoties no piemērojamajām prasībām attiecībā uz aizmugurējo drošības konstrukciju, horizontālos attālumus starp aizmugurējās drošības konstrukcijas aizmuguri un transportlīdzekļa tālāko izvirzījumu uz aizmuguri, kad tas aprīkots ar aerodinamiskajām ierīcēm un aprīkojumu, drīkst mērīt, neņemot vērā ierīces un aprīkojumu ar nosacījumu, ka to garums pārsniedz 200 mm, tās/tas atrodas darba stāvoklī un ka to elementu pamatsekcijas, kas atrodas ≤ 2,0 m augstumā virs zemes, to mērot neslogotā stāvoklī, ir izgatavotas no materiāla, kura cietība pēc Šora (A) skalas < 60. Nosakot cietību, neņem vērā šauras ribas, caurules un metāla stieples, kas veido rāmi vai pamatni elementu pamatsekciju balstīšanai. Tomēr, lai novērstu savainojumu risku un citu transportlīdzekļu caursišanu sadursmes gadījumā, jebkādi šādu ribu, cauruļu un metāla stiepļu gali nav vērsti virzienā uz aizmuguri ne tad, kad ierīce un aprīkojums ir ievilktā vai salocītā stāvoklī, ne arī tad, kad tie ir darba stāvoklī.

Kā alternatīvu iepriekšējā daļā minētajai atkāpei horizontālos attālumus starp aizmugurējās drošības konstrukcijas aizmuguri un transportlīdzekļa tālāko izvirzījumu uz aizmuguri, kad tas aprīkots ar aerodinamiskajām ierīcēm un aprīkojumu, drīkst mērīt, neņemot vērā aerodinamiskās ierīces un aprīkojumu, ja to garums pārsniedz 200 mm, tās/tas atrodas darba stāvoklī un minētās ierīces vai aprīkojums atbilst 4. papildinājumā noteiktajiem testa nosacījumiem.

Tomēr horizontālos attālumus starp aizmugurējās drošības konstrukcijas aizmuguri un transportlīdzekļa tālāko izvirzījumu uz aizmuguri mēra, aerodinamiskajām ierīcēm un aprīkojumam atrodoties ievilktā vai salocītā stāvoklī, vai ņem vērā iegūto izvirzījuma garumu saskaņā ar 4. papildinājuma 1.6.1. punktu, ja šis garums pārsniedz ievilktā vai salocītā stāvokļa garumu.

▼B

2. Masas sadalījums transportlīdzekļiem, kam ir uzstādīta virsbūve

2.1. Aprēķināšanas procedūra

Apzīmējumi

M tehniski pieļaujamā maksimālā pilnā masa;

TM tehniski pieļaujamā maksimālā vilces masa;

MC savienoto transportlīdzekļu tehniski pieļaujamā maksimālā pilnā masa;

mi tehniski pieļaujamā maksimālā pilnā masa uz atsevišķas ass, kas apzīmēta ar “i”, ja “i” mainās no 1 līdz transportlīdzekļa asu kopējam skaitam;

mc tehniski pieļaujamā maksimālā masa sakabes punktā;

μj tehniski pieļaujamā maksimālā masa uz asu grupu, kas apzīmēta ar “j”, ja “j” mainās no 1 līdz transportlīdzekļa asu grupu kopējam skaitam.

2.1.1. Veic atbilstīgus aprēķinus, lai pārliecinātos, ka attiecībā uz katru tehnisko tipa konfigurāciju ir izpildītas šādas prasības.

2.1.2. Ja transportlīdzekļi ir aprīkoti ar atslogojamām asīm, veic šādus aprēķinus ar noslogotām asu piekarēm normālā darba konfigurācijā.

▼M2

2.1.3. Ar alternatīvu degvielu darbināmi vai bezemisiju mehāniskie transportlīdzekļi 2.1.3.1. Papildu masu, kas nepieciešama alternatīvās degvielas vai bezemisiju tehnoloģijai saskaņā ar Direktīvas 96/53/EK I pielikuma 2.3. un 2.4. punktu, nosaka, pamatojoties uz ražotāja iesniegto dokumentāciju. Par deklarētās informācijas pareizību tipa apstiprināšanas iestādei pieņemamā veidā pārliecinās tehniskais dienests. 2.1.3.2. Ražotājs uz ražotāja obligātās plāksnītes zem vai blakus obligātajiem uzrakstiem ārpus skaidri iezīmēta taisnstūra, kurā ietverta tikai obligātā informācija, norāda šādu papildu tekstu, kā arī papildu masas vērtību. “96/53/EC ARTICLE 10B COMPLIANT – XXXX KG” Rakstzīmju un norādītās vērtības augstums ir vismaz 4 mm. Turklāt, kamēr atbilstības sertifikātā vēl nav iekļauts īpašs ieraksts, papildu masas vērtību norāda atbilstības sertifikāta piezīmju sadaļā, lai šī informācija būtu iekļauta transportlīdzeklī esošajos reģistrācijas dokumentos.

▼B

2.2. Vispārīgās prasības

2.2.1. Tehniski pieļaujamo maksimālo masu uz atsevišķām asīm summa, kam pieskaita tehniski pieļaujamo maksimālo masu uz asu grupām summu, nav mazāka par transportlīdzekļa tehniski pieļaujamo maksimālo pilno masu.

2.2.2. Tehniskā kārtībā esoša transportlīdzekļa masa, kam pieskaita neobligātā aprīkojuma masu, pasažieru masu, 2.2.3. punktā minēto “WP” un “B” masu, kā arī sakabes masu, ja tā nav ietverta masā darba kārtībā, un tehniski pieļaujamo maksimālo masu sakabes punktā, nepārsniedz tehniski pieļaujamo maksimālo pilno masu.

2.2.3. Slodzes sadalījums 2.2.3.1. Apzīmējumi P sēdvietu skaits, neskaitot vadītāju un apkalpes locekļus; Q viena pasažiera masa, ko izsaka kg; Qc viena apkalpes locekļa masa, ko izsaka kg; S1 stāvošiem pasažieriem pieejamais laukums, ko izsaka m2; SP stāvošo pasažieru skaits, kā norādījis izgatavotājs; Ssp vienam stāvošam pasažierim paredzētais nominālais laukums, ko izsaka m2; WP ratiņkrēslu vietu skaits, kas reizināts ar 250 kg, kuri atbilst ratiņkrēsla un tā lietotāja masai; V bagāžas nodalījumu kopējais tilpums m3, ietverot bagāžas nodalījumus, plauktus un jumta bagāžnieku; B bagāžas maksimāli pieļaujamā masa, kas izteikta kg un ko norādījis izgatavotājs, ietverot maksimāli pieļaujamo masu (B’), kuru var pārvadāt jumta bagāžniekā, ja tāds ir. 2.2.3.2. Tiek uzskatīts, ka sēdošo pasažieru masa Q un Qc atrodas sēdvietas atskaites punktos (t. i., sēdvietas “R punktā”). 2.2.3.3. Masu, kas atbilst stāvošo pasažieru skaitam SP ar masu Q, vienmērīgi sadala uz stāvošiem pasažieriem pieejamā laukuma S1. 2.2.3.4. Attiecīgos gadījumos masu WP vienmērīgi sadala uz ratiņkrēsliem pieejamā laukuma. 2.2.3.5. Masu, kas atbilst B (kg), vienmērīgi sadala bagāžas nodalījumos. 2.2.3.6. Masa, kas atbilst B’ (kg), atrodas jumta bagāžnieka smaguma centrā. 2.2.3.7. Tehniski pieļaujamā maksimālā masa sakabes punktā atrodas sakabes punktā, kura aizmugurējo pārkari norāda transportlīdzekļa izgatavotājs. 2.2.3.8. Q un Ssp vērtības



Transportlīdzekļu klase Q (kg) Ssp (m2) I un A klase 68 0,125 m2 II klase 71 0,15 m2 III un B klase 71 Nav piemērojams Uz katru apkalpes locekli attiecina masu 75 kg apmērā. 2.2.3.9. Stāvošo pasažieru skaits nepārsniedz S1/Ssp vērtību, kur Ssp ir vienam pasažierim pieejamais nominālais laukums, kā noteikts tabulā 2.2.3.8. punktā. 2.2.3.10. Bagāžas maksimāli pieļaujamā masa nav mazāka par:

2.2.4. Aprēķini 2.2.4.1 Atbilstību 2.2.2. punkta prasībām pārbauda attiecībā uz visām iekšējā aprīkojuma konfigurācijām. 2.2.4.2. Apstākļos, kas noteikti 2.2.3. punktā, masa uz katru atsevišķo asi un uz katru asu grupu nepārsniedz tehniski pieļaujamo maksimālo masu uz šo asi vai asu grupu. 2.2.4.3. Ja transportlīdzeklim ir maināms sēdvietu skaits, stāvošiem pasažieriem (S1) un ratiņkrēslu pārvadāšanai pieejamais laukums, atbilstību 2.2.2. un 2.2.4.2. punkta prasībām pārbauda saskaņā ar katru no šādiem nosacījumiem atkarībā no situācijas: a) visas iespējamās sēdvietas ir aizņemtas, aizņemts atlikušais laukums stāvošiem pasažieriem (līdz izgatavotāja noteiktajai stāvvietu ietilpības robežai, ja tā ir sasniegta) un, ja vēl atliek telpa, visas ratiņkrēslu vietas aizņemtas; b) visas iespējamās stāvvietas ir aizņemtas (līdz izgatavotāja noteiktajai stāvvietu ietilpības robežai), aizņemtas atlikušās pasažieru sēdvietas un, ja vēl atliek telpa, visas ratiņkrēslu vietas aizņemtas; c) visas iespējamās ratiņkrēslu vietas ir aizņemtas, aizņemts atlikušais laukums stāvošiem pasažieriem (līdz izgatavotāja noteiktajai stāvvietu ietilpības robežai, ja tā ir sasniegta) un pēc tam atlikušās sēdvietas, kas pieejamas lietošanai, aizņemtas.

2.2.5. Ja transportlīdzeklis ir piekrauts, kā norādīts 2.2.2. punktā, tad masa, kas atbilst slodzei uz priekšējās(-ām) stūrējamās(-ām) ass(-īm), nedrīkst būt mazāka par 20 % no tehniski pieļaujamās maksimālās pilnās masas “M”. ▼M2 2.2.5.1. Ja transportlīdzeklis ir posmainais transportlīdzeklis ar vismaz 4 I klases asīm un divām stūrējamām asīm, masa, kas atbilst slodzei uz priekšējo(-ām) stūrējamo(-ajām) asi(-īm), nekādā gadījumā nav mazāka par 15 % no tehniski pieļaujamās maksimālās masas “M”. ▼B

2.2.6. Ja transportlīdzekļa tips ir jāapstiprina vairāk nekā vienā klasē, katrai klasei piemēro 2. iedaļas prasības.

3. Vilktspēja

3.1. Savienoto transportlīdzekļu tehniski pieļaujamā maksimālā pilnā masa nepārsniedz tehniski pieļaujamās maksimālās pilnā masas un tehniski pieļaujamās maksimālās vilces masas summu.

