2003R0977 — LV — 01.08.2003 — 001.001

Šis dokuments ir izveidots vienīgi dokumentācijas nolūkos, un iestādes neuzņemas nekādu atbildību par tā saturu

Grozīta ar:









▼B

KOMISIJAS REGULA (EK) Nr. 977/2003

(2003. gada 6. jūnijs),

ar kuru atver importa tarifa kvotu jauniem vīriešu kārtas liellopiem, kas paredzēti nobarošanai, un paredz tās pārvaldi (no 2003. gada 1. jūlija līdz 2004. gada 30. jūnijam)







EIROPAS KOPIENU KOMISIJA, ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu, ņemot vērā Padomes 1999. gada 17. maija Regulu (EK) Nr. 1254/1999 par liellopu gaļas tirgus kopīgo organizāciju ( 1 ), kurā jaunākie grozījumi izdarīti ar Regulu (EK) Nr. 806/2003 ( 2 ), un jo īpaši tās 32. panta 1. punktu, tā kā: (1) Pasaules Tirdzniecības organizācijas (PTO) sarakstā CXL paredzēts, ka Kopiena atver gada importa tarifa kvotu 169 000 jaunu nobarošanai paredzētu vīriešu kārtas liellopu. Jāparedz īstenošanas noteikumi no 2003. gada 1. jūlija līdz 2004. gada 30. jūnijam. (2) Visiem ieinteresētajiem tirgotājiem Kopienā jo īpaši jānodrošina vienlīdzīga un pastāvīga pieeja minētajai kvotai. Tomēr saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1254/1999 32. panta 3. punktu pārvaldības metodēm jāņem vērā Kopienas tirgus sagādes prasības. (3) Tādēļ jāņem vērā dažu dalībvalstu prasības, kurām trūkst nobarošanai paredzētu vīriešu kārtas liellopu. Tā kā šādas prasības īpaši izteiktas Itālijā un Grieķijā, šajās divās dalībvalstīs jāpiešķir prioritāte pieprasījuma apmierināšanai. (4) Atkārtoti jāpiemēro tarifu kvotas sadalījuma metodes, kuras iepriekš piemērotas minētajai kvotai. Tādēļ Itālijā un Grieķijā jāpiemēro metodes, kas noteiktas 32. panta 2. punkta trešajā ievilkumā, ja šā punkta otrajā ievilkumā noteikto metodi piemēro citās dalībvalstīs. (5) Importētājiem, kas var uzrādīt, ka viņi iesaistīti tirdzniecībā ar dzīviem dzīvniekiem ar trešām valstīm, jādod iespēja iesniegt importēšanas tiesību pieteikumus. Lai viņi varētu piedalīties, ir jāiesniedz pierādījumi par nesenu vērā ņemama apjoma importu un eksportu. (6) Kritēriji pārbaudēm dalībai kvotu piešķiršanas konkursā jāiesniedz dalībvalstī, kurā uzņēmējs ir iekļauts pievienotās vērtības nodokļa maksātāju (PVN) reģistrā. Itālija un Grieķija ir minētā noteikuma izņēmums – uzņēmēji, kuri iekļauti citas dalībvalsts PVN maksātāju reģistrā, var iesniegt pieteikumus abās šajās valstīs. (7) Lai novērstu spekulācijas: — importētājiem, kuri vairs nav iesaistīti tirdzniecībā ar dzīviem liellopiem, no 2003. gada 1. janvāra jāliedz pieeja kvotai, — importa tiesībām jāparedz nodrošinājums, — atļaujas nav nododamas tālāk, — uzņēmējiem jāizsniedz ievešanas atļaujas tikai par tādu daudzumu, par kuru viņiem ir piešķirtas importa tiesības. (8) Lai paredzētu vienlīdzīgāku pieeju kvotai, nodrošinot komerciāli atbilstīgu dzīvnieku skaitu uz pieteikumu, katram pieteikumam jāņem vērā minimālais un maksimālais dzīvnieku skaits. (9) Lai uzņēmējiem būtu tiesības iesniegt pieteikumus ievešanas atļaujām attiecībā uz visām piešķirtajām importa