ELPA PRIEŽIŪROS INSTITUCIJOS SPRENDIMAS

Nr. 38/15/COL

2015 m. vasario 4 d.

kuriuo priimamas pranešimas „Europos ekonominės erdvės susitarimo 53 straipsnio taikymo technologijų perdavimo susitarimams gairės“ [2016/196]

ELPA PRIEŽIŪROS INSTITUCIJA,

ATSIŽVELGDAMA į ELPA valstybių susitarimą dėl Priežiūros institucijos ir Teismo įsteigimo, ypač į jo 5 straipsnio 2 dalies b punktą ir 25 straipsnio 1 dalį,

kadangi:

į EEE susitarimą 2014 m. kovo 21 d. Komisijos reglamentas (ES) Nr. 316/2014 dėl Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 101 straipsnio 3 dalies taikymo technologijų perdavimo susitarimų kategorijoms (1) įtrauktas kaip EEE susitarimo XIV priedo 5 punktas;

Europos Komisija paskelbė pranešimą „Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 101 straipsnio taikymo technologijų perdavimo susitarimams gairės“ (2);

Europos Komisijos gairės yra svarbios ir Europos ekonominės erdvei;

EEE konkurencijos taisyklės turi būti taikomos vienodai visoje Europos ekonominėje erdvėje;

pagal EEE susitarimo XIV priedo pabaigoje pateiktos dalies „Bendrosios nuostatos“ II punktą, siekdama išlaikyti vienodas konkurencijos sąlygas, ELPA priežiūros institucija, pasikonsultavusi su Europos Komisija, turi priimti teisės aktus, atitinkančius Europos Komisijos priimtus teisės aktus;

pasikonsultuota su Konkurenciją ribojančios veiklos ir dominavimo patariamuoju komitetu ir Europos Komisija,

PRIĖMĖ ŠĮ SPRENDIMĄ:

(1) OL L 93, 2014 3 28, p. 17, į EEE susitarimą įtrauktas 2014 m. gruodžio 12 d. EEE jungtinio komiteto sprendimu Nr. 293/2014 (dar nepaskelbtas).

(2) OL C 89, 2014 3 28, p. 3.

PRIEDAS

ELPA PRIEŽIŪROS INSTITUCIJOS PRANEŠIMAS

Europos ekonominės erdvės susitarimo 53 straipsnio taikymo technologijų perdavimo susitarimams gairės

A. Šis pranešimas skelbiamas vadovaujantis Europos ekonominės erdvės susitarimo (toliau – EEE susitarimas) ir ELPA valstybių susitarimo dėl Priežiūros institucijos ir Teismo įsteigimo (toliau – Susitarimas dėl Priežiūros institucijos ir Teismo) nuostatomis.

B. Europos Komisija (toliau – Komisija) paskelbė pranešimą „Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 101 straipsnio taikymo technologijų perdavimo susitarimams gairės“ (1). Šiuo neįpareigojamuoju teisės aktu nustatyti principai, kurių laikydamasi Komisija vertina technologijų perdavimo susitarimus pagal Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo (toliau – SESV) 101 straipsnį.

C. ELPA priežiūros institucija (toliau – Institucija) mano, kad Komisijos gairės yra svarbios Europos ekonominei erdvei. Siekdama išlaikyti vienodas konkurencijos sąlygas ir užtikrinti vienodą EEE konkurencijos taisyklių taikymą visoje Europos ekonominėje erdvėje (toliau – EEE), Institucija priėmė šį pranešimą naudodamasi Susitarimo dėl Priežiūros institucijos ir Teismo 5 straipsnio 2 dalies b punkte jai suteiktais įgaliojimais. Konkrečiais atvejais taikydama atitinkamas EEE taisykles ji ketina vadovautis šiame pranešime nustatytais principais ir taisyklėmis.

D. Pranešime visų pirma nustatomi technologijų perdavimo susitarimų vertinimo pagal EEE susitarimo 53 straipsnį principai ir pateikiamos jų taikymo gairės.

E. Šis pranešimas yra taikomas tais atvejais, kai Institucija pagal EEE susitarimo 56 straipsnį yra kompetentinga priežiūros institucija.

F. Šiuo pranešimu pakeičiamas ankstesnis, 2005 m., Institucijos pranešimas „EEE susitarimo 53 straipsnio taikymo technologijų perdavimo susitarimams gairės“ (2).

TURINYS

1. ĮVADAS

2. BENDRIEJI PRINCIPAI

2.1. 53 straipsnis ir intelektinės nuosavybės teisės

2.2. Bendrieji 53 straipsnio taikymo principai

2.3. Rinkos apibrėžimas

2.4. Konkuruojančių ir nekonkuruojančių šalių skirtumai

3. TECHNOLOGIJŲ PERDAVIMO BENDROSIOS IŠIMTIES REGLAMENTO (TPBIR) TAIKYMAS

3.1. TPBIR poveikis

3.2. TPBIR taikymo sritis ir trukmė

3.2.1. Technologijų perdavimo susitarimų esmė

3.2.2. Perdavimo sąvoka

3.2.3. Dviejų šalių susitarimai

3.2.4. Susitarimai dėl sutartinių produktų gamybos

3.2.5. Trukmė

3.2.6. Ryšys su kitais bendrosios išimties reglamentais

3.2.6.1. Specializacijos ir mokslinių tyrimų ir technologinės plėtros susitarimams taikomi bendrosios išimties reglamentai

3.2.6.2. Vertikaliesiems susitarimams taikomas bendrosios išimties reglamentas

3.3. Saugumo garanto rinkos dalies ribos

3.4. Sunkūs konkurencijos apribojimai pagal bendrosios išimties reglamentą

3.4.1. Bendrieji principai

3.4.2. Konkuruojančių šalių susitarimai

3.4.3. Nekonkuruojančių šalių susitarimai

3.5. Neleistini apribojimai

3.6. Bendrosios išimties reglamento atšaukimas ir netaikymas

3.6.1. Atšaukimo procedūra

3.6.2. Bendrosios išimties reglamento netaikymas

4. 53 STRAIPSNIO 1 IR 3 DALIŲ TAIKYMAS ATVEJAMS, KURIEMS NETAIKOMAS TPBIR

4.1. Bendrieji analizės principai

4.1.1. Svarbūs veiksniai

4.1.2. Neigiamas ribojamųjų licencijavimo susitarimų poveikis

4.1.3. Teigiamas ribojamųjų licencijavimo susitarimų poveikis ir tokio poveikio analizės principai

4.2. 53 straipsnio taikymas įvairiems licencijavimo apribojimams

4.2.1. Įsipareigojimas mokėti autorių honorarus

4.2.2. Išimtinis licencijavimas ir pardavimo ribojimas

4.2.2.1. Išimtinės ir vienintelės licencijos

4.2.2.2. Pardavimo apribojimai

4.2.3. Produkcijos apribojimai

4.2.4. Naudojimo srities apribojimai

4.2.5. Uždarojo naudojimo apribojimai

4.2.6. Siejimas ir jungimas

4.2.7. Įsipareigojimas nekonkuruoti

4.3. Susitarimai dėl ginčų sprendimo

4.4. Technologijų fondai

4.4.1. Technologijų fondų formavimo ir naudojimo vertinimas

4.4.2. Konkrečių apribojimų fondo ir jo licencijos gavėjų susitarimuose vertinimas

1. ĮVADAS

(1) Šiomis gairėmis nustatomi technologijų perdavimo susitarimų vertinimo pagal Europos ekonominės erdvės susitarimo 53 straipsnį (toliau – 53 straipsnis) principai. Technologijų perdavimo susitarimais yra licencijuojamos technologijų teisės, t. y. licencijos išdavėjas leidžia licencijos gavėjui naudotis licencijuotos technologijos teisėmis prekėms gaminti arba paslaugoms teikti, kaip apibrėžta EEE susitarimo XIV priedo 5 punkte nurodyto teisės akto (2014 m. kovo 21 d. Komisijos reglamento (ES) Nr. 316/2014 dėl Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 101 straipsnio 3 dalies taikymo technologijų perdavimo susitarimų kategorijoms (3) (toliau – TPBIR)) 1 straipsnio 1 dalies c punkte.

(2) Šiomis gairėmis siekiama pateikti rekomendacijas dėl TPBIR taikymo ir rekomendacijas dėl 53 straipsnio taikymo technologijų perdavimo susitarimams, kuriems TPBIR netaikomas. TPBIR ir gairėmis neapribojama galimybė technologijų perdavimo susitarimams taip pat taikyti EEE susitarimo 54 straipsnį (toliau – 54 straipsnis) (4).

(3) Šiose gairėse nustatyti standartai turi būti taikomi atsižvelgiant į konkrečias kiekvieno atvejo aplinkybes. Jie negali būti taikomi mechaniškai. Kiekvienas atvejis turi būti vertinamas atsižvelgiant į konkrečius faktus ir šios gairės turi būti taikomos pagrįstai ir lanksčiai. Pavyzdžiai pateikiami tik paaiškinimo tikslais ir neatspindi visų galimų atvejų. Institucija prižiūrės, kaip TPBIR ir gairės veikia Susitarimo dėl Priežiūros institucijos ir Teismo 4 protokolo (toliau – 4 protokolas) (5) II skyriuje nustatytoje vykdymo užtikrinimo sistemoje, ir priims sprendimus dėl reikalingų pakeitimų.

(4) Šiomis gairėmis nedaromas poveikis 53 straipsnio ir TPBIR aiškinimui, kurį gali pateikti Europos laisvosios prekybos asociacijos teismas, Teisingumo Teismas ir Bendrasis Teismas.

2. BENDRIEJI PRINCIPAI

2.1. 53 straipsnis ir intelektinės nuosavybės teisės

(5) Bendrasis 53 straipsnio tikslas – apsaugoti konkurenciją rinkoje siekiant didinti vartotojų gerovę ir skatinti veiksmingą išteklių paskirstymą. 53 straipsnio 1 dalimi draudžiami visi įmonių susitarimai ir suderinti veiksmai, taip pat įmonių asociacijų sprendimai (6), kurie gali paveikti susitariančiųjų šalių (toliau – EEE valstybės) tarpusavio prekybą (7) ir kuriais siekiama trukdyti konkurencijai, ją riboti ar iškraipyti arba kuriais būtų trukdoma konkurencijai, ji būtų apribota ar iškraipyta (8). 53 straipsnio 3 dalyje nustatyta šios taisyklės išimtis – 53 straipsnio 1 dalyje nustatytas draudimas gali būti paskelbtas netaikytinu įmonių susitarimams, kuriais padedama gerinti produktų gamybą ir platinimą arba skatinti technikos ar ekonomikos pažangą, sudarant sąlygas gaunama nauda sąžiningai pasidalyti su vartotojais, ir kuriais nenustatomi jokie apribojimai, kurie nėra būtini šiems tikslams pasiekti, ir tokioms įmonėms nesuteikiama galimybė panaikinti didelės atitinkamų produktų dalies konkurenciją.

(6) Intelektinės nuosavybės teisės aktais išimtinės teisės suteikiamos patentų, autorių teisių, dizaino teisių, prekių ženklų ir kitų teisės aktais saugomų teisių turėtojams. Intelektinės nuosavybės savininkas pagal intelektinės nuosavybės teisės aktus turi teisę neleisti naudoti jo intelektinės nuosavybės be leidimo, o pats gali ja naudotis, pavyzdžiui, suteikdamas licenciją trečiosioms šalims. Kai su intelektinės nuosavybės teise, išskyrus atlikimo teises (9), susijusį produktą išleidžia į Europos ekonominės erdvės (EEE) rinką tos teisės turėtojas arba šis produktas išleidžiamas su jo sutikimu, intelektinės nuosavybės teisė yra išnaudojama visoje EEE teritorijoje, įskaitant ELPA valstybes, t. y. šios teisės turėtojas nebegali kontroliuoti produkto pardavimo (teisės išnaudojimo EEE principas) (10). Teisės turėtojas pagal intelektinės nuosavybės teisės aktus neturi teisės drausti licencijos turėtojams arba pirkėjams parduoti tokius pagal licencijuotą technologiją pagamintus produktus. Teisės išnaudojimo EEE principas atitinka pagrindinę intelektinės nuosavybės teisių funkciją – suteikti teisės turėtojui teisę uždrausti kitiems be jo sutikimo naudoti jo intelektinę nuosavybę.

(7) Tai, kad intelektinės nuosavybės teisės aktais suteikiamos išimtinės naudojimo teisės, nereiškia, kad intelektinės nuosavybės teisėms nėra taikomos konkurencijos teisės normos. 53 straipsnis yra visų pirma taikomas susitarimams, kuriais teisės turėtojas kitai įmonei suteikia licenciją naudotis jo intelektinės nuosavybės teisėmis (11). Tai taip pat nereiškia, kad intelektinės nuosavybės teisių esmė prieštarauja EEE konkurencijos taisyklėms. Iš tiesų abi teisės normų grupės turi tą patį pagrindinį tikslą – skatinti vartotojų gerovę ir veiksmingą išteklių paskirstymą. Naujovės – esminė ir dinamiška atviros ir konkurencingos rinkos ekonomikos dalis. Intelektinės nuosavybės teisės padeda kurti dinamišką konkurenciją – įmonės skatinamos investuoti į naujų produktų ir procesų kūrimą arba jų tobulinimą. Tokį patį poveikį turi ir konkurencija – įmonės patiria spaudimą diegti naujoves. Todėl intelektinės nuosavybės teisės ir konkurencija yra būtinos, siekiant skatinti naujoves ir užtikrinti jų konkurencingą naudojimą.

(8) Vertinant licencijavimo susitarimus pagal 53 straipsnį, būtina prisiminti, kad intelektinės nuosavybės teisių įgijimas dažnai yra susijęs su didelėmis investicijomis ir kad ši veikla dažnai yra rizikinga. Kad nesumažėtų dinamiška konkurencija ir būtų išlaikyta paskata diegti naujoves, negalima nepagrįstai riboti naujovės kūrėjo galimybių naudotis intelektinės nuosavybės teisėmis, kurios jam atrodo vertingos. Dėl šių priežasčių naujovių kūrėjai turėtų turėti galimybę už sėkmingus projektus nevaržomi siekti deramo atlygio, kuris būtų pakankamas investavimo paskatoms išlaikyti ir nepavykusių projektų išlaidoms atlyginti. Technologijų teisių licencijavimas taip pat gali būti susijęs su didelėmis neatsiperkančiomis licencijos gavėjo investicijomis į licencijuojamą technologiją ir jai naudoti būtinus gamybos išteklius (t. y. nutraukdamas tos rūšies veiklą licencijos gavėjas negali panaudoti investicijų kitai veiklai vykdyti arba jų parduoti nepatirdamas didelių nuostolių). 53 straipsnio negalima taikyti neatsižvelgiant į šalių ex ante investicijas ir su jomis susijusią riziką. Dėl šalių patiriamos rizikos ir būtinų neatsiperkančių investicijų tam tikrą laikotarpį, kuris reikalingas investicijoms susigrąžinti, susitarimui gali būti netaikoma 53 straipsnio 1 dalis arba jis gali tenkinti 53 straipsnio 3 dalyje nustatytas sąlygas.

