LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys L 48/19

ELPA PRIEŽIŪROS INSTITUCIJOS SPRENDIMAS

Nr. 660/07/COL

2007 m. gruodžio 12 d.

dėl Hurtigruten įmonėms suteiktos kompensacijos už padidėjusias socialinio draudimo įmokas (Norvegija)

ELPA PRIEŽIŪROS INSTITUCIJA (1),

atsižvelgdama į Europos ekonominės erdvės susitarimą (2), ypač į jo 59 straipsnio 2 dalį, 61–63 straipsnius ir 26 protokolą,

atsižvelgdama į ELPA valstybių susitarimą dėl Priežiūros institucijos ir Teisingumo Teismo įsteigimo (3), ypač į jo 24 straipsnį,

atsižvelgdama į Priežiūros ir Teismo susitarimo 3 protokolo I dalies 1 straipsnio 2 dalį ir II dalies 14 straipsnį,

atsižvelgdama į Institucijos EEE susitarimo 61 ir 62 straipsnių taikymo ir aiškinimo gaires (4) , ypač į skyrių dėl pagalbos jūrų transportui,

atsižvelgdama į 2001 m. gruodžio 19 d. Institucijos sprendimą 417/01/COL dėl kompensacijos už jūrų transporto paslaugas pagal Hurtigruten susitarimą (5),

atsižvelgdama į 2002 m. rugsėjo 25 d. Institucijos sprendimą 172/02/COL siūlyti Norvegijai tinkamas priemones dėl regioniniu principu diferencijuotu darbdavių socialinio draudimo apmokestinimu teikiamos valstybės pagalbos,

atsižvelgdama į 2003 m. lapkričio 12 d. Institucijos sprendimą 218/03/COL dėl regioniniu principu diferencijuotoms socialinio draudimo įmokoms skirto trejų metų pereinamojo laikotarpio 3 ir 4 zonose,

atsižvelgdama į 2003 m. liepos 1 d. ELPA valstybių nuolatinio komiteto sprendimą Nr. 2/2003/SC, kuriuo nustatyta, kad regioniniu principu diferencijuotos socialinio draudimo įmokos 5 zonoje dera su EEE susitarimu dėl išimtinių aplinkybių toje zonoje,

atsižvelgdama į 2006 m. liepos 5 d. Institucijos sprendimą 215/05/COL pradėti Priežiūros ir Teismo susitarimo 3 protokolo II dalies 6 straipsnyje numatytą oficialią tyrimo procedūrą,

paprašiusi suinteresuotųjų šalių pateikti savo pastabas pagal tas nuostatas (6),

kadangi:

I. FAKTAI

1. Procedūra

2004 m. rugpjūčio 2 d. Institucija nusiuntė Norvegijos valdžios institucijoms prašymą pateikti informaciją apie išmoką, sumokėtą įmonėms Ofotens og Vesteraalens Dampskibsselskab ASA ir Troms Fylkes Dampskibsselskap ASA (7) kaip kompensaciją už Norvegijos diferencijuotos socialinio draudimo sistemos pakeitimų poveikį (dok. Nr. 289240).

Norvegijos valdžios institucijos atsakė 2004 m. rugsėjo 1 d. Prekybos ir pramonės ministerijos raštu, kuriuo buvo persiųstas tos pačios dienos Transporto ir ryšių ministerijos raštas, kurį Institucija gavo ir užregistravo 2004 m. rugsėjo 1 d. (dok. Nr. 291435).

2004 m. spalio 12 d. raštu Institucija paprašė papildomos informacijos (dok. Nr. 294990). Šiame rašte Institucijos Konkurencijos ir valstybės pagalbos direktoratas išreiškė savo nuomonę, kad Institucijai nebuvo pranešta apie priemonę, bet ji aiškiai jau įgyvendinta, todėl išmoką reikia laikyti neteisėta pagalba, kaip apibrėžta Priežiūros ir Teismo susitarimo 3 protokolo II dalies 1 straipsnio f dalyje.

Norvegijos valdžios institucijos atsakė 2004 m. lapkričio 18 d. Norvegijos misijos prie Europos Sąjungos raštu, kuriuo buvo persiųstas 2004 m. lapkričio 17 d. Norvegijos modernizacijos ministerijos raštas bei 2004 m. lapkričio 16 d. Transporto ir ryšių ministerijos raštas. Institucija raštą gavo ir užregistravo 2004 m. lapkričio 22 d. (dok. Nr. 300326).

2005 m. spalio 26 d. raštu Institucijos Konkurencijos ir valstybės pagalbos departamentas pranešė Norvegijos valdžios institucijoms turįs abejonių dėl išmokos Hurtigruten įmonėms suderinamumo su EEE susitarimu (dok. Nr. 329347).

Norvegijos valdžios institucijos atsakė 2005 m. gruodžio 22 d. Norvegijos misijos prie Europos Sąjungos raštu, kuriuo persiuntė 2005 m. gruodžio 15 d. Modernizavimo ministerijos ir Transporto ir ryšių ministerijos raštus. Institucija raštą gavo ir užregistravo 2006 m. sausio 3 d. (dok. Nr. 355950).

2006 m. kovo 9 d. raštu Institucija pateikė pastabas dėl Norvegijos atsakymo (dok. Nr. 364024). Norvegijos valdžios institucijos atsakė 2006 m. kovo 29 d. Norvegijos misijos prie Europos Sąjungos raštu, kuriuo buvo persiųsti 2006 m. kovo 27 d. Viešojo administravimo ir reformų ministerijos raštas ir 2006 m. kovo 24 d. Transporto ir ryšių ministerijos raštas. Institucija raštą gavo ir užregistravo 2006 m. kovo 30 d. (dok. Nr. 368446).