3.2. Tehniski pieļaujamā maksimālā vilces masa nepārsniedz 3 500 kg.

4. Tehniski pieļaujamā maksimālā masa sakabes punktā

4.1. Tehniski pieļaujamā maksimālā masa sakabes punktā ir vismaz 4 % no sakabes punkta tehniski pieļaujamās maksimālās vilces masas vai 25 kg – atkarībā no tā, kura vērtība ir lielāka.

4.2. Izgatavotājs īpašnieka rokasgrāmatā nosaka sakabes piestiprināšanas nosacījumus mehāniskajam transportlīdzeklim.

4.2.1. Attiecīgos gadījumos 4.2. punktā minētie nosacījumi ietver velkošā transportlīdzekļa tehniski pieļaujamo maksimālo masu sakabes punktā, sakabes ierīces maksimāli pieļaujamo masu, sakabes montāžas punktus un maksimāli pieļaujamo sakabes aizmugurējo pārkari.

5. Spēja uzsākt kustību pret kalnu

5.1. Piekabes vilkšanai paredzēti transportlīdzekļi spēj piecas reizes piecas minūtēs uzsākt kustību pret kalnu vismaz 12 % kāpumā.

5.2. Lai veiktu 5.1. punktā aprakstīto testu, velkošo transportlīdzekli un piekabi piekrauj tik daudz, lai tiktu sasniegta savienoto transportlīdzekļu tehniski pieļaujamā maksimālā pilnā masa.

6. Dzinēja jauda

6.1. Dzinēja lietderīgā jauda ir vismaz 5 kW uz savienoto transportlīdzekļu tehniski pieļaujamās maksimālās pilnās masas vai atsevišķa transportlīdzekļa tehniski pieļaujamās maksimālās pilnās masas tonnu, ja transportlīdzeklis nav paredzēts piekabes vilkšanai. ►M2 Šā punkta prasības nepiemēro hibrīdelektrisko transportlīdzekļu pilnībā elektriskajam braukšanas režīmam. ◄

▼M2

6.2. Motora jaudu mēra saskaņā ar ANO EEK Noteikumiem Nr. 85 ( 7 ).

▼B

7. Manevrējamība

7.1. Transportlīdzeklis spēj izdarīt manevru 360° trajektorijā uz abām pusēm, kā parādīts šā pielikuma 3. papildinājuma 1. attēlā, transportlīdzekļa vistālāk izvirzītajiem punktiem nepārsniedzoties pāri ārējā riņķa rādiusam vai iekšējā riņķa rādiusam atkarībā no situācijas.

7.1.1. Testu veic gan ar nepiekrautu transportlīdzekli (t. i., ar tā masu darba kārtībā), gan ar transportlīdzekli, kas piekrauts līdz tā tehniski pieļaujamajai maksimālajai pilnajai masai. ►M2 Ja transportlīdzeklis ir aprīkots ar 1.3.1.1. un 1.3.1.2. punktā minētajām aerodinamiskajām ierīcēm vai aprīkojumu, šīs ierīces un aprīkojums atrodas izvērstajā un darba stāvoklī. ◄

7.1.2. Piemērojot 7.1. punktu, neņem vērā daļas, kam ir atļauts pārsniegt transportlīdzekļa platumu, kā minēts šā pielikuma 1. papildinājumā.

7.2. Attiecībā uz transportlīdzekļiem, kas aprīkoti ar atslogojamu asi, 7.1. punkta prasību piemēro arī ar atslogojamo(-ām) asi(-īm) darbībā.

7.3. Atbilstību 7.1. punkta prasībām pārbauda saskaņā ar turpmāk aprakstīto.

7.3.1. Transportlīdzeklis veic manevrus riņķa rādiusa iekšienē, ko veido divi koncentriski riņķi, no kuriem ārējā riņķa rādiuss ir 12,50 m un iekšējā riņķa rādiuss ir 5,30 m.

7.3.2. Mehāniskā transportlīdzekļa vistālāko ārējo priekšpuses punktu vada gar ārējā riņķa kontūru (sk. šā pielikuma 3. papildinājuma 1. attēlu).

▼M2

7.4. Ja tam piekrīt tehniskais dienests un tipa apstiprinātāja iestāde, manevrējamības prasības drīkst pierādīt ar skaitlisku simulāciju saskaņā ar Direktīvas 2007/46/EK XVI pielikumu. Šaubu gadījumā tehniskais dienests vai tipa apstiprinātāja iestāde drīkst pieprasīt veikt fizisku pilna mēroga testu.

▼B

8. Pagrieziena trajektorija

8.1. Transportlīdzeklis ar vienu posmu

8.1.1. Transportlīdzekli testē saskaņā ar kustības testa metodi, kas aprakstīta 8.1.2. punktā. ►M2 Ja transportlīdzeklis ir aprīkots ar 1.3.1.1. un 1.3.1.2. punktā minētajām aerodinamiskajām ierīcēm vai aprīkojumu, šīs ierīces un aprīkojums atrodas izvērstajā un darba stāvoklī. ◄

8.1.2. Kustības testa metode Transportlīdzekli novieto stacionāri. Gar transportlīdzekļa sāniem ar līniju uz zemes izveido vertikālu plakni, kura vērsta uz riņķa ārmalu. Transportlīdzeklis tiek pārvietots no taisnās līnijas uz riņķa zonu, kas aprakstīta 1. attēlā, ar priekšējiem riteņiem sagrieztiem tā, lai priekšējie vistālākie punkti sekotu ārējā riņķa kontūrai (sk. šā pielikuma 3. papildinājuma 2.a attēlu).

8.1.3. Transportlīdzekļa masai jāsasniedz tā masa darba kārtībā.

8.1.4. Maksimālā pagrieziena trajektorija nepārsniedz 0,60 m.

8.2. Transportlīdzekļi ar diviem vai vairākiem posmiem

8.2.1. Prasības, kas noteikts 8.1. punktā, mutatis mutandis piemēro transportlīdzekļiem ar diviem vai vairākiem posmiem. Šādā gadījumā divus vai vairākus nekustīgos posmus centrē attiecībā pret plakni, kā parādīts šā pielikuma 3. papildinājuma 2.b attēlā.

▼M2

8.3. Ja tam piekrīt tehniskais dienests un tipa apstiprinātāja iestāde, aizmugures maksimālās izneses [pagrieziena trajektorijas] prasības drīkst pierādīt ar skaitlisku simulāciju saskaņā ar Direktīvas 2007/46/EK XVI pielikumu. Šaubu gadījumā tehniskais dienests vai tipa apstiprinātāja iestāde drīkst pieprasīt veikt fizisku pilna mēroga testu.

▼B

C DAĻA

N2 un N3 kategorijas transportlīdzekļi

1. Maksimālie pieļaujamie gabarīti

1.1. Gabarīti nepārsniedz turpmāk norādītās vērtības.

1.1.1. Garums: 12 m.

1.1.2. Platums: a) 2,55 m visiem transportlīdzekļiem; ▼M2 b) 2,60 m transportlīdzekļiem, kam ir uzstādīta virsbūve ar vismaz 45 mm biezām, izolētām sienām un kuru virsbūves kodi atbilstoši Direktīvas 2007/46/EK II pielikuma 2. papildinājumam ir 04 vai 05. ▼B

1.1.3. Augstums: 4 m.

1.2. Lai izmērītu garumu, platumu un augstumu, transportlīdzekļa masa atbilst masai darba kārtībā, transportlīdzekli novieto uz horizontālas un līdzenas virsmas un tā riepas piepumpē līdz izgatavotāja ieteiktajam spiedienam.

▼M2

1.3. Nosakot garumu, platumu un augstumu, neņem vērā 1. papildinājumā minētās ierīces un aprīkojumu.

▼M2

1.3.1. Papildu prasības 1. papildinājumā minētajām aerodinamiskajām ierīcēm

1.3.1.1. Aerodinamiskās ierīces un aprīkojums, kuru garums darba stāvoklī nepārsniedz 500 mm, nepalielina kravas nodalījuma izmantojamo garumu. Šīs ierīces un aprīkojums ir konstruēti tā, lai tos varētu fiksēt gan ievilktā vai salocītā stāvoklī, gan darba stāvoklī. Turklāt šādas ierīces un aprīkojums ir konstruēti tā, lai, kad transportlīdzeklis neatrodas kustībā, tos varētu ievilkt vai salocīt tā, lai transportlīdzekļa maksimālais pieļaujamais platums netiktu pārsniegts par vairāk kā 25 mm transportlīdzekļa katrā pusē un transportlīdzekļa maksimālais pieļaujamais garums netiktu pārsniegts par vairāk kā 200 mm, kā atļauts tikai no augstuma virs zemes, kas ir vismaz 1 050 mm tā, lai tās netraucētu izmantot transportlīdzekli intermodāliem pārvadājumiem. Turklāt jābūt izpildītām 1.3.1.1.1. un 1.3.1.1.3. punktā noteiktajām prasībām.

1.3.1.1.1. Ierīcēm un aprīkojumam tipa apstiprināšanu veic saskaņā ar šo regulu.

1.3.1.1.2. Operatoram ir iespējams mainīt aerodinamiskās ierīces vai aprīkojuma stāvokli un ievilkt vai salocīt tos, pieliekot manuālu spēku, kas nepārsniedz 40 daN. Turklāt tas var tikt darīts arī automātiski.

1.3.1.1.3. Ierīcēm un aprīkojumam nav jābūt ievelkamam vai salokāmam, ja prasības attiecībā uz maksimālajiem izmēriem ir pilnībā ievērotas visos apstākļos.

1.3.1.2. Aerodinamiskās ierīces un aprīkojums, kuru garums darba stāvoklī pārsniedz 500 mm, nepalielina kravas nodalījuma izmantojamo garumu. Šīs ierīces un aprīkojums ir konstruēti tā, lai tos varētu fiksēt gan ievilktā vai salocītā stāvoklī, gan darba stāvoklī. Turklāt šādas ierīces ir konstruētas tā, lai, kad transportlīdzeklis neatrodas kustībā, tās varētu ievilkt vai salocīt tā, lai transportlīdzekļa maksimālais pieļaujamais platums netiktu pārsniegts par vairāk kā 25 mm transportlīdzekļa katrā pusē un transportlīdzekļa maksimālais pieļaujamais garums netiktu pārsniegts par vairāk kā 200 mm, kā atļauts tikai no augstuma virs zemes, kas ir vismaz 1 050 mm tā, lai tās netraucētu izmantot transportlīdzekli intermodāliem pārvadājumiem. Turklāt jābūt izpildītām 1.3.1.2.1.–1.3.1.2.4. punktā noteiktajām prasībām.