tiesībām, jāparedz, ka šādas tiesības ir pamatprasība atbilstoši Komisijas 1985. gada 22. jūlija Regulai (EEK) Nr. 2220/85, ar ko paredz kopējus sīki izstrādātus noteikumus nodrošinājuma sistēmas piemērošanai lauksaimniecības produktiem ( 3 ), kurā jaunākie grozījumi izdarīti ar Regulu (EK) Nr. 1932/1999 ( 4 ). (10) Lai pilnībā izmantotu kvotā paredzēto daudzumu, jānosaka beigu datums ievešanas atļaujas pieteikuma iesniegšanai un jāparedz turpmākais sadalījums daudzumam, kas neattiecas uz atļauju pieteikumiem, kuri iesniegti līdz minētajam datumam. Ņemot vērā pieredzi, jānosaka arī, ka galīgam sadalījumam jābūt atvērtam tikai tiem importētājiem, kas ir pieteikušies ievešanas atļaujām uz kopējo daudzumu, uz kuru tiem ir tiesības. (11) Kvotas pienācīgai pārvaldībai ir jānosaka ievešanas atļauju izmantošana. Jo īpaši tādēļ jāizstrādā noteikumi par pieteikumu iesniegšanas veidu un par informāciju, kas jānorāda pieteikumos un atļaujās, vajadzības gadījumā papildinot vai atsakoties no dažiem noteikumiem, kas paredzēti Komisijas 2000. gada 9. jūnija Regulā (EK) Nr. 1291/2000, ar ko nosaka sīki izstrādātus kopējus noteikumus, kas jāievēro, piemērojot ievešanas un izvešanas atļauju un iepriekš noteiktas kompensācijas sertifikātu sistēmu lauksaimniecības produktiem ( 5 ), kurā jaunākie grozījumi izdarīti ar Regulu (EK) Nr. 325/2003 ( 6 ), un Komisijas 1995. gada 26. jūnija Regulā (EK) Nr. 1445/95 par ievešanas un izvešanas atļauju piemērošanas noteikumiem liellopu gaļas nozarē un ar ko atceļ Regulu (EEK) Nr. 2377/80 ( 7 ), kurā jaunākie grozījumi izdarīti ar Regulu (EK) Nr. 852/2003 ( 8 ). (12) Pienācīgai kvotu pārvaldībai arī jānosaka, ka atļaujas īpašnieks ir faktiskais importētājs. Tādēļ šādam importētājam aktīvi jāpiedalās attiecīgās liellopu gaļas iepirkšanā, pārvešanā un importēšanā. Tādējādi par pamatprasību attiecībā uz atļaujas nodrošinājumu, uzskatāma arī tādu pierādījumu uzrādīšana, kas apliecina šādas darbības. (13) Lai nodrošinātu dzīvnieku stingru statistisko kontroli, kas importēti atbilstīgi šādai kvotai, Regulas (EK) Nr. 1291/2000 8. panta 4. punktā noteiktās pielaides nav piemērojamas. (14) Šādas tarifa kvotas pielietošana prasa efektīvas pārbaudes attiecībā uz importēto dzīvnieku konkrēto galamērķi. Tādēļ dzīvnieki jānobaro tajā dalībvalstī, kura izsniegusi ievešanas atļauju. (15) Jāiesniedz nodrošinājums, lai garantētu, ka dzīvnieki vismaz 120 dienas tiek nobaroti norādītajās ražotnēs. Nodrošinājuma summai jāsedz starpība starp kopējo muitas tarifu (KMT) nodokli un samazināto nodokli, ko piemēro no datuma, kad attiecīgie dzīvnieki tiek laisti brīvā apgrozībā. (16) Liellopu gaļas pārvaldības komiteja nav sniegusi atzinumu tās priekšsēdētāja noteiktajā termiņā, tā kā: IR PIEŅĒMUSI ŠO REGULU.







1. pants

1. Ar šo tiek atvērta tarifa kvota 169 000 jaunu vīriešu kārtas liellopu, uz kuriem attiecas KN kodi 0102 90 05, 0102 90 29 vai 0102 90 49 un kuri paredzēti nobarošanai Kopienā no 2003.gada 1. jūlija līdz 2004. gada 30 jūnijam.

Kvotas sērijas numurs ir 09.4005.