2006 m. liepos 5 d. sprendimu 215/06/COL Institucija nusprendė pradėti Priežiūros ir Teismo susitarimo 3 protokolo II dalies 6 straipsnyje numatytą oficialią tyrimo procedūrą. Norvegijos vyriausybės ji paprašė pateikti pastabas dėl šio sprendimo. 2006 m. spalio 12 d. raštu Norvegijos valdžios institucijos pateikė savo pastabas. Institucija raštą gavo ir užregistravo 2006 m. spalio 13 d. (dok. Nr. 393258).

Institucijos sprendimas pradėti procedūrą buvo paskelbtas Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje ir jo EEE priede (8). Institucija paprašė suinteresuotųjų šalių pateikti savo pastabas. Institucija negavo jokių suinteresuotųjų šalių pastabų.

2007 m. gruodžio 3 d. raštu, kurį Institucija gavo ir užregistravo tą pačią dieną (dok. Nr. 455223), Norvegijos valdžios institucijos pateikė papildomos informacijos.

2. Pagrindinė informacija

Hurtigruten įmonės teikė jūrų transporto paslaugas išilgai Norvegijos pakrantės tarp Bergeno ir Kirkeneso.

2002 m. sausio 1 d.–2004 m. gruodžio 31 d.„Hurtigruten paslaugai“ buvo taikytas Norvegijos valdžios institucijų ir Hurtigruten įmonių susitarimas dėl jūrų paslaugų teikimo išilgai Norvegijos pakrantės (9). 2000 m. liepos mėn. Norvegijos valdžios institucijos pranešė Institucijai apie Hurtigruten susitarimą, kuriam Institucija pritarė 2001 m. gruodžio 19 d. (10).

Pagal Hurtigruten susitarimą Hurtigruten įmonės buvo įpareigotos kasdien teikti transporto paslaugas, kurias sudarė mišrusis keleivių ir krovinių gabenimas tarp Bergeno ir Kirkeneso pagal nustatytą maršrutą. Vykdydamos šį įsipareigojimą Hurtigruten įmonės eksploatavo 11 laivų ir kasdien sustodavo 34 pakrantės uostuose. 2004 m. krovinių gabenimas sudarė apytikriai 8 % apyvartos, o keleivių – 92 %.

Hurtigruten įmonės taip pat vertėsi Hurtigruten paslaugai nepriskirtina komercine verslo veikla, pavyzdžiui, eksploatavo greituosius keltus. Maršrutai, kuriais teikiamos Hurtigruten paslaugos, komerciškai iš dalies perspektyvūs, ypač vasaros sezonu. Tačiau pripažinta, kad šie maršrutai, kuriais paslaugos teikiamos pagal Hurtigruten susitarimą privalomu dažniu, komerciškai neperspektyvūs žiemos sezonu.

2001 m. sprendime Institucija išreiškė nuomonę, kad kompensacija, suteikta pagal Hurtigruten susitarimą, gali būti laikoma suderinama su EEE susitarimu, nes šiame susitarime numatytos paslaugos buvo laikomos visuotinės ekonominės svarbos paslaugomis ir buvo paisoma EEE susitarimo 59 straipsnio 2 dalyje nustatytų sąlygų.

2002 m. rugsėjo 25 d. raštu Institucija nusprendė siūlyti Norvegijai imtis tinkamų priemonių, susijusių su Norvegijos regioniniu principu diferencijuotų socialinio draudimo įmokų sistema (11). Tame rašte Institucija pasiūlė Norvegijai imtis visų teisinių, administracinių ir kitų būtinų priemonių, kad panaikintų valstybės pagalbą, teikiamą dėl regioniniu principu diferencijuotų socialinio draudimo įmokų sistemos pakeitimų, arba užtikrinti tokios pagalbos suderinamumą su EEE susitarimu nuo 2004 m. sausio 1 d. Tačiau pasiūlyme dėl tinkamų priemonių taip pat buvo nustatyta, kad Institucija gali sutikti su vėlesne data, jeigu manys, kad tai objektyviai būtina ir pagrįsta tam, kad aptariamos įmonės galėtų tinkamai prisitaikyti prie patikslintų sąlygų. Norvegija 2002 m. spalio 31 d. priėmė pasiūlymą patvirtinti tinkamas priemones.

2003 m. lapkričio 12 d. Institucija 3 ir 4 zonose leido taikyti regioniniu principu diferencijuotoms socialinio draudimo įmokoms skirtą trejų metų pereinamąjį laikotarpį sklandžiam laipsniškam sistemos panaikinimui užtikrinti (12).

2003 m. rudenį Norvegijos Parlamentas patvirtino diferencijuotos socialinio draudimo sistemos pakeitimus, kurie įsigaliojo 2004 m. sausio 1 d. Dėl pakeitimų padidėjo Hurtigruten įmonių socialinio draudimo išlaidos. 2003 m. lapkričio 12 d. Institucijos sprendimas buvo skirtas ne visam išlaidų padidėjimui, o jo daliai.

Hurtigruten susitarimo 10 skirsnyje nustatyta sąlyga, pagal kurią abi susitarimą pasirašiusios šalys gali reikalauti naujų derybų, jeigu iš esmės pasikeičia sąlygos, kuriomis pagrįstas Hurtigruten susitarimas. Hurtigruten susitarimas, kaip buvo numatyta, nustojo galioti 2004 m. gruodžio 31 d. 2004 m. birželio mėn. buvo surengtas konkursas dėl paslaugos teikimo laikotarpiui nuo 2005 m. sausio 1 d. iki 2012 m. gruodžio 31 d. Konkursą laimėjo Hurtigruten įmonės, o 2006 m. kovo mėn. jos susijungė į šiuo metu paslaugą teikiantį subjektą Hurtigruten ASA.

3. Priemonės aprašymas

Ši byla susijusi su išmoka Hurtigruten įmonėms, numatyta 2004 m. Norvegijos valstybės biudžeto 1330 skyriaus (Særskilte transporttiltak) 70 eilutėje, pagal kurią Hurtigruten įmonėms būtų suteikta iki 8,5 mln. Norvegijos kronų (NOK, apie 1,1 mln. EUR) kompensacija dėl diferencijuotų socialinio draudimo įmokų sistemos pakeitimų (13).

