Lietuvos Aukščiausiojo Teismo Civilinių bylų skyriaus teisėjų kolegija,
susidedanti iš teisėjų: Zigmo Levickio (kolegijos pirmininkas), Dangutės
Ambrasienės ir Janinos Januškienės (pranešėja),
rašytinio proceso tvarka teismo posėdyje išnagrinėjo civilinę bylą pagal
pareiškėjo UAB „Universalios valdymo sistemos“kasacinį skundą dėl
Vilniaus miesto 1-ojo apylinkės teismo 2007 m. gegužės 30 d. nutarties ir
Vilniaus apygardos teismo Civilinių bylų skyriaus teisėjų kolegijos 2007 m.
rugsėjo 17 d. nutarties peržiūrėjimo civilinėje byloje pagal pareiškėjo UAB
„Universalios valdymo sistemos“ skundą, dalyvaujant suinteresuotiems
asmenims UAB „Ashburn International“ ir antstoliui V. Č., dėl antstolio
veiksmų.
Teisėjų kolegija
n u s t a t ė :
I. Skundo esmė
Pareiškėjas UAB „Universalios valdymo sistemos“ prašė pripažinti
neteisėtais antstolio V. Č. veiksmus, įteikiant bendrovėms Universalas
vadibas sistemas Ltd., SIA Kriptonika LV, Maxima Latvija, AS Hansabanka,
Maxima Eesti OÜ, Lukoil Baltia, Hansabank Estonia, AS Lukoil Eesti,
UVS Eesti Ltd., Pankande Kaardikeskus AS Vilniaus apygardos teismo
2007 m. kovo 1 d. nutarties dėl laikinųjų apsaugos priemonių taikymo
nuorašus bei atliekant visus veiksmus, išvardytus antstolio V. Č. 2007
m. balandžio 3 d. raštuose Universalas vadibas sistemas Ltd., SIA
Kriptonika LV, Maxima Latvija, AS Hansabanka, Maxima Eesti OÜ, Lukoil
Baltia, Hansabank Estonia, AS Lukoil Eesti, UVS Eesti Ltd., Pankande
Kaardikeskus AS dėl informacijos pateikimo. Jis nurodė, kad antstoliui
V. Č. yra pateikta vykdyti Vilniaus apygardos teismo 2007 m. kovo 1
d. nutartis, priimta civilinėje byloje Nr. 2-1610-54/2007, dėl laikinųjų
apsaugos priemonių taikymo. Nutartyje nurodyta, kad jos vykdymas
pavedamas pareiškėjui. Kadangi nutartyje nustatytas aiškus ir konkretus
jos vykdymo būdas ir tvarka, nutarties įvykdymo teises bei pareigas
suteikiant konkrečiam asmeniui (pareiškėjui), tai jos įvykdymas negali
būti pavestas kitam asmeniui arba antstoliui. Pareiškėjas taip pat nurodė,
kad antstolis V. Č. Vilniaus apygardos teismo 2007 m. kovo 1 d. nutartį
bei kitus dokumentus pateikė tretiesiems asmenims – pareiškėjo verslo
partneriams, t. y. antstolis renka informaciją apie pareiškėjo teikiamas
paslaugas, strateginę informaciją valdantiems ūkio subjektams įteikė
civilinių bylų vykdymo procese nenumatytus raštus su reikalavimais
atskleisti informaciją, nors tokių teisių Vilniaus apygardos teismo 2007
m. kovo 1 d. nutartyje nenustatyta, taip pat siuntė raštus su pareiškėju
susijusioms bendrovėms užsienyje – Latvijoje bei Estijoje, nors nėra
tiesioginio leidimo nutartį vykdyti už Lietuvos Respublikos teritorijos
ribų Vilniaus apygardos teismo 2007 m. kovo 1 d. nutartyje. Pareiškėjo
teigimu, tokiais veiksmais antstolis V. Č. kenkia jo dalykinei reputacijai,
informuodamas pagrindinius jo verslo partnerius (klientus) bei susijusias
bendroves užsienyje apie pareiškėjui pareikštą ieškinį bei priimtą procesinį
sprendimą, sudarant įspūdį, kad pareiškėjas nevykdo teismo nutartimi
taikytų apribojimų.
II. Pirmosios ir apeliacinės instancijos teismų nutarčių esmė
Vilniaus miesto 1-asis apylinkės teismas 2007 m. gegužės 30 d. nutartimi
skundą atmetė. Teismas nustatė, kad 2007 m. kovo 13 d. antstolio V. Č.