(9) Licencijavimo susitarimams vertinti pagal 53 straipsnį taikomi analizės principai yra pakankamai lankstūs, kad būtų galima tinkamai atsižvelgti į technologijų teisių licencijavimo dinamikos aspektą. Nedaroma prielaida, kad dėl intelektinės nuosavybės teisių ir licencijavimo susitarimų kyla konkurencijos problemų. Dauguma licencijavimo susitarimų konkurencija nėra ribojama ir didinamas ją skatinantis veiksmingumas. Iš tiesų licencijavimu prisidedama prie konkurencijos didėjimo, nes licencijavimu skatinama technologijų sklaida ir licencijos išdavėjas bei licencijos gavėjas (-ai) skatinami diegti naujoves. Be to, net konkurenciją ribojančiais licencijavimo susitarimais dažnai didinamas konkurenciją skatinantis veiksmingumas, kuris turi būti vertinamas pagal 53 straipsnio 3 dalį ir lyginamas su neigiamu poveikiu konkurencijai (12). Todėl didžioji dauguma licencijavimo susitarimų yra suderinami su 53 straipsniu.

2.2. Bendrieji 53 straipsnio taikymo principai

(10) 53 straipsnio 1 dalimi yra draudžiami susitarimai, kuriais siekiama riboti konkurenciją arba kuriais konkurencija ribojama. 53 straipsnio 1 dalis taikoma ir tais atvejais, kai ribojama susitarimo šalių tarpusavio konkurencija, ir tais atvejais, kai ribojama bet kurios iš šalių ir trečiųjų šalių tarpusavio konkurencija.

(11) Vertinant, ar licencijavimo susitarimu ribojama konkurencija, būtina atsižvelgti į faktines aplinkybes, kuriomis vyktų konkurencija, jei nebūtų įtariamą ribojamąjį poveikį darančio susitarimo (13). Atliekant tokį vertinimą, būtina atsižvelgti į galimą susitarimo poveikį skirtingų technologijų konkurencijai (t. y. įmonių, naudojančių konkuruojančias technologijas, konkurencijai) ir tų pačių technologijų konkurencijai (t. y. įmonių, naudojančių tas pačias technologijas, konkurencijai) (14). 53 straipsnio 1 dalimi draudžiama riboti ir skirtingų technologijų, ir tų pačių technologijų konkurenciją. Todėl būtina įvertinti, koks poveikis susitarimu daromas arba gali būti daromas šiems dviem konkurencijos rinkoje aspektams.

(12) Toliau pateikti du klausimai padės geriau suprasti, kaip turi būti atliekamas šis vertinimas. Pirmasis klausimas yra dėl susitarimo poveikio skirtingų technologijų konkurencijai, antrasis – dėl susitarimo poveikio tų pačių technologijų konkurencijai. Kadangi apribojimai gali tuo pačiu metu daryti poveikį ir skirtingų technologijų, ir tų pačių technologijų konkurencijai, prieš darant išvadą dėl konkurencijos apribojimo, kaip apibrėžta 53 straipsnio 1 dalyje, gali prireikti išnagrinėti apribojimą atsižvelgiant į du a ir b punktuose pateiktus klausimus. a) Ar licencijavimo susitarimu ribojama faktinė arba potenciali konkurencija, kuri būtų vykusi, jei nebūtų nagrinėjamo susitarimo? Jei taip, susitarimui gali būti taikoma 53 straipsnio 1 dalis. Atliekant šį vertinimą, būtina atsižvelgti į šalių tarpusavio konkurenciją ir konkurenciją su trečiosiomis šalimis. Pavyzdžiui, jeigu dvi įmonės, įsteigtos skirtingose EEE valstybėse, viena kitai suteikia konkuruojančių technologijų licencijas ir įsipareigoja neparduoti produktų viena kitos vidaus rinkose, yra ribojama iki susitarimo sudarymo vykusi (potenciali) konkurencija. Jei licencijos išdavėjas įpareigoja licencijos gavėjus nenaudoti konkuruojančių technologijų ir dėl to ribojamos trečiųjų šalių technologijų konkurencinės galimybės, faktinė arba potenciali konkurencija, kuri būtų vykusi, jeigu nebūtų susitarimo, yra ribojama. b) Ar licencijavimo susitarimu ribojama faktinė arba potenciali konkurencija, kuri būtų vykusi, tik jei nebūtų sutartinio (-ių) apribojimo (-ų)? Jei taip, susitarimui gali būti taikoma 53 straipsnio 1 dalis. Pavyzdžiui, jei licencijos išdavėjas riboja savo licencijos gavėjų, kurie prieš susitarimą nebuvo faktiniai ar potencialūs konkurentai, tarpusavio konkurenciją, yra ribojama (potenciali) konkurencija, kuri galėtų vykti tarp licencijos gavėjų, jeigu šių apribojimų nebūtų. Tokiems apribojimams priskiriamas vertikalusis kainos nustatymas ir licencijos gavėjams taikomi teritorinio pardavimo arba pardavimo pirkėjams apribojimai. Tačiau tam tikrais atvejais tam tikriems apribojimams, jeigu jie yra objektyviai būtini, kad galėtų egzistuoti tokio tipo arba pobūdžio susitarimas, 53 straipsnio 1 dalis gali būti netaikoma (15). Tokia 53 straipsnio 1 dalies taikymo išimtis gali būti daroma tik remiantis objektyviais veiksniais, nesusijusiais su pačiomis šalimis, o ne subjektyvia šalių nuomone ir savybėmis. Klausimu siekiama išsiaiškinti ne tai, ar šalys, esant konkrečiai situacijai, nebūtų sutikusios sudaryti susitarimo, kuriame būtų numatyti mažesni apribojimai, bet tai, ar atsižvelgiant į susitarimo pobūdį ir rinkos ypatybes įmonės panašiomis aplinkybėmis nebūtų sudariusios susitarimo, kuriame būtų numatyti mažesni apribojimai (16). Tvirtinimas, kad, nesant apribojimo, tiekėjas būtų pasinaudojęs vertikaliąja integracija, nėra pakankamas. Sprendimai, ar pasinaudoti vertikaliąja integracija, priklauso nuo daugybės įvairių ekonominių veiksnių, kurių dalis egzistuoja pačioje įmonėje.

(13) Taikant šių gairių 12 punkte pateiktus analizės principus turėtų būti atsižvelgiama į tai, kad 53 straipsnio 1 dalyje išskiriamos šios dvi susitarimų rūšys: susitarimai, kuriais siekiama riboti konkurenciją, ir susitarimai, kuriais ribojama konkurencija. Susitarimas arba sutartinis apribojimas draudžiamas 53 straipsnio 1 dalimi tik tuo atveju, jeigu juo siekiama riboti skirtingų technologijų ir (arba) tų pačių technologijų konkurenciją arba skirtingų technologijų ir (arba) tų pačių technologijų konkurencija yra ribojama.

(14) Konkurencijos apribojimai pagal tikslą – tai apribojimai, kuriais konkurencija ribojama dėl jų pobūdžio. Tai tokie apribojimai, kurių neigiamo poveikio konkurencijai tikimybė, atsižvelgiant į tikslus, kurių siekiama EEE konkurencijos taisyklėmis, yra tokia didelė, kad siekiant taikyti 53 straipsnio 1 dalį nereikia įrodyti poveikio rinkai (17). Be to, mažai tikėtina, kad apribojimų pagal tikslą atveju 53 straipsnio 3 dalyje nustatytos sąlygos būtų tenkinamos. Vertinant, ar susitarimo tikslas yra riboti konkurenciją, atsižvelgiama į keletą veiksnių. Šie veiksniai – tai visų pirma susitarimo turinys ir jo objektyvūs tikslai. Taip pat gali reikėti atsižvelgti į aplinkybes, kuriomis šis susitarimas (turi būti) taikomas, arba faktinius šalių veiksmus ir elgesį rinkoje (18). Kitaip tariant, prieš priimant sprendimą, ar konkretus ribojimas yra konkurencijos apribojimas pagal tikslą, gali prireikti išnagrinėti susitarimo sudarymo pagrindą ir konkrečias vykdymo aplinkybes. Iš to, kaip faktiškai vykdomas susitarimas, gali paaiškėti, kad egzistuoja apribojimas pagal tikslą net ir tuo atveju, jei oficialiame susitarime su tuo susijusios aiškios nuostatos nėra. Duomenys apie subjektyvius šalių ketinimus riboti konkurenciją yra svarbus veiksnys, tačiau ne privaloma sąlyga. Susitarimas gali būti laikomas turinčiu tikslą riboti, net jeigu jo tikslas nėra vien riboti konkurenciją ir juo siekiama ir kitų – teisėtų – tikslų (19). Licencijavimo susitarimų atveju Institucija mano, kad apribojimai, kurie patenka į TPBIR 4 straipsnyje pateiktą sunkių apribojimų sąrašą, yra apribojimai pagal tikslą (20).

(15) Jeigu susitarimu nėra siekiama riboti konkurencijos, būtina išnagrinėti, ar šis susitarimas turi ribojamąjį poveikį konkurencijai. Būtina atsižvelgti ir į faktinį, ir į galimą poveikį (21). Kitaip tariant, turi būti tikėtina, kad susitarimas turės antikonkurencinį poveikį. Kad licencijavimo susitarimais būtų ribojama konkurencija, jie faktinei arba potencialiai konkurencijai turi daryti tokį poveikį, kad egzistuotų gana didelė tikimybė, jog atitinkamoje rinkoje bus neigiamai veikiama kaina, gamybos apimtis, naujovės arba prekių ir paslaugų asortimentas ar kokybė. Tikėtinas neigiamas poveikis konkurencijai turi būti pastebimas (22). Pastebimas antikonkurencinis poveikis yra tikėtinas, jei bent viena iš šalių turi arba įgyja tam tikrą įtaką rinkoje ir susitarimu padedama ją įgyti, išlaikyti ar sustiprinti arba šalims sudaromos sąlygos pasinaudoti tokia įtaka rinkoje. Įtaka rinkoje yra galimybė gana ilgą laikotarpį išlaikyti didesnes nei konkurentų kainas arba mažesnę nei konkurentų kiekybinę produktų gamybos apimtį, produktų kokybę ir asortimentą ar žemesnį nei konkurentų naujovių diegimo lygį (23). Įtakos rinkoje lygis, kurio paprastai reikia, kad būtų nustatytas 53 straipsnio 1 dalies nuostatų pažeidimas, yra žemesnis už įtakos rinkoje lygį, kuris reikalingas, kad būtų nustatytas dominavimas pagal 54 straipsnį (24).

(16) Nagrinėjant konkurencijos apribojimus pagal poveikį, paprastai reikia apibrėžti atitinkamą rinką ir visų pirma išnagrinėti ir įvertinti atitinkamų produktų ir technologijų pobūdį, šalių padėtį rinkoje, konkurentų padėtį rinkoje, pirkėjų padėtį rinkoje, tai, ar yra potencialių konkurentų, bei kliūčių patekti į rinką lygį. Tačiau kai kuriais atvejais antikonkurencinį poveikį galima įrodyti tiesiogiai nagrinėjant susitarimo šalių elgesį rinkoje. Pavyzdžiui, gali būti įmanoma patvirtinti, kad dėl susitarimo padidėjo kainos.

(17) Tačiau licencijavimo susitarimais konkurencija gali būti labai skatinama ir iš tiesų konkurencija yra skatinama dauguma licencijavimo susitarimų. Licencijavimo susitarimais, kuriais naujovių kūrėjams suteikiama galimybė uždirbti pajamų ir padengti bent dalį savo mokslinių tyrimų ir technologinės plėtros sąnaudų, gali būti skatinamos naujovės. Licencijavimo susitarimais taip pat skatinama technologijų sklaida, kuri yra vertinga tuo, kad dėl jos gali sumažėti licencijos gavėjo gamybos sąnaudos arba jam gali būti suteikta galimybė gaminti naujus arba tobulesnius produktus. Licencijos gavėjo veiksmingumas dažnai padidėja licencijos išdavėjo technologiją derinant su licencijos gavėjo ištekliais ir technologijomis. Sujungus vienas kitą papildančius išteklius ir technologijas, galima pasiekti tokią sąnaudų ir gamybos pusiausvyrą, kuri kitu atveju būtų neįmanoma. Pavyzdžiui, suderinęs tobulesnę licencijos išdavėjo technologiją ir veiksmingesnes licencijos gavėjo gamybos ir paskirstymo išteklius, licencijos gavėjas gali sumažinti gamybos sąnaudas arba pagerinti gaminamų produktų kokybę. Licencijavimas taip pat gali padėti skatinti konkurenciją, t. y. pašalinti paties licencijos gavėjo technologijų plėtros ir naudojimo kliūtis. Visų pirma sektoriuose, kuriuose yra didelis patentų skaičius, licencijavimas dažnai vykdomas siekiant dizaino laisvės, kadangi taip pašalinama licencijos išdavėjo pretenzijų dėl pažeidimo rizika. Jeigu licencijos išdavėjas sutinka nesinaudoti savo intelektinės nuosavybės teisėmis ir nedrausti licencijos gavėjui parduoti produktų, susitarimu pašalinama kliūtis parduoti licencijos gavėjo produktus, todėl apskritai skatinama konkurencija.

(18) Tais atvejais, kai licencijavimo susitarimui taikoma 53 straipsnio 1 dalis, remiantis 53 straipsnio 3 dalimi, skatinamąjį susitarimo poveikį konkurencijai reikia palyginti su jo ribojamuoju poveikiu. Jeigu tenkinamos visos keturios 53 straipsnio 3 dalyje nustatytos sąlygos, nagrinėjamas ribojamasis licencijavimo susitarimas yra teisėtas bei vykdytinas ir dėl jo nereikia priimti jokio išankstinio sprendimo (25). Mažai tikėtina, kad sunkūs apribojimai tenkintų 53 straipsnio 3 dalyje nustatytas sąlygas. Tokie susitarimai paprastai neatitinka (bent) pirmųjų dviejų 53 straipsnio 3 dalies sąlygų. Paprastai jais nesukuriama objektyvios ekonominės naudos ar naudos vartotojams. Tokio pobūdžio susitarimai paprastai neatitinka trečiojoje sąlygoje nustatyto būtinumo kriterijaus. Pavyzdžiui, jeigu šalys nustato pagal licenciją pagamintų produktų pardavimo kainą, paprastai sumažėja gamybos apimtis, netinkamai paskirstomi ištekliai ir padidėja kainos vartotojams. Kad dėl abiejų konkurentų galimybės naudoti dvi technologijas būtų galima padidinti veiksmingumą, kainos apribojimas taip pat nėra būtinas.

2.3. Rinkos apibrėžimas

(19) ELPA priežiūros institucijos požiūris į atitinkamos rinkos apibrėžimą yra pateiktas jos Pranešime dėl atitinkamos rinkos apibrėžimo EEE konkurencijos teisės tikslams (26). Šiose gairėse nagrinėjami tik tie rinkos apibrėžimo aspektai, kurie yra ypač svarbūs technologijų teisių licencijavimo srityje.