1.3.1.2.1. Ierīcēm un aprīkojumam tipa apstiprināšanu veic saskaņā ar šo regulu.

1.3.1.2.2. Operatoram ir iespējams mainīt aerodinamiskās ierīces vai aprīkojuma stāvokli un ievilkt vai salocīt tos, pieliekot manuālu spēku, kas nepārsniedz 40 daN. Turklāt tas var tikt darīts arī automātiski.

1.3.1.2.3. Kad tie ir uzstādīti transportlīdzeklim un atrodas darba stāvoklī, katrs galvenais vertikālais elements vai elementu kombinācija un katrs galvenais horizontālais elements vai elementu kombinācija, kas veido ierīces un aprīkojumu, iztur vertikālus un horizontālus statiskus 200 daN ± 10 % stiepes un spiedes spēkus, ko attiecīgās perpendikulārās izvirzītās virsmas ģeometriskajam centram secīgi pieliek virzienā uz augšu, uz leju, pa kreisi un pa labi, pie maksimālā spiediena 2,0 MPa. Ierīces un aprīkojums drīkst deformēties, bet regulēšanas un fiksēšanas sistēma pielikto spēku ietekmē neatbloķējas. Deformācija ir ierobežota, lai nodrošinātu, ka transportlīdzekļa maksimālais pieļaujamais platums netiek pārsniegts par vairāk kā 25 mm transportlīdzekļa katrā pusē testa laikā un pēc tā.

1.3.1.2.4. Kad tie ir ievilktā vai salocītā stāvoklī, katrs galvenais vertikālais elements vai elementu kombinācija un katrs galvenais horizontālais elements vai elementu kombinācija, kas veido ierīces un aprīkojumu, iztur horizontālu statisku 200 daN ± 10 % stiepes spēku, ko attiecīgās perpendikulārās izvirzītās virsmas ģeometriskajam centram pieliek garenvirzienā uz aizmuguri, pie maksimālā spiediena 2,0 MPa. Ierīces un aprīkojums drīkst deformēties, bet regulēšanas un fiksēšanas sistēma pielikto spēku ietekmē neatbloķējas. Deformācija ir ierobežota, lai nodrošinātu, ka transportlīdzekļa maksimālais pieļaujamais platums netiktu pārsniegts par vairāk kā 25 mm transportlīdzekļa katrā pusē un ka transportlīdzekļa maksimālais atļautais garums nepārsniedz 200 mm.

1.3.1.3. Kabīņu aerodinamiskās ierīces un aprīkojums gan ievilktā vai salocītā, gan, kad attiecināms, darba stāvoklī, ir konstruēts tā, lai transportlīdzekļa maksimālais pieļaujamais platums netiktu pārsniegts par vairāk kā 25 mm transportlīdzekļa katrā pusē un lai tās/tas netraucētu izmantot transportlīdzekli intermodāliem pārvadājumiem. Turklāt jābūt izpildītām 1.3.1.3.1. līdz 1.3.1.3.4. punktā noteiktajām prasībām.

1.3.1.3.1. Kabīņu aerodinamiskajām ierīcēm un aprīkojumam tipa apstiprināšanu veic saskaņā ar šo regulu.

1.3.1.3.2. Kad ierīce vai aprīkojums ir uzstādīts transportlīdzeklim, nekādas to daļas ne ievilktā, ne salocītā, ne arī, kad attiecināms, darba stāvoklī neatrodas virs vējstikla apakšējās malas, ja vien tās autovadītājam nav tieši redzamas mērinstrumentu paneļa vai citas standarta iekšējās apdares dēļ.

1.3.1.3.3. Ierīce un aprīkojums ir klāts ar enerģiju absorbējošu materiālu. Alternatīvi ierīce un aprīkojums sastāv no materiāla, kura cietība pēc Šora (A) skalas < 60 atbilstoši 1.3.1.4. punktam.

1.3.1.3.4. Ierīce un aprīkojums nav izgatavoti no materiāla, kurš var viegli salūzt asos fragmentos vai gabalos ar robotām malām.

1.3.1.4. Tehniskais dienests tipa apstiprināšanas iestādei pieņemamā veidā pārliecinās, ka 1.3.1.1., 1.3.1.2. un 1.3.1.3. punktā minētās aerodinamiskās ierīces un aprīkojums, kad tās/tas atrodas gan darba stāvoklī, gan ievilktā vai salocītā stāvoklī, nepasliktina autovadītājam priekšējo skata lauku un vējstikla mazgāšanas un tīrīšanas funkcijas, kā arī ievērojami nepasliktina spēka pārvada, izplūdes sistēmas, bremžu sistēmas un braucēju salona un kravas nodalījuma dzesēšanu un ventilāciju. Visas pārējās piemērojamās prasības, kas attiecas uz transportlīdzekļa sistēmām, tiek pilnībā izpildītas, kad ierīces un aprīkojums atrodas gan darba stāvoklī, gan ievilktā vai salocītā stāvoklī.

Atkāpjoties no piemērojamajām prasībām attiecībā uz priekšējo drošības konstrukciju, horizontālos attālumus starp transportlīdzekļa tālāko izvirzījumu uz priekšu, kad tas aprīkots ar aerodinamiskajām ierīcēm un aprīkojumu, un tā priekšējo drošības konstrukciju, kā arī aizmugurējās drošības konstrukcijas aizmuguri un transportlīdzekļa tālāko izvirzījumu uz aizmuguri, kad tas aprīkots ar aerodinamiskajām ierīcēm un aprīkojumu, drīkst mērīt, neņemot vērā ierīces un aprīkojumu ar nosacījumu, ka aizmugurē to garums pārsniedz 200 mm un tās/tas atrodas darba stāvoklī un ka priekšā un aizmugurē elementu pamatsekcijas, kas atrodas ≤ 2,0 m augstumā virs zemes, to mērot neslogotā stāvoklī, ir izgatavotas no materiāla, kura cietība pēc Šora (A) skalas < 60. Nosakot cietību, neņem vērā šauras ribas, caurules un metāla stieples, kas veido rāmi vai pamatni elementu pamatsekciju balstīšanai. Tomēr, lai novērstu savainojumu risku un citu transportlīdzekļu caursišanu sadursmes gadījumā, jebkādi šādu ribu, cauruļu un metāla stiepļu gali nav vērsti virzienā uz priekšu transportlīdzekļa priekšpusē un uz aizmuguri transportlīdzekļa aizmugurē, kad ierīce un aprīkojums atrodas gan ievilktā vai salocītā stāvoklī, gan darba stāvoklī.

Kā alternatīvu iepriekšējā daļā minētajai atkāpei attiecībā uz aizmugurējo drošības konstrukciju horizontālos attālumus starp aizmugurējās drošības konstrukcijas aizmuguri un transportlīdzekļa tālāko izvirzījumu uz aizmuguri, kad tas aprīkots ar aerodinamiskajām ierīcēm un aprīkojumu, drīkst mērīt, neņemot vērā aerodinamiskās ierīces un aprīkojumu, ja to garums pārsniedz 200 mm, tās/tas atrodas darba stāvoklī un minētās ierīces vai aprīkojums atbilst 4. papildinājumā noteiktajiem testa nosacījumiem.

Tomēr horizontālos attālumus starp aizmugurējās drošības konstrukcijas aizmuguri un transportlīdzekļa tālāko izvirzījumu uz aizmuguri mēra, aerodinamiskajām ierīcēm un aprīkojumam atrodoties ievilktā vai salocītā stāvoklī, vai ņem vērā iegūto izvirzījuma garumu saskaņā ar 4. papildinājuma 1.6.1. punktu, ja šis garums pārsniedz ievilktā vai salocītā stāvokļa garumu.

1.4. Pagarinātas kabīnes

1.4.1. Ja mehāniskā transportlīdzekļa kabīnes priekšdaļas novietojums, tostarp visi izvirzījumi, piemēram, šasija, buferis, dubļu sargi un riteņi, pilnībā atbilst telpiskā apjoma parametriem, kā noteikts 5. papildinājumā, un ja kravas nodalījuma garums nepārsniedz 10,5 m, transportlīdzeklis drīkst pārsniegt 1.1.1. punktā noteikto maksimālo pieļaujamo garumu.

1.4.2. Gadījumā, kas minēts 1.4.1. punktā, ražotājs uz ražotāja obligātās plāksnītes zem vai blakus obligātajiem uzrakstiem ārpus skaidri iezīmēta taisnstūra, kurā ietverta tikai obligātā informācija, norāda šādu papildu tekstu.

“96/53/EC ARTICLE 9A COMPLIANT”

Šī teksta rakstzīmju augstums ir vismaz 4 mm. Tekstu “96/53/EC ARTICLE 9A COMPLIANT” norāda arī atbilstības sertifikāta piezīmju sadaļā, lai šī informācija būtu iekļauta transportlīdzeklī esošajos reģistrācijas dokumentos.

▼B

2. Masas sadalījums transportlīdzekļiem, kam ir uzstādīta virsbūve

2.1. Aprēķināšanas procedūra

Apzīmējumi

M tehniski pieļaujamā maksimālā pilnā masa;

TM tehniski pieļaujamā maksimālā vilces masa;

MC savienoto transportlīdzekļu tehniski pieļaujamā maksimālā pilnā masa;

mi tehniski pieļaujamā maksimālā masa uz atsevišķas ass, kas apzīmēta ar “i”, ja “i” mainās no 1 līdz transportlīdzekļa asu kopējam skaitam;

mc tehniski pieļaujamā maksimālā masa sakabes punktā;

μj tehniski pieļaujamā maksimālā masa uz asīm vai uz asu grupu, kas apzīmēta ar “j”, ja “j” mainās no 1 līdz transportlīdzekļa asu grupu kopējam skaitam.

2.1.1. Veic atbilstīgus aprēķinus, lai pārliecinātos, ka ir izpildītas 2.2. un 2.3. punktā noteiktās prasības attiecībā uz katru tehnisko konfigurāciju katra tipa robežās.

2.1.2. Ja transportlīdzekļi ir aprīkoti ar atslogojamām asīm, 2.2. un 2.3. punktā noteiktos aprēķinus veic ar noslogotām asu piekarēm normālā darba konfigurācijā.

2.1.3. Ja transportlīdzekļi ir aprīkoti ar paceļamām asīm, 2.2. un 2.3. punktā noteiktos aprēķinus veic ar nolaistām asīm.

▼M2

2.1.4. Ar alternatīvu degvielu darbināmi vai bezemisiju mehāniskie transportlīdzekļi

2.1.4.1. Papildu masu, kas nepieciešama alternatīvās degvielas vai bezemisiju tehnoloģijai saskaņā ar Direktīvas 96/53/EK I pielikuma 2.3. punktu, nosaka, pamatojoties uz ražotāja iesniegto dokumentāciju. Par deklarētās informācijas pareizību tipa apstiprināšanas iestādei pieņemamā veidā pārliecinās tehniskais dienests.