kontoroje buvo pateikta vykdyti Vilniaus apygardos teismo 2007 m. kovo
1 d. nutartis dėl laikinųjų apsaugos priemonių taikymo, priimta civilinėje
byloje Nr. 2-1610-54/2007 pagal ieškovo UAB „Ashburn International“
ieškinį atsakovui UAB „Universalios valdymo sistemos“ dėl autorių teisių
pripažinimo, licencinių sutarčių pripažinimo negaliojančiomis ir draudimo
atlikti autorių teises pažeidžiančius veiksmus. Vilniaus apygardos teismo
2007 m. kovo 1 d. nutartimi atsakovui UAB „Universalios valdymo
sistemos“ buvo uždrausta atlikti bet kokius veiksmus, kuriais gali būti
trukdoma ieškovui UAB „Ashburn International“ naudotis programine
įranga – elektroninių transakcijų apdorojimo programa „CELLNET“, LDT
kortelių sprendimo serverio programa, VPM lojalumo kortelių sprendimo
„MAXIMUM“ serverio programa, klientine programine įranga „Lojalumo
parametrų valdymas“ (versija „MAXIMUM Lietuva“, versija „MAXIMUM
Latvija“), VPM lojalumo kortelių sprendimo „SAULUTĖ“ serverio programa,
ŪBL mokėjimo kortelių sprendimo „ERMITAŽAS“ programa, klientine
programine įranga „Lojalumo parametrų valdymas“ (versija „SAULUTĖ
Lietuva“, versija „SAULUTĖ Latvija“, versija „ERMITAŽAS Lietuva“),
mokėjimo kortelių sprendimo serverio programa (Kesko), Lukoil mokėjimo
kortelių sprendimo serverio programa, VP MARKET LIETUVA vieninga
lojalumo sistema, VP MARKET LATVIJA vieninga lojalumo sistema, –
įskaitant ir trečiųjų asmenų informavimą apie tai, kad ieškovas tariamai
negalės užtikrinti tolesnio paslaugų teikimo; be to, UAB „Universalios
valdymo sistemos“ laikinai buvo uždrausta naudoti pirmiau nurodytą
programinę įrangą, bet kokius jos perdirbinius ar patobulinimus, šios
programinės įrangos pagrindu kurti kitas kompiuterių programas,
naudoti ją kaip komponentą kitoms kompiuterių programoms, pirmiau
išvardytų programų pagrindu teikiamas paslaugas teikti ar siūlyti bet
kokiems fiziniams ar juridiniams asmenims. Šios nutarties vykdymas
buvo pavestas UAB „Universalios valdymo sistemos“. Teismas taip pat
nustatė, kad antstolis V. Č. 2007 m. kovo 14 d. įteikė UAB „Universalios
valdymo sistemos“ direktoriui reikalavimą Nr. 0116/07/00232 vykdyti
Vilniaus apygardos teismo 2007 m. kovo 1 d. nutartį. 2007 m. kovo 21
d. antstolio V. Č. kontoroje gautas UAB „Universalios valdymo sistemos“
2007 m. kovo 15 d. reikalavimas susilaikyti nuo neteisėtų veiksmų.
Iš vykdomosios bylos duomenų teismas nustatė, kad antstolis V. Č.
įvairioms bendrovėms, esančioms užsienyje bei Lietuvos Respublikoje,
siuntė raštus, kuriais prašė informuoti, ar UAB „Universalios valdymo
sistemos“ teikia paslaugas, naudodama Vilniaus apygardos teismo 2007
m. kovo 1 d. nutartyje išvardytą programinę įrangą, jos perdirbimus
ar patobulinimus, šios programinės įrangos pagrindu sukurtas kitas
kompiuterių programas; ar įvyko pakeitimų programinėje įrangoje;
ar buvo siūlomos programų pagrindu teikiamos paslaugos; ar buvo
gauta pranešimų ar kitos informacijos apie tai, kad UAB „Ashburn
International“ tariamai negalės užtikrinti tolimesnio paslaugų teikimo.
Lietuvos apeliacinio teismo Civilinių bylų skyriaus teisėjų kolegija 2007 m.
balandžio 26 d. nutartimi, priimta civilinėje byloje Nr. 2-247/2007, pakeitė
Vilniaus apygardos teismo 2007 m. kovo 1 d. nutartį: panaikino jos
dalį, kuria buvo laikinai uždrausta atsakovui UAB „Universalios valdymo
sistemos“ naudoti nutartyje nurodytą programinę įrangą, bet kokius
jos perdirbinius ar patobulinimus, šios programinės įrangos pagrindu
kurti kitas kompiuterių programas, naudoti ją kaip komponentą kitoms
kompiuterių programoms, pirmiau išvardytų programų pagrindu teikiamas
paslaugas teikti ar siūlyti bet kokiems fiziniams ar juridiniams asmenims,
ir atitinkamą ieškovo UAB „Ashburn International“ prašymą atmetė; kitą
nutarties dalį paliko nepakeistą. Pirmosios instancijos teismas, ištyręs
įrodymus, padarė išvadą, kad antstolis V. Č., atlikdamas priverstinio
vykdymo veiksmus, CPK nuostatų nepažeidė. Teismas atsižvelgė į tai,
kad pareiškėjui yra laikinai uždrausta naudotis programine įranga, t.