(20) Technologija yra išteklius, įtraukiamas į produktą arba gamybos procesą. Todėl technologijų teisių licencijavimas gali turėti įtakos konkurencijai tiek gamintojų grandies išteklių rinkose, tiek vartotojų grandies produktų rinkose. Pavyzdžiui, susitarimu tarp dviejų šalių, kurios parduoda konkuruojančius produktus vartotojų grandies rinkoje ir viena kitai suteikia technologijų teisių, susijusių su šių produktų gamyba gamintojų grandies rinkoje, licencijas, gali būti ribojama konkurencija atitinkamoje prekių ar paslaugų vartotojų grandies rinkoje. Abipusiu licencijavimu taip pat gali būti ribojama konkurencija gamintojų grandies technologijos rinkoje ir potencialiai gamintojų grandies išteklių rinkose. Todėl vertinant licencijavimo susitarimų poveikį konkurencijai, gali prireikti apibrėžti atitinkamą (-as) produkto rinką (-as) bei atitinkamą (-as) technologijos rinką (-as) (27).

(21) Atitinkama produkto rinka apima pagal licencijuotą technologiją pagamintus sutartinius produktus ir produktus, kuriuos dėl jų savybių, kainų ir numatytos paskirties pirkėjai laiko lygiaverčiais sutartiniams produktams arba jų pakaitalais. Sutartiniai produktai gali būti galutinio ir (arba) tarpinio produkto rinkos dalis.

(22) Atitinkama technologijos rinka apima licencijuotų technologijų teises ir jų pakaitalus, t. y. kitas technologijas, kurias dėl jų savybių, autorių honorarų ir numatytos paskirties licencijos gavėjai laiko lygiavertėmis licencijuotų technologijų teisėms arba jų pakaitalais. Atsižvelgiant į licencijos išdavėjo parduodamą technologiją, būtina nustatyti kitas technologijas, prie kurių licencijos gavėjas galėtų pereiti reaguodamas į nedidelį, bet ilgalaikį santykinių kainų, t. y. autorių honorarų, padidėjimą. Kitas būdas – išnagrinėti pagal licencijuotų technologijų teises pagamintų produktų rinką (plg. 25 punktą).

(23) Terminas „atitinkama rinka“, vartojamas TPBIR 3 straipsnyje ir apibrėžtas 1 straipsnio 1 dalies m punkte, reiškia atitinkamą produkto rinką ir atitinkamą technologijos rinką ir produkto, ir geografiniu atžvilgiu.

(24) Atitinkama geografinė rinka yra apibrėžta TPBIR 1 straipsnio 1 dalies l punkte ir apima teritoriją, kurioje atitinkamos įmonės yra įtrauktos į produktų pasiūlą ir paklausą arba technologijų teisių licencijavimą, kurioje konkurencijos sąlygos yra pakankamai vienodos ir kuri nuo gretimų teritorijų skiriasi tuo, kad jose yra pastebimai skirtingos konkurencijos sąlygos. Atitinkamos (-ų) technologijos rinkos (-ų) geografinė rinka gali skirtis nuo atitinkamos (-ų) produkto rinkos (-ų) geografinės rinkos.

(25) Apibrėžus atitinkamas rinkas, jų dalys gali būti priskirtos įvairiems rinkos konkurencijos šaltiniams ir naudojamos santykinei rinkos dalyvių galiai nustatyti. Kalbant apie technologijos rinkas, vienas iš galimų būdų yra apskaičiuoti rinkos dalis pagal kiekvienai technologijai tenkančią visų licencijavimo pajamų iš autorių honorarų dalį, kuri parodo technologijos dalį rinkoje, kurioje licencijuojamos konkuruojančios technologijos. Tačiau dėl informacijos apie autorių honorarus trūkumo šis būdas dažnai gali būti įmanomas tik teoriškai, bet ne praktiškai. Kitas būdas, naudojamas skaičiuojant saugumo garantą, kaip paaiškinta TPBIR 8 straipsnio d dalyje, – apskaičiuoti rinkos dalis technologijos rinkoje remiantis pagal licencijuotą technologiją pagamintų produktų pardavimu vartotojų grandies produktų rinkose (daugiau informacijos – 86 punkte ir tolesniuose punktuose). Atskirais atvejais, kai netaikomas TPBIR nustatytas saugumo garantas, siekiant tiksliau įvertinti licencijos išdavėjo galią rinkoje ir atsižvelgti į kitus žinomus veiksnius, kurie aiškiai parodo santykinę esamų technologijų padėtį rinkoje (daugiau veiksnių nurodyta (157) ir (159) bei tolesniuose punktuose), jeigu įmanoma, gali prireikti taikyti abu minėtus metodus (28).

(26) Kai kurie licencijavimo susitarimai gali daryti poveikį konkurencijai naujovių srityje. Tačiau nagrinėdama tokį poveikį Institucija paprastai apsiribos susitarimo poveikio konkurencijai esamose produkto ir technologijos rinkose analize (29). Poveikį konkurencijai tokiose rinkose gali daryti susitarimai, dėl kurių uždelsiamas tobulesnių arba naujų produktų, ateityje pakeisiančių dabartinius produktus, diegimas. Tokiais atvejais naujovės yra potencialios konkurencijos šaltinis, į kurį būtina atsižvelgti vertinant susitarimo poveikį produkto ir technologijos rinkoms. Tačiau kai kuriais atvejais gali būti naudinga ir būtina taip pat atskirai išnagrinėti poveikį konkurencijai naujovių srityje. Tai ypač naudinga tais atvejais, kai susitarimas turi įtakos naujovei, kuria siekiama kurti naujus produktus, ir kai pradiniame etape yra įmanoma nustatyti mokslinių tyrimų ir technologinės plėtros centrus (30). Tokiais atvejais gali būti analizuojama, ar sudarius susitarimą išliks pakankamai konkuruojančių mokslinių tyrimų ir technologinės plėtros centrų, kad būtų išlaikyta veiksminga konkurencija naujovių srityje.

2.4. Konkuruojančių ir nekonkuruojančių šalių skirtumai

(27) Paprastai konkuruojančių šalių susitarimai kelia didesnę riziką konkurencijai nei nekonkuruojančių šalių susitarimai. Tačiau įmonių, naudojančių tas pačias technologijas, konkurencija (tų pačių technologijų licencijos gavėjų konkurencija) yra svarbi ir papildo įmonių, naudojančių konkuruojančias technologijas, konkurenciją (skirtingų technologijų konkurencija). Pavyzdžiui, dėl tų pačių technologijų konkurencijos gali sumažėti pagal atitinkamą technologiją pagamintų produktų kainos, o tai duos ne tik tiesioginę ir greitą naudą tų produktų vartotojams, bet ir toliau skatins įmonių, naudojančių konkuruojančias technologijas, konkurenciją. Kalbant apie licencijavimą taip pat turi būti atsižvelgta į tai, kad licencijos gavėjai parduoda savo produktus. Jie neperparduoda kitos įmonės produktų. Todėl didėja produktų diferenciacija ir tarp licencijos gavėjų vyksta didesnė konkurencija dėl kokybės nei vertikaliųjų susitarimų dėl produktų perpardavimo atveju.

(28) Siekiant nustatyti šalių konkurencinius santykius, būtina išnagrinėti, ar šalys būtų faktinės arba potencialios konkurentės, jei susitarimo nebūtų. Jeigu nesudarius susitarimo šalys nebūtų faktinės arba potencialios konkurentės atitinkamoje rinkoje, kuriai daro poveikį susitarimas, jos laikomos nekonkuruojančiomis šalimis.

(29) Iš esmės susitarimo šalys nelaikomos konkurentėmis, jeigu jos daro vienpusio arba dvipusio blokavimo poveikį. Vienpusio blokavimo poveikis atsiranda tada, kai technologijos teise negalima naudotis nepažeidžiant kitos galiojančios technologijos teisės arba kai viena šalis negali komerciškai perspektyviai veikti atitinkamoje rinkoje nepažeisdama kitos šalies galiojančios technologijos teisės. Pavyzdžiui, taip yra tuo atveju, kai viena technologijos teisė apima kitos technologijos patobulinimą ir tas patobulinimas negali būti teisėtai naudojamas be pagrindinės technologijos teisės licencijos. Dvipusio blokavimo poveikis atsiranda tada, kai nė viena iš technologijų teisių negalima naudotis nepažeidžiant kitos galiojančios technologijos teisės arba kai nė viena iš šalių negali komerciškai perspektyviai veikti atitinkamoje rinkoje nepažeisdama kitos šalies galiojančios technologijos teisės ir kai šalys dėl to turi gauti viena kitos licencijas arba teisių atsisakymus (31). Tačiau praktiškai bus atvejų, kai nebus aišku, ar tam tikra technologijos teisė yra galiojanti ir pažeista.

(30) Šalys yra faktinės konkurentės tam tikro produkto rinkoje, jeigu prieš sudarydamos susitarimą veikė toje pačioje atitinkamoje produkto rinkoje. Tai, kad abi šalys, nesudariusios licencijavimo susitarimo, jau veikia toje pačioje atitinkamoje produkto rinkoje, rodo, kad greičiausiai šalys viena kitos neblokuoja. Tokio scenarijaus atveju gali būti daroma prielaida, kad šalys yra faktinės konkurentės, kol bus įrodytas blokavimo poveikis (visų pirma galutiniu teismo sprendimu).

(31) Licencijos gavėjas gali būti laikomas potencialiu konkurentu produkto rinkoje, jeigu tikėtina, kad jei nebūtų susitarimo, reaguodamas į nedidelį, bet ilgalaikį produkto kainos padidėjimą, imtųsi reikalingų papildomų investicijų, kad patektų į atitinkamą rinką. Patekimas į rinką turėtų būti vertinamas realiai, t. y. remiantis nagrinėjamo atvejo faktais. Patekimas į rinką labiau tikėtinas, jeigu licencijos gavėjas turi išteklių, kuriuos gali lengvai panaudoti, kad patektų į rinką nepatirdamas didelių negrįžtamųjų sąnaudų, arba jeigu jis jau yra parengęs patekimo į rinką planų arba pradėjo kitaip investuoti, kad patektų į rinką. Turi būti realių konkrečių galimybių licencijos gavėjui patekti į atitinkamą rinką ir konkuruoti su jau įsitvirtinusiomis įmonėmis (32). Atitinkamai licencijos gavėjas negali būti apibūdintas kaip potencialus konkurentas, jeigu jo patekimas į rinką nėra pagrįstas ekonomiškai perspektyvia strategija (33).

(32) Specialiu intelektinės nuosavybės teisių atveju papildomas veiksnys vertinant, ar šalys yra potencialios konkurentės konkrečioje rinkoje, yra galimybė, kad jų intelektinės nuosavybės teisės daro blokavimo poveikį, tai yra, kad licencijos gavėjas negali patekti į atitinkamą rinką nepažeisdamas kitos šalies intelektinės nuosavybės teisių.

(33) Jeigu aiškumo nėra, nes nėra galutinio teismo sprendimo, kad blokavimo poveikis egzistuoja, ir šis klausimas neaiškus, šalys, spręsdamos klausimą, ar jos yra potencialios konkurentės, turės remtis visais tuo metu turimais įrodymais, be kita ko, susijusiais su intelektinės nuosavybės teisių pažeidimo galimybe, ir su tuo, ar konkrečiu atveju nėra faktinių galimybių esamas intelektinės nuosavybės teises apeiti. NET jeigu blokavimo poveikio galimybė negali būti atmesta, pagrįsti požiūrį, kad šalys yra bent jau potencialios konkurentės, gali tai, kad jau įvykdyta didelių investicijų siekiant patekti į konkrečią rinką arba šiuo tikslu yra parengta pažangių planų. Ypač įtikinamų blokavimo poveikio įrodymų gali būti reikalaujama tais atvejais, kai šalys siekia būti laikomos nekonkuruojančiomis šalimis ir todėl yra suinteresuotos, kad būtų patvirtinta, jog egzistuoja blokavimo poveikis, pavyzdžiui, kai įtariamas blokavimo poveikis yra susijęs su technologijomis, kurios yra technologijos pakaitalai (žr. 22 punktą), arba jeigu licencijos išdavėjas licencijos gavėjui yra suteikęs didelę finansinę paskatą.

(34) Kad patekimas į rinką taptų realiu konkurenciniu spaudimu, turi egzistuoti tikimybė, kad jis įvyks per trumpą laikotarpį (34). Paprastai toks laikotarpis yra nuo vienerių iki dvejų metų. Tačiau tam tikrais atvejais gali būti atsižvelgiama į ilgesnį laikotarpį. Kriterijus šiam laikotarpiui nustatyti gali būti laikotarpis, kurio reikia, kad jau į rinką patekusios įmonės suderintų savo pajėgumus. Pavyzdžiui, tikėtina, kad šalys bus laikomos potencialiomis konkurentėmis produkto rinkoje, jeigu licencijos gavėjas vienoje geografinėje rinkoje gamina produktus pagal nuosavą technologiją, o kitoje geografinėje rinkoje pradeda gaminti produktus pagal licencijuojamą konkuruojančią technologiją. Tokiomis aplinkybėmis tikėtina, kad licencijos gavėjas, gamindamas produktus pagal nuosavą technologiją, būtų galėjęs patekti į antrąją geografinę rinką, jeigu jam netrukdytų objektyvūs veiksniai, tarp jų – blokuojančiosios intelektinės nuosavybės teisės.

(35) Šalys yra faktinės konkurentės technologijos rinkoje, jeigu jos abi jau licencijuoja technologijos pakaitalus, arba licencijos gavėjas jau licencijuoja savo technologiją, o licencijos išdavėjas į technologijos rinką patenka licencijos gavėjui suteikdamas konkuruojančios technologijos licenciją.

(36) Šalys, turinčios nuosavų technologijos pakaitalų, yra laikomos potencialiomis konkurentėmis technologijos rinkoje, jeigu licencijos gavėjas nelicencijuoja savo technologijos, bet yra tikėtina, kad jis tai darytų, jeigu šiek tiek, bet nuolat didėtų technologijų kainos. Paprastai yra sunkiau įvertinti, ar šalys yra potencialios konkurentės technologijos rinkose. Todėl taikant TPBIR į potencialią konkurenciją technologijos rinkoje nėra atsižvelgiama (žr. 83 punktą), o šalys laikomos nekonkuruojančiomis šalimis.

(37) Kai kuriais atvejais taip pat galima daryti išvadą, kad, nors licencijos išdavėjas ir licencijos gavėjas ir gamina konkuruojančius produktus, jie yra nekonkuruojančios šalys atitinkamoje produkto ir atitinkamoje technologijos rinkoje, nes licencijuota technologija yra tokia radikali naujovė, kad dėl jos licencijos gavėjo technologija tapo pasenusi ir nekonkurencinga. Tokiais atvejais licencijos išdavėjo technologija sukuria naują rinką arba išstumia iš esamos rinkos licencijos gavėjo technologiją. Tačiau susitarimo sudarymo metu dažnai neįmanoma padaryti tokios išvados. Tai, kad senesnė technologija paseno arba yra nekonkurencinga, paprastai paaiškėja tik praėjus tam tikram laikui, per kurį vartotojai turi galimybę naudoti technologiją arba pagal šią technologiją pagamintus produktus. Pavyzdžiui, sukūrus kompaktinių diskų (CD) technologiją ir pradėjus rinkoje prekiauti grotuvais bei diskais, dar nebuvo akivaizdu, kad naujoji technologija pakeis ilgai grojančių plokštelių (LP) technologiją. Tai tapo akivaizdu tik po kelerių metų. Todėl, jei susitarimo sudarymo metu nebus akivaizdu, kad licencijos gavėjo technologija yra pasenusi arba nekonkurencinga, šalys bus laikomos konkurentėmis. Tačiau dėl to, kad 53 straipsnio 1 ir 3 dalys turi būti taikomos atsižvelgiant į faktines susitarimo sudarymo aplinkybes, vertinimui įtakos turi svarbūs faktų pasikeitimai. Todėl šalių santykių vertinimas pasikeis ir šalys bus laikomos nekonkuruojančiomis šalimis, jeigu po kurio laiko licencijos gavėjo technologija rinkoje taps pasenusi arba nekonkurencinga.