2. Ievedmuitas nodoklis, ko piemēro 1. punktā noteiktajai tarifa kvotai, ir 16 % ad valorem, pieskaitot EUR 582 par neto tonnu.

Šādu nodokļu likmi piemēro, ievērojot nosacījumu, ka importētie dzīvnieki vismaz 120 dienas tiek nobaroti tajā dalībvalstī, kura izdevusi ievešanas atļauju.

2. pants

1. Šīs regulas 1. panta 1. punktā paredzētais daudzums uz importa tiesībām dalībvalstīm sadalīts sekojoši:







a) Itālija 107 650 dzīvnieki; b) Grieķija 16 470 dzīvnieki; c) citas dalībvalstis 44 880 dzīvnieki.

2. Katram daudzumam, kas noteikts 1. punkta a) un b) apakšpunktā, importa tiesības attiecas uz:

— 50 % no daudzuma, ko sadala pēc tieša attiecīgās dalībvalsts tādu importētāju pieprasījuma, kuri var iesniegt pierādījumu, ka tie ir importējuši dzīvniekus, kas paredzēti I pielikuma noteikumos. Visiem daudzumiem, kas uzrādīti kā references daudzumi, ir pieteikumu importēšanas tiesības,

— 50 % no daudzuma, ko sadala pēc tieša attiecīgās dalībvalsts tādu uzņēmēju pieprasījuma, kuri var iesniegt pierādījumu, ka no 2002. gada 1. janvāra līdz 2002. gada 31. decembrim viņi ir eksportējuši vai importējuši no trešām valstīm vismaz 75 dzīvus dzīvniekus ar KN kodu 0102 90, izņemot importu, kas paredzēts 1. pielikuma noteikumos.

3. Pieteikuma iesniedzējiem jābūt reģistrētiem attiecīgās valsts pievienotās vērtības nodokļa (PVN) maksātāju reģistrā.

Pieteikumus importa tiesību saņemšanai iesniedz:

— Itālijā par daudzumiem, kas noteikti 1. punkta a) apakšpunktā,

— Grieķijā par daudzumiem, kas noteikti 1. punkta b) apakšpunktā,

— reģistrācijas dalībvalstīs par daudzumiem, kas noteikti 1. punkta c) apakšpunktā.

4. Daudzumus, kas noteikti 1. punkta c) apakšpunktā, sadala pēc tādu uzņēmēju pieprasījuma, kuri var iesniegt pierādījumu, ka no 2002. gada 1. janvāra līdz 2002. gada 31. decembrim viņi ir eksportējuši uz vai importējuši no trešām valstīm vismaz 75 dzīvus dzīvniekus ar KN kodu 0102 90.

5. Daudzumus, kas noteikti 2. punkta pirmajā un otrajā ievilkumā un 4. punktā, sadala attiecīgajiem uzņēmējiem proporcionāli pieprasītajiem daudzumiem.

6. Importēšanas un/vai eksportēšanas pierādījumam izmanto tikai muitas dokumentus par laišanu brīvā apgrozībā.

Dalībvalstis var pieņemt minēto dokumentu kopijas, ko pienācīgi apstiprinājušas kompetentās iestādes.

3. pants

1. Uzņēmējiem, kas vairs nav iesaistīti tirdzniecībā ar dzīviem liellopiem 2003. gada 1. janvārī, nav tiesības uz attiecīgo režīmu, kurš paredzēts šajā regulā.

2. Lai būtu pieeja 2. panta 2. punkta pirmajā ievilkumā noteiktajam daudzumam, uzņēmums, kas dibināts, apvienojoties uzņēmumiem, kur katram ir tiesības saskaņā ar šo ievilkumu, iegūst tādas pašas tiesības kā uzņēmumiem, no kuriem tas ir veidots.

4. pants

1. Ja saskaņā ar jebkuru kategoriju, kas noteikta attiecīgi 2. panta 2. punkta pirmajā ievilkumā, 2. panta 2. punkta otrajā ievilkumā un 2. panta 4. punktā, kāds uzņēmējs iesniedz vairāk nekā vienu pieteikumu, visus šos pieteikumus noraida.