2.1.4.2. Ražotājs uz ražotāja obligātās plāksnītes zem vai blakus obligātajiem uzrakstiem ārpus skaidri iezīmēta taisnstūra, kurā ietverta tikai obligātā informācija, norāda šādu papildu tekstu, kā arī papildu masas vērtību.

“96/53/EC ARTICLE 10B COMPLIANT – XXXX KG”

Teksta rakstzīmju un norādītās vērtības augstums ir vismaz 4 mm.

Turklāt, kamēr atbilstības sertifikātā vēl nav iekļauts īpašs ieraksts, papildu masas vērtību norāda atbilstības sertifikāta piezīmju sadaļā, lai šī informācija būtu iekļauta transportlīdzeklī esošajos reģistrācijas dokumentos.

▼B

2.2. Vispārīgās prasības

2.2.1. Tehniski pieļaujamo maksimālo masu uz atsevišķām asīm summa, kam pieskaita tehniski pieļaujamo maksimālo masu uz asu grupām summu, nav mazāka par transportlīdzekļa tehniski pieļaujamo maksimālo pilno masu.

2.2.2. Katrai asu grupai, ko apzīmē ar “j”, tehniski pieļaujamo maksimālo masu uz tās asīm summa nedrīkst būt mazāka par tehniski pieļaujamo maksimālo masu uz asu grupu.

Turklāt neviena masas mi vērtība nedrīkst būt mazāka par to μj daļu, ko piemēro “i” asij, kā noteikts saskaņā ar masas sadalījuma likumsakarībām šai asu grupai.

2.3. Īpašās prasības

2.3.1. Transportlīdzekļa masa darba kārtībā, kam pieskaita neobligātā aprīkojuma masu, pasažieru masu, sakabes masu, ja tā nav ietverta masā darba kārtībā, un tehniski pieļaujamo maksimālo masu sakabes punktā, nepārsniedz transportlīdzekļa tehniski pieļaujamo maksimālo pilno masu.

2.3.2. Kad transportlīdzeklis ir piekrauts, sasniedzot tā tehniski pieļaujamo maksimālo pilno masu, uz “i” ass sadalītā masa nepārsniedz masu mi uz šīs ass un masa uz “j” asu grupu nepārsniedz masu μj.

2.3.3. Prasības, kas noteiktas 2.3.2. punktā, izpilda ar turpmāk noteiktajām slodzes konfigurācijām.

2.3.3.1. Lietderīgās slodzes masas vienmērīgs sadalījums Transportlīdzekļa masai jāsasniedz tā masa darba kārtībā, kam pieskaita neobligātā aprīkojuma masu, pasažieru masu, kura atrodas sēdvietu atskaites punktos, sakabes masu (ja tā nav ietverta masā darba kārtībā), maksimāli pieļaujamo masu sakabes punktā, kā arī lietderīgās slodzes masu, kas ir vienmērīgi sadalīta kravas nodalījumā.

2.3.3.2. Lietderīgās slodzes masas nevienmērīgs sadalījums Transportlīdzekļa masai jāsasniedz tā masa darba kārtībā, kam pieskaita neobligātā aprīkojuma masu, pasažieru masu, kura atrodas sēdvietu atskaites punktos, sakabes masu (ja tā nav ietverta masā darba kārtībā), maksimāli pieļaujamo masu sakabes punktā, kā arī lietderīgās slodzes masu, kas izvietota saskaņā ar izgatavotāja norādēm. Šim nolūkam izgatavotājs norāda galējās pieļaujamās pozīcijas lietderīgās slodzes masas un/vai virsbūves, un/vai aprīkojuma vai salona aprīkojuma smaguma centram (piemēram: no 0,50 m līdz 1,30 m pirmās aizmugurējās ass priekšā).

2.3.3.3. Vienmērīga un nevienmērīga sadalījuma apvienojums Vienlaikus nodrošina atbilstību 2.3.3.1. un 2.3.3.2. punkta prasībām. Piemērs: pašizkrāvējs (sadalīta slodze), kas aprīkots ar papildu celtni (lokāla slodze).

2.3.3.4. Masa, ko nodod seglu iekārta (seglu vilcējs) Transportlīdzekļa masa sasniedz tā masu darba kārtībā, kam pieskaita neobligātā aprīkojuma masu, pasažieru masu, kura atrodas sēdvietu atskaites punktos, sakabes masu (ja tā nav ietverta masā darba kārtībā) un maksimāli pieļaujamo masu seglu iekārtas sakabes punktā, kas izvietots saskaņā ar izgatavotāja norādēm (minimālā un maksimālā seglu vadotne).

2.3.3.5. Ja transportlīdzeklis ir aprīkots ar līdzenu kravas nodalījumu, vienmēr nodrošina atbilstību 2.3.3.1. punkta prasībām.

2.3.4. Ja transportlīdzeklis ir piekrauts, sasniedzot tā tehniski pieļaujamo maksimālo pilno masu, kam pieskaita sakabes masu, ja tā nav ietverta masā darba kārtībā, un maksimāli pieļaujamo masu sakabes punktā tā, lai sasniegtu maksimāli pieļaujamo masu uz aizmugurējo asu grupu (μ) vai maksimāli pieļaujamo masu uz aizmugurējo asi (m), masa uz stūrējamās(-ām) ass(-īm) nav mazāka par 20 % no transportlīdzekļa tehniski pieļaujamās maksimālās pilnās masas.

2.3.5. Tehniskais dienests pārbauda N2 un N3 kategorijas speciālo transportlīdzekļu atbilstību 2. iedaļas prasībām, vienojoties ar izgatavotāju un ņemot vērā transportlīdzekļa īpašo konstrukciju (piemēram, mobilie celtņi).

3. Vilktspēja

3.1. Savienoto transportlīdzekļu tehniski pieļaujamā maksimālā pilnā masa nepārsniedz tehniski pieļaujamās maksimālās pilnā masas un tehniski pieļaujamās maksimālās vilces masas summu.

4. Spēja uzsākt kustību pret kalnu un kāpumspēja

4.1. Transportlīdzekļi, kas paredzēti piekabes vilkšanai un kas piekrauti, sasniedzot to savienoto transportlīdzekļu tehniski pieļaujamo maksimālo pilno masu, piecu minūšu laikā spēj piecas reizes uzsākt kustību pret kalnu vismaz 12 % kāpumā.

4.2. Attiecībā uz kāpumspēju apvidus transportlīdzekļus testē saskaņā ar II pielikuma tehniskajām prasībām.

4.2.1. Piemēro arī Direktīvas 2007/46/EK II pielikuma 1. papildinājuma 5. iedaļas prasības.

5. Dzinēja jauda

5.1. Transportlīdzekļu dzinēja lietderīgā jauda ir vismaz 5 kW uz savienoto transportlīdzekļu tehniski pieļaujamās maksimālās pilnās masas tonnu.

5.1.1. Vilcēja vai seglu vilcēja gadījumā, kas paredzēts nedalāmu kravu pārvadāšanai, dzinēja jauda ir vismaz 2 kW uz savienoto transportlīdzekļu tehniski pieļaujamās maksimālās pilnās masas tonnu.

▼M2

5.1.2. 5.1. un 5.1.1. punkta prasības nepiemēro hibrīdelektrisko transportlīdzekļu pilnībā elektriskajam braukšanas režīmam.

▼M2

5.2. Motora jaudu mēra saskaņā ar ANO EEK Noteikumiem Nr. 85.

▼B

6. Manevrējamība

6.1. Transportlīdzeklis spēj izdarīt manevru 360° trajektorijā uz abām pusēm, kā parādīts šā pielikuma 3. papildinājuma 1. attēlā, transportlīdzekļa vistālāk izvirzītajiem punktiem nepārsniedzoties pāri ārējā riņķa rādiusam vai iekšējā riņķa rādiusam atkarībā no situācijas.

6.1.1. Testu veic gan ar nepiekrautu transportlīdzekli (t. i., ar tā masu darba kārtībā), gan ar transportlīdzekli, kas piekrauts līdz tā tehniski pieļaujamajai maksimālajai pilnajai masai. ►M2 Ja transportlīdzeklis ir aprīkots ar 1.3.1.1., 1.3.1.2. un 1.3.1.3. punktā minētajām aerodinamiskajām ierīcēm vai aprīkojumu, šīs ierīces un aprīkojums atrodas izvērstajā un darba stāvoklī vai fiksētajā darba stāvoklī, ja piemērojams ierīcēm un aprīkojumam, uz ko attiecas 1.3.1.3. punkts. ◄

6.1.2. Piemērojot 6.1. punktu, neņem vērā daļas, kam ir atļauts pārsniegt transportlīdzekļa platumu, kā minēts šā pielikuma 1. papildinājumā.

6.2. Ja transportlīdzekļi ir aprīkoti ar ass pacelšanas iekārtu, 6.1. punkta prasību piemēro arī ar paceltām paceļamajām asīm un noslogotām atslogojamām asīm.

6.3. Atbilstību 6.1. punkta prasībām pārbauda saskaņā ar turpmāk aprakstīto.

6.3.1. Transportlīdzeklis veic manevrus zonas iekšienē, kuru veido divi koncentriski riņķi, no kuriem ārējā riņķa rādiuss ir 12,50 m un iekšējā riņķa rādiuss ir 5,30 m.

6.3.2. Mehāniskā transportlīdzekļa vistālāko ārējo priekšpuses punktu vada gar ārējā riņķa kontūru (sk. šā pielikuma 3. papildinājuma 1. attēlu).

▼M2

6.4. Ja tam piekrīt tehniskais dienests un tipa apstiprinātāja iestāde, manevrējamības prasības drīkst pierādīt ar skaitlisku simulāciju saskaņā ar Direktīvas 2007/46/EK XVI pielikumu. Šaubu gadījumā tehniskais dienests vai tipa apstiprinātāja iestāde drīkst pieprasīt veikt fizisku pilna mēroga testu.

▼B

7. Maksimālā pagrieziena trajektorija

7.1. Transportlīdzekli testē saskaņā ar vienmērīgas kustības testa metodi, kas aprakstīta 7.1.1. punktā. ►M2 Ja transportlīdzeklis ir aprīkots ar 1.3.1.1., 1.3.1.2. un 1.3.1.3. punktā minētajām aerodinamiskajām ierīcēm vai aprīkojumu, šīs ierīces un aprīkojums atrodas izvērstajā un darba stāvoklī. ◄ 7.1.1. Vienmērīgas kustības testa metode 7.1.1.2. Transportlīdzekli novieto stacionāri, un tā priekšējie vadāmie riteņi ir pagriezti tā, lai tad, ja transportlīdzeklis kustētos, tā tālākais punkts veidotu riņķi ar 12,50 m rādiusu. Gar transportlīdzekļa sāniem ar līniju uz zemes izveido vertikālu plakni, kura vērsta uz riņķa ārmalu. Transportlīdzeklis pārvietojas uz priekšu tā, lai priekšējais vistālākais punkts sekotu ārējā riņķa kontūrai ar 12,50 m rādiusu.