(38) Susitarimą sudariusios šalys gali tapti konkurentėmis, jei licencijos gavėjas sukuria ar įsigyja ir pradeda naudoti konkuruojančią technologiją. Tokiais atvejais būtina atsižvelgti į tai, kad susitarimo sudarymo metu šalys buvo nekonkuruojančios šalys ir kad susitarimas buvo sudarytas tokiomis aplinkybėmis. Todėl Institucija daugiausia dėmesio skirs tam, kokį poveikį susitarimas daro licencijos gavėjo galimybei naudoti nuosavą (konkuruojančią) technologiją. Visų pirma, sunkių apribojimų sąrašas, taikomas konkurentų susitarimams, šiems susitarimams nebus taikomas, nebent šalims tapus konkurentėmis susitarimas vėliau kaip nors iš esmės pakeičiamas (žr. TPBIR 4 straipsnio 3 dalį).

(39) Įmonės gali tapti konkurentėmis ir po susitarimo sudarymo, jeigu licencijos gavėjas jau veikė atitinkamoje rinkoje, kurioje parduodamas sutartinis produktas, iki licencijos gavimo ir jeigu licencijos išdavėjas po tokio susitarimo sudarymo patenka į atitinkamą rinką naudodamasis licencijuotų technologijų teisėmis arba nauja technologija. Šiuo atveju sunkių apribojimų sąrašas, taikomas nekonkuruojančių šalių susitarimams, susitarimui bus taikomas ir toliau, nebent susitarimas vėliau kaip nors iš esmės pakeičiamas (žr. TPBIR 4 straipsnio 3 dalį). Esminis pakeitimas apima šalių naujo technologijų perdavimo susitarimo, susijusio su konkuruojančių technologijų teisėmis, kurios gali būti naudojamos produktams, konkuruojantiems su sutartiniais produktais, gaminti, sudarymą.

3. TPBIR TAIKYMAS

3.1. TPBIR poveikis

(40) Tam tikrų kategorijų technologijų perdavimo susitarimams, kurie tenkina TPBIR nustatytas sąlygas, taikoma 53 straipsnio 1 dalyje nustatyto draudimo išimtis. Susitarimai, kuriems taikomos bendrosios išimtys, yra teisėti ir vykdytini. Tokie susitarimai gali būti draudžiami tik ateityje ir tik Institucijai ir ELPA valstybių konkurencijos institucijoms atšaukus bendrąją išimtį. Nacionaliniai teismai, sprendžiantys privačius ginčus, vadovaudamiesi 53 straipsniu negali uždrausti susitarimų, kuriems taikoma bendroji išimtis.

(41) Bendroji išimtis, taikoma tam tikroms technologijų perdavimo susitarimų kategorijoms, yra grindžiama prezumpcija, kad tokie susitarimai, kai jiems taikoma 53 straipsnio 1 dalis, tenkina keturias 53 straipsnio 3 dalyje nustatytas sąlygas. Todėl daroma prielaida, kad tokiais susitarimais didinamas ekonominis veiksmingumas, kad juose numatyti apribojimai yra būtini tam veiksmingumui pasiekti, kad didesnio veiksmingumo rezultatais sąžiningai pasidalijama su vartotojais susijusiose rinkose ir kad jais atitinkamoms įmonėms nesuteikiama galimybė panaikinti didelės atitinkamų produktų dalies konkurencijos. TPBIR nustatytų rinkos dalies ribų (3 straipsnis), sunkių apribojimų (4 straipsnis) ir neleistinų apribojimų (5 straipsnis) tikslas – užtikrinti, kad bendroji išimtis būtų taikoma tik ribojamiesiems susitarimams, kurie pagrįstai gali būti vertinami kaip atitinkantys 53 straipsnio 3 dalyje nustatytas sąlygas.

(42) Kaip nurodyta šių gairių 4 skyriuje, daugeliui licencijavimo susitarimų 53 straipsnio 1 dalis nėra taikoma dėl to, kad šiais susitarimais visai neribojama konkurencija, arba dėl to, kad konkurencija ribojama nepastebimai (35). Tais atvejais, kai dėl kurios nors priežasties tokiems susitarimams bus taikomas TPBIR, nebūtina nustatyti, ar jiems taikoma 53 straipsnio 1 dalis (36).

(43) Kai bendroji išimtis netaikoma, svarbu išnagrinėti, ar konkrečiu atveju susitarimui taikoma 53 straipsnio 1 dalis ir, jei taip, ar tenkinamos 53 straipsnio 3 dalyje nustatytos sąlygos. Nedaroma prielaida, kad technologijos perdavimo susitarimams, kuriems nėra taikoma bendroji išimtis, taikoma 53 straipsnio 1 dalis arba kad jie netenkina 53 straipsnio 3 dalies sąlygų. Visų pirma, faktas, kad šalių rinkos dalys yra didesnės nei nustatytosios TPBIR 3 straipsnyje, nėra pakankamas pagrindas daryti išvadą, kad susitarimui yra taikoma 53 straipsnio 1 dalis. Reikia atlikti atskirą tikėtino susitarimo poveikio vertinimą. Tik tais atvejais, kai susitarimuose yra sunkių konkurencijos apribojimų, paprastai galima daryti prielaidą, kad jie yra draudžiami 53 straipsniu.

3.2. TPBIR taikymo sritis ir trukmė

3.2.1. Technologijų perdavimo susitarimų esmė

(44) TPBIR ir šios gairės taikomi technologijų perdavimo susitarimams. Pagal TPBIR 1 straipsnio 1 dalies b punktą sąvoka „technologijos teisės“ apima praktinę patirtį ir patentus, naudinguosius modelius, dizaino teises, puslaidininkių produktų topografijas, papildomos apsaugos sertifikatus medicinos produktams arba kitiems produktams, kuriems gali būti išduodami tokie papildomos apsaugos sertifikatai, augalų veislių selekcininkų sertifikatus ir programinės įrangos autorių teises arba išvardytų teisių derinį, taip pat paraiškas dėl šių teisių ir jų registracijos. Licencijuotų technologijų teisės turėtų suteikti licencijos gavėjui galimybę (naudojant kitus išteklius arba jų nenaudojant) gaminti sutartinius produktus. TPBIR taikomas tik EEE valstybėse, kuriose licencijos išdavėjas turi atitinkamas technologijų teises. Kitu atveju perduodamų technologijų teisių, kaip apibrėžta TPBIR, nėra.

(45) Praktinė patirtis, kaip apibrėžta TPBIR 1 straipsnio 1 dalies i punkte, – tai praktinės informacijos, gautos iš patirties ir atliekant bandymus, kuri yra slapta, esminė ir apibrėžta, rinkinys: a) „Slapta“ reiškia tai, kad praktinė patirtis nėra visuotinai žinoma arba lengvai prieinama. b) „Esminė“ reiškia tai, kad praktinė patirtis apima informaciją, kuri yra svarbi ir naudinga licencijavimo susitarime numatytiems produktams gaminti arba licencijavimo susitarime numatytam procesui taikyti. Kitaip tariant, informacija turi būti labai svarbi sutartinių produktų gamybai arba ją palengvinti. Tai, kad licencijuota praktinė patirtis yra susijusi su produktu, o ne su procesu, reiškia, kad praktinė patirtis yra naudinga gaminant sutartinį produktą. Ši sąlyga netenkinama, kai sutartinis produktas gali būti gaminamas pagal laisvai prieinamą technologiją. Tačiau šia sąlyga nėra reikalaujama, kad sutartinio produkto vertė būtų didesnė nei produktų, pagamintų pagal laisvai prieinamą technologiją. Proceso technologijų atveju ši sąlyga reiškia, kad praktinė patirtis yra naudinga dėl to, kad susitarimo sudarymo metu galima pagrįstai tikėtis, kad bus galima labai pagerinti licencijos gavėjo konkurencinę padėtį, pavyzdžiui, sumažinant jo gamybos sąnaudas. c) „Apibrėžta“ reiškia tai, kad galima patikrinti, ar licencijuota praktinė patirtis atitinka slaptumo ir esmingumo kriterijus. Ši sąlyga tenkinama tuo atveju, kai licencijuota praktinė patirtis yra aprašyta vadovuose arba išdėstyta kita rašytine forma. Tačiau kai kuriais atvejais gali būti neįmanoma to padaryti dėl pagrįstų priežasčių. Licencijuotą praktinę patirtį gali sudaryti praktinės licencijos išdavėjo darbuotojų žinios. Pavyzdžiui, licencijos išdavėjo darbuotojai gali turėti slaptų ir esminių žinių apie tam tikrą gamybos procesą, kurios licencijos gavėjui perduodamos teikiant mokymą licencijos gavėjo darbuotojams. Tokiais atvejais susitarime pakanka nurodyti bendrą praktinės patirties pobūdį ir darbuotojus, kurie dalyvavo ar dalyvaus perduodant šią patirtį licencijos gavėjui.

(46) Technologijų perdavimo susitarimų nuostatoms, kuriose numatyta, kad licencijos gavėjas perka produktus, TPBIR yra taikomas tik tuo atveju, jeigu tos nuostatos yra tiesiogiai susijusios su sutartinių produktų gamyba arba pardavimu. Todėl TPBIR netaikomas technologijų perdavimo susitarimo dalims, susijusioms su ištekliais ir (arba) įranga, kurie naudojami kitais tikslais nei sutartiniams produktams gaminti. Pavyzdžiui, kai pienas parduodamas kartu licencijuojant sūrio gamybos technologiją, TPBIR bus taikomas tik pienui, iš kurio gaminamas sūris naudojant licencijuotą technologiją.

(47) Technologijų perdavimo susitarimų nuostatoms, kuriose numatytas kito pobūdžio intelektinės nuosavybės, pavyzdžiui, prekės ženklų ir autorių teisių, išskyrus programinės įrangos autorių teises (dėl programinės įrangos autorių teisių žr. 44 ir 62 punktus), licencijavimas, TPBIR yra taikomas tik tuo atveju, jeigu (ir tokiu mastu, kokiu) tos nuostatos yra tiesiogiai susijusios su sutartinių produktų gamyba arba pardavimu. Šia sąlyga užtikrinama, kad nuostatoms dėl kito pobūdžio intelektinės nuosavybės teisių bendroji išimtis būtų taikoma, jei šios kitos intelektinės nuosavybės teisės suteikia licencijos gavėjui galimybę geriau išnaudoti licencijuotos technologijos teises. Pavyzdžiui, jeigu licencijos išdavėjas leidžia licencijos gavėjui ant pagal licencijuotą technologiją pagamintų produktų naudoti jo prekės ženklą, įsigijęs prekės ženklo licenciją, licencijos gavėjas galės geriau išnaudoti licencijuotą technologiją, nes vartotojai galės iš karto susieti produktą ir savybes, kurios jam suteikiamos dėl licencijuotos technologijos teisių. Nustatant licencijos gavėjui prievolę naudoti licencijos išdavėjo prekės ženklą taip pat skatinama technologijos sklaida, nes licencijos išdavėjas gali nurodyti, kad jis yra atitinkamos technologijos autorius. Šio scenarijaus atveju TPBIR taikomas technologijų perdavimo susitarimams net jei šalys iš esmės yra suinteresuotos išnaudoti prekės ženklą, o ne technologiją (37).

(48) TPBIR netaikomas kitoms nei programinės įrangos autorių teisėms (išskyrus (47) punkte nurodytą atvejį). Vis dėlto, Institucija, vertindama autorių teisių, susijusių su sutartinių produktų gamyba, licencijavimą pagal 53 straipsnį, paprastai taikys TPBIR ir šiose gairėse nustatytus principus.

(49) Kita vertus, manoma, kad dėl autorių teisėmis saugomų kūrinių, visų pirma filmų ar muzikos, nuomos teisių ir viešo atlikimo teisių licencijavimo kyla specifinių problemų ir tokio licencijavimo vertinimas pagal šiose gairėse nustatytus principus gali būti nepagrįstas. Taikant 53 straipsnį, būtina atsižvelgti į kūrinio specifiką ir į tai, kaip jis naudojamas (38). Todėl Institucija TPBIR ir šių gairių kitų teisių licencijavimui analogiškai netaikys.

(50) Institucija TPBIR ir šiose gairėse nustatytų principų netaikys ir prekės ženklų licencijavimui (išskyrus (47) punkte nurodytą atvejį). Prekės ženklų licencijos dažnai suteikiamos prekėms ir paslaugoms platinti ir perparduoti ir apskritai yra labiau susijusios su platinimo susitarimais, o ne su technologijos licencijavimu. Kai prekės ženklo licencija yra tiesiogiai susijusi su prekių ir paslaugų naudojimu, pardavimu arba perpardavimu ir nėra pagrindinis susitarimo dalykas, licencijavimo susitarimui taikomas EEE susitarimo XIV priedo 2 punkte nurodytas teisės aktas (2010 m. balandžio 20 d. Komisijos reglamentas (ES) Nr. 330/2010) dėl EEE susitarimo 53 straipsnio 3 dalies taikymo vertikaliųjų susitarimų ir suderintų veiksmų rūšims (toliau – Vertikaliųjų susitarimų bendrosios išimties reglamentas) (39).

3.2.2. Perdavimo sąvoka

(51) Sąvoka „perdavimas“ reiškia, kad technologiją viena įmonė turi perduoti kitai įmonei. Toks perdavimas paprastai atliekamas suteikiant licenciją, pagal kurią licencijos išdavėjas už autorių honorarą suteikia licencijos gavėjui teisę naudoti jo technologijų teises.

(52) Kaip nustatyta TPBIR 1 straipsnio 1 dalies c punkte, perleidimo susitarimai, kai dalis rizikos, susijusios su technologijos teisių naudojimu tenka technologiją perleidžiančiam subjektui, taip pat laikomi technologijų perdavimo susitarimais. Taip visų pirma yra tuomet, kai už perleidimą mokėtina suma priklauso nuo gavėjo apyvartos iš produktų, pagamintų pasinaudojant perleista technologija, tokių pagamintų produktų kiekio arba taikant tą technologiją atliktų operacijų skaičiaus.

(53) Susitarimas, kuriuo licencijos išdavėjas savo technologijos teisių įsipareigoja nenaudoti prieš licencijos gavėją, taip pat gali būti laikomas technologijos teisių perdavimu. Iš tiesų grynosios patentinės licencijos esmę sudaro teisė veikti neviršijant išimtinės patento teisės. Tai reiškia, kad TPBIR taip pat taikomas vadinamiesiems teisės reikšti pretenzijas atsisakymo susitarimams ir susitarimams dėl ginčų sprendimo, kuriais licencijos išdavėjas leidžia licencijos gavėjui vykdyti gamybą pagal patentą (40).