y. nematerialiu, sunkiai apibrėžiamu turtu, kurio naudojimas gali būti
nesunkiai slepiamas, taip pat į tai, kad teismo nutartis dėl laikinųjų
apsaugos priemonių pagal savo esmę yra vykdomasis dokumentas, o
vykdomieji dokumentai gali būti vykdomi antstolio net ir be specialaus
nutartį priėmusio teismo įpareigojimo. Dėl to Vilniaus apygardos teismo
2007 m. kovo 1 d. rezoliucinės dalies įrašą, kad nutartį pavedama
vykdyti pareiškėjui, teismas aiškino kaip papildomą teismo įpareigojimą
pareiškėjui vykdyti teismo nutartį, kuris nereiškia draudimo vykdyti
nutartį įstatymo įgaliotam asmeniui, t. y. antstoliui. Teismas sprendė,
kad antstolio V. Č. veiksmai, siunčiant raštus užsienio valstybėse
esančioms bendrovėms, prašant šias bendroves informuoti jį apie tam
tikras aplinkybes, iš kurių būtų galima spręsti apie Vilniaus apygardos
teismo 2007 m. kovo 1 d. nutarties vykdymą arba nevykdymą, negali
būti vertinami nei kaip vykdymo veiksmų atlikimas užsienyje, nei kaip
proceso įstatymų pažeidimas ar suteiktų įgaliojimų viršijimas (CPK 585
straipsnio 1-3 dalys). Dėl to nėra teisinio pagrindo pripažinti neteisėtais
antstolio V. Č. veiksmus su Universalas vadibas sistemas Ltd., SIA
Kriptonika LV, Maxima Latvija, AS Hansabanka, Maxima Eesti OÜ, Lukoil
Baltia, Hansabank Estonia, AS Lukoil Eesti, UVS Eesti Ltd., Pankande
Kaardikeskus AS, įteikiant šioms bendrovėms Vilniaus apygardos teismo
2007 m. kovo 1 d. nutarties nuorašus bei atliekant visus veiksmus,
išvardytus antstolio V. Č. 2007 m. balandžio 3 d. raštuose Universalas
vadibas sistemas Ltd., SIA Kriptonika LV, Maxima Latvija, AS Hansabanka,
Maxima Eesti OÜ, Lukoil Baltia, Hansabank Estonia, AS Lukoil Eesti, UVS
Eesti Ltd., Pankande Kaardikeskus AS dėl informacijos pateikimo. Teismas
atmetė skundą kaip nepagrįstą ir neįrodytą (CPK 510-513, 585, 749
straipsniai).
Vilniaus apygardos teismo Civilinių bylų skyriaus teisėjų kolegija,
išnagrinėjusi pareiškėjo UAB „Universalios valdymo sistemos“ atskirąjį
skundą, 2007 m. rugsėjo 17 d. nutartimi skundą atmetė, o Vilniaus
miesto 1-ojo apylinkės teismo 2007 m. gegužės 30 d. nutartį paliko
nepakeistą. Apeliacinės instancijos teismas sutiko su pirmosios instancijos
teismo padarytomis išvadomis, papildomai nurodęs, kad atsižvelgiant
į tai, jog Vilniaus apygardos teismo 2007 m. kovo 1 d. nutartimi buvo
uždrausta laikinai naudotis ginčo programine įranga, kurią galima
koreguoti, pervadinti, modifikuoti ir integruoti į kitą programinę įrangą,
taip pasisavinant didelės vertės nematerialųjį turtą, pagrįstas išvadas dėl
tinkamo laikinųjų apsaugos priemonių vykdymo buvo galima padaryti
tik užklausus trečiuosius asmenis. Dėl to apeliacinės instancijos teismas
antstolio veiksmus, kreipiantis dėl informacijos suteikimo į trečiuosius
asmenis, pripažino teisėtais Antstolių įstatymo 22 straipsnio 1 dalies
prasme. Apeliacinės instancijos teismas pažymėjo ir tai, kad antstolio
veiksmai išsiunčiant užklausas užsienio šalių bendrovėms, nurodytoms
pareiškėjo skunde, nelaikytini vykdymo veiksmais, nes šios bendrovės
nėra nei vykdymo proceso šalys, nei suinteresuoti asmenys. Be to,
antstolis turi teisę gauti reikiamą informaciją ir iš Lietuvos, ir iš užsienio
subjektų neatsižvelgiant į jo veiklos teritoriją (CPK 585 straipsnis).
Antstolio paklausimas, adresuotas užsienio subjektui, dėl informacijos
pateikimo nesilaikant Europos Sąjungos teisės aktuose nustatytos tvarkos
neįpareigoja užsienio subjektų atsakyti į tokius paklausimus ir tam
tikrų pasekmių sukelia tik antstoliui. Teisėjų kolegija kaip nepagrįstus
atmetė apelianto argumentus, susijusius su tuo, kad pirmosios instancijos
teismas neatsižvelgė į byloje esančią Vilniaus miesto 1-ojo apylinkės
teismo 2007 m. gegužės 31 d. nutartį, kuria pripažinta, kad vykdomoji
byla pradėta neteisėtai, nurodžiusi, jog minėtas teismo procesinis
sprendimas buvo panaikintas Vilniaus apygardos teismo Civilinių bylų
skyriaus teisėjų kolegijos 2007 m. rugsėjo 13 d. nutartimi, pripažįstant,
jog antstolio veiksmai užvedant vykdomąją bylą Nr. 0116/07/00232 ir
surašant reikalavimą „Vykdyti 2007-03-01 Vilniaus apygardos teismo
nutartį Nr. 2-1610-54/07“ yra teisėti. Dėl nurodytų priežasčių buvo
padaryta išvada, kad nėra pagrindo antstolio V. Č. atliktų vykdymo
veiksmų vykdomojoje byloje Nr. 0116/07/00232 laikyti neteisėtais.