2. Saskaņā ar 2. panta 2. un 4. punktu, kompetentajai iestādei jāsaņem pieteikumi, kuriem pievienoti nepieciešamie pierādījumi, ne vēlāk kā 2003. gada 13. jūnijā līdz plkst. 13.00 pēc Briseles laika.

3. Katrs pieteikums saskaņā ar 2. panta 2. punkta otro ievilkumu un 2. panta 4. punktu attiecas vismaz uz 50 dzīvniekiem un ne vairāk kā 10 % no pieejamā dzīvnieku skaita.

4. Attiecībā uz 2. panta 2. punkta iesniegumiem pēc uzrādīto dokumentu pārbaudes Itālija un Grieķija ne vēlāk kā līdz 2003. gada 2. jūlijam nosūta Komisijai pieteikumu iesniedzēju un daudzumu sarakstu, par kuriem iesniegti pieteikumi, izmantojot II pielikumā noteiktās veidlapas pieteikumiem saskaņā ar 2. panta 2. punkta pirmo ievilkumu un III pielikumā noteiktās veidlapas iesniegumiem saskaņā ar 2. panta 2. punkta otro ievilkumu.

Ja pieprasītais daudzums saskaņā ar jebkuru no diviem 2. panta 2. punkta ievilkumiem pārsniedz ievešanai pieejamo daudzumu, attiecīgā dalībvalsts pieprasītajam daudzumam piemēro samazināšanas koeficientu.

5. Attiecībā uz 2. panta 4. punkta iesniegumiem pēc uzrādīto dokumentu pārbaudes dalībvalstis ne vēlāk kā līdz 2003. gada 2. jūlijam nosūta Komisijai pieteikumu iesniedzēju un daudzumu sarakstu, par kuriem iesniegti pieteikumi, izmantojot III pielikumā noteiktās veidlapas.

Komisija iespējami īsā laikā pieņem lēmumu par to, ciktāl saskaņā ar 2. punkta 4. pantu pieteikumus var pieņemt. Ja prasītais daudzums pārsniedz ievešanai pieejamo daudzumu, Komisija pieprasītajam daudzumam nosaka samazināšanas koeficientu.

6. Ja, piemērojot 4. un 5. punktā noteikto koeficientu, sadalījums saskaņā ar 2. panta 2. punkta otro ievilkumu un 2. panta 4. punktu ir mazāks nekā 50 dzīvnieku uz pieteikumu, katrai attiecīgajai dalībvalstij izlozes kārtībā piešķir 50 dzīvnieku partijas uz iesniegumu. Ja atlikusī daļa ir mazāka nekā 50 dzīvnieku, šāds skaits veido vienu partiju.

5. pants

1. Noteiktais nodrošinājums par importa tiesībām ir EUR 3 par dzīvnieku. Tas jāiemaksā kompetentajai iestādei kopā ar importa tiesību pieteikumu.

2. Jāiesniedz pieteikumi ievešanas atļaujas saņemšanai par piešķirtajām importa tiesībām. Minētās tiesības ir pamatprasība Regulas (EEK) Nr. 2220/85 20. panta 2. punkta izpratnē.

3. Ja piešķirtās ievešanas atļaujas Itālijai un Grieķijai, kas noteiktas 2. panta 2. punktā un ko paredzējusi Komisija saskaņā ar 4. panta 5. punktu, pārsniedz piešķirtās tiesības, iesniegto nodrošinājumu par šāda limita pārsniegšanu tūlīt atmaksā.

6. pants

1. Jebkuram dzīvnieku importam, kam piešķirtas importa tiesības, jāuzrāda ievešanas atļauja.

2. Piemēro Regulu (EK) Nr. 1291/2000 un Regulu (EK) Nr. 1445/95, ja vien šajā regulā nav paredzēts citādi.

3. Atļauju pieteikumus var iesniegt tikai:

— dalībvalstī, kurā iesniegts pieteikums importa tiesību saņemšanai, un

— uzņēmēji, kam piešķirtas importa tiesības saskaņā ar 2. panta 4. punktu. Katras ievešanas atļaujas izsniegšana nozīmē atbilstošu importēšanas tiesību samazinājumu.

4. Atļaujas izsniedz līdz 2003. gada 28. novembrim ne vairāk kā attiecībā uz 50 % piešķirto importa tiesību. Ievešanas atļaujas par atlikušajiem daudzumiem izsniedz no 2003. gada 1. decembra.