3.2.3. Dviejų šalių susitarimai

(54) Pagal TPBIR 1 straipsnio 1 dalies c punktą reglamentas yra taikomas tik dviejų įmonių technologijų perdavimo susitarimams. TPBIR nėra taikomas daugiau nei dviejų įmonių technologijų perdavimo susitarimams. Atskiriant dvišalius ir daugiašalius įmonių susitarimus, svarbiausias kriterijus yra tai, ar atitinkamą susitarimą sudaro daugiau nei dvi įmonės.

(55) Dviejų įmonių sudarytiems susitarimams taikomas TPBIR net tuo atveju, jei susitarime nustatomos sąlygos daugiau nei vienam prekybos lygmeniui. Pavyzdžiui, TPBIR taikomas licencijavimo susitarimui, kuris sudaromas ne tik dėl gamybos etapo, bet ir dėl platinimo etapo ir kuriame nustatomi įpareigojimai, kuriuos licencijos gavėjas turi arba gali nustatyti pagal licenciją pagamintų produktų perpardavėjams (41).

(56) Susitarimai, kuriais steigiami technologijų fondai ir teikiamos licencijos iš technologijų fondų, paprastai yra daugiašaliai susitarimai, todėl jiems TPBIR netaikomas (42). Technologijų fondo sąvoka apima susitarimus, kuriais dvi arba daugiau šalių susitaria sujungti atitinkamas technologijas ir licencijuoti jų paketą. Technologijų fondo sąvoka taip pat apima susitarimus, kuriais dvi arba daugiau įmonių susitaria suteikti licenciją trečiajai šaliai ir leisti jai licencijuoti technologijų paketą.

(57) Daugiau nei dviejų įmonių sudaryti susitarimai dažnai kelia tokių pačių problemų kaip ir to paties pobūdžio dviejų įmonių sudaryti licencijavimo susitarimai. Atskirai vertindama licencijavimo susitarimus, kurių pobūdis yra toks pats kaip susitarimų, kuriems taikoma bendroji išimtis, tačiau kuriuos sudarė daugiau nei dvi įmonės, Institucija analogiškai taikys TPBIR nustatytus principus. Tačiau technologijų fondų ir licencijavimo iš technologijų fondų klausimai konkrečiai nagrinėjami šių gairių 4.4 skirsnyje.

3.2.4. Susitarimai dėl sutartinių produktų gamybos

(58) Iš TPBIR 1 straipsnio 1 dalies c punkto matyti, jog tam, kad jis būtų taikomas licencijavimo susitarimams, šie susitarimai turi būti sudaromi siekiant gaminti sutartinius produktus, t. y. pagal licencijuotos technologijos teises arba jomis naudojantis gaminamus produktus. Pagal licenciją licencijos gavėjui ir (arba) jo subrangovui (-ams) turi būti leidžiama naudotis licencijuota technologija prekėms gaminti arba paslaugoms teikti (taip pat žr. TPBIR preambulės 7 konstatuojamąją dalį).

(59) Jeigu susitarimu siekiama ne gaminti sutartinius produktus, bet, pavyzdžiui, tik blokuoti konkuruojančios technologijos plėtojimą, licencijavimo susitarimui netaikomas TPBIR ir šios gairės taip pat gali būti netinkamos susitarimui vertinti. Apskritai jei šalys nenaudoja licencijuotos technologijos teisių, nevyksta jokia veiksmingumą didinanti veikla, todėl nėra pagrindo bendrajai išimčiai. Tačiau naudojimas nebūtinai reiškia išteklių integravimą. Naudojimas taip pat vyksta, jei išdavus licenciją jos gavėjui suteikiama dizaino laisvė, nes suteikiama galimybė naudoti nuosavą technologiją ir nerizikuoti, kad licencijos išdavėjas pateiks pretenzijų dėl teisių pažeidimo. Jei licencijas suteikia konkuruojančios šalys, faktas, kad šalys nenaudoja licencijuotos technologijos, gali reikšti, kad už susitarimo slypi kartelis. Dėl šių priežasčių Institucija itin atidžiai nagrinės technologijos nenaudojimo atvejus.

(60) TPBIR taikomas licencijavimo susitarimams, kuriais licencijos gavėjui ir (arba) jo subrangovui (-ams) suteikiama licencija gaminti sutartinius produktus. Todėl TPBIR netaikomas technologijų perdavimo susitarimams (jų dalims), kuriais leidžiamas sublicencijavimas. Tačiau Institucija TPBIR ir šiose gairėse nustatytus principus analogiškai taikys licencijos išdavėjo ir licencijos gavėjo pagrindiniams licencijavimo susitarimams (t. y. susitarimams, kuriais licencijos išdavėjas leidžia licencijos gavėjui sublicencijuoti technologiją). TPBIR yra taikomas licencijos gavėjo ir sublicencijos gavėjo susitarimams dėl sutartinių produktų gamybos.

(61) Terminas „sutartiniai produktai“ apima prekes ir paslaugas, gaminamas arba teikiamas naudojantis licencijuotos technologijos teisėmis. Taip yra tais atvejais, kai licencijuota technologija yra naudojama gamybos procese ir kai ji yra įtraukiama į produktą. Šiose gairėse terminas „pagal licencijuotą technologiją pagaminti produktai“ apima abu šiuos atvejus. TPBIR taikomas visais atvejais, kai technologijos teisės yra licencijuojamos prekėms gaminti ir paslaugoms teikti. TPBIR ir šios gairės yra grindžiami prielaida, kad tarp licencijuotos technologijos teisių ir sutartinio produkto egzistuoja tiesioginė sąsaja. Tais atvejais, kai tokios sąsajos nėra, t. y. jeigu susitarimu nesiekiama sudaryti sąlygas sutartiniams produktams gaminti, TPBIR ir šiose gairėse nustatyti analizės principai gali būti netinkami.

(62) Programinės įrangos autorių teisių licencijavimas siekiant tik dauginti ir platinti saugomą kūrinį, t. y. kopijų, skirtų perparduoti, gamyba nėra laikoma gamyba, apibrėžta TPBIR reglamente, ir todėl TPBIR ir šios gairės tokiai gamybai netaikomi. Vietoje to tokiam dauginimui siekiant platinti pagal analogiją taikomas Vertikaliųjų susitarimų bendrosios išimties reglamentas (43) ir Vertikaliųjų apribojimų gairės (44). Jeigu licencija suteikiama programinei įrangai duomenų laikmenose dauginti, tai laikoma dauginimu siekiant platinti, nepriklausomai nuo techninių tos programinės įrangos platinimo priemonių. Pavyzdžiui, TPBIR ir šios gairės netaikomi programinės įrangos autorių teisių licencijavimui, kai licencijos gavėjui suteikiama pagrindinė programinės įrangos kopija, kad jis galėtų dauginti programinę įrangą ir parduoti ją galutiniams naudotojams. TPBIR ir gairės taip pat netaikomi programinės įrangos autorių teisių ir jos platinimo licencijavimui pagal paketo (angl. shrink wrap) licencijas, t. y. sąlygas, įtrauktas į spausdintinės kopijos paketą, kurį atidarydamas galutinis naudotojas patvirtina, kad sutinka su tomis sąlygomis, arba programinės įrangos autorių teisių ir jos platinimo licencijavimui atsisiunčiant programinę įrangą internetu.

(63) Tačiau jei licencijos gavėjas licencijuotą programinę įrangą įdiegs į sutartinį produktą, tai bus laikoma gamyba, o ne vien tik dauginimu. Pavyzdžiui, TPBIR ir šios gairės taikomi programinės įrangos autorių teisių licencijavimui, kai licencijos gavėjui suteikiama teisė dauginti programinę įrangą įdiegiant ją į prietaisą, su kuriuo ta programinė įranga sąveikauja.

(64) TPBIR taikomas subrangai, kai licencijos išdavėjas suteikia technologijos teisių licenciją licencijos gavėjui, kuris įsipareigoja gaminti pagal šią licenciją tam tikrus produktus išimtinai licencijos išdavėjui. Subrangos atveju licencijos išdavėjas taip pat gali suteikti įrangą, naudojamą susitarimo prekėms gaminti ir paslaugoms teikti. Kad tokiai technologijų perdavimo susitarime numatytai subrangai būtų taikomas TPBIR, suteikta įranga turi būti tiesiogiai susijusi su sutartinių produktų gamyba. Subrangai taip pat taikomas Institucijos pranešimas dėl tam tikrų subrangos susitarimų vertinimo pagal EEE susitarimo 53 straipsnio 1 dalį (45). Pagal tą pranešimą, kuris tebetaikomas, subrangos susitarimams, kuriais subrangovas įsipareigoja gaminti tam tikrus produktus išimtinai rangovui, 53 straipsnio 1 dalis paprastai nėra taikoma. Subrangos susitarimams, kuriais rangovas nustato subrangos vertės grandinėje esančio vieno subrangovo tarpinio sutartinio produkto perdavimo kitam subrangovui kainą, 53 straipsnio 1 dalis taip pat netaikoma, jeigu sutartiniai produktai gaminami išimtinai rangovui. Tačiau 53 straipsnis gali būti taikomas kitiems subrangovui nustatytiems apribojimams, pavyzdžiui, įpareigojimui savo iniciatyva nevykdyti mokslinių tyrimų ir technologinės plėtros ir jais nesinaudoti (46).

(65) TPBIR taip pat taikomas susitarimams, pagal kuriuos licencijos gavėjas turi vykdyti technologinę plėtrą, kai produktas arba procesas dar nėra parengtas komerciniam naudojimui, jeigu sutartinis produktas yra nurodytas. NET jeigu reikalingas papildomas darbas ir investicijos, susitarimo objektas yra nurodyto sutartinio produkto, t. y. produktų, gaminamų naudojant licencijuotos technologijos teises, gamyba.

(66) TPBIR ir šios gairės nėra taikomi susitarimams, kuriais technologijos teisių licencija suteikiama tam, kad licencijos gavėjas galėtų tęsti mokslinius tyrimus ir technologinę plėtrą įvairiose srityse, įskaitant tolesnį produkto, susijusio su tokiais moksliniais tyrimais ir technologine plėtra, plėtojimą (47). Pavyzdžiui, TPBIR ir gairės netaikomi tais atvejais, kai licencija suteikiama technologinių tyrimų priemonei, naudojamai tolesnių tyrimų procese. Jie taip pat netaikomi mokslinių tyrimų ir technologinės plėtros subrangos susitarimams, kuriais licencijos gavėjas įsipareigoja vykdyti mokslinius tyrimus ir technologinę plėtrą licencijuotos technologijos srityje ir licencijos išdavėjui perduoti patobulintą technologijos paketą (48). Pagrindinis tokio susitarimo objektas yra tyrimų ir technologinės plėtros paslaugų teikimas, siekiant patobulinti technologiją, o ne prekių gamyba ir paslaugų teikimas pagal licencijuotą technologiją.

3.2.5. Trukmė

(67) Atsižvelgiant į TPBIR taikymo trukmę (TPBIR nustos galioti 2026 m. balandžio 30 d.), bendroji išimtis taikoma tol, kol licencijuotos nuosavybės teisė yra prarandama, nustoja galioti ar paskelbiama negaliojančia. Praktinės patirties atveju bendroji išimtis taikoma tol, kol licencijuota praktinė patirtis išliks slapta, išskyrus tuos atvejus, kai praktinė patirtis dėl licencijos gavėjo veiksmų tampa viešai žinoma, – šiuo atveju išimtis taikoma susitarimo galiojimo laikotarpiu (žr. TPBIR 2 straipsnį).

(68) Bendroji išimtis taikoma kiekvienai susitarimo licencijuotos technologijos teisei ir nebetaikoma paskutinei technologijos teisei nustojus galioti, tapus negaliojančia arba vieša, kaip apibrėžta TPBIR.

3.2.6. Ryšys su kitais bendrosios išimties reglamentais

(69) TPBIR taikomas dviejų įmonių susitarimams dėl technologijos teisių licencijavimo sutartiniams produktams gaminti. Tačiau technologijos teisės gali būti ir kitokio pobūdžio susitarimų dalis. Be to, pagal licencijuotą technologiją pagaminti produktai vėliau parduodami rinkoje. Todėl būtina išanalizuoti TPBIR sąsają su EEE susitarimo XIV priedo 6 punkte nurodytu teisės aktu (2010 m. gruodžio 14 d. Komisijos reglamentu (ES) Nr. 1218/2010 dėl Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 101 straipsnio 3 dalies taikymo tam tikrų rūšių specializacijos susitarimams (toliau – Specializacijos bendrosios išimties reglamentas)) (49), su EEE susitarimo XIV priedo 7 punkte nurodytu teisės aktu (2010 m. gruodžio 14 d. Komisijos reglamentu (ES) Nr. 1217/2010 dėl Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 101 straipsnio 3 dalies taikymo tam tikrų rūšių mokslinių tyrimų ir technologijų plėtros susitarimams (toliau – Mokslinių tyrimų ir technologinės plėtros bendrosios išimties reglamentas)) (50) ir su Vertikaliųjų susitarimų bendrosios išimties reglamentu (51).

3.2.6.1. Specializacijos ir mokslinių tyrimų ir technologinės plėtros susitarimams taikomi bendrosios išimties reglamentai

(70) TPBIR netaikomas licencijavimui pagal specializacijos susitarimus, kuriems taikomas Specializacijos bendrosios išimties reglamentas, arba licencijavimui pagal mokslinių tyrimų ir technologinės plėtros susitarimus, kuriems taikomas Mokslinių tyrimų ir technologinės plėtros bendrosios išimties reglamentas (žr. TPBIR 7 konstatuojamąją dalį ir 9 straipsnį).

(71) Pagal Specializacijos bendrosios išimties reglamento 1 straipsnio 1 dalies d punktą tas reglamentas taikomas visų pirma bendros gamybos susitarimams, kuriais dvi ar daugiau šalių susitaria bendrai gaminti tam tikrus produktus. Reglamentas taip pat taikomas nuostatoms dėl intelektinės nuosavybės teisių perdavimo arba naudojimo, jeigu jos nėra pagrindinis susitarimo objektas, tačiau yra tiesiogiai su juo susijusios ir būtinos jam įgyvendinti.

(72) Jeigu įmonės įsteigia bendrą gamybos įmonę ir suteikia jai licenciją naudoti technologiją produktams gaminti, tokiam licencijavimui taikomas ne TPBIR, bet Specializacijos bendrosios išimties reglamentas. Taigi, licencijos teikimas bendros gamybos įmonei paprastai vertinamas pagal Specializacijos bendrosios išimties reglamentą. Tačiau jeigu bendra įmonė licencijuoja technologiją trečiosioms šalims, ši veikla nėra susijusi su bendros įmonės vykdoma gamyba ir minėtas reglamentas nėra taikomas. Licencijavimo susitarimais, kuriais sujungiamos šalių technologijos, sukuriami technologijų fondai, kurie nagrinėjami šių gairių 4.4 dalyje.