III. Kasacinio skundo ir atsiliepimo į kasacinį skundą teisiniai argumentai
Kasaciniu skundu pareiškėjas UAB „Universalios valdymo sistemos“ prašo
Vilniaus miesto 1-ojo apylinkės teismo 2007 m. gegužės 30 d. nutartį
ir Vilniaus apygardos teismo Civilinių bylų skyriaus teisėjų kolegijos
2007 m. rugsėjo 17 d. nutartį panaikinti ir bylą perduoti pirmosios
instancijos teismui nagrinėti iš naujo. Kasacinis skundas grindžiamas
tokiais argumentais:
1. Teismai netinkamai aiškino CPK normas, reglamentuojančias nutarčių
dėl laikinųjų apsaugos priemonių vykdymą, ir Vilniaus apygardos
teismo 2007 m. kovo 1 d. nutartį dėl laikinųjų apsaugos priemonių
taikymo. Pagal CPK 145 straipsnio 4 dalį ir 148 straipsnio 4 dalies 11
punktą nutartyje dėl laikinųjų apsaugos priemonių taikymo turi būti
nustatyta nutarties įvykdymo tvarka ir būdas. Laikantis šio reikalavimo,
Vilniaus apygardos teismo 2007 m. kovo 1 d. nutartyjenurodyta, kad
jos vykdymas pavedamas asmeniškai UAB „Universalios valdymo
sistemos“. CPK 152 straipsnio 3 dalies nuostatos, pagal kurias nutartis
dėl laikinųjų apsaugos priemonių nedelsiant nusiunčiama ją vykdyti
įgaliotam subjektui, taip pat patvirtina, kad tik UAB „Universalios
valdymo sistemos“, o ne kuris kitas subjektas, buvo įgaliotas ir turėjo
teisę vykdyti šią nutartį. Nutartyje nenurodyta galimybė UAB „Ashburn
International“ pateikti vykdyti nutartį pasirinktam antstoliui. Be to,
Vilniaus apygardos teismo 2007 m. kovo 1 d. nutartyje nustatyta jos
vykdymo tvarka ir būdas, o nutartys, kurias vykdo antstolis, vykdomos
teismo sprendimams vykdyti nustatyta tvarka, t. y. vadovaujantis CPK,
Sprendimų vykdymo instrukcija, Antstolių įstatymo nuostatomis ir pan.
Teismai taip pat neatsižvelgė į tai, kad 2007 m. kovo 1 d. nutartį dėl
laikinųjų apsaugos priemonių priėmęs Vilniaus apygardos teismas, toje
pačioje byloje spręsdamas šios nutarties išaiškinimo klausimą, 2007
m. gegužės 16d. nutartyjenurodė, kad teisė ir pareiga vykdyti nutartį
dėl laikinųjų apsaugos priemonių suteikiama kasatoriui, o ne antstoliui
ar kitiems asmenims. Taigi nagrinėjamoje byloje skundžiamos teismų
nutartys prieštarauja pirmiau nurodytoms Vilniaus apygardos teismo
nutartims.
2. CPK 629 straipsnio 1 dalies 9punkte imperatyviai nustatyta, kad,
neteisėtai priėmus vykdomąjį dokumentą, vykdomoji byla turi būti
nutraukiama. Vilniaus miesto 1-ojo apylinkės teismo 2007 m. gegužės
31 d. nutartimi ir Vilniaus apygardos teismo Civilinių bylų skyriaus teisėjų
kolegijos 2007 m. rugsėjo 6 d. nutartimi antstolio veiksmai priimant
vykdyti Vilniaus apygardos teismo 2007 m. kovo 1 d. nutartį pripažinti
neteisėtais, taigi vykdomoji byla nutrauktina, o visi antstolio procesiniai
veiksmai, taip pat ir pareiškėjo skundžiami šioje byloje, pripažintini
neteisėtais.
3. Teismai neatsižvelgė į įsiteisėjusiose teismų nutartyse (Lietuvos
apeliacinio teismo 2007 m. balandžio 26 d. nutartyje, Vilniaus apygardos
teismo 2007 m. gegužės 16 d. nutartyje, Vilniaus miesto 1-ojo apylinkės
teismo 2007 m. gegužės 31 d. nutartyje, Vilniaus apygardos teismo 2007
m. rugsėjo 6 d. nutartyje) išdėstytus teisės aiškinimus, susijusius su
Vilniaus apygardos teismo 2007 m. kovo 1 d. nutarties vykdymo tvarkos
išaiškinimu, ir nemotyvuotai iš esmės keitė suformuotą praktiką dėl šios
nutarties vykdymo, nesivadovaudami Lietuvos Respublikos Konstitucinio
Teismo išaiškinimais, kad bendrosios kompetencijos teismų praktika
gali būti koreguojama ir nauji teismo precedentai kuriami tik tada, kai
tai yra neišvengiamai, objektyviai būtina, konstituciškai pagrindžiama
ir pateisinama, be to, teismų praktikos koregavimas turi būti deramai
argumentuotas.