5. Ievešanas atļaujas izsniedz pēc pieteikuma, ko iesniedz uzņēmējs, kam piešķirtas importa tiesības, un uz viņa vārda.

6. Atļaujas pieteikumos un atļaujās norāda:

a) 8. ailē – izcelsmes valsti;

b) 16. ailē – vienu no piemērotajiem KN kodiem,

c) 19. ailē – ciparu “0” (nulle);

d) 20. ailē – sekojoša atzīmi: “Dzīvi vīriešu kārtas liellopi, kuru dzīvsvars nepārsniedz 300 kg, kas paredzēti nobarošanai (Regula (EK) Nr. 977/2003).”

7. pants

1. Neatkarīgi no Regulas (EEK) Nr. 1291/2000 9. panta 1. punkta ievešanas atļauju, kas izsniegta saskaņā ar šo regulu, nevar nodod tālāk un tiesības uz tarifa kvotas izmantošanu piešķir tikai, ja tā izsniegta uz tā paša vārda un adreses, kas norādīta deklarācijā par laišanu iekšējā apgrozībā, ko pievieno atļaujai.

2. Ievešanas atļaujas ir derīgas 120 dienas no izsniegšanas datuma saskaņā ar Regulas (EEK) Nr. 1291/2000 23. panta 1. punktu. Neviena atļauja tomēr nav derīga pēc 2004. gada 30. jūnija.

3. Nodrošinājums attiecībā uz ievešanas atļauju ir EUR 20 par dzīvnieku, un pieteikuma iesniedzējs iemaksā nodrošinājumu tajā pašā laikā, kad iesniedz atļaujas pieteikumu.

4. Atļaujas ir derīgas visā Kopienā.

5. Regulas (EEK) Nr. 1291/2000 8. panta 4. punktu nepiemēro.

6. Atkāpjoties no noteikumiem Regulas (EK) Nr. 1291/2000 III sadaļas 4. iedaļā, nodrošinājumu atmaksā tikai, ja iesniegts pierādījums tam, ka atļaujas īpašnieks tirdzniecības un loģistikas ziņā ir atbildīgs par attiecīgā gaļas daudzuma iepirkšanu, pārvešanu un muitošanu, lai to laistu brīvā apgrozībā. Šādam pierādījumam vajag vismaz:

— faktūrrēķina oriģinālu, ko atļaujas īpašniekam izrakstījis pārdevējs vai tā pārstāvis, abi reģistrēti trešā valstī, kas ir eksportētājvalsts, kā arī pierādījumu maksājumam, ko veicis atļaujas īpašnieks, vai neatsaucamo akreditīvu, ko atļaujas īpašnieks atvēris par labu pārdevējam,

— pavadzīmi vai attiecīgā gadījumā autopārvadājuma vai gaisa pārvadājuma dokumentu, kas izrakstīts uz atļaujas īpašnieka vārda attiecīgajiem dzīvniekiem,

— veidlapas “IM 4” 8. paraugu ar norādi 8. ailē uz atļaujas īpašnieka vārdu un adresi,

— pierādījumu muitas nodokļu maksājumam, ko veicis atļaujas īpašnieks vai kāds cits atļaujas īpašnieka vārdā.

8. pants

1. Importēšanas laikā importētājs sniedz pierādījumu, ka viņš ir:

— iesniedzis rakstisku apņemšanos mēneša laikā informēt tās dalībvalsts kompetento iestādi, kas izsniegusi atļauju, saimniecībai vai saimniecībām, kurās paredzēts nobarot jaunos vīriešu kārtas liellopus,

— iesniedzis nodrošinājumu attiecīgās dalībvalsts kompetentajai iestādei, kas izdevusi atļauju, tādā apmērā, kāds noteikts katram atbilstošajam KN kodam IV pielikumā. Importēto dzīvnieku nobarošana šajā dalībvalstī vismaz 120 dienas no datuma, kad pieņemta muitas deklarācija par laišanu brīvā apgrozībā, ir galvenā prasība Regulas (EEK) Nr. 2220/85 20. panta 2. punkta izpratnē.