Išmoka kompensuotų tą padidėjusių Hurtigruten įmonių socialinio draudimo įmokų dalį, kuri dar nebuvo kompensuota pagal trejų metų pereinamojo laikotarpio, kurį Institucija patvirtino savo 2003 m. lapkričio 12 d. sprendime, schemą.

Hurtigruten įmonėms skirtos kompensacijos išmokos tikslas – visiškai kompensuoti 2004 m. socialinio draudimo išlaidų padidėjimą. Socialinio draudimo išlaidų dalis, susijusi su įmonių komercine veikla, nebuvo atskirta nuo dalies, tenkančios tai veiklai, kuri galėtų būti laikoma viešąja paslauga, kaip apibrėžta EEE susitarimo 59 straipsnio 2 dalyje.

Šiuo atžvilgiu 2004 m. Hurtigruten įmonėms buvo faktiškai išmokėta 7,352 mln. NOK (apie 900 000 EUR) suma. Tai atitinka įmonių išlaidų padidėjimą dėl diferencijuotos socialinio draudimo sistemos pakeitimų.

4. Sprendimas pradėti oficialią tyrimo procedūrą

Sprendime Nr. 215/06/COL pradėti oficialią tyrimo procedūrą Institucija padarė preliminarią išvadą, kad kompensacija už padidėjusias socialinio draudimo įmokas buvo valstybės pagalba, kaip apibrėžta EEE susitarimo 61 straipsnio 1 dalyje.

Institucija išreiškė abejones, ar Norvegijos valstybės paramos priemonė gali būti pripažinta suderinama su EEE susitarimu, o konkrečiau – ar pagalbos priemonė suderinama su EEE susitarimo 59 straipsnio 2 dalimi. Visų pirma šios abejonės buvo susijusios su klausimu, ar pagalba buvo būtina, kad Hurtigruten įmonės galėtų toliau vykdyti įsipareigojimus teikti viešąsias paslaugas.

5. Norvegijos valdžios institucijų pastabos

Norvegijos valdžios institucijos laikosi nuomonės, kad kompensacija atitinka Institucijos 2001 m. sprendime patvirtintas kompensacijos ribas, todėl turi būti laikoma „esama pagalba“, kaip apibrėžta Priežiūros ir Teismo susitarimo 3 protokolo II dalies 1 straipsnio b punkto ii papunktyje.

Norvegijos valdžios institucijų nuomone, išmokai turi būti taikomas Hurtigruten susitarimas, kuris galiojo kai ji buvo išmokėta. Šiuo atžvilgiu jos remiasi Hurtigruten susitarimo 10 skirsnio sąlyga, pagal kurią abi Hurtigruten susitarimą pasirašiusios šalys gali reikalauti naujų derybų, jeigu iš esmės pasikeičia sąlygos, kuriomis pagrįstas Hurtigruten susitarimas. Norvegijos valdžios institucijos pareiškė manančios, kad diferencijuotos socialinio draudimo sistemos pakeitimai atitinka šį kriterijų. Hurtigruten įmonės negalėjo jų numatyti. Po derybų su įmonėmis nustatyta, kad šioms išlaidoms kompensuoti 2004 m. skirta 7,352 mln. NOK suma, t. y. faktiškai tiek, kiek padidėjo išlaidos dėl socialinio draudimo sistemos pakeitimų. Pasak Norvegijos valdžios institucijų, kompensacijos už socialinio draudimo sistemos pakeitimus tikslas – išlaikyti status quo dėl sutartų transporto paslaugų, teikiamų išilgai Norvegijos pakrantės, lygio suteikiant Hurtigruten įmonėms galimybę toliau vykdyti susitarime joms nustatytą įpareigojimą teikti viešąją paslaugą.

Norvegijos valdžios institucijų teigimu, Hurtigruten susitarimo 10 skirsnis yra teisinis pagrindas naujoms deryboms dėl susitarimo ir šią sąlygą Institucija pripažino savo 2001 m. sprendime. Pasak Norvegijos valdžios institucijų, šiuo pagrindu kompensacija už padidėjusias socialinio draudimo įmokas nėra nauja pagalba, jeigu ji suderinama su EEE susitarimo valstybės pagalbos nuostatomis.

Kalbant apie pagalbos suderinamumą, Norvegijos valdžios institucijos teigia, kad kompensacija už socialinio draudimo sistemos pakeitimus suteikta Hurtigruten įmonėms siekiant išlaikyti Norvegijos Parlamento nustatytą transporto lygį. Jei kompensacija nebūtų suteikta, sumažėtų įmonėms skirtų įsipareigojimų teikti viešąją paslaugą lygis, nes būtų taikomi didesni tarifai arba sumažėtų paslaugų teikimo dažnis. Remdamosi šiais faktais Norvegijos valdžios institucijos mano, kad kompensacija yra būtina.

Norvegijos valdžios institucijos mini Hurtigruten susitarimo 1 skirsnį, pagal kurį didelė Hurtigruten įmonių pelno, gauto per vasaros sezoną, dalis turėtų būti naudojama finansuoti nepelningai veiklai žiemos sezonu. Tad kompensacija už viešąją paslaugą turėtų būti skaičiuojama atsižvelgiant į visų metų pelningumą. Norvegijos valdžios institucijos laikosi nuomonės, kad pritarusi Hurtigruten susitarimo 1 skirsnyje nustatytam principui Institucija sutiko, kad komercinės Hurtigruten įmonių paslaugos nebūtų aiškiai atskirtos nuo nekomercinių paslaugų. Pasak Norvegijos valdžios institucijų, pelningo sezono pelno perkėlimo į nepelningą sezoną sistema buvo nenaudinga Hurtigruten įmonėms, palyginti su kitomis jūrų paslaugas teikiančiomis įmonėmis, nes padidėjo rizika, kad kitos įmonės pelningo sezono metu teiks tik pačias pelningiausias paslaugas. Šią riziką dar padidino socialinio draudimo sistemos pakeitimai, todėl Norvegijos valdžios institucijos mano, kad padidinus kompensaciją ji teisėtai neutralizuota.