4. Antstolių įstatymo 22 straipsnio 1 dalyje nustatyta, kad antstolis
privalo vykdyti įstatymo nustatytus vykdomuosius dokumentus ir atlikti
kitus veiksmus Lietuvos Respublikoje esantiems fiziniams ir juridiniams
asmenims. Vadovaujantis CPK nuostatomis, antstolis atliekamus veiksmus
privalo fiksuoti vykdomojoje byloje, su kuria turi teisę susipažinti
vykdymo proceso dalyviai (CPK 633, 639, 643 straipsniai). Šiuo atveju
visi antstolio raštai, išsiųsti užsienio valstybėse esančioms bendrovėms,
yra vykdomojoje byloje Nr. 0116/07/00232, be to, jie tiesiogiai susiję
su Vilniaus apygardos teismo 2007 m. kovo 1 d. nutartimi nustatytomis
laikinosiomis apsaugos priemonėmis, taigi atitinkami antstolio veiksmai
traktuotini kaip procesiniai vykdymo veiksmai. Pagal 2000 m. gruodžio
22 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 44/2001 dėl jurisdikcijos ir teismo
sprendimų civilinėse ir komercinėse bylose pripažinimo ir vykdymo (toliau
– Reglamentas) 33 straipsnio ir 38 straipsnio 1 dalies nuostatas teismų
nutartys, taip pat ir dėl laikinųjų apsaugos priemonių taikymo, gali būti
vykdomos užsienio valstybėse tik tada, kai yra įvykdyti visi Reglamente
nustatyti reikalavimai. Pareiga gauti leidimą vykdyti sprendimą kitoje
valstybėje nustatyta taip pat ir Lietuvos Respublikos, Latvijos Respublikos
ir Estijos Respublikos sutartyje dėl teisinės pagalbos ir teisinių santykių.
Šių reikalavimų antstolis nesilaikė, tačiau teismai nepagrįstai jo veiksmus
įvertino kaip teisėtus. Be to, kitose civilinėse bylose įsiteisėjusiomis
teismų nutartimis yra konstatuota, kad antstolis neturėjo teisės užvesti
vykdomosios bylos ir imtis vykdomųjų veiksmų, todėl Vilniaus apygardos
teismo 2007 m. kovo 1 d. nutarties vykdymo veiksmai vertintini kaip
neteisėti, o teisinio pagrindo arba pavedimo atlikti kitokius vykdymo
veiksmus antstolis neturėjo.
5. CPK 149 straipsnyje nustatyta galimybė skirti baudą nutarties dėl
laikinųjų apsaugos priemonių nevykdančiam asmeniui. Dėl baudos
skyrimo į teismą gali kreiptis bet kuris suinteresuotas asmuo (CPK 5
straipsnis), taip pat prašyti išreikalauti įrodymus, skirti ekspertizę ir pan.
Taigi antstolio dalyvavimas renkant įrodymus dėl nutarties dėl laikinųjų
apsaugos priemonių nevykdymo nebūtinas. Be to, antstolis, rinkdamas
įrodymus neturėdamas priverstinio vykdymo teisės, gali veikti nebent
kaip privačių paslaugų teikėjas (pvz., konstatuoti faktines aplinkybes),
tačiau tokia jo veikla negali būti užtikrinama valstybės prievarta ir
sukelti privalomų pasekmių atsakovui (kasatoriui) ir kitiems asmenims.
Pripažinus antstoliui, neturinčiam teisės vykdyti nutartį, teisę reikalauti
informacijos pagal CPK 585 straipsnio ir Antstolių įstatymo 22 straipsnio
nuostatas, būtų nepagrįstai išplėstas šių normų taikymas, taip pat pažeisti
teisinės valstybės, teisėtų lūkesčių ir teisinio apibrėžtumo, sąžiningos
konkurencijos ir kiti principai bei įstatyminė antstolio pareiga vadovautis
teisėtumo, profesinių pareigų sąžiningo atlikimo, nešališkumo, visų
vykdymo proceso dalyvių teisių ir teisėtų interesų užtikrinimo principais.
Atsiliepimu į kasacinį skundą suinteresuotas asmuo UAB „Ashburn
International“ prašo kasacinį skundą atmesti ir nurodo tokius nesutikimo
su kasaciniu skundu argumentus:
1. Kasatoriaus ginčijama antstolio teisė vykdyti teismo nutartį dėl
laikinųjų apsaugos priemonių kyla tiesiogiai iš įstatymo ir negali būti
nutartį priėmusio teismo apribota ar atimta. Dėl to teismo nutarties
rezoliucinės dalies įrašas, kad nutartis pavedama vykdyti pareiškėjui,
vertintinas kaip papildomas įpareigojimas pareiškėjui, neužkertantis
kelio nutartį vykdyti valstybės įgaliotam asmeniui – antstoliui. Teismai
teisingai konstatavo, kad antstolis turėjo teisę vykdyti nutartį dėl laikinųjų
apsaugos priemonių.
2. Kasacinio skundo argumentai, kad antstolio užsienio bendrovėms
išsiųsti raštai traktuotini kaip vykdymo veiksmai, atlikti užsienio
valstybėse, yra nepagrįsti. Iš CPK 624 straipsnio 2 dalyje pateikto
priverstinio vykdymo priemonių pavyzdinio sąrašo matyti, kad visos
priverstinio vykdymo priemonės yra tiesiogiai ar netiesiogiai nukreiptos
į skolininką. Šiuo atveju skolininkas CPK 642 straipsnio prasme yra
pareiškėjas, taigi nei faktiškai, nei teisiškai nebuvo galima atlikti
vykdymo veiksmų kitų asmenų atžvilgiu, atitinkamai nėra pagrindo
pripažinti, kad antstolis, išsiųsdamas raštus užsienio bendrovėms, atlikto
vykdymo veiksmus užsienyje. Tokie veiksmai laikytini organizaciniais -
tvarkomaisiais, sudarančiais sąlygas priverstinio vykdymo veiksmams
atlikti arba vykdymo kontrolei, šiuo atveju – kontroliuoti nutarties
vykdymą ir atsakomybei už jos nevykdymą taikyti pagal CPK 149
straipsnio ir 771 straipsnio 5 dalies nuostatas. Be to, tokie antstolio
veiksmai nėra įpareigojantys bei užtikrinti valstybės prievarta, nes
jais tik siekiama gauti informaciją, būtiną vykdymo veiksmams atlikti.