(73) Mokslinių tyrimų ir technologinės plėtros bendrosios išimties reglamentas taikomas susitarimams, kuriais dvi arba daugiau įmonių susitaria bendrai vykdyti mokslinius tyrimus ir technologinę plėtrą ir bendrai naudotis jų rezultatais. Pagal to reglamento 1 straipsnio 1 dalies m punktą moksliniai tyrimai ir technologinė plėtra vykdomi ir jų rezultatai naudojami bendrai, kai su tuo susijusį darbą atlieka bendra darbo grupė, organizacija arba įmonė, jis bendrai pavedamas trečiajai šaliai arba paskirstomas tarp šalių pagal specializaciją mokslinių tyrimų, technologinės plėtros, gamybos ir platinimo, įskaitant licencijavimą, srityje. Tas reglamentas taip pat taikomas apmokamų mokslinių tyrimų ir technologinės plėtros susitarimams, kuriais dvi arba daugiau įmonių susitaria, kad mokslinius tyrimus ir technologinę plėtrą vykdo viena šalis, o juos finansuoja – kita šalis, neatsižvelgiant į tai, ar jų rezultatai naudojami bendrai (žr. Mokslinių tyrimų ir technologinės plėtros bendrosios išimties reglamento 1 straipsnio 1 dalies a punkto vi papunktį).

(74) Tai reiškia, kad Mokslinių tyrimų ir technologinės plėtros bendrosios išimties reglamentas taikomas tuo atveju, kai šalys suteikia licenciją viena kitai ir kai pagal mokslinių tyrimų ir technologinės plėtros susitarimą šalys suteikia licenciją bendram subjektui. Tokiam licencijavimui taikomas tik Mokslinių tyrimų ir technologinės plėtros bendrosios išimties reglamentas, o ne TPBIR. Tokiuose susitarimuose šalys taip pat gali nustatyti mokslinių tyrimų ir technologinės plėtros susitarimų įgyvendinimo rezultatų licencijavimo trečiosioms šalims sąlygas. Tačiau atsižvelgiant į tai, kad licenciją gaunanti trečioji šalis nėra mokslinių tyrimų ir technologinės plėtros susitarimo šalis, su trečiąja šalimi sudarytam atskiram licencijavimo susitarimui Mokslinių tyrimų ir technologinės plėtros bendrosios išimties reglamentas netaikomas. Tam licencijavimo susitarimui taikoma TPBIR bendroji išimtis, jeigu tenkinamos sąlygos.

3.2.6.2. Vertikaliųjų susitarimų bendrosios išimties reglamentas

(75) Vertikaliųjų susitarimų bendrosios išimties reglamentas taikomas susitarimams, kurie sudaromi tarp dviejų ar daugiau įmonių, kurių kiekviena, įgyvendindama susitarimą, veikia skirtinguose gamybos arba platinimo grandinės lygmenyse, susiję su sąlygomis, kuriomis šalys gali pirkti, parduoti arba perparduoti tam tikras prekes arba paslaugas. Taigi, šis reglamentas taikomas tiekimo ir platinimo susitarimams (52).

(76) Atsižvelgiant į tai, kad TPBIR taikomas tik dviejų šalių susitarimams ir kad licencijos gavėjas, parduodantis pagal licencijuotą technologiją pagamintus produktus, pagal Vertikaliųjų susitarimų bendrosios išimties reglamentą yra laikomas tiekėju, šie du bendrosios išimties reglamentai yra glaudžiai susiję. Licencijos išdavėjo ir licencijos gavėjo susitarimui yra taikomas TPBIR, o licencijos gavėjo ir sutartinių produktų pirkėjų susitarimams yra taikomas Vertikaliųjų susitarimų bendrosios išimties reglamentas (53).

(77) Išimtis pagal TPBIR taip pat taikoma licencijos išdavėjo ir licencijos gavėjo susitarimams, kai susitarime licencijos gavėjui nustatomi įpareigojimai dėl pagal licencijuotą technologiją pagamintų produktų pardavimo būdo. Visų pirma licencijos gavėjas gali būti įpareigotas sukurti tam tikrą platinimo, pavyzdžiui, išimtinio arba pasirinktinio, sistemą. Tačiau tam, kad tokiems įpareigojimams įvykdyti sudaromiems platinimo susitarimams būtų taikoma bendroji išimtis, jie turi atitikti Vertikaliųjų susitarimų bendrosios išimties reglamentą. Pavyzdžiui, licencijos išdavėjas gali įpareigoti licencijos gavėją pagal specialias taisykles sukurti išimtinio platinimo sistemą. Tačiau pagal Vertikaliųjų susitarimų bendrosios išimties reglamento 4 straipsnio b dalį paprastai platintojams turi būti palikta galimybė nevaržomiems vykdyti pasyvų pardavimą kitų licencijos gavėjo išimtinių platintojų teritorijose.

(78) Be to, pagal Vertikaliųjų susitarimų bendrosios išimties reglamentą platintojams iš principo turi būti palikta galimybė nevaržomiems vykdyti ir aktyvų, ir pasyvų pardavimą teritorijose, kuriose veikia kitų tiekėjų, t. y. kitų licencijos gavėjų, pagal licencijuotos technologijos teises gaminančių savo produktus, platinimo sistemos. Taip yra todėl, kad taikant Vertikaliųjų susitarimų bendrosios išimties reglamentą kiekvienas licencijos gavėjas yra laikomas atskiru tiekėju. Tačiau priežastys, kuriomis remiantis aktyvaus pardavimo apribojimams tiekėjo platinimo sistemoje taikoma tame reglamente nustatyta bendroji išimtis, taip pat gali galioti ir tais atvejais, kai pagal licencijuotą technologiją pagamintus produktus skirtingi licencijos gavėjai parduoda naudodami bendrą licencijos išdavėjui priklausantį prekės ženklą. Kai pagal licencijuotą technologiją pagaminti produktai parduodami naudojant bendrą prekės ženklo pavadinimą, tie patys apribojimai dėl tų pačių su veiksmingumu susijusių priežasčių gali būti taikomi ir licencijos gavėjų platinimo sistemoms, ir vienai vertikaliajai platinimo sistemai. Tokiais atvejais, kai Vertikaliųjų susitarimų bendrosios išimties reglamento reikalavimai yra analogiškai vykdomi, mažai tikėtina, kad Institucija prieštarautų apribojimams. Tam, kad egzistuotų bendras prekės ženklo pavadinimas, produktai turi būti parduodami ir jų rinkodara turi būti vykdoma naudojant bendrą prekės ženklą, kuris yra pagrindinė informacijos apie kokybę ir kitos svarbios informacijos perdavimo vartotojui priemonė. Nepakanka, kad be licencijos gavėjų prekės ženklų produktas būtų ženklinamas ir licencijos išdavėjo prekės ženklu, nurodančiu, kad licencijos išdavėjas yra licencijuotos technologijos autorius.

3.3. Saugumo garanto rinkos dalies ribos

(79) Pagal TPBIR 3 straipsnį ribojamiesiems susitarimams bendroji išimtis, kitaip tariant TPBIR nustatytas saugumo garantas, taikoma atsižvelgiant į rinkos dalies ribas, t. y. bendroji išimtis taikoma tik tiems susitarimams, kurie apskritai gali būti laikomi tenkinančiais 53 straipsnio 3 dalies sąlygas, nepaisant to, kad jais gali būti ribojama konkurencija. Jeigu netaikomas rinkos dalies ribomis nustatytas saugumo garantas, reikalingas atskiras vertinimas. Dėl to, kad rinkos dalis viršija nustatytą ribą, nedaroma prielaida, kad susitarimui taikoma 53 straipsnio 1 dalis arba kad susitarimas netenkina 53 straipsnio 3 dalyje nustatytų sąlygų. Jeigu nėra sunkių apribojimų, kaip nustatyta TPBIR 4 straipsnyje, būtina atlikti rinkos analizę.

Atitinkamos rinkos dalies ribos

(80) Rinkos dalies riba, nustatyta siekiant taikyti TPBIR nustatytą saugumo garantą, priklauso nuo to, ar susitarimą sudarė konkuruojančios šalys, ar nekonkuruojančios šalys.

(81) Rinkos dalies ribos yra taikomos licencijuotos technologijos teisių atitinkamai (-oms) rinkai (-oms) ir sutartinių produktų atitinkamai (-oms) rinkai (-oms). Jeigu taikoma rinkos dalies riba vienoje produkto ir technologijos rinkoje arba keliose jų yra viršijama, susitarimui tos (–ų) atitinkamos (-ų) rinkos (-ų) atžvilgiu bendroji išimtis netaikoma. Pavyzdžiui, jeigu licencijavimo susitarimas yra susijęs su dviem atskiromis produkto rinkomis, bendroji išimtis vienai rinkai gali būti taikoma, kitai – ne.

(82) Pagal TPBIR reglamento 3 straipsnio 1 dalį TPBIR 2 straipsnyje numatytas saugumo garantas taikomas konkurentų susitarimams su sąlyga, kad šalių bendra rinkos dalis neviršija 20 % atitinkamos rinkos. TPBIR 3 straipsnio 1 dalyje nustatyta rinkos dalies riba yra taikoma, jeigu šalys yra faktinės arba potencialios konkurentės produkto rinkoje (-ose) ir (arba) faktinės konkurentės technologijos rinkoje (konkuruojančių ir nekonkuruojančių šalių skirtumai nurodyti (27) punkte ir tolesniuose punktuose).

(83) Taikant rinkos dalies ribą arba sunkių apribojimų sąrašą, susijusį su konkurentų susitarimai s, į potencialią konkurenciją technologijos rinkoje neatsižvelgiama. Tais atvejais, kai netaikomas TPBIR nustatytas saugumo garantas, atsižvelgiama į potencialią konkurenciją technologijos rinkoje, tačiau sunkių apribojimų sąrašas, susijęs su konkurentų susitarimais, netaikomas.

(84) Jeigu licencijos susitarimą sudariusios įmonės nėra konkurentės, taikoma TPBIR 3 straipsnio 2 dalyje nustatyta rinkos dalies riba. Išimtis nekonkuruojančių šalių susitarimams taikoma tuo atveju, jeigu kiekvienos šalies rinkos dalis susijusioje atitinkamoje technologijos ir produkto rinkoje neviršija 30 %.

(85) Jeigu šalys vėliau tampa konkurentėmis, kaip apibrėžta TPBIR 3 straipsnio 1 dalyje, pavyzdžiui, kai licencijos gavėjas atitinkamoje rinkoje, kurioje parduodami sutartiniai produktai, veikė prieš įsigydamas licenciją, o licencijos išdavėjas vėliau tapo faktiniu arba potencialiu tiekėju toje pačioje atitinkamoje rinkoje, 20 % rinkos dalies riba taikoma nuo to momento, kai jos tapo konkurentėmis. Tačiau tokiu atveju sunkių apribojimų sąrašas, taikomas nekonkuruojančių šalių susitarimams, susitarimui bus taikomas ir toliau, nebent susitarimas vėliau iš esmės pakeičiamas (žr. TPBIR 4 straipsnio 3 dalį ir šių gairių 39 punktą).

Rinkos dalių technologijos rinkoje (-ose) skaičiavimas siekiant taikyti saugumo garantą

(86) Dėl šių gairių 87 punkte nurodytų priežasčių pagal TPBIR rinkos dalys atitinkamose rinkose, kuriose licencijuojamos technologijos teisės, skaičiuojamos kitaip nei paprastai. Kalbant apie technologijos rinkas, pagal TPBIR 8 straipsnio d punktą licencijos išdavėjo rinkos dalis atitinkamoje rinkoje ir produkto, ir geografiniu atžvilgiu turi būti skaičiuojama remiantis licencijos išdavėjo ir visų jo licencijos gavėjų pagal licencijuotą technologiją pagamintų produktų pardavimo apimtimi. Taikant šį metodą, bendras licencijos išdavėjo ir jo licencijos gavėjų sutartinių produktų pardavimas skaičiuojamas kaip visų konkuruojančių produktų pardavimo dalis, neatsižvelgiant į tai, ar tie konkuruojantys produktai pagaminti pagal licencijuojamą technologiją.

(87) Šis metodas, pagal kurį licencijos išdavėjo rinkos dalis technologijos rinkoje skaičiuojama kaip jo veiklos rodiklis produkto lygmeniu, pasirinktas todėl, kad apskaičiuoti licencijos išdavėjo rinkos dalį remiantis pajamomis iš autorių honorarų praktiškai sunku (žr. 25 punktą). Be to, kad apskritai sunku gauti patikimus duomenis apie pajamas iš autorių honorarų, tais atvejais, kai autorių honorarai yra sumažinami dėl abipusio licencijavimo arba susietų produktų tiekimo, faktinės pajamos iš autorių honorarų gali būti gerokai mažesnės ir neparodyti technologijos padėties rinkoje. Šios rizikos išvengiama licencijos išdavėjo rinkos dalį technologijos rinkoje skaičiuojant pagal produktus, pagamintus naudojant tą technologiją, palyginti su produktais, pagamintais naudojant konkuruojančias technologijas. Toks veiklos rodiklis produkto lygmeniu apskritai tiksliai atspindės technologijos padėtį rinkoje.

(88) Geriausiu atveju toks veiklos rodiklis būtų skaičiuojamas neįtraukiant į produkto rinką produktų, pagamintų naudojant vidaus reikmėms skirtas technologijas, kurios nėra licencijuojamos, nes tomis technologijomis licencijuotai technologijai daromas tik netiesioginis konkurencinis spaudimas. Tačiau licencijos išdavėjui ir licencijos gavėjams gali būti praktiškai sunku išsiaiškinti, ar kiti produktai toje pačioje produkto rinkoje yra gaminami naudojant licencijuotas technologijas ar vidaus reikmėms skirtas technologijas, todėl technologijos rinkos dalis taikant TPBIR skaičiuojama remiantis produktų, pagamintų naudojant licencijuotą technologiją, dalimi, palyginti su visais toje produkto rinkoje parduotais produktais. Pagal šį metodą, grindžiamą technologijos naudojimo rodikliu visoje (-ose) produkto rinkoje (-ose), apskaičiuota rinkos dalis, tikėtina, bus mažesnė, nes įtraukiami produktai, pagaminti naudojant vidaus reikmėms skirtas technologijas, tačiau apskritai taip apskaičiuota rinkos dalis yra geras technologijos padėties rinkoje rodiklis. Pirma, pagal jį įvertinama potenciali įmonių, kurios gamybai naudoja nuosavas technologijas ir kurios reaguodamos į nedidelį, bet ilgalaikį licencijų kainų padidėjimą tikriausiai pradėtų licencijavimą, konkurencija. Antra, net jei mažai tikėtina, kad kitų technologijų savininkai pradės licencijavimą, licencijos išdavėjas nebūtinai turi įtaką technologijos rinkoje, net jei pajamos iš licencijavimo sudaro didelę jo pajamų dalį. Jeigu vartotojų grandies produkto rinka yra konkurencinga, konkurencija šiuo lygmeniu gali veiksmingai suvaržyti licencijos išdavėją. Autorių honorarų didėjimas gamintojų grandies rinkoje turi įtakos licencijos gavėjo sąnaudoms – jis tampa ne toks konkurencingas ir todėl gali sumažėti pardavimo apimtis. Technologijos rinkos dalis produkto rinkoje atspindi ir šį aspektą, todėl paprastai yra geras licencijos išdavėjo įtakos technologijos rinkoje rodiklis.