Be to, Norvegijos valdžios institucijos laikosi nuomonės, kad pelningų ir nepelningų paslaugų atskyrimas nėra lemiamas dalykas, kai kryžminiu subsidijavimu taip aiškiai remiamos nepelningos paslaugos kaip šiuo atveju. Šiuo atžvilgiu Norvegijos valdžios institucijos mini 2004 m. Hurtigruten įmonių metinę ataskaitą ir mėnesinius rezultatus, parodančius, kad žiemos mėnesiais deficitas, įtraukus kompensaciją už viešosios paslaugos teikimą, buvo apie 211 mln. NOK. Bendrasis deficitas buvo apie 45 mln. NOK. Be to, Norvegijos valdžios institucijos pažymi, kad už 2004 m. suteikta kompensacija nekeičia to fakto, kad komercinėmis paslaugomis, kurioms taikomas Hurtigruten susitarimas, remiama veikla, susijusi su Hurtigruten įmonių įsipareigojimu teikti viešąją paslaugą.

Galiausiai Norvegijos valdžios institucijos pareiškė, kad po 2004 m. konkurso vidutinė metinė kompensacija 2005 m. sausio 1 d.–2012 m. gruodžio 31 d. laikotarpiu yra 237,5 mln. NOK, taigi gerokai didesnė negu 2002 m. sausio 1 d.–2004 m. gruodžio 31 d. laikotarpiu. Pasak Norvegijos valdžios institucijų, tai rodo, kad tokio lygio kompensacija 2004 m. buvo būtina ir proporcinga.

Norvegijos valdžios institucijos taip pat teigia, kad suteiktos kompensacijos 4,29 mln. NOK dalis yra susijusi su padidėjusiomis socialinio draudimo įmokomis žiemos sezonu, o kita dalis – 3,06 mln. NOK – papildoma kompensacija už viešąją paslaugą tuo pačiu sezonu, nes dėl įsipareigojimo teikti viešąją paslaugą Hurtigruten įmonės patyrė didesnes išlaidas negu tikėjosi abi Hurtigruten susitarimo šalys. Transporto ir ryšių ministerija palaiko šią nuomonę, nors 2004 m. valstybės biudžete kompensacija nurodyta kaip „galima kompensacija dėl diferencijuotų socialinio draudimo įmokų sistemos pakeitimų“ (14). Pasak Norvegijos valdžios institucijų, valstybės biudžete nurodytas įmokų pavadinimas neturėtų būti lemiamas dalykas vertinant kompensacijos teisėtumą.

II. VERTINIMAS

1. Valstybės pagalbos buvimas, kaip apibrėžta EEE 61 straipsnio 1 dalyje

EEE susitarimo 61 straipsnio 1 dalyje nustatyta:

„Išskyrus tuos atvejus, kai šis Susitarimas nustato kitaip, EB valstybių narių, ELPA valstybių arba iš jų valstybinių išteklių bet kokia forma suteikta pagalba, kuri, palaikydama tam tikras įmones arba tam tikrų prekių gamybą, iškraipo konkurenciją arba gali ją iškraipyti, yra nesuderinama su šiuo Susitarimu, kai ji daro įtaką Susitariančiųjų Šalių tarpusavio prekybai.“

Dėl socialinio draudimo įmokų padidėjimo Hurtigruten įmonėms suteikta kompensacija buvo tiesiogiai finansuojama iš biudžeto, taigi ją suteikia valstybė. Be to, kompensaciją gavusios įmonės atleidžiamos nuo socialinio draudimo įmokų, kurias jos įprastomis verslo sąlygomis turėtų mokėti, taigi taip sustiprinama šių įmonių padėtis palyginti su kitų EEE vidaus prekyboje dalyvaujančių įmonių padėtimi. Be to, Hurtigruten įmonės veikia keleivių ir krovinių gabenimo rinkose, turizmo rinkoje, visų pirma siūlydamos kruizus (keliones pirmyn ir atgal) išilgai Norvegijos pakrantės. Hurtigruten paslauga pritraukia daug užsienio turistų, taigi Hurtigruten įmonės varžosi dėl tų klientų su kitomis panašias paslaugas teikiančiomis įmonėmis. Todėl Hurtigruten įmonėms suteikta kompensacija gali daryti poveikį konkurencijai šiose rinkose ir pakenkti EEE susitarimo Susitariančiųjų Šalių tarpusavio prekybai.

Todėl Institucija mano, kad 7,352 mln. NOK (apie 900 000 EUR) išmoka Hurtigruten įmonėms yra valstybės pagalba, kaip apibrėžta EEE susitarimo 61 straipsnio 1 dalyje.

2. Nauja ar esama pagalba

Pagal Priežiūros ir Teismo susitarimo 3 protokolo II dalies 1 straipsnio c punktą „nauja pagalba“ – tai „visa pagalba, t. y. pagalbos schemos ir individuali pagalba, kuri nėra esama pagalba, įskaitant esamos pagalbos pakeitimus“.

Savo 2001 m. sprendime Institucija laikėsi nuomonės, kad Hurtigruten įmonėms pagal Hurtigruten susitarimą suteikta kompensacija galėtų būti laikoma suderinama su EEE susitarimu, nes paslaugos, kurioms ji taikoma, buvo laikomos visuotinės ekonominės svarbos paslaugomis, ir buvo paisoma EEE susitarimo 59 straipsnio 2 dalyje nustatytų sąlygų.