Darytina išvada, kad draudimas atlikti vykdymo veiksmus už Lietuvos
Respublikos teritorijos ribų neapima organizacinių-tvarkomųjų veiksmų.
Taip pat nepagrįstai kasatorius teigia, kad antstolio išsiųstų raštų buvimas
vykdomojoje byloje patvirtina, jog jie traktuotini kaip vykdymo veiksmai,
nes vykdomojoje byloje fiksuojami ne tik vykdymo, bet ir organizaciniai
veiksmai.
3. Kasacinio skundo teiginys, kad antstolio dalyvavimas užtikrinant
nutarties dėl laikinųjų apsaugos priemonių vykdymą nebūtinas, nes
suinteresuotas asmuo pats gali kreiptis į teismą dėl CPK 149 straipsnyje
nustatytos baudos už nutarties nevykdymą paskyrimo, pripažintinas
nepagrįstu. Suinteresuotas asmuo neturi nei reikiamos kvalifikacijos,
nei išteklių tokiai kontrolei vykdyti, ją efektyviai gali atlikti tik antstolis.
Taigi nepagrįsta iš privataus asmens reikalauti vykdyti viešąją funkciją –
užtikrinti skubiai vykdytinų teismo nutarčių vykdymo kontrolę. Be to, CPK
149 straipsnyje nereglamentuota baudos skyrimo tvarka ir procedūra,
todėl, sistemiškai aiškinant šią normą su CPK 771 straipsnio nuostatomis,
darytina išvada, kad sankcijos už laikinųjų apsaugos priemonių
pažeidimus taikymo procedūra reglamentuota CPK 771 straipsnio 5
dalyje, pagal kurią antstolis gali perduoti aktą dėl sprendimo nevykdymo
teismui ir prašyti taikyti nustatyto dydžio baudą jo nevykdančiam
asmeniui. Tokį aiškinimą patvirtina ir šiuose CPK straipsniuose nustatyti
analogiški baudų dydžiai.
4. Kasatoriaus nurodytų kitose civilinėse bylose teismų priimtų
nutarčių precedento galia kelia pagrįstų abejonių, be to, teisingas bylos
išnagrinėjimas laikantis teisėtumo principo ir tinkamai aiškinant teisę
laikytinas svarbesniu nei ankstesnės nepagrįstos teismų praktikos
tęstinumas.
Suinteresuotas asmuo UAB „Ashburn International“ taip pat prašo sujungti
nagrinėjamą bylą su kasacine byla Nr. 3K-3-188/2008, nurodydamas, kad
abiejose civilinėse bylose dalyvauja tie patys asmenys ir keliami klausimai
dėl to paties antstolio teisės vykdyti tą patį vykdomąjį dokumentą,
taip pat dėl vykdymo procese atliktų veiksmų teisėtumo, todėl bylos
nagrinėtinos kartu, nes taip bus sudarytos sąlygos operatyviau ir
teisingiau išnagrinėti bylas bei išvengti skirtingo tų pačių teisinių santykių
kvalifikavimo, taip įgyvendinant pagrindinę kasacinio proceso paskirtį –
formuoti vieningą teismų praktiką valstybės mastu.
Teisėjų kolegija
k o n s t a t u o j a:
VI. Kasacinio teismo argumentai ir išaiškinimai
Kasacinis teismas, neperžengdamas kasacinio skundo ribų patikrina
skundžiamus teismų priimtus procesinius sprendimus teisės taikymo
aspektu. Kasacinis teismas yra saistomas pirmosios ir apeliacinės
instancijos teismų nustatytų aplinkybių (CPK 353 straipsnio 1 dalis).
Kasaciniame skunde ir atsiliepime į jį kasaciniais pagrindais nurodomi
teismų priimtais procesiniais sprendimais taikytos laikinosios apsaugos
priemonės parinkto įvykdymo būdo, nustatytos vykdymo tvarkos
įgyvendinimo klausimus reglamentuojančių normų aiškinimas ir taikymas
(CPK 148 straipsnio 4 dalies 8, 11 punktai, 152 straipsnio 3 dalis ir kt.).
Dėl jų teisėjų kolegija pasisako.
Laikinosios apsaugos priemonės taikomos byloje dalyvaujančių asmenų
ar kitų suinteresuotų asmenų prašymu. Prašyme nurodoma, kokios
aplinkybės yra pagrindas taikyti laikinąsias apsaugos priemones ir
kokios būtent laikinosios apsaugos priemonės bei kokiu būdu turėtų
būti taikomos (CPK 144 straipsnis). Laikinosios apsaugos priemonės
nurodomos CPK 145 straipsnyje. CK ir kituose įstatymuose gali būti
nustatytas konkrečių laikinųjų apsaugos priemonių taikymas tam tikrų
kategorijų civilinėse bylose. Pagal siekiamą tikslą jos skirstomos į
atskiras grupes: galutinio sprendimo įvykdymą užtikrinančios priemonės;
prevencinės priemonės, įrodymus užtikrinančios priemonės ir t. t.