7.2. Maksimālā pagrieziena trajektorija nepārsniedz (sk. šā pielikuma 3. papildinājuma 3. attēlu): a) 0,80 m; b) 1 m, ja transportlīdzeklis ir aprīkots ar ass pacelšanas iekārtu un ja ass ir pacelta no zemes; c) 1 m, ja pati tālākā aizmugurējā ass ir stūrējama ass.

▼M2

7.3. Ja tam piekrīt tehniskais dienests un tipa apstiprinātāja iestāde, aizmugures maksimālās izneses [maksimālās pagrieziena trajektorijas] prasības drīkst pierādīt ar skaitlisku simulāciju saskaņā ar Direktīvas 2007/46/EK XVI pielikumu. Šaubu gadījumā tehniskais dienests vai tipa apstiprinātāja iestāde drīkst pieprasīt veikt fizisku pilna mēroga testu.

▼B

D DAĻA

O kategorijas transportlīdzekļi

1. Maksimālie pieļaujamie gabarīti

1.1. Gabarīti nepārsniedz turpmāk norādītās vērtības.

1.1.1. Garums: a) piekabei – 12 m, ietverot jūgstieni; b) puspiekabei – 12 m plus priekšējā pārkare.

1.1.2. Platums: a) 2,55 m visiem transportlīdzekļiem; ▼M2 b) 2,60 m transportlīdzekļiem, kam ir uzstādīta virsbūve ar vismaz 45 mm biezām, izolētām sienām un kuru virsbūves kodi atbilstoši Direktīvas 2007/46/EK II pielikuma 2. papildinājumam ir 04 vai 05. ▼B

1.1.3. Augstums: 4 m.

1.1.4. Puspiekabes priekšējā savienojuma rādiuss: 2,04 m.

1.2. Lai izmērītu garumu, platumu un augstumu, transportlīdzekļa masa atbilst masai darba kārtībā, transportlīdzekli novietojot uz horizontālas un līdzenas virsmas un tā riepas piepumpējot līdz izgatavotāja ieteiktajam spiedienam.

1.3. Garumu, augstumu un priekšējā savienojuma rādiusu mēra, kad kravas virsma vai ANO/EEK Noteikumu Nr. 55 7. pielikuma 1.2.1. punkta otrajā daļā minētā atsauces virsma ir horizontālā stāvoklī.

Regulējamie jūgstieņi ir horizontāli un centrēti attiecībā pret transportlīdzekļa centra līniju. Tos noregulē horizontālā un maksimāli izstieptā pozīcijā.

▼M2

1.4. Nosakot garumu, platumu un augstumu, neņem vērā 1. papildinājumā minētās ierīces un aprīkojumu.

▼M2

1.4.1. Papildu prasības 1. papildinājumā minētajām aerodinamiskajām ierīcēm

1.4.1.1. Aerodinamiskās ierīces un aprīkojums, kuru garums darba stāvoklī nepārsniedz 500 mm, nepalielina kravas nodalījuma izmantojamo garumu. Šīs ierīces un aprīkojums ir konstruēti tā, lai tos varētu fiksēt gan ievilktā vai salocītā stāvoklī, gan darba stāvoklī. Turklāt šādas ierīces un aprīkojums ir konstruēti tā, lai, kad transportlīdzeklis neatrodas kustībā, tos varētu ievilkt vai salocīt tā, lai transportlīdzekļa maksimālais pieļaujamais platums netiktu pārsniegts par vairāk kā 25 mm transportlīdzekļa katrā pusē un transportlīdzekļa maksimālais pieļaujamais garums netiktu pārsniegts par vairāk kā 200 mm, kā atļauts tikai no augstuma virs zemes, kas ir vismaz 1 050 mm tā, lai tās netraucētu izmantot transportlīdzekli intermodāliem pārvadājumiem. Turklāt jābūt izpildītām 1.4.1.1.1.–1.4.1.1.3. punktā noteiktajām prasībām.

1.4.1.1.1. Ierīcēm un aprīkojumam tipa apstiprināšanu veic saskaņā ar šo regulu.

1.4.1.1.2. Operatoram ir iespējams mainīt aerodinamiskās ierīces vai aprīkojuma stāvokli un ievilkt un salocīt tos, pieliekot manuālu spēku, kas nepārsniedz 40 daN. Turklāt tas var tikt darīts arī automātiski.

1.4.1.1.3. Ierīcēm un aprīkojumam nav jābūt ievelkamam vai salokāmam, ja prasības attiecībā uz maksimālajiem izmēriem ir pilnībā ievērotas visos apstākļos.

1.4.1.2. Aerodinamiskās ierīces un aprīkojums, kuru garums darba stāvoklī pārsniedz 500 mm, nepalielina kravas nodalījuma izmantojamo garumu. Šīs ierīces un aprīkojums ir konstruēti tā, lai tos varētu fiksēt gan ievilktā vai salocītā stāvoklī, gan darba stāvoklī. Turklāt šādas ierīces ir konstruētas tā, lai, kad transportlīdzeklis neatrodas kustībā, tās varētu ievilkt vai salocīt tā, lai transportlīdzekļa maksimālais pieļaujamais platums netiktu pārsniegts par vairāk kā 25 mm transportlīdzekļa katrā pusē un transportlīdzekļa maksimālais pieļaujamais garums netiktu pārsniegts par vairāk kā 200 mm, kā atļauts tikai no augstuma virs zemes, kas ir vismaz 1 050 mm tā, lai tās netraucētu izmantot transportlīdzekli intermodāliem pārvadājumiem. Turklāt jābūt izpildītām 1.4.1.2.1.–1.4.1.2.4. punktā noteiktajām prasībām.

1.4.1.2.1. Ierīcēm un aprīkojumam tipa apstiprināšanu veic saskaņā ar šo regulu.

1.4.1.2.2. Operatoram ir iespējams mainīt aerodinamiskās ierīces vai aprīkojuma stāvokli un ievilkt vai salocīt tos, pieliekot manuālu spēku, kas nepārsniedz 40 daN. Turklāt tas var tikt darīts arī automātiski.

1.4.1.2.3. Kad tie ir uzstādīti transportlīdzeklim un atrodas darba stāvoklī, katrs galvenais vertikālais elements vai elementu kombinācija un katrs galvenais horizontālais elements vai elementu kombinācija, kas veido ierīces un aprīkojumu, iztur vertikālus un horizontālus statiskus 200 daN ± 10 % stiepes un spiedes spēkus, ko attiecīgās perpendikulārās izvirzītās virsmas ģeometriskajam centram secīgi pieliek virzienā uz augšu, uz leju, pa kreisi un pa labi, pie maksimālā spiediena 2,0 MPa. Ierīces un aprīkojums drīkst deformēties, bet regulēšanas un fiksēšanas sistēma pielikto spēku ietekmē neatbloķējas. Deformācija ir ierobežota, lai nodrošinātu, ka transportlīdzekļa maksimālais pieļaujamais platums netiek pārsniegts par vairāk kā 25 mm transportlīdzekļa katrā pusē testa laikā un pēc tā.

1.4.1.2.4. Kad tie ir ievilktā vai salocītā stāvoklī, katrs galvenais vertikālais elements vai elementu kombinācija un katrs galvenais horizontālais elements vai elementu kombinācija, kas veido ierīces un aprīkojumu, iztur horizontālu statisku 200 daN ± 10 % stiepes spēku, ko attiecīgās perpendikulārās izvirzītās virsmas ģeometriskajam centram pieliek garenvirzienā uz aizmuguri, pie maksimālā spiediena 2,0 MPa. Ierīces un aprīkojums drīkst deformēties, bet regulēšanas un fiksēšanas sistēma pielikto spēku ietekmē neatbloķējas. Deformācija ir ierobežota, lai nodrošinātu, ka transportlīdzekļa maksimālais pieļaujamais platums netiktu pārsniegts par vairāk kā 25 mm transportlīdzekļa katrā pusē un ka transportlīdzekļa maksimālais atļautais garums nepārsniedz 200 mm.

1.4.1.3. Tehniskais dienests tipa apstiprināšanas iestādei pieņemamā veidā pārliecinās, ka aerodinamiskās ierīces un aprīkojums, kad tie atrodas gan darba stāvoklī, gan ievilktā vai salocītā stāvoklī, pilnībā nebloķē kravas nodalījuma ventilāciju. Visas pārējās piemērojamās prasības, kas attiecas uz transportlīdzekļa sistēmām, tiek pilnībā izpildītas, kad ierīces un aprīkojums atrodas gan darba stāvoklī, gan ievilktā vai salocītā stāvoklī.

Atkāpjoties no piemērojamajām prasībām attiecībā uz aizmugurējo drošības konstrukciju, horizontālos attālumus starp aizmugurējās drošības konstrukcijas aizmuguri un transportlīdzekļa tālāko izvirzījumu uz aizmuguri, kad tas aprīkots ar aerodinamiskajām ierīcēm un aprīkojumu, drīkst mērīt, neņemot vērā ierīces un aprīkojumu ar nosacījumu, ka to garums pārsniedz 200 mm, tās/tas atrodas darba stāvoklī un ka to elementu pamatsekcijas, kas atrodas ≤ 2,0 m augstumā virs zemes, to mērot neslogotā stāvoklī, ir izgatavotas no materiāla, kura cietība pēc Šora (A) skalas < 60. Nosakot cietību, neņem vērā šauras ribas, caurules un metāla stieples, kas veido rāmi vai pamatni elementu pamatsekciju balstīšanai. Tomēr, lai novērstu savainojumu risku un citu transportlīdzekļu caursišanu sadursmes gadījumā, jebkādi šādu ribu, cauruļu un metāla stiepļu gali nav vērsti virzienā uz aizmuguri transportlīdzekļa aizmugurē, kad ierīce un aprīkojums ir gan ievilktā vai salocītā stāvoklī, gan darba stāvoklī.

Kā alternatīvu iepriekšējā daļā minētajai atkāpei horizontālos attālumus starp aizmugurējās drošības konstrukcijas aizmuguri un transportlīdzekļa tālāko izvirzījumu uz aizmuguri, kad tas aprīkots ar aerodinamiskajām ierīcēm un aprīkojumu, drīkst mērīt, neņemot vērā aerodinamiskās ierīces un aprīkojumu, ja to garums pārsniedz 200 mm, tās/tas atrodas darba stāvoklī un minētās ierīces vai aprīkojums atbilst 4. papildinājumā noteiktajiem testa nosacījumiem.