Pagalba, kuriai pritarė Institucija, yra esama pagalba. Tačiau 2004 m. Norvegijos valdžios institucijos skyrė Hurtigruten įmonėms dar 7,352 mln. NOK. Ta pagalba buvo suteikta siekiant kompensuoti įmonėms 2004 m. padidėjusias socialinio draudimo įmokas, ji nebuvo Institucijos 2001 m. sprendimu patvirtintos pagalbos Hurtigruten įmonėms dalis.

Norvegijos valdžios institucijos teigia, kad kompensacija atitiko Institucijos 2001 m. sprendimą, nes Hurtigruten susitarimo 10 skirsnyje numatyta sąlyga, pagal kurią abi Hurtigruten susitarimo šalys gali pradėti naują derybų procedūrą, jeigu iš esmės pasikeičia sąlygos, kuriomis pagrįstas Hurtigruten susitarimas. Norvegijos valdžios institucijos pareiškė manančios, kad diferencijuotos socialinio draudimo sistemos pakeitimai yra reikšmingas pokytis. Todėl Norvegijos valdžios institucijų teigimu, kompensacija turi būti laikoma esama pagalba.

Institucija norėtų pabrėžti, kad ji pritarė metinei 170 mln. NOK kompensacijai 1999 m. kainomis pagal Hurtigruten susitarimą. Tačiau Institucijos sprendimas iš esmės nebuvo susijęs su Hurtigruten susitarimo 10 skirsniu ir nė viena Institucijos sprendimo nuostata nereiškė, kad kokie nors būsimi Hurtigruten susitarimo pakeitimai, padaryti remiantis šia sąlyga, automatiškai bus laikomi derančiais su EEE susitarimo valstybės pagalbos nuostatomis, kaip teigė Norvegijos valdžios institucijos.

Susitarimo 10 skirsnyje tiesiog numatyta galimybė iš dalies pakeisti sutartį nenumatytai pasikeitus esminėms aplinkybėms. Jame nenumatyta automatiškai didinti kompensacijos Hurtigruten įmonėms už padidėjusias išlaidas, o tik suteikiama galimybė abiem Hurtigruten susitarimo šalims prašyti pradėti naujų derybų procedūrą, nenurodant tokių derybų rezultatų. Be to, nuostatoje aiškiai nenurodyta, kad dėl padidėjusių išlaidų padidinus mokesčius gali būti pradėtos naujos derybos, tuo labiau, kad tai būtų galima laikyti faktu, dėl kurio reikėtų automatiškai patikslinti susitarimą nurodant tikslią sumą, susidariusią dėl padidėjusių mokesčių. Vienos susitariančiosios šalies mokamų mokesčių pasikeitimas paprastai nėra veiksnys, dėl kurio turėtų įsipareigoti kita šalis. Taigi net jei 2000 m. Institucijai buvo pranešta apie visą pradinį Hurtigruten susitarimą ir 2001 m. jis buvo patvirtintas, nebuvo galima pagrįstai tikėtis, kad Institucija numatys visą galimą nuostatos poveikį, todėl jeigu Institucija neužsiminė apie nuostatą 2001 m. sprendime, nereiškia, kad visi tolesni nuostatos taikymai valstybės pagalbos atžvilgiu automatiškai priimtini.

Institucijos nuomone, sutartinę nuostatą reikia atskirti nuo kito klausimo – ar pasirinktas pakartotinis pritaikymas atitinka EEE susitarimą, visų pirma nuostatas dėl valstybės pagalbos. Visus klausimus reikia iš esmės įvertinti kiekvienu pakartotinio pritaikymo atveju, tačiau tik pirmasis klausimas susijęs su tuo, ar pagalba yra nauja, ar esama.

Institucija pažymi, kad padidėjus socialinio draudimo išlaidoms Hurtigruten įmonėms 2004 m. buvo papildomai sumokėta 7,352 mln. NOK. Tai padidėjimas, todėl tai yra ir Institucijos 2001 m. sprendime patvirtintos valstybės pagalbos Hurtigruten įmonėms pakeitimas. Todėl Institucija mano, kad pagalba yra nauja, kaip apibrėžta Priežiūros ir Teismo susitarimo 3 protokolo II dalies 1 straipsnio c punkte.

3. Procedūriniai reikalavimai

Pagal Priežiūros ir Teismo susitarimo 3 protokolo I dalies 1 straipsnio 3 dalį „apie visus planus suteikti ar pakeisti pagalbą ELPA Priežiūros institucija turi būti laiku informuojama, kad galėtų pateikti savo pastabas […]. Atitinkama valstybė savo pasiūlytų priemonių neįgyvendina tol, kol, pasibaigus procedūrai, priimamas galutinis sprendimas.“

Kaip minėta pirmiau, Institucija mano, kad pagalba Hurtigruten įmonėms – tai nauja pagalba, kaip apibrėžta Priežiūros ir Teismo susitarimo 3 protokolo II dalies 1 straipsnio c punkte. Tai reiškia, kad Institucijai turėjo būti pranešta apie kompensaciją pagal Priežiūros ir Teismo susitarimo 3 protokolo I dalies 1 straipsnio 3 dalį ir II dalies 2 straipsnį ir pagalba neturėjo būti įgyvendinta, jeigu (ir kol) kompensacijos nepatvirtino Institucija. Tačiau Norvegijos valdžios institucijos, nepaisydamos to įpareigojimo, nusprendė suteikti kompensaciją. Taigi kompensacija laikoma „neteisėta pagalba“, kaip apibrėžta Priežiūros ir Teismo susitarimo 3 protokolo II dalies 1 straipsnio f punkte.

4. Pagalbos suderinamumas

4.1. Įvadas

Tiesioginė pagalba, kurios tikslas – padengti veiklos nuostolius, paprastai nėra suderinama su EEE susitarimu. Hurtigruten įmonėms suteikta didesnė kompensacija už išlaidas, susijusias su kasdieniniu Hurtigruten paslaugos teikimu, todėl ši išmoka turi būti laikoma pagalba veiklai. Tokia pagalba veiklai gali būti patvirtinta išimtiniais atvejais, jeigu laikomasi EEE susitarimo leidžiančiose nukrypti nuostatose nustatytų sąlygų.