Nagrinėjamu atveju laikinosios apsaugos priemonės taikytos autorių
teisių gynimo byloje. Šiose bylose gali būti taikomos Autorių teisių ir
gretutinių teisių įstatyme nurodytos laikinosios apsaugos priemonės, šio
įstatymo 81 straipsnio 1-2 punktuose nustatytos laikinosios priemonės
ir taikytos. Laikinosios apsaugos priemonės taikytos UAB „Ashburn
International“ prašymu. Jos yra prevencinio pobūdžio, nes susijusios
su draudimais ir ribojimais UAB „Universalios valdymo sistemos“ atlikti
tam tikrus veiksmus. Teisėjų kolegija pažymi, kad konkrečių laikinųjų
apsaugos priemonių taikymo tikslingumą, mastą, būdą lemia priežastys,
susijusios su byloje pareikštų materialinių teisinių reikalavimo dalyku,
jo pobūdžiu. Vilniaus apygardos teismo 2007 m. kovo 1 d. nutartimi
dėl laikinųjų apsaugos priemonių taikymo, priimta civilinėje byloje Nr.
2-1610-54/2007 pagal ieškovo UAB „Ashburn International“ ieškinį
atsakovui UAB „Universalios valdymo sistemos“ dėl autorių teisių
pripažinimo, licencinių sutarčių pripažinimo negaliojančiomis ir draudimo
atlikti autorių teises pažeidžiančius veiksmus, atsakovui UAB „Universalios
valdymo sistemos“ buvo uždrausta atlikti bet kokius veiksmus, kuriais gali
būti trukdoma ieškovui UAB „Ashburn International“ naudotis programine
įranga – elektroninių transakcijų apdorojimo programa „CELLNET“ LDT
kortelių sprendimo serverio programa, VPM lojalumo kortelių sprendimo
„MAXIMUM“ serverio programa, klientine programine įranga „Lojalumo
parametrų valdymas“ (versija „MAXIMUM Lietuva“, versija „MAXIMUM
Latvija“), VPM lojalumo kortelių sprendimo „SAULUTĖ“ serverio programa,
ŪBL mokėjimo kortelių sprendimo „ERMITAŽAS“ programa, klientine
programine įranga „Lojalumo parametrų valdymas“ (versija „SAULUTĖ
Lietuva“, versija „SAULUTĖ Latvija“, versija „ERMITAŽAS Lietuva“),
mokėjimo kortelių sprendimo serverio programa (Kesko), Lukoil mokėjimo
kortelių sprendimo serverio programa, VP MARKET LIETUVA vieninga
lojalumo sistema, VP MARKET LATVIJA vieninga lojalumo sistema, –
įskaitant ir trečiųjų asmenų informavimą apie tai, kad ieškovas tariamai
negalės užtikrinti tolesnio paslaugų teikimo; be to, UAB „Universalios
valdymo sistemos“ laikinai buvo uždrausta naudoti pirmiau nurodytą
programinę įrangą, bet kokius jos perdirbinius ar patobulinimus, šios
programinės įrangos pagrindu kurti kitas kompiuterių programas, naudoti
ją kaip komponentą kitoms kompiuterių programoms, pirmiau išvardytų
programų pagrindu teikiamas paslaugas teikti ar siūlyti bet kokiems
fiziniams ar juridiniams asmenims. Šios nutarties vykdymas pavestas UAB
„Universalios valdymo sistemos“.
Lietuvos apeliacinio teismo Civilinių bylų skyriaus teisėjų kolegija
2007 m. balandžio 26 d. nutartimi, išnagrinėjusi UAB „Universalios
valdymo sistemos“ atskirąjį skundą dėl nurodytos nutarties teisėtumo ir
palikdama galioti dalį taikytos laikinosios apsaugos priemonės, pažymėjo,
kad dėl kompiuterio programų autorių teisių kilo ginčas tarp dviejų
savarankiškų subjektų (ieškovo ir atsakovo) iki bus galutinai išspręstas
tokio pobūdžio ginčas ir priimtas sprendimas, nė vienos iš ginčo šalių
teisės, susijusios su naudojimuisi ginčijamų teisių objektais savo veikloje,
neturi būti ribojamas, varžomas ar kitaip trukdoma šios teisės įgyvendinti
ir šių argumentų pagrindu padarė išvadą, kad pirmosios instancijos
teismas laikinąsias apsaugos priemones – draudimą atsakovui atlikti
veiksmus, kuriais gali būti trukdoma ieškovui naudotis ieškinyje išvardyta
programine įranga, įskaitant informacijos kitiems asmenims skleidimą
apie tai, kad ieškovas tariamai negalės užtikrinti tolesnio paslaugų
teikimo, taikė pagrįstai ir teisėtai. O pritaikant laikinąsias apsaugos
priemones – draudimą atsakovui naudoti kompiuterių programinę įrangą
ir bet kokius jos perdirbinius ar patobulinimus, šios programinės įrangos
pagrindu kurti kitas kompiuterių programas, naudoti ją kaip komponentą
kitoms kompiuterių programoms, pirmiau išvardytų programų pagrindu
teikiamas paslaugas teikti ar siūlyti bet kokiems fiziniams ar juridiniams
asmenims, apeliacinės instancijos teismas panaikino ir pažymėjo, kad
taikant šią apsaugos priemonę ieškovas įgauna perdėtą pranašumą, o
atsakovo teisės ir interesai suvaržomi labiau nei būtina teisėtam tikslui
pasiekti.