Tomēr horizontālos attālumus starp aizmugurējās drošības konstrukcijas aizmuguri un transportlīdzekļa tālāko izvirzījumu uz aizmuguri mēra, aerodinamiskajām ierīcēm un aprīkojumam atrodoties ievilktā vai salocītā stāvoklī, vai ņem vērā iegūto izvirzījuma garumu saskaņā ar 4. papildinājuma 1.6.1. punktu, ja šis garums pārsniedz ievilktā vai salocītā stāvokļa garumu.

▼B

2. Masas sadalījums transportlīdzekļiem, kam ir uzstādīta virsbūve

2.1. Aprēķināšanas procedūra

Apzīmējumi

M tehniski pieļaujamā maksimālā pilnā masa;

m0 tehniski pieļaujamā maksimālā masa priekšējā sakabes punktā;

mi tehniski pieļaujamā maksimālā masa uz ass, kas apzīmēta ar “i”, ja “i” mainās no 1 līdz transportlīdzekļa asu kopējam skaitam;

mc tehniski pieļaujamā maksimālā masa aizmugurējā sakabes punktā;

μj tehniski pieļaujamā maksimālā masa uz asīm vai uz asu grupu, kas apzīmēta ar “j”, ja “j” mainās no 1 līdz transportlīdzekļa asu grupu kopējam skaitam.

2.1.1. Veic atbilstīgus aprēķinus, lai pārliecinātos, ka ir izpildītas 2.2. un 2.3. punktā noteiktās prasības attiecībā uz katru tehnisko transportlīdzekļa tipa konfigurāciju.

2.1.2. Ja transportlīdzekļi ir aprīkoti ar atslogojamām asīm, 2.2. un 2.3. punktā noteiktos aprēķinus veic ar noslogotām asu piekarēm normālā darba konfigurācijā.

2.1.3. Ja transportlīdzekļi ir aprīkoti ar paceļamām asīm, 2.2. un 2.3. punktā noteiktos aprēķinus veic ar nolaistām asīm.

2.2. Vispārīgās prasības

▼M2

2.2.1. Tehniski pieļaujamās maksimālās masas priekšējā sakabes punktā un tehniski pieļaujamās maksimālās masas uz atsevišķajām asīm un/vai asu grupu(-ām), un tehniski pieļaujamās maksimālās masas aizmugurējā sakabes punktā summa nav mazāka par transportlīdzekļa tehniski pieļaujamo maksimālo masu. M ≤ Σ [m0 + mi + mc] vai M ≤ Σ [m0 + μj + mc]

▼B

2.2.2. Katrai asu grupai, ko apzīmē ar “j”, masu mi summa uz tās asīm nav mazāka par masu μj. Turklāt neviena masas mi vērtība nedrīkst būt mazāka par to μj daļu, ko piemēro “i” asij, kā noteikts saskaņā ar masas sadalījuma likumsakarībām šai asu grupai.

2.3. Īpašās prasības

2.3.1. Darba kārtībā esošā transportlīdzekļa masa, kam pieskaita neobligātā aprīkojuma masu un tehniski pieļaujamo maksimālo masu sakabes punktā(-os), nepārsniedz transportlīdzekļa tehniski pieļaujamo maksimālo pilno masu.

2.3.2. Ja transportlīdzeklis ir piekrauts, sasniedzot tā tehniski pieļaujamo maksimālo pilno masu, uz “i” atsevišķās ass sadalītā masa nepārsniedz masu mi uz šīs ass, masu uz μj asu grupu, kā arī tehniski pieļaujamo maksimālo masu m0 sakabes punktā.

2.3.3. Prasības, kas noteiktas 2.3.2. punktā, izpilda ar turpmāk noteiktajām slodzes konfigurācijām. 2.3.3.1. Lietderīgās slodzes masas vienmērīgs sadalījums Transportlīdzekļa masa sasniedz tā masu darba kārtībā, kam pieskaita neobligātā aprīkojuma masu un lietderīgās slodzes masu, kura ir vienmērīgi sadalīta kravas nodalījumā. 2.3.3.2. Lietderīgās slodzes masas nevienmērīgs sadalījums Transportlīdzekļa masa sasniedz tā masu darba kārtībā, kam pieskaita neobligātā aprīkojuma masu un lietderīgās slodzes masu, kura izvietota saskaņā ar izgatavotāja norādēm. Šim nolūkam izgatavotājs norāda galējās pieļaujamās pozīcijas lietderīgās slodzes masas un/vai virsbūves, un/vai aprīkojuma vai salona aprīkojuma smaguma centram (piemēram: no 0,50 m līdz 1,30 m pirmās aizmugurējās ass priekšā). 2.3.3.3. Vienmērīga un nevienmērīga sadalījuma apvienojums Vienlaikus nodrošina atbilstību 2.3.3.1. un 2.3.3.2. punkta prasībām. 2.3.3.4. Ja transportlīdzeklis ir aprīkots ar līdzenu kravas nodalījumu, vienmēr nodrošina atbilstību 2.3.3.1. punkta prasībām.

2.3.4. Īpašās prasības attiecībā uz treileru puspiekabēm 2.3.4.1. Minimālā lietderīgās slodzes masa (PM) atbilst šādai prasībai: kur “n” ir sakabes vietu maksimālais skaits; “L” ir karkasa kopējais garums, kā noteikts standarta ISO 7237:1981 6.1.2. punktā.

3. Manevrējamības prasības

3.1. Piekabes un puspiekabes projektē tā, lai tad, kad tās ir savienotas ar velkošo transportlīdzekli, savienotais transportlīdzeklis spētu uz abām pusēm izdarīt manevru 360° trajektorijā, ko veido divi koncentriski riņķi, no kuriem ārējā riņķa rādiuss ir 12,50 m un iekšējā riņķa rādiuss ir 5,30 m, velkošā transportlīdzekļa vistālāk izvirzītajiem punktiem nepārsniedzoties pāri ārējā riņķa rādiusam vai piekabes un puspiekabes vistālāk izvirzītajiem punktiem nepārsniedzoties pāri iekšējā riņķa rādiusam. ►M2 Ja piekabe vai puspiekabe ir aprīkota ar 1.4.1.1 vai 1.4.1.2. punktā minētajām aerodinamiskajām ierīcēm vai aprīkojumu, šīs ierīces un aprīkojums atrodas darba un izvērstajā stāvoklī. ◄

▼M2

3.2. Uzskata, ka puspiekabe, kas nav aprīkota ar 1.4.1.1. vai 1.4.1.2. punktā minētajām aerodinamiskajām ierīcēm vai aprīkojumu, atbilst 3.1. punktā noteiktajai prasībai, ja tās atskaites garenbāze “RWB” atbilst šādai prasībai:

RWB ≤ [(12,50 – 2,04)2 – (5,30 + ½ W)2]1/2

kur:

“RWB” ir attālums starp sakabes tapas asi un nestūrējamo asu centra līniju,

“W” ir puspiekabes platums.

▼B

3.3. Ja vienai vai vairākām nestūrējamām asīm ir ass pacelšanas iekārta, ņem vērā atskaites garenbāzi ar nolaistu vai paceltu asi, – atkarībā no tā, kad tā ir visgarākā.









1. papildinājums

Ierīces un aprīkojums, kas nav jāņem vērā, nosakot lielākos gabarītus

▼M2

1. Saskaņā ar papildu ierobežojumiem, kas noteikti turpmākajās tabulās, nosakot un aprēķinot lielākos gabarītus, I, II un III tabulā uzskaitītās ierīces un aprīkojums nav jāņem vērā, ja izpildītās šādas prasības:

a) ja priekšpusē ir uzstādītas ierīces, izņemot kabīņu aerodinamiskās ierīces un aprīkojumu, šo ierīču kopējais izvirzījums nepārsniedz 250 mm;

b) ierīču un aprīkojuma, izņemot aerodinamiskās ierīces un aprīkojumu, kopējais izvirzījums papildus palielina transportlīdzekļa garumu par ne vairāk kā 750 mm;

c) ierīču un aprīkojuma kopējais izvirzījums papildus palielina transportlīdzekļa platumu par ne vairāk kā 100 mm.

2. Prasības, kas noteiktas 1. punkta a), b) un c) apakšpunktā, nepiemēro netiešās redzamības ierīcēm.

▼B







I tabula Transportlīdzekļa garums Pozīcija Transportlīdzekļu kategorijas M1 M2 M3 N1 N2 N3 O1 O2 O3 O4 1. Netiešās redzamības ierīces, kā definēts ANO/EEK Noteikumu Nr. 46 (1) 2.1. punktā x x x x x x x x x x 2. Tīrīšanas un skalošanas ierīces x x x x x x 3. Ārējie saules aizsegi — — — — x x — — — — 4. Frontālās aizsardzības sistēma, kuras tips apstiprināts saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 78/2009 (2) x x 5. Pakāpieni un turekļi — x x x x x x x x x ▼M2 6. Mehāniskās sakabes X X X X X X — — — — ▼B 7. Papildu sakabe piekabes aizmugurē (ja tā ir noņemama) — — — — — — x x x x 8. Velosipēdu turētājs (ja tas ir noņemams vai ievelkams) x x — — — — — — 9. Paceļamas platformas, piekļuves platformas vai līdzīgs aprīkojums (ja tas ir neizvērstā pozīcijā un ja izvirzījums nepārsniedz 300 mm) ar nosacījumu, ka nepalielinās transportlīdzekļa celtspēja x x x x x x x x x x 10. Skatīšanās un noteikšanas palīgierīces, ietverot radarus — x x — x x x x x x 11. Elastīgi buferi un līdzīgs aprīkojums — — — — x x x x x x 12. Muitas plombēšanas ierīces un to aizsargierīces — — — x x x x x x x 13. Brezenta nostiprināšanas ierīces un to aizsargierīces — — — x x x x x x x 14. Noņemamu virsbūvju buferi — — — — x x x x x x 15. Elektropiedziņas trolejbusu izlices — — x — — — — — — — 16. Priekšējās vai aizmugurējās marķējuma plāksnes — x x — x x x x x X 17. Papildu lukturi, kā definēts ANO/EEK Noteikumu Nr. 48 (3) 2. iedaļā x x x x x x x x x x ▼M2 18. Aerodinamiskās ierīces un aprīkojums — X X — X X — — X X ▼M2 19. Antenas, ko izmanto transportlīdzeklis–transportlīdzeklis vai transportlīdzeklis–infrastruktūra saziņai X X X X X X X X X X ▼B (1) OV L 177, 10.7.2010., 211. lpp. (2) OV L 35, 4.2.2009., 1. lpp. (3) OV L 135, 23.5.2008., 1. lpp.