2001 m. sprendime Institucija laikėsi nuomonės, kad pagalba Hurtigruten įmonėms neatitiko reikalavimų, kad ją būtų galima laikyti EEE susitarimo 61 straipsnio 1 dalyje nustatyto bendrojo valstybės pagalbos draudimo išimtimi pagal EEE susitarimo 61 straipsnio 2 ar 3 dalį. Tačiau Institucija padarė išvadą, kad pagalba buvo suderinama su EEE susitarimu, nes buvo paisoma EEE susitarimo 59 straipsnio 2 dalyje nustatytų sąlygų.

Sprendime pradėti oficialią tyrimo procedūrą šioje byloje Institucija išreiškė abejonių dėl Hurtigruten įmonėms suteiktos didesnės pagalbos suderinamumo su EEE susitarimo 59 straipsnio 2 dalimi.

Vykstant tyrimui Institucija padarė išvadą, kad pagalbos Hurtigruten įmonėms, suteiktos kaip kompensacija už papildomas išlaidas, atsiradusias dėl socialinio draudimo sistemos pakeitimų, suderinamumas pirmiausia turi būti įvertintas pagal EEE susitarimo 61 straipsnio 3 dalies c punktą.

4.2. Teisinis suderinamumo įvertinimo pagrindas

EEE susitarimo 61 straipsnio 3 dalies c punkte nustatyta, kad pagalba gali būti laikoma suderinama su EEE susitarimu, jeigu jos tikslas – palengvinti tam tikrų rūšių ekonominės veiklos plėtrą, kai tokia pagalba nedaro neigiamo poveikio Susitariančiųjų Šalių tarpusavio prekybos sąlygoms, kuriuo pakenkiama bendrajam interesui. Institucija paskelbė EEE susitarimo 61 straipsnio 3 dalies c punkto taikymo valstybės pagalbai jūrų transportui gaires (toliau – Jūrų transporto gairės).

Jūrų transporto gairių 3.2 skirsnyje aptariama valstybės pagalba, susijusi su darbo jėgos sąnaudomis. Pagal 3.2 skirsnio 1 dalį pagalbos jūrų sektoriui priemonėmis pirmiausia turėtų būti siekiama sumažinti EEE laivų savininkų ir jūrininkų mokamų mokesčių bei kitų sąnaudų naštą, kad ji atitiktų pasaulyje galiojančias normas.

Pagal to skirsnio 2 dalį EEE laivybos srityje turėtų būti leidžiami tokie su užimtumo sąnaudomis susiję veiksmai:

— EEE valstybėje registruotuose laivuose dirbančių EEE jūrininkų socialinio draudimo įmokų sumažinimas,

— EEE valstybėje registruotuose laivuose dirbančių EEE jūrininkų pajamų mokesčio sumažinimas.

Šioje dalyje „EEE jūrininkai“ apibrėžiami taip:

— EEE valstybių piliečiai, dirbantys laivuose (įskaitant ro-ro keltus (15)), teikiančiuose reguliaraus keleivių gabenimo paslaugas tarp EEE uostų,

— visais kitais atvejais – visi mokesčius ir (arba) socialinio draudimo įmokas EEE valstybėje privalantys mokėti jūrininkai.

3 dalyje paaiškinta, kad dėl vidinių su mokesčiais susijusių priežasčių kai kurios EEE valstybės gali pasirinkti netaikyti minėtų sumažintų tarifų, tačiau iš dalies arba visiškai kompensuoti laivų savininkų išlaidas, patirtas dėl tokių rinkliavų. Toks požiūris iš esmės gali būti laikomas lygiaverčiu pirmiau aprašytai sumažintų tarifų sistemai, su sąlyga, kad yra aiškus ryšis su tomis rinkliavomis, nėra galimybės nėra kompensuojama per daug, o sistema yra skaidri ir apsaugota nuo piktnaudžiavimo.

4.3. Vertinimas

Kaip apibūdinta I.3 skirsnyje, 7,352 mln. NOK (apie 900 000 EUR) suma buvo skirta Hurtigruten įmonėms siekiant kompensuoti 2004 m. padidėjusias išlaidas socialinio draudimo įmokoms. 2004 m. valstybės biudžete ši dotacija Hurtigruten įmonėms buvo nurodyta kaip kompensacija „dėl diferencijuotų socialinio draudimo įmokų sistemos pakeitimų“ (16).

Sprendžiant iš to, kas išdėstyta pirmiau, pagalba Hurtigruten įmonėms buvo suteikta siekiant kompensuoti 2004 m. padidėjusias jų socialinio draudimo įmokas. Taigi suteikta pagalba turi būti laikoma jūrininkų socialinio draudimo įmokų kompensacija pagal Jūrų transporto gairių 3.2 skirsnio 2 ir 3 dalis.

Pagal Jūrų transporto gairių 3.2 skirsnio 2 dalį leidžiama tik pagalba, teikiama sumažinant EEE valstybėje registruotuose laivuose dirbančių EEE jūrininkų socialinio draudimo įmokas.

Norvegijos valdžios institucijos patvirtino, kad visi Hurtigruten paslaugai teikti 2004 m. naudoti laivai buvo registruoti Norvegijoje. Taigi Institucija mano, kad sąlyga dėl registracijos patenkinta.

Kalbant apie sąlygą, kad socialinė apsauga turi būti skirta „EEE jūrininkams“, pagal šios sąvokos apibrėžtį tai turi būti arba EEE valstybių piliečiai, dirbantys laivuose (įskaitant ro-ro keltus), teikiančiuose reguliaraus keleivių gabenimo paslaugas tarp EEE uostų, arba visais kitais atvejais – visi mokesčius ir (arba) socialinio draudimo įmokas EEE valstybėje privalantys mokėti jūrininkai.