(89) Siekiant įvertinti technologijos padėtį rinkoje, taip pat reikia atsižvelgti į technologijos geografinę rinką. Kartais ji gali skirtis nuo atitinkamos geografinės vartotojų grandies produkto rinkos. Taikant TPBIR, atitinkamą geografinę technologijos rinką taip pat lemia produkto rinka (-os). Tačiau tais atvejais, kai netaikomas TPBIR nustatytas saugumo garantas, taip pat gali būti tikslinga atsižvelgti į didesnę geografinę teritoriją, kurioje konkuruojančių technologijų licencijos išdavėjai ir licencijos gavėjai licencijuoja tas technologijas, kurioje konkurencijos sąlygos yra pakankamai vienodos ir kuri nuo gretimų teritorijų skiriasi tuo, kad jose yra pastebimai skirtingos konkurencijos sąlygos.

(90) Naujų technologijų, kurias taikant praėjusiaisiais kalendoriniais metais neparduota jokių produktų, atveju rinkos dalis yra lygi nuliui. Prasidėjus pardavimui, technologijos rinkos dalis ims didėti. Jeigu rinkos dalis vėliau viršija atitinkamą 20 % arba 30 % ribą, saugumo garantas toliau taikomas dvejus iš eilės kalendorinius metus, einančius po tų metų, kai riba buvo viršyta (žr. TPBIR 8 straipsnio e punktą).

Rinkos dalių produkto rinkoje (-ose) skaičiavimas siekiant taikyti saugumo garantą

(91) Kalbant apie atitinkamas rinkas, kuriose parduodami sutartiniai produktai, licencijos gavėjo rinkos dalis turi būti skaičiuojama pagal licencijos gavėjo produktų, pagamintų pagal licencijos išdavėjo technologiją, ir konkuruojančių produktų pardavimo apimtį, t. y. bendrą licencijos gavėjo pardavimo atitinkamoje produkto rinkoje apimtį. Jeigu licencijos išdavėjas taip pat yra produktų į atitinkamą rinką tiekėjas, būtina atsižvelgti ir į licencijos išdavėjo pardavimo atitinkamoje produkto rinkoje apimtį. Tačiau skaičiuojant licencijos gavėjo ir (arba) licencijos išdavėjo rinkos dalis produkto rinkose, į kitų licencijos gavėjų pardavimo apimtį neatsižvelgiama.

(92) Rinkos dalys turėtų būti skaičiuojamos remiantis praėjusiųjų metų pardavimo vertės duomenimis, jei tokių duomenų yra. Tokie duomenys paprastai tiksliau parodo technologijos padėtį rinkoje nei apimties duomenys. Tačiau tais atvejais, kai su verte susijusių duomenų nėra, gali būti naudojami kita patikima rinkos informacija pagrįsti skaičiavimai, įskaitant pardavimo rinkoje apimties duomenis.

(93) Šių gairių 3.3 dalyje aptarti principai gali būti paaiškinti šiais pavyzdžiais:

Licencijos suteikimas nekonkuruojančioms šalims

1 pavyzdys

A bendrovė specializuojasi biotechnologinių produktų ir metodų kūrimo srityje ir yra sukūrusi naują produktą Xeran. Ji nėra Xeran gamintoja, nes tam neturi nei gamybos, nei platinimo infrastruktūros. B bendrovė yra viena iš konkuruojančių produktų gamintojų, produktus gaminanti pagal laisvai prieinamas nepatentuotas technologijas. Pirmaisiais metais B bendrovės produktų, pagamintų pagal laisvai prieinamas technologijas, pardavimo apimtis sudarė 25 mln. EUR. Antraisiais metais A bendrovė suteikė B bendrovei Xeran gamybos licenciją. Tais metais B bendrovės produktų, pagamintų pagal laisvai prieinamas technologijas, pardavimo apimtis siekė 15 mln. EUR, Xeran pardavimo apimtis – 15 mln. EUR. Trečiaisiais ir vėlesniais metais B bendrovė gamino ir prekiavo tik Xeran, pardavimo apimtis kasmet buvo 40 mln. EUR. Be to, antraisiais metais A bendrovė suteikė licenciją ir C bendrovei. Iki tol C bendrovė toje produkto rinkoje veiklos nevykdė. C bendrovė gamina ir prekiauja tik Xeran, jos pardavimo apimtis antraisiais metais sudarė 10 mln. EUR, trečiaisiais ir vėlesniais metais – po 15 mln. EUR. Nustatyta, kad bendra Xeran ir jo pakaitalų pardavimo apimtis rinkoje, kurioje veikia B ir C bendrovės, kasmet sudarė 200 mln. EUR.

Antraisiais metais, kai buvo sudaryti licencijavimo susitarimai, A bendrovės rinkos dalis technologijos rinkoje buvo 0 %, nes jos rinkos dalis turi būti skaičiuojama pagal praėjusiųjų metų bendrą Xeran pardavimo apimtį. Trečiaisiais metais A bendrovės rinkos dalis technologijos rinkoje buvo 12,5 % – šis skaičius rodo B ir C bendrovių praėjusiųjų (antrųjų) metų Xeran gamybos apimtį. Ketvirtaisiais ir vėlesniais metais A bendrovės rinkos dalis technologijos rinkoje buvo 27,5 % – šis skaičius rodo B ir C bendrovių praėjusiųjų metų Xeran gamybos apimtį.

Antraisiais metais B bendrovės rinkos dalis produkto rinkoje buvo 12,5 % – šis skaičius rodo B bendrovės pirmųjų metų pardavimo apimtį (25 mln. EUR). Trečiaisiais metais B bendrovės rinkos dalis buvo 15 %, nes jos pardavimo apimtis antraisiais metais padidėjo iki 30 mln. EUR. Ketvirtaisiais ir vėlesniais metais B bendrovės rinkos dalis sudarė 20 %, nes jos pardavimo apimtis kasmet buvo 40 mln. EUR. C bendrovės rinkos dalis produkto rinkoje pirmaisiais ir antraisiais metais buvo 0 %, trečiaisiais metais – 2,5 %, o vėlesniais metais – 7,5 %.

Kadangi tiek A ir B bendrovių, tiek A ir C bendrovių licencijavimo susitarimų šalys yra nekonkuruojančios, o atskiros A, B ir C bendrovių rinkos dalys kiekvienais metais sudarė mažiau kaip 30 %, kiekvienam susitarimui taikomas TPBIR nustatytas saugumo garantas.

2 pavyzdys

Situacija yra tokia pati, kaip nurodyta pirmajame pavyzdyje, tačiau šiuo atveju B ir C bendrovės veikia skirtingose geografinėse rinkose. Nustatyta, kad bendra Xeran ir jo pakaitalų pardavimo kiekvienoje geografinėje rinkoje apimtis kasmet sudaro po 100 mln. EUR.

Šiuo atveju A bendrovės rinkos dalis atitinkamose technologijos rinkose turi būti skaičiuojama pagal produkto pardavimo kiekvienoje iš dviejų geografinių produkto rinkų duomenis atskirai. Toje rinkoje, kurioje veikia B bendrovė, A bendrovės rinkos dalis priklauso nuo B bendrovės Xeran pardavimo apimties. Kadangi šiame pavyzdyje daroma prielaida, kad bendra rinkos vertė yra 100 mln. EUR, t. y. pusė pirmajame pavyzdyje nurodytos rinkos vertės, A bendrovės rinkos dalis antraisiais metais buvo 0 %, trečiaisiais metais – 15 %, vėlesniais metais – 40 %. B bendrovės rinkos dalis antraisiais metais buvo 25 %, trečiaisiais metais – 30 %, vėlesniais metais – 40 %. Antraisiais ir trečiaisiais metais nei A bendrovės, nei B bendrovės rinkos dalys neviršijo 30 % ribos. Tačiau nuo ketvirtųjų metų ši riba viršijama, o tai reiškia, kad pagal TPBIR 8 straipsnio e punktą, pasibaigus šeštiesiems metams, A ir B bendrovių licencijavimo susitarimui nebegali būti taikomas saugumo garantas ir jis turi būti vertinamas atskirai.

Toje rinkoje, kurioje veikia C bendrovė, A bendrovės rinkos dalis priklauso nuo C bendrovės Xeran pardavimo apimties. Todėl A bendrovės rinkos dalis technologijos rinkoje, atsižvelgiant į C bendrovės praėjusių metų pardavimo apimtį, antraisiais metais buvo 0 %, trečiaisiais metais – 10 %, vėlesniais metais – 15 %. C bendrovės rinkos dalis produkto rinkoje yra tokia pati: antraisiais metais – 0 %, trečiaisiais metais – 10 %, vėlesniais metais – 15 %. Todėl A ir C bendrovių licencijavimo susitarimui visą laiką taikomas saugumo garantas.

Licencijos suteikimas konkuruojančioms šalims

3 pavyzdys

A ir B bendrovės veikia toje pačioje tam tikro cheminio produkto atitinkamoje produkto rinkoje ir geografinėje rinkoje. Joms taip pat priklauso skirtingų technologijų, naudojamų tam produktui gaminti, patentai. Pirmaisiais metais A ir B bendrovės pasirašė licencijavimo susitarimą, pagal kurį viena kitai suteikė licencijas naudoti atitinkamas savo technologijas. Pirmaisiais metais, kai A ir B bendrovės gamindamos produktus naudojo tik nuosavas technologijas, A bendrovės to produkto pardavimo apimtis buvo 15 mln. EUR, B bendrovės – 20 mln. EUR. Nuo antrųjų metų abi bendrovės naudojo ir savo, ir viena kitos technologiją. Nuo tų metų A bendrovės produkto, pagaminto pagal nuosavą technologiją, pardavimo apimtis buvo 10 mln. EUR, pagal B bendrovės technologiją – 10 mln. EUR. B bendrovės produkto, pagaminto pagal nuosavą technologiją, pardavimo apimtis nuo antrųjų metų buvo 15 mln. EUR, pagal A bendrovės technologiją – 10 mln. EUR. Nustatyta, kad bendra to produkto ir jo pakaitalų pardavimo apimtis kasmet sudaro 100 mln. EUR.

Licencijavimo susitarimui pagal TPBIR įvertinti, turi būti apskaičiuotos A ir B bendrovių rinkos dalys ir technologijos, ir produkto rinkose. A bendrovės rinkos dalis technologijos rinkoje priklauso nuo to, kokia buvo produkto, pagaminto A ir B bendrovėse pagal A bendrovės technologiją, pardavimo praėjusiaisiais metais apimtis. Todėl antraisiais metais A bendrovės rinkos dalis technologijos rinkoje buvo 15 % – šis skaičius rodo jos pačios gamybos ir pardavimo apimtį pirmaisiais metais – 15 mln. EUR. Nuo trečiųjų metų A bendrovės rinkos dalis technologijos rinkoje buvo 20 % – šis skaičius rodo produkto, pagaminto A ir B bendrovėse pagal A bendrovės technologiją, gamybos ir pardavimo apimtį – 20 mln. EUR (kiekvienos bendrovės po 10 mln. EUR). B bendrovės rinkos dalis technologijos rinkoje antraisiais metais taip pat buvo 20 %, vėlesniais metais – 25 %.

A ir B bendrovių rinkos dalys produkto rinkoje priklauso nuo atitinkamos produkto pardavimo apimties praėjusiais metais, nepaisant to, pagal kokią technologiją buvo pagamintas produktas. Antraisiais metais A bendrovės rinkos dalis produkto rinkoje buvo 15 %, vėlesniais metais – 20 %. B bendrovės rinkos dalis produkto rinkoje antraisiais metais buvo 20 %, vėlesniais metais – 25 %.

Kadangi susitarimą sudarė konkuruojančios šalys, kad jam būtų taikomas saugumo garantas, bendra šalių rinkos dalis ir technologijos, ir produkto rinkose turi neviršyti 20 %. Akivaizdu, kad šiuo atveju yra ne taip. Bendra rinkos dalis technologijos rinkoje ir produkto rinkoje antraisiais metais buvo 35 %, vėlesniais metais – 45 %. Todėl šį konkuruojančių šalių susitarimą reikės vertinti atskirai.

3.4. Sunkūs konkurencijos apribojimai pagal bendrosios išimties reglamentą

3.4.1. Bendrieji principai

(94) TPBIR 4 straipsnyje pateikiamas sunkių konkurencijos apribojimų sąrašas. Apribojimai priskiriami sunkiems konkurencijos apribojimams dėl jų pobūdžio ir remiantis patirtimi, rodančia, kad tokie apribojimai beveik visada turi antikonkurencinį poveikį. Atsižvelgiant į Teisingumo Teismo ir Bendrojo Teismo praktiką (54), toks apribojimas gali atsirasti dėl aiškaus susitarimo tikslo arba dėl konkretaus atvejo aplinkybių (žr. 14 punktą). Išskirtiniais atvejais sunkūs apribojimai gali būti objektyviai būtini tam tikros rūšies ar pobūdžio susitarimams (55), todėl EEE susitarimo 53 straipsnio 1 dalis jiems gali būti netaikoma. Be to, įmonės atskiru atveju visada gali pasitelkti argumentus dėl veiksmingumo pagal 53 straipsnio 3 dalį (56).

(95) Kai technologijų perdavimo susitarime yra sunkių konkurencijos apribojimų, pagal TPBIR 4 straipsnio 1 ir 2 dalis bendroji išimtis netaikoma visam susitarimui. Pagal TPBIR sunkūs apribojimai negali būti atskirti nuo kitų susitarimo nuostatų. Be to, Institucija mano, jog atliekant atskirą vertinimą, mažai tikėtina, kad sunkūs konkurencijos apribojimai tenkintų keturias 53 straipsnio 3 dalyje nustatytas sąlygas (žr. 18 punktą).

(96) TPBIR 4 straipsnyje išskiriami konkuruojančių šalių susitarimai ir nekonkuruojančių šalių susitarimai.

3.4.2. Konkuruojančių šalių susitarimai

(97) TPBIR 4 straipsnio 1 dalyje išvardyti sunkūs apribojimai, taikomi konkuruojančių šalių licencijavimui. Pagal TPBIR 4 straipsnio 1 dalį TPBIR nėra taikomas susitarimams, kuriais tiesiogiai ar netiesiogiai, atskirai ar kartu su kitais šalių valdomais veiksniais siekiama bet kurio iš šių tikslų: a) apriboti šalies galimybę nustatyti savo kainas parduodant produktus trečiosioms šalims; b) apriboti produkcijos kiekį, išskyrus sutartinių produktų produkcijos kiekio apribojimus, nustatytus licencijos gavėjui neabipusiame susitarime arba tik vienam iš licencijos gavėjų abipusiame susitarime; c) pasidalyti rinką ar pirkėjus, išskyrus: i) licencijos išdavėjo ir (arba) gavėjo įsipareigojimą neabipusiame susitarime negaminti naudojantis licencijuotos technologijos teisėmis išskirtinėje kitai šaliai skirtoje teritorijoje ir (arba) nevykdyti aktyvaus ir pasyvaus arba tik aktyvaus pardavimo išskirtinėje kitai šaliai skirtoje teritorijoje arba išskirtinėms kitai šaliai skirtoms pirkėjų grupėms; ii) neabipusiame susitarime nustatytą licencijos gavėjo aktyvaus pardavimo išskirtinėje teritorijoje ar išskirtinei pirkėjų grupei, kurias licencijos išdavėjas priskyrė kitam licencijos gavėjui, apribojimą, jei pastarasis nebuvo licencijos išdavėjo konkurentas nuosavos licencijos suteikimo metu; iii) licencijos gavėjo įsipareigojimą gaminti sutartinius produktus tik savo reikmėms, jei licencijos gavėjui neuždrausta aktyviai ir pasyviai parduoti sutartinių produktų kaip nuosavų produktų atsarginių dalių; iv) licencijos gavėjo įsipareigojimą neabipusiame susitarime gaminti sutartinius produktus tik konkrečiam pirkėjui, jei licencija buvo suteikta siekiant sudaryti tam pirkėjui alternatyvų tiekimo šaltinį; d) apriboti licencijos gavėjo galimybę naudotis nuosavos technologijos teisėmis arba apriboti kurios nors iš susitarimo šalių galimybę vykdyti mokslinius tyrimus ir technologinę plėtrą, nebent toks apribojimas yra būtinas, kad licencijuota praktinė patirtis nebūtų atskleista trečiosioms šalims.