II tabula Transportlīdzekļa platums Pozīcija Transportlīdzekļu kategorijas M1 M2 M3 N1 N2 N3 O1 O2 O3 O4 1. Netiešās redzamības ierīces, kā definēts ANO/EEK Noteikumu Nr. 46 2.1. punktā x x x x x x x x x x 2. Riepu sienu izliektā daļa tieši virs punkta, kurā tās saskaras ar ceļa virsmu x x x x x x x x x x 3. Riepu defektu indikatorierīces — — x x x x x x x x 4. Riepu spiediena indikatori — — x x x x x x x x 5. Sānu gabarītgaismas lukturi x x x x x x x x x x 6. Apgaismes ierīces 6.1. Kontūrgaismas lukturi x x x x x x x x x x 6.2. Sānu atstarotāji x x x x x x x x x x 6.3. Virzienrādītāji x x x x x x x x x x 6.4. Pakaļējie gabarītgaismas lukturi — — — — x x x x x x 6.5. Apkalpošanas durvju apgaismošanas sistēmas — x x — — — — — — — 7. Piekļuves platformas, paceļamas platformas vai līdzīgs aprīkojums (ja tas ir neizvērstā pozīcijā un ja tas nesniedzas tālāk par 10 mm no transportlīdzekļa sāna, un uz priekšu vai uz aizmuguri vērstie uzbrauktuvju stūri ir noapaļoti vismaz 5 mm rādiusā; malām jābūt noapaļotām vismaz 2,5 mm rādiusā) — x x — x x x x x x 8. Ievelkamas sānu vadības ierīces, kas paredzētas vadāmām autobusu sistēmām, ja tās nav ievilktas — — x — — — — — — — 9. Ievelkami pakāpieni, kad tie ir izvirzīti un kad transportlīdzeklis stāv x x x x x x x x x x 10. Skatīšanās un noteikšanas palīgierīces, ietverot radarus — x x x x x x x x ▼M2 11. Aerodinamiskās ierīces un aprīkojums Transportlīdzekļa platums, ietverot kondicionētas virsbūves ar izolētām sienām platumu un izmērīto izvirzījumu platumu, nepārsniedz 2600 mm, kad ierīces un aprīkojums nofiksēts gan ievilktā vai salocītā, gan darba stāvoklī. — X X — X X — — X X ▼B 12. Muitas plombēšanas ierīces un to aizsargierīces — — — x x x x x x x 13. Brezenta nostiprināšanas ierīces un to aizsargierīces, kuru izvirzījums nepārsniedz 20 mm, ja to attālums līdz zemei nepārsniedz 2 m, un 50 mm, ja to attālums līdz zemei pārsniedz 2 m. Malas noapaļo vismaz 2,5 mm rādiusā — — — x x x x x x x 14. Izvirzītas elastīgas pretšļakatu iekārtas daļas, kā minēts Komisijas Regulā (ES) Nr. 109/2011 (1) — — — — x x — — x x 15 Elastīgi dubļu aizsargspārni, kas nav ietverti 14. pozīcijā — x x x x x x x x x 16. Sniega ķēdes x x x x x x x x x x 17. Transportlīdzekļu pārvadātāju drošības margas. Tikai transportlīdzekļiem, kuri paredzēti vismaz divu citu transportlīdzekļu pārvadāšanai un kuru drošības margas atrodas vairāk nekā 2 m, bet ne vairāk kā 3,70 m augstumā no zemes un nav izvirzītas vairāk kā par 50 mm no katra tālākā punkta transportlīdzekļa sānos. Transportlīdzekļa platums nepārsniedz 2 650 mm — — — — x x — — x x ▼M2 18. Antenas, ko izmanto transportlīdzeklis–transportlīdzeklis vai transportlīdzeklis–infrastruktūra saziņai X X X X X X X X X X 19. Riepu spiediena kontroles sistēmu elastīgās šļūtenes, ja tās neizvirzās par vairāk kā 70 mm uz katru pusi no transportlīdzekļa lielākā platuma. X X X (1) OV L 34, 9.2.2011., 2. lpp.

▼M2







III TABULA Transportlīdzekļa augstums M1 M2 M3 N1 N2 N3 O1 O2 O3 O4 1. Antenas, ko izmanto radio, navigācijai, transportlīdzeklis–transportlīdzeklis vai transportlīdzeklis–infrastruktūra saziņai X X X X X X X X X X 2. Pantogrāfi vai trolejbusa kontaktstieņi paceltā stāvoklī — — X — — X — — — —

▼B









2. papildinājums

Tipa apstiprināšanai un ražojuma atbilstībai pieļaujamās novirzes

1. Gabarīti

1.1. Kopējo garumu, platumu un augstumu mēra saskaņā ar šā pielikuma A līdz D daļas 1.2. punktu.

1.2. Faktiskie gabarīti var atšķirties no izgatavotāja norādītājiem gabarītiem ne vairāk kā par 3 % ar nosacījumu, ka netiek pārsniegtas šā pielikuma A līdz D daļas 1.1. punktā noteiktās robežvērtības.

2. Transportlīdzekļa masa darba kārtībā un faktiskā masa

2.1. Masu darba kārtībā pārbauda pēc faktiskās masas, transportlīdzekli nosverot un atņemot uzstādītā neobligātā aprīkojuma masu. Šādam nolūkam izmantotie svēršanas instrumenti atbilst Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2009/23/EK ( 8 ) prasībām.

2.2. Masa darba kārtībā, kura noteikta saskaņā ar 2.1. punktu, drīkst atšķirties no Direktīvas 2007/46/EK I pielikuma 2.6. punkta b) apakšpunktā vai III pielikuma A vai B iedaļas I daļā, vai atbilstības sertifikāta attiecīgajā pozīcijā noteiktās nominālvērtības ne vairāk kā par:

a) 3 % attiecībā uz pieļaujamo zemāko un augstāko novirzi (= negatīvā un pozitīvā novirze no deklarētās vērtības) M, N un O kategorijas transportlīdzekļiem, izņemot speciālos transportlīdzekļus;

b) 5 % attiecībā uz pieļaujamo zemāko un augstāko novirzi (= negatīvā un pozitīvā novirze no deklarētās vērtības) speciālajiem transportlīdzekļiem;

c) 5 % attiecībā uz pieļaujamo zemāko un augstāko novirzi (= negatīvā un pozitīvā novirze no deklarētās vērtības) saskaņā ar Direktīvas 2007/46/EK 12. panta 2. punktu.









3. papildinājums

Manevrējamības prasības

1. attēls

Manevrējamības riņķis ,



2. attēls

Kustības metode M2 un M3 kategorijas transportlīdzekļiem







2.a attēls.

Pagrieziena trajektorija (neposmaini transportlīdzekļi)





2.b attēls.

Pagrieziena trajektorija (posmaini transportlīdzekļi)







3. attēls

Vienmērīgas kustības metode N2 un N3 kategorijas transportlīdzekļiem

▼M2









4. papildinājums

Aerodinamiskās ierīces un aprīkojuma sadursmes tests

1. Testa nosacījumi aerodinamiskajām ierīcēm un aprīkojumam

1.1. Pēc ražotāja pieprasījuma testu veic vienā no šādiem veidiem:

1.1.1. uz tāda tipa transportlīdzekļa, kuram ir paredzēta aerodinamiskā ierīce un aprīkojums;

1.1.2. uz tāda tipa transportlīdzekļa virsbūves daļas, kuram ir paredzēta aerodinamiskā ierīce un aprīkojums; šī daļa ir reprezentatīva attiecīgajam(-iem) transportlīdzekļa tipam(-iem);

1.1.3. uz stingras sienas.

1.2. Ja testu veic, kā minēts 1.1.2. un 1.1.3. punktā, daļas, ko izmanto aerodinamisko ierīču un aprīkojuma savienošanai ar transportlīdzekļa korpusa daļu vai stingro sienu, ir ekvivalentas tām, ko izmanto aerodinamisko ierīču un aprīkojuma nostiprināšanai, kad to uzstāda transportlīdzeklim. Katru ierīci komplektē ar uzstādīšanas un ekspluatācijas norādījumiem, kuros ietverta pietiekama informācija, lai jebkura kompetenta persona to uzstādītu pareizi.

1.3. Pēc ražotāja pieprasījuma 1.5. punktā aprakstīto testa procedūru drīkst veikt ar skaitlisku simulāciju saskaņā ar Direktīvas 2007/46/EK XVI pielikumu.

Matemātisko modeli validē tikai, ja tas ir salīdzināms ar fiziskās testēšanas apstākļiem. Šajā nolūkā fizisku testu veic, lai salīdzinātu ar matemātisko modeli iegūtos rezultātus ar fiziskā testa rezultātiem. Testa rezultātu salīdzināmība ir jāpierāda. Ražotājs sagatavo validācijas ziņojumu.

Jebkādas izmaiņas matemātiskajā modelī vai programmatūrā, kas varētu padarīt validācijas ziņojumu par nederīgu, nozīmē, ka nepieciešama jauna validācija atbilstoši iepriekšējam punktam.

1.4. Testu vai simulāciju veikšanas apstākļi.

1.4.1. Transportlīdzeklis ir nekustīgs uz horizontālas, līdzenas, stingras un gludas virsmas.

1.4.2. Visi priekšējie riteņi atrodas stāvoklī braukšanai taisnvirzienā.

1.4.3. Gaisa spiediens riepās atbilst transportlīdzekļa ražotāja ieteiktajam.

1.4.4. Transportlīdzeklis ir neslogots.

1.4.5. Ja nepieciešams, transportlīdzekli drīkst ar jebkādu metodi ierobežot, lai sasniegtu 1.5.1.2. punktā prasīto testa spēku. Šo metodi norāda transportlīdzekļa ražotājs.

1.4.6. Transportlīdzekļus, kas aprīkoti ar hidropneimatisku, hidraulisku vai pneimatisku balstiekārtu vai ar ierīci automātiskai līmeņošanai atkarībā no slodzes, testē ar balstiekārtu vai ierīci normālas ekspluatācijas stāvoklī, ko norādījis ražotājs.

1.5. Testa procedūra

1.5.1. Testus veic, lai novērtētu, vai aerodinamiskā ierīce un aprīkojums nodrošina norādīto deformācijas līmeni, iedarbojoties spēkiem, kas pielikti paralēli transportlīdzekļa garenasij, kā minēts 1.6.1. punktā. Alternatīvi ierīce spēka iedarbībā drīkst arī salocīties vai ievilkties. Par 1.6.2. punktā minētās prasības izpildi pārliecinās, izmantojot piemērotus testa punktsitņus sadursmes testa vajadzībām. Ierīce, ko izmanto testa spēka sadalīšanai pa minēto līdzeno virsmu, ir savienota ar spēka izpildmehānismu, izmantojot šarnīru. Ģeometrisku nesavietojamību gadījumos ierīces ar līdzenu virsmu vietā drīkst izmantot adapteru.