Hurtigruten susitarime Hurtigruten paslauga apibūdinta kaip mišriojo keleivių ir krovinių gabenimo tarp Bergeno ir Kirkeneso paslaugos. Pagal Norvegijos valdžios institucijų pateiktą informaciją 2004 m. apie 92 % Hurtigruten įmonių apyvartos buvo susijusi su keleivių ir apie 8 % – su krovinių gabenimu. Kai kuriuose Hurtigruten laivuose buvo įrenginiai, skirti lengviesiems automobiliams įvažiuoti į laivą ir iš jo išvažiuoti. Tačiau komercinėms transporto priemonėms (sunkvežimiams, priekaboms ir kt.) nebuvo įmanoma įvažiuoti į laivą ir iš jo išvažiuoti. Be to, teikiant Hurtigruten paslaugą, kaip paaiškinta I.2 skirsnyje, reguliaraus transporto paslaugos buvo teikiamos išilgai Norvegijos pakrantės, taigi Europos ekonominėje erdvėje.

Šiuo pagrindu Institucija mano, kad Hurtigruten įmonių laivai turi būti laikomi atitinkančiais pirmąją iš pirmiau pateiktų apibrėžčių, t. y. laivai, teikiantys reguliaraus keleivių plukdymo paslaugas tarp EEE uostų. Tai reiškia, kad Hurtigruten įmonėms suteikta kompensacija dėl padidėjusių socialinio draudimo įmokų yra suderinama tiktai su Jūrų transporto gairių 3.2 skirsniu, jeigu kompensacija buvo suteikta dėl jūrininkų, kurie yra EEE valstybės piliečiai.

Norvegijos valdžios institucijos pateikė informaciją, kad visi laivų, naudotų teikti Hurtigruten paslaugai 2004 m., darbuotojai buvo EEE valstybės piliečiai.

Valstybės biudžete aiškiai nustatyta, kad papildoma pagalba Hurtigruten įmonėms suteikta siekiant kompensuoti papildomas įmonių socialinio draudimo išlaidas. Taigi tarp dotacijos ir socialinio draudimo įmokų yra aiškus ryšys. Be to, dotacija pagal dydį tiksliai atitiko įmonių socialinio draudimo išlaidų padidėjimą. Kaip bus paaiškinta II.4.4 skirsnyje, dotacija nereiškė, kad skirta kompensacija buvo per didelė. Galiausiai pagalba buvo vienkartinė išmoka, įtraukta į valstybės biudžetą. Taigi pagalba suteikta skaidriai ir nebuvo galimybių piktnaudžiauti. Vadinasi, ji atitinka sąlygas, pagal kurias socialinio draudimo mokesčių kompensacija gali būti laikoma lygiaverte įmokų tarifų mažinimo sistemai.

Šiuo pagrindu Institucija daro išvadą, kad pagalba, suteikta Hurtigruten įmonėms dėl 2004 m. padidėjusių socialinio draudimo įmokų, atitinka Jūrų transporto gairių 3.2 skirsnį.

4.4. Per didelė kompensacija ir kaupimas

Pagal Jūrų transporto gairių 11 skirsnio 2 dalį EEE jūrininkų socialinio draudimo įmokos gali būti sumažintos iki 100 %, t. y. socialiniai mokesčiai gali būti sumažinti iki nulio. Šiuo atveju Hurtigruten įmonėms 2004 m. buvo nustatytos didesnės socialinio draudimo įmokos, palyginti su ankstesniais metais taikyta norma.

Institucija mano, kad pagalbos suma, suteikta pagal Jūrų transporto gairių 3–6 skirsnius, neviršijo bendros iš laivybos veiklos ir jūrininkų surinktų mokesčių ir socialinio draudimo įmokų sumos, ir buvo laikomasi kriterijaus, nustatyto tų gairių 11 skirsnio 2 dalyje.

Be pagalbos, susijusios su darbo jėgos sąnaudomis, suteiktos Hurtigruten įmonėms pagal Jūrų transporto gaires, Hurtigruten įmonės gavo pagalbą ir pagal Hurtigruten susitarimą dėl transporto paslaugų pirkimo ir pagal 2003 m. lapkričio 12 d. Institucijos sprendimą pritarti pereinamajam diferencijuotų socialinio draudimo įmokų taikymo darbdaviams laikotarpiui. Norint įsitikinti, kad suteikta kompensacijos suma buvo ne per didelė, būtina patikrinti, ar Hurtigruten įmonėms nebuvo suteikta kompensacija už tas pačias išlaidas pagal kiekvieną iš šių priemonių.

Šiuo atžvilgiu Institucija pažymi, kad įmonių socialinio draudimo išlaidos padidėjo dėl Institucijos sprendimo 172/02/COL siūlyti Norvegijai tinkamas priemones, susijusias su Norvegijos diferencijuotų socialinio draudimo įmokų sistema. Norvegijos valstybė pranešė apie perėjimo prie nediferencijuotų socialinio draudimo įmokų valdymo planą. Šis planas, kurį Institucija patvirtino 2003 m. lapkričio 12 d. sprendimu, reiškė, kad Hurtigruten įmonių socialinio draudimo išlaidos 2004 m. buvo didesnės negu tada, kai vyko derybos dėl Hurtigruten susitarimo. Taigi aišku, kad Hurtigruten susitarimas neapėmė Hurtigruten įmonių 2004 m. patirtų papildomų socialinio draudimo išlaidų, t. y. kompensacija, išmokėta pagal Hurtigruten susitarimą, nepadengė tų papildomų išlaidų. Be to, 2004 m. skirtos papildomos lėšos galėjo kompensuoti tik tą padidėjusių Hurtigruten įmonių socialinio draudimo įmokų dalį, kuri dar nebuvo kompensuota taikant trejų metų pereinamojo laikotarpio sistemą. Taigi kompensacija, skirta už 2004 m. socialinio draudimo išlaidų padidėjimą ir suteiktos pagal Jūrų transporto gaires, nebuvo per didelė.