Konkuruojančių šalių abipusių ir neabipusių susitarimų skirtumai

(98) Kai kurių sunkių apribojimų atveju TPBIR išskiriami abipusiai ir neabipusiai susitarimai. Sunkių apribojimų sąrašas, taikomas konkuruojančių šalių abipusiams susitarimams, yra griežtesnis nei neabipusiams susitarimams. Abipusiai susitarimai – tai abipusio licencijavimo susitarimai, kai licencijuotos technologijos yra konkuruojančios technologijos arba gali būti naudojamos konkuruojantiems produktams gaminti. Neabipusis susitarimas – tai susitarimas, kuriuo tik viena šalis suteikia technologijos teisių licenciją kitai šaliai, arba, abipusio licencijavimo atveju, kai licencijuotos technologijos yra nekonkuruojančios technologijos ir licencijos teisės negali būti naudojamos konkuruojantiems produktams gaminti. Tai, kad susitarime yra atsakomojo suteikimo įsipareigojimas, arba tai, kad licencijos gavėjas suteikia patobulintos licencijuotos technologijos licenciją, dar nereiškia, kad susitarimas pagal TPBIR yra abipusis. Jeigu neabipusis susitarimas vėliau tampa abipusiu, kadangi tos pačios šalys susitaria dėl antrosios licencijos, šioms šalims gali tekti patikslinti pirmąją licenciją, kad susitarime nebūtų sunkaus apribojimo. Vertindama konkretų atvejį, Institucija atsižvelgs į tai, kiek laiko praėjo nuo pirmosios iki antrosios licencijos suteikimo.

Konkuruojančių šalių kainų apribojimai

(99) TPBIR 4 straipsnio 1 dalies a punkte nurodytas sunkus konkurencijos apribojimas yra susijęs su konkuruojančių šalių susitarimais, kurių tikslas – nustatyti trečiosioms šalims parduodamų produktų, įskaitant produktus, pagamintus pagal licencijuotą technologiją, kainas. Kainos nustatymas tarp konkuruojančių šalių yra konkurencijos apribojimas pagal tikslą. Kaina gali būti nustatoma sudarant tiesioginį susitarimą dėl tikslios kainos arba dėl kainoraščio, kuriame numatytos didžiausios galimos nuolaidos. Tai, ar susitarimas susijęs su fiksuotomis, mažiausiomis, didžiausiomis ar rekomenduojamomis kainomis, nėra svarbu. Kaina taip pat gali būti nustatoma netiesiogiai, taikant priemones, trukdančias nukrypti nuo sutarto kainos lygio, pavyzdžiui, nustatant, kad autorių honoraras bus padidintas, jeigu produkto kaina bus mažesnė už tam tikro lygio kainą. Tačiau licencijos gavėjo įpareigojimas mokėti tam tikrą minimalų autorių honorarą nėra laikomas kainos nustatymu.

(100) Tais atvejais, kai autorių honorarai yra skaičiuojami pagal konkretaus produkto pardavimo apimtį, autorių honoraro dydis turi tiesioginę įtaką ribinėms produkto sąnaudoms, todėl tiesiogiai veikia ir produkto kainą (57). Konkurentai, norėdami derinti ir (arba) didinti kainas vartotojų grandies produkto rinkose, gali pasinaudoti abipusiu licencijavimu už abipusius einamuosius autorių honorarus (58). Tačiau abipusį licencijavimą už abipusius einamuosius autorių honorarus Institucija vertins kaip kainos nustatymą tik, kai susitarimu nesiekiama skatinti konkurencijos ir todėl tas susitarimas nėra bona fide licencijavimo susitarimas. Tais atvejais, kai susitarimu nesukuriama jokia vertė ir todėl jis yra komerciškai nepagrįstas, susitarimas yra dirbtinis ir prilyginamas karteliui.

(101) TPBIR 4 straipsnio 1 dalies a punkte nurodytas sunkus apribojimas taip pat taikomas susitarimams, pagal kuriuos autorių honoraras skaičiuojamas pagal visą produkto pardavimo apimtį, neatsižvelgiant į tai, ar naudojama licencijuota technologija. Tokiems susitarimams taip pat taikomas 4 straipsnio 1 dalies d punktas, pagal kurį draudžiama riboti licencijos gavėjo galimybę naudotis nuosavos technologijos teisėmis (žr. šių gairių 116 punktą). Paprastai tokiais susitarimais ribojama konkurencija, nes dėl susitarimo padidėja licencijos gavėjo naudojimosi nuosavos konkuruojančios technologijos teisėmis kaina ir apribojama konkurencija, vykusi iki susitarimo sudarymo (59). Taip yra ir abipusių, ir neabipusių susitarimų atvejais.

(102) Tačiau išimtiniais atvejais susitarimai, pagal kuriuos autorių honorarai yra skaičiuojami pagal visą produkto pardavimo apimtį, gali tenkinti 53 straipsnio 3 dalyje nustatytas sąlygas, jei, remiantis objektyviais veiksniais, galima daryti išvadą, kad apribojimas yra būtinas, kad galėtų vykti konkurencijai palankus licencijavimas. Taip gali būti tuo atveju, kai, netaikant apribojimo, būtų neįmanoma arba nepagrįstai sudėtinga apskaičiuoti ir kontroliuoti licencijos gavėjo mokėtiną autorių honorarą, pavyzdžiui, dėl to, kad galutiniame produkte nebelieka jokių akivaizdžių licencijos išdavėjo technologijos požymių ir nėra tinkamų taikyti alternatyvių kontrolės metodų.

Konkuruojančių šalių produkcijos apribojimai

(103) TPBIR 4 straipsnio 1 dalies b punkte nurodytas apribojimas yra susijęs su abipusiu šalių produkcijos apribojimu. Produkcijos apribojimas – tai šalies gamybos ir pardavimo apimties apribojimas. 4 straipsnio 1 dalies b punktas netaikomas licencijos gavėjo produkcijos apribojimams, nustatytiems neabipusiame susitarime, arba vieno iš licencijos gavėjų produkcijos apribojimams, nustatytiems abipusiame susitarime, jeigu tas produkcijos apribojimas yra susijęs tik su produktais, pagamintais naudojant licencijuotą technologiją. Taigi, 4 straipsnio 1 dalies b punkte kaip sunkūs apribojimai nurodomi abipusiai šalių produkcijos apribojimai ir licencijos išdavėjui nustatyti produkcijos apribojimai, susiję su jo nuosava technologija. Kai konkuruojančios šalys susitaria taikyti abipusius produkcijos apribojimus, susitarimu siekiama mažinti produkciją rinkoje ir tikėtina, kad ji bus sumažinta. Tas pats pasakytina apie susitarimus, kuriais mažinamos šalių paskatos didinti produkciją, pavyzdžiui, kai taikomi abipusiai einamieji autorių honorarai už vienetą, kurie didėja didėjant produkcijai, arba kai visos šalys įpareigojamos mokėti už tai, kad viršijamas tam tikras produkcijos lygis.

(104) Neabipusiai kiekio apribojimai palankiau vertinami todėl, kad vienašalis apribojimas nebūtinai nulemia mažesnį produkcijos kiekį rinkoje, be to, rizika, kad susitarimas nėra bona fide licencijavimo susitarimas, taip pat yra mažesnė tuo atveju, kai apribojimas nėra abipusis. Jeigu licencijos gavėjas nori sutikti su vienašališku apribojimu, tikėtina, kad susitarimu bus paskatinta reali viena kitą papildančių technologijų integracija arba veiksmingumą didinanti tobulesnės licencijos išdavėjo technologijos ir licencijos gavėjo gamybos išteklių integracija. Panašiai tikėtina, kad produkcijos apribojimas abipusiame susitarime, nustatytas vienam iš licencijos gavėjų, reiškia, kad vienos iš šalių licencijuojamos technologijos vertė yra didesnė, ir toks produkcijos apribojimas gali skatinti konkurencijai palankų licencijavimą.

Konkuruojančių šalių rinkos ir pirkėjų pasidalijimas

(105) TPBIR 4 straipsnio 1 dalies c punkte nustatytas sunkus konkurencijos apribojimas yra susijęs su rinkos ir pirkėjų pasidalijimu. Susitarimų, kuriais konkuruojančios šalys pasidalija rinkas ir pirkėjus, tikslas – riboti konkurenciją. Abipusis susitarimas, kuriuo konkuruojančios šalys susitaria negaminti tam tikrose teritorijose arba nevykdyti aktyvaus ir pasyvaus arba tik aktyvaus pardavimo tam tikrose kitai šaliai skirtose teritorijose arba tam tikriems kitai šaliai skirtiems pirkėjams, laikomas sunkiu apribojimu. Todėl abipusis išimtinis licencijavimas tarp konkuruojančių šalių laikomas rinkos pasidalijimu.

(106) 4 straipsnio 1 dalies c punktas taikomas neatsižvelgiant į tai, ar licencijos gavėjui paliekama laisvė naudoti nuosavos technologijos teises. Licencijos gavėjui, paruošusiam įrangą, skirtą tam tikram produktui gaminti pagal licencijos išdavėjo technologiją, gali būti brangu išlaikyti atskirą gamybos liniją, kurioje būtų naudojama kita technologija, kad būtų galima aptarnauti pirkėjus, kuriems taikomi apribojimai. Be to, atsižvelgiant į galimą antikonkurencinį apribojimų poveikį, licencijos gavėjas gali būti nelabai suinteresuotas naudoti nuosavą technologiją. Labai mažai tikėtina, kad tokie apribojimai būtų būtini tam, kad vyktų konkurencijai palankus licencijavimas.

(107) Pagal 4 straipsnio 1 dalies c punkto i papunktį sunkiu apribojimu nėra laikoma tai, kad licencijos išdavėjas neabipusiu susitarimu suteikia licencijos gavėjui išimtinę licenciją pagal licencijuotą technologiją gaminti produktus tam tikroje teritorijoje ir sutinka pats toje teritorijoje negaminti sutartinių produktų arba tiekti sutartinius produktus iš tos teritorijos. Neatsižvelgiant į teritorijos dydį, tokioms išimtinėms licencijoms yra taikoma bendroji išimtis. Jeigu licencija yra pasaulinio masto, išimtinumas rodo, kad licencijos išdavėjas nusprendė neiti į rinką arba nelikti rinkoje. Bendroji išimtis taip pat taikoma, jeigu neabipusio susitarimo atveju licencijos gavėjui neleidžiama gaminti išskirtinėje licencijos išdavėjui skirtoje teritorijoje. Tokių susitarimų tikslas gali būti suteikti licencijos išdavėjui ir (arba) gavėjui paskatą investuoti į licencijuotą technologiją ir ją plėtoti. Todėl susitarimo tikslas nebūtinai bus pasidalyti rinkas.

(108) Pagal 4 straipsnio 1 dalies c punkto i papunktį bendroji išimtis dėl tos pačios priežasties taikoma ir neabipusiams susitarimams, kuriais šalys susitaria nevykdyti aktyvaus arba pasyvaus pardavimo išskirtinėje kitai šaliai skirtoje teritorijoje arba išskirtinėms kitai šaliai skirtoms pirkėjų grupėms. Taikydama TPBIR, Institucija sąvokas „aktyvus“ ir „pasyvus“ pardavimas aiškina taip, kaip apibrėžta Vertikaliųjų apribojimų gairėse (60). Licencijos gavėjui arba licencijos išdavėjui nustatytiems apribojimams vykdyti aktyvų ir (arba) pasyvų pardavimą kitos šalies teritorijoje arba kitos šalies pirkėjų grupei bendroji išimtis taikoma tik tada, jei ta teritorija ar pirkėjų grupė yra išskirtinai skirta tai kitai šaliai. Tačiau tam tikromis aplinkybėmis susitarimai, kuriuose yra tokių pardavimo apribojimų, gali atskirais atvejais taip pat tenkinti 53 straipsnio 3 dalies sąlygas, jeigu ad hoc išimtine teise dalijamasi tam, kad, pavyzdžiui, būtų sumažintas laikinas licencijos išdavėjo arba licencijos gavėjo, kuriam ta teritorija arba ta klientų grupė yra išskirtinai skirta, produkcijos trūkumas. Tokiais atvejais tebėra tikėtina, kad licencijos išdavėjas arba licencijos gavėjas bus pakankamai apsaugotas nuo aktyvaus ir (arba) pasyvaus pardavimo, kad būtų suinteresuotas licencijuoti technologiją arba investuoti, kad galėtų naudoti licencijuotą technologiją. Nors tokiais apribojimais ribojama konkurencija, jais skatinama konkurencijai palanki technologijų sklaida ir tokių technologijų bei licencijos gavėjo gamybos išteklių integracija.

(109) Sunkiu apribojimu taip pat nelaikoma tai, kad licencijos išdavėjas paskiria licencijos gavėją savo vieninteliu licencijos gavėju tam tikroje teritorijoje, t. y. numato, kad toje teritorijoje trečiosioms šalims nebus suteikiama licencija gaminti produktus pagal licencijos išdavėjo technologiją. Tokios vienintelės licencijos atveju bendroji išimtis taikoma neatsižvelgiant į tai, ar susitarimas yra abipusis, jeigu tas susitarimas neturi įtakos šalių galimybei savo atitinkamose teritorijose visapusiškai naudoti nuosavų technologijų teises.

(110) Pagal 4 straipsnio 1 dalies c punkto ii papunktį neabipusiame susitarime nustatyti licencijos gavėjo aktyvaus pardavimo apribojimai toje teritorijoje arba tai pirkėjų grupei, kurias licencijos išdavėjas priskyrė kitam licencijos gavėjui, yra nepriskiriami sunkiems apribojimams, todėl, jeigu neviršijama rinkos dalies riba, jiems taikoma bendroji išimtis. Tačiau taikoma sąlyga, kad saugomas licencijos gavėjas susitarimo sudarymo metu nebuvo licencijos išdavėjo konkurentas. Tokioje situacijoje tokių apribojimų priskyrimas sunkiems apribojimams yra nepagrįstas. Tikėtina, kad, licencijos išdavėjui leidus nustatyti toje rinkoje neveikusiam licencijos gavėjui apsaugą nuo licencijos gavėjų, kurie yra lice