1.5.1.1. Spēku pieliek paralēli transportlīdzekļa garenvirziena asij caur virsmu vai adapteri, kas nav augstāks par 250 mm un platāks par 200 mm un ar vertikālo malu liekuma rādiusu 5 ± 1 mm. Virsma nav stingri piestiprināta aerodinamiskajai ierīcei un aprīkojumam, un tā ir kustīga visos virzienos. Kad testu veic ar transportlīdzekli, kā minēts 1.1.1. punktā, virsmas vai adaptera apakšējās malas augstumu norāda ražotājs zonā starp aerodinamiskās ierīces un aprīkojuma zemāko malu un virsmas vai adaptera augšējās malas punktu, kas ir ne vairāk kā 2,0 m virs zemes, kad uzstādīts transportlīdzeklim (sk. 1. attēlu). Šo punktu norāda slogotam transportlīdzeklim ar tehniski pieļaujamo maksimālo masu.

Kad testu veic ar transportlīdzekļa tipa virsbūves daļu, kā minēts 1.1.2. punktā, vai uz stingras sienas, kā minēts 1.1.3. punktā, virsmas vai adaptera centra augstumu norāda ražotājs zonā starp aerodinamiskās ierīces un aprīkojuma zemāko malu un punktu, kas ir ne vairāk kā 2,0 m virs zemes, kad uzstādīts ar tehniski pieļaujamo maksimālo masu slogotam transportlīdzeklim (sk. 2. attēlu).

Virsmas vai adaptera precīzu atrašanās vietu spēku pielikšanas zonā norāda ražotājs. Ja aerodinamiskajai ierīcei un aprīkojumam ir atšķirīga stingruma pakāpe spēku pielikšanas zonā (piemēram, pastiprinājumu, atšķirīgu materiālu vai biezumu dēļ utt.), virsmas vai adaptera centra novietojums ir zonā ar lielāko izturību pret ārējiem spēkiem transportlīdzekļa garenvirzienā.

1. attēls

Testa punkta augstums

2. attēls

Testa iekārtas piemērs

1.5.1.2. Diviem punktiem, kas atrodas simetriski pret transportlīdzekļa viduslīniju vai ierīces uz aerodinamiskās ierīces vai aprīkojuma, kad tas ir pilnīgi atlocītā stāvoklī vai darba stāvoklī, tālākās aizmugurējās ārējās malas viduslīnijas, secīgi pieliek horizontālu spēku, kura maksimālā vērtība ir 4 000 N ± 400 N (sk. 3. attēlu). Spēku pielikšanas secību drīkst norādīt ražotājs.

3. attēls

Spēka pielikšana

1.6. Prasības

1.6.1. Aerodinamiskā ierīce un aprīkojums ir uzstādīts tā, ka testa spēku pielikšanas laikā, kā norādīts 1.5.1.2. punktā, ierīce un aprīkojums deformējas, ievelkas vai salokas tā, ka izvirzījuma garums ≤ 200 mm, to mērot horizontāli garenvirzienā spēku pielikšanas punktos. Reģistrē iegūto izvirzījuma garumu.

1.6.2. Aerodinamiskā ierīce un aprīkojums neapdraud braucējus citos transportlīdzekļos aizmugurējā sadursmē un neietekmē aizmugurējās drošības konstrukcijas ierīces darbību.









5. papildinājums

Telpiskais kabīnes apjoms

1. Vispārējā procedūra mehāniskā transportlīdzekļa atbilstības pārbaudei attiecībā uz parametriem, kas saistīti ar telpisko kabīnes apjomu.

1.1. Mehāniskā transportlīdzekļa kabīnes novērtēšanas zonas vertikālās robežas

1.1.1. Transportlīdzekļa maksimālo platumu kabīnes atrašanās vietā Wc nosaka pirms vertikālās šķērsplaknes, kas iet caur mehāniskā transportlīdzekļa pirmo asi. Šī mērījuma vajadzībām neņem vērā 1. papildinājumā uzskaitītās pozīcijas.

1.1.2. Mehāniskā transportlīdzekļa kabīnes atrašanās vietas novērtējuma zonu ņem vērā tādā veidā, ka tā atbilst maksimālajam platumam Wc . Šo zonu ierobežo vertikālas garenplaknes, kas paralēlas mehāniskā transportlīdzekļa vidējai garenplaknei un atrodas Wc attālumā viena no otras.

1.1.3. Horizontālo garenvirziena attālumu Lt nosaka no mehāniskā transportlīdzekļa kabīnes atrašanās vietas vistālāk uz priekšu izvirzītā punkta ≤ 2 000 mm augstumā virs zemes, to mērot neslogotā stāvoklī.

Attālums Lt šā mērījuma vajadzībām ir 200 mm (sk. 1. attēlu).

Novērtējuma zonas aizmuguri ierobežo mehāniskā transportlīdzekļa vidējai garenplaknei perpendikulāra vertikāla šķērsplakne, kas atrodas Lt attālumā uz aizmuguri no iepriekš minētā vistālāk uz priekšu izvirzītā punkta.

1. attēls

Telpiskais apjoms

1.1.4. 1.3.3.2. punkta vajadzībām ņem vērā novērtēšanas zonas sānus veidojošās aizmugurējās plaknes šķēlumus ar abām slīpajām, uz āru vērstajām plaknēm, līnijas Tleft un Tright (sk. 2. attēlu).

2. attēls

Telpiskais apjoms

1.2. Mehāniskā transportlīdzekļa kabīnes novērtēšanas zonas horizontālās robežas

1.2.1. Novērtēšanas zonā priekšdaļas apakšējā robežlīnija atrodas zemes līmenī un priekšdaļas augšējā robežlīnija atrodas 2 000 mm augstumā, to mērot neslogotā stāvoklī.

1.3. Īpašas prasības mehāniskā transportlīdzekļa kabīnes novērtēšanas zonai

1.3.1. Šajā papildinājumā priekšdaļu mehāniskā transportlīdzekļa kabīnes atrašanās vietā ņem vērā neatkarīgi no materiāla veida. Tomēr neņem vērā 1. papildinājumā uzskaitītās pozīcijas.

1.3.2. Kabīnes priekšas slīpums

1.3.2.1. Šajā papildinājumā izmanto “slīpumu”, proti, mehāniskā transportlīdzekļa priekšdaļas kabīnes atrašanās vietā novirzi no vertikāles uz aizmuguri, kur jebkurš punkts, kas atrodas virs cita punkta, atrodas uz aizmuguri no šī cita punkta.

1.3.2.2. Slīpuma novērtēšanas zonai ņem vērā mehāniskā transportlīdzekļa kabīnes atrašanās vietas vistālāk uz priekšu izvirzīto punktu, kā minēts 1.1.3. punktā.

Šķēlumam ar horizontālo plakni, kas atrodas 1 000 mm augstumā, izmanto vertikālo šķērsplakni caur visvairāk uz priekšu izvirzīto kabīnes punktu, kas noteikts ≤ 2 000 mm augstumā virs zemes, to mērot neslogotā stāvoklī. Šķēluma līniju izmanto kā apjoma pamatlīniju, lai novērtētu transportlīdzekļa kabīnes slīpumu konkrētajā novērtēšanas zonā.

1.3.2.3. Izmanto plakni, kas rotē ap 1.3.2.2. punkta otrajā daļā minēto apjoma pamatlīniju un kuras slīpums uz aizmuguri no vertikāles ir 3° (sk. 3. attēlu).

3. attēls

Slīpums

1.3.2.4. Neviens priekšdaļas faktiskās virsmas punkts, kas atrodas slīpuma novērtēšanas zonā, neatrodas uz priekšu no 1.3.2.3. punktā minētās uz aizmuguri slīpās plaknes, kad mehāniskā transportlīdzekļa kabīnes atrašanās vietas vistālāk uz priekšu izvirzītais punkts pieskaras vertikālajai škērsplaknei.

1.3.3. Mehāniskā transportlīdzekļa kabīnes sānu sašaurinājums.

1.3.3.1. Mehāniskā transportlīdzekļa kabīnes atrašanās vietas novērtēšanas zonā priekšdaļu pakāpeniski sašaurina tādā veidā, ka attiecīgās nominālās virsmas vispārīgi tuvinās virzienā uz kopīgu zonu, kas atrodas pirms kabīnes un mehāniskā transportlīdzekļa vidējā garenplaknē.

1.3.3.2. Izmanto divas simetriskas vertikālas plaknes, proti, vienu kreisajā un vienu labajā pusē, kuras abas atrodas 20° leņķī attiecībā pret vidējo garenplakni un tādējādi veido 40° savstarpēju leņķi. Šo plakņu novietojums ir tāds, ka tās šķērso arī attiecīgi līnijas Tleft un Tright , kas minētas 1.1.3. punktā.

1.3.3.3. Neviens priekšdaļas faktiskās virsmas punkts, kas atrodas kreisajā un labajā ārpuszonā, neatrodas uz priekšu no 1.3.3.2. punktā minētās attiecīgās vertikālās plaknes, kad mehāniskā transportlīdzekļa kabīnes atrašanās vietas vistālāk uz priekšu izvirzītais punkts pieskaras 1.3.2.4. punktā minētajai vertikālajai škērsplaknei.

2. Ja kāds no šajā papildinājumā noteiktajiem nosacījumiem neizpildās, uzskata, ka mehāniskā transportlīdzekļa kabīne neatbilst šā pielikuma C daļas 1.4.1. punktā minētā telpiskā apjoma parametriem.

▼B









II PIELIKUMS

APVIDUS TRANSPORTLĪDZEKĻU KĀPUMSPĒJA

1. Vispārīgā informācija

1.1. Šajā pielikumā ir izklāstītas tehniskās prasības transportlīdzekļa kāpumspējas pārbaudīšanai, lai to varētu iekļaut apvidus transportlīdzekļu kategorijā saskaņā ar Direktīvas 2007/46/EK II pielikuma A daļas 4. iedaļu.

1.2. Tehniskais dienests pārbauda, vai pabeigtu vai vairākos posmos pabeigtu transportlīdzekli vai seglu vilcēju var uzskatīt par apvidus transportlīdzekli saskaņā ar Direktīvas 2007/46/EK II pielikuma prasībām.

1.3. Attiecībā uz nepabeigtiem transportlīdzekļiem šo pārbaudi veic tikai pēc izgatavotāja pieprasījuma.

2. Testa apstākļi

2.1. Nosacījumi attiecībā uz transportlīdzekli

2.1.1. Transportlīdzekli izvieto izgatavotāja ieteiktajos apstākļos, un tam uzstāda Direktīvas 2007/46/EK I pielikumā minēto aprīkojumu.

2.1.2. Bremzes, sajūgu (vai līdzvērtīgu ierīci), dzinēju un pārnesumkārbu noregulē saskaņā ar izgatavotāja ieteikumiem, lai transportlīdzekli varētu izmantot ārpus parastajiem ceļiem.

2.1.3. Izmanto riepas, kas ieteiktas izmantošanai bezceļa apstākļos. Riepu protektora dziļums ir ne mazāks par 90 % no jaunas riepas protektora dziļuma. Spiedienu riepās noregulē līdz riepu raž