Remdamasi tuo, kas išdėstyta pirmiau, Institucija mano, kad Hurtigruten įmonėms suteikta kompensacija už papildomas socialinio draudimo išlaidas 2004 m. yra suderinama su EEE susitarimo 61 straipsnio 3 dalies c punktu, jį siejant su Jūrų transporto gairėmis.

5. Išvada

Atsižvelgusi į pirmiau nurodytus argumentus Institucija padarė išvadą, kad Hurtigruten įmonėms suteikta 7,352 mln. NOK (apytikriai 900 000 EUR) kompensacija yra suderinama su EEE susitarimo 61 straipsnio 3 dalies c punktu.

Tačiau Institucija apgailestauja, kad Norvegijos valdžios institucijos nevykdė savo įsipareigojimo pagal Priežiūros ir Teismo susitarimo 3 protokolo I dalies 1 straipsnio 3 dalį pranešti apie priemonę ir jos neįgyvendinti, kol jai nepritars Institucija,

PRIĖMĖ ŠĮ SPRENDIMĄ:

1 straipsnis

Hurtigruten įmonėms suteikta 7,352 mln. NOK kompensacija yra valstybės pagalba, kaip apibrėžta EEE susitarimo 61 straipsnio 1 dalyje. Pagalba buvo suteikta pažeidžiant Priežiūros ir Teismo susitarimo 3 protokolo I dalies 1 straipsnio 3 dalyje nustatytus procedūrinius reikalavimus. Pagalba suderinama su EEE susitarimo 61 straipsnio 3 dalies c punktu, jį siejant su Jūrų transporto gairėmis.

2 straipsnis

Šis sprendimas skirtas Norvegijos Karalystei.

3 straipsnis

Šis sprendimas autentiškas anglų kalba.

Priimta Briuselyje 2007 m. gruodžio 12 d. ELPA priežiūros institucijos vardu Kristján A. STEFÁNSSON Kolegijos narys Kurt JÄGER Kolegijos narys

(1) Toliau – Institucija.

(2) Toliau – EEE susitarimas.

(3) Toliau – Priežiūros ir Teismo susitarimas.

(4) EEE susitarimo 61 ir 62 straipsnių, Priežiūros ir Teismo susitarimo 3 protokolo 1 straipsnio taikymo ir aiškinimo gairės, kurias ELPA priežiūros institucija priėmė ir paskelbė 1994 m. sausio 19 d., OL L 231, 1994 9 3, ir 1994 9 3 EEE priedas Nr. 32. Paskutiniai gairių pakeitimai padaryti 2007 m. gegužės 3 d. Toliau – valstybės pagalbos gairės.

(5) Institucijos sprendimai pateikiami tinklavietėje http://www.eftasurv.int/

(6) OL C 314, 2006 12 21, p. 115, ir EEE priedas Nr. 63/2006, p. 33.

(7) Toliau – Hurtigruten įmonės.

(8) Žr. 6 išnašą.

(9) Toliau – Hurtigruten susitarimas.

(10) Sprendimas 417/01/COL, toliau – 2001 m. sprendimas.

(11) Sprendimas 172/02/COL.

(12) Sprendimas Nr. 218/03/COL. Pereinamasis laikotarpis nebuvo taikytas šiauriausiai Norvegijos daliai (5 socialinio draudimo įmokų sistemos zonai), nes ELPA valstybės 2003 m. liepos 1 d. sprendimu Nr. 2/2003/SC nustatė, kad regioniniu principu diferencijuotos socialinio draudimo įmokos šioje srityje derėjo su EEE susitarimu dėl išimtinių aplinkybių šioje zonoje.

(13) 70 eilutės pastabose nustatyta: „Av budsjettforslaget på 200,8 mill. kr for 2004, er 192,3 mill. kr direkte relatert til den gjeldende avtalen med hurtigruterederiene. Restbeløpet på 8,5 mill. kr er knyttet til ev. kompensasjon som følge av endringer i ordningen med differensiert arbeidsgiveravgift. Endelig kompensasjonsbeløp vil bli bestemt når forhandlingene mellom hurtigruteselskapene og departementet er avsluttet“. (Neoficialus Institucijos vertimas: Iš 2004 m. siūlomo 200,8 mln. NOK biudžeto 192,3 mln. NOK yra tiesiogiai susiję su esamu susitarimu su Hurtigruten bendrovėmis. Kita dalis – 8,5 mln. NOK – susijusi su galima kompensacija dėl diferencijuotų socialinio draudimo įmokų sistemos pakeitimų. Galutinė kompensacijos suma bus nustatyta pasibaigus Hurtigruten įmonių ir ministerijos deryboms.)

(14) Institucijos vertimas, plg. su 13 išnaša.

(15) Ro-ro keltas apibrėžiamas kaip „keleivinis (-iai) jūrų laivas (-ai) su įrenginiais kelių transporto priemonėms arba geležinkelio transporto priemonėms įvažiuoti į laivą ir išvažiuoti iš jo, plukdantis (-ys) daugiau kaip 12 keleivių“, plg. su gairių 22 išnaša, kurioje minimas 1999 m. balandžio 29 d. Tarybos direktyvos 1999/35/EB dėl privalomų patikrinimų sistemos, užtikrinančios saugų ro-ro keltų ir greitaeigių keleivinių laivų, kuriais teikiamos reguliarios paslaugos, plaukiojimą 2 straipsnio a punktą (OL L 138, 1999 6 1, p. 1), kuris įtrauktas į EEE susitarimo XIII priedo 56 ca punktą.

(16) Institucijos vertimas, plg. su 13 išnaša.