2. Izņemot force majeure gadījumus, nodrošinājumu, kas noteikts 1. punkta otrajā ievilkumā, atmaksā tikai, ja dalībvalsts kompetentajai iestādei, kas izsniegusi atļauju, ir sniegti pierādījumi, ka jaunie vīriešu kārtas liellopi:

a) nobaroti norādītajā saimniecībā vai saimniecībās saskaņā ar 1. punktu;

b) nav nokauti pirms 120 dienām, kas pagājušas no importēšanas datuma, vai

c) ir nokauti pirms šā perioda beigām veselības dēļ, vai ir nobeigušies slimības vai negadījuma dēļ.

Nodrošinājumu nekavējoties atmaksā, ja ir iesniegti pierādījumi.

Tomēr, ja 1. punkta pirmajā ievilkumā noteiktais termiņš nav ievērots, atmaksājamo nodrošinājumu samazina par:

— 15 % un par

— 2 % no atlikušās summas par katru dienu, par kuru pārsniegts termiņš.

Neatmaksāto summu atsavina un patur kā muitas nodokli.

3. Ja 2. punktā noteiktais pierādījums nav iesniegts 180 dienu laikā no importēšanas datuma, nodrošinājumu atsavina un patur kā muitas nodokli.

Tomēr, ja šāds pierādījums nav iesniegts 180 dienu laikā, bet to iesniedz sešu mēnešu laikā pēc minētajām 180 dienām, atmaksā ieturēto summu, kas nepārsniedz 15 % no nodrošinājuma.

9. pants

1. Uz dzīvniekiem, par kuriem pieteikumi ievešanas atļauju saņemšanai nav iesniegti līdz 2004. gada 6. februārim, attiecas turpmāka importa tiesību piešķiršana neatkarīgi no importa tiesību piešķiršanas starp dalībvalstīm atbilstoši 2. panta 1. punktam un divām dažādām shēmām, kas paredzētas 2. panta 2. punkta pirmajā un otrajā ievilkumā.

2. Šajā nolūkā vēlākais līdz 2004. gada 12. februārim dalībvalstis dara Komisijai zināmu 1. punktā noteikto dzīvnieku skaitu.

3. Cik ātri vien iespējams, komisija nosaka un publicē atlikušo dzīvnieku kopskaitu, kas jāpārdala.

4. Šādu dzīvnieku pārdale ir atvērta ieinteresētajiem uzņēmējiem, kas pieteikušies uz ievešanas atļaujām par visām sākotnēji piešķirtām importa tiesībām.

Jaunos importa pieteikumus iesniedz tajā dalībvalstī, kur pieteikuma iesniedzējs ir ierakstīts pievienotās vērtības nodokļa maksātāju reģistrā.

5. Katrs pieteikums attiecas uz vismaz 50 dzīvniekiem un ne vairāk kā pieejamajam dzīvnieku skaitam, kas noteikts 3. punktā. Tomēr, ja atlikušo dzīvnieku skaits ir mazāks nekā 50 dzīvnieki, pieteikums attiecas uz šādu mazāko dzīvnieku skaitu.

▼M1

6. Uz šo pantu attiecina 4. līdz 8. pantu. Tomēr 2004. gada 27. februāris ir 4. panta 2. punktā noteiktais pieteikuma datums, un 2004. gada 5. marts ir 4. panta 5. punktā paredzētais paziņošanas datums.

▼B

10. pants

Šī regula stājas spēkā trešajā dienā pēc publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.

Šī regula uzliek saistības kopumā un ir tieši piemērojama visās dalībvalstīs.









I PIELIKUMS

Regulas, kas noteiktas 2. panta 2. punktā

Komisijas Regulas:

Regula (EK) Nr. 1431/1999 (OV L 166, 1.7.1999., 49. lpp.),

Regula (EK) Nr. 885/2000 (OV L 104, 29.4.2000., 39. lpp.),

Regula (EK) Nr. 1095/2001 (OV L 150, 6.6.2001., 25. lpp.).









II PIELIKUMS









III PIELIKUMS









IV PIELIKUMS







Nodrošinājuma summa Nobarošanai paredzētie vīriešu kārtas liellopi (KN kods) Summa (EUR) par katru dzīvnieku 0102 90 05 28 0102 90 29 56 0102 90 49 105