Minėta, kad taikytos laikinosios apsaugos priemonės yra prevencinio
pobūdžio, nes susijusios su draudimais ir ribojimais atsakovui atlikti
tam tikrus veiksmus. Konkrečių laikinųjų apsaugos priemonių taikymo
tikslingumą lėmė priežastys, susijusios su byloje, kurioje jos taikytos,
pareikštu materialiniu teisiniu reikalavimo dalyku. Atsižvelgiant į pareikštą
materialinį teisinį reikalavimą, išdėstytą ieškinyje, taikyta aptarta
prevencinio pobūdžio laikinoji apsaugos priemonė, kurios vykdymas
teismo nutartimi pavestas atsakovui, nes šis įpareigotas netrukdyti
ieškovui naudotis ginčo kompiuterinėmis įrangomis.
Teisėjų kolegija pažymi, kad įgyvendinami visi teismo priimti procesiniai
sprendimai, nes jie visi daro tam tikrą įtaką teisiniams šalių santykiams,
tačiau ne kiekvienas priimtas procesinis sprendimas vykdomas
priverstinai. Ginčo atveju taikytos laikinosios apsaugos priemonės
nereikia vykdyti priverstinai, nes teisinį poveikį turi daryti pats priimtas
sprendimas. Teismų priimtais procesiniais sprendimais nekonstatuota,
jog atsakovas nesilaikytų taikytos laikinosios apsaugos priemonės –
įpareigojimo netrukdyti naudotis kompiuterinėmis programomis ir būtų
pagrindas antstoliui imtis atitinkamų veiksmų. Teisėjų kolegija pažymi,
kad be teismo priimto procesinio sprendimo keisti teismo nutartimi
nustatytą taikytos laikinosios apsaugos priemonės vykdymą antstolis
neturi teisės. Laikinąsias apsaugos priemones gali panaikinti, pakeisti
teismas, kurio žinioje yra byla, nutartimi byloje dalyvaujančių asmenų ar
kitų suinteresuotų asmenų prašymu, taip pat įstatymo nustatytais atvejais
savo iniciatyva (CPK 150 straipsnis). Antstoliui tokia teisė įstatymo
nenustatyta. Nutartis dėl laikinųjų apsaugos priemonių įsigalioja nuo
priėmimo momento, tačiau visos pirmosios instancijos teismo nutartys
taikyti, pakeisti ir panaikinti ar atsisakyti taikyti laikinąsias apsaugos
priemones skundžiamos paduodant atskirąjį skundą (CPK 148 straipsnio 5
dalis).
Antstolis yra viešosios teisės subjektas ir privalo veikti teisėtai,
neviršyti jam teisės aktų suteiktų įgalinimų. Bet koks veikimas viršijant
kompetenciją (ultra vires) vertinamas kaip antstolio veiklos teisėtumo
principo pažeidimas. Konstitucinio Teismo 2008 m. sausio 7 d. nutarime
konstatuota, kad antstolio profesija – tai valstybės kontroliuojama
profesija, t. y. toks viešąjį interesą užtikrinančių funkcijų vykdymas, kai
tai daro savarankiška profesine (privačia) veikla besiverčiantys asmenys
(už atlygį), o jiems šias funkcijas vykdyti perdavusi valstybė turi griežtai
kontroliuoti, kaip jos yra vykdomos. Vadovaudamasi tuo, kas aptarta,
teisėjų kolegija pažymi, kad pagrįstai kasaciniame skunde nurodoma,
jog, pripažinus antstoliui, neturinčiam teisės vykdyti nutartį dėl laikinųjų
apsaugos priemonių, teisę reikalauti informacijos pagal CPK 585 straipsnį
ir Antstolių įstatymo 22 straipsnio nuostatas, nagrinėjamoje byloje
būtų nepagrįstai išplėstas šių normų taikymas, taip pat pažeisti teisinio
apibrėžtumo, sąžiningos konkurencijos ir kiti principai bei įstatyminė
antstolio pareiga vadovautis teisėtumo, nešališkumo, visų vykdymo
proceso dalyvių teisių ir teisėtų interesų užtikrinimo principais.
Vilniaus apygardos teismo 2007 m. kovo 1 d. nutartyje nurodyta, kad
jos vykdymas pavedamas UAB „Universalios valdymo sistemos“. Pagal
CPK 152 straipsnio 3 dalies nuostatas nutartis dėl laikinųjų apsaugos
priemonių nusiunčiama ją vykdyti įgaliotam subjektui. Teisėjų kolegija
pažymi, kad nutartyje, kuria taikyta laikinoji apsaugos priemonė,
nustatyta jos vykdymo tvarka ir būdas, o nutartys, kurias vykdo
antstolis, vykdomos teismo sprendimams vykdyti nustatyta tvarka, t. y.
vadovaujantis CPK nuostatomis, reglamentuojančiomis vykdymo tvarką,
Sprendimo vykdymo instrukcija, Antstolių įstatymo nuostatomis ir t.
t. Be to, pažymėtina ir tai, kad 2007 m. kovo 1 d. nutartį dėl laikinųjų
apsaugos priemonių priėmęs Vilniaus apygardos teismas, toje pačioje
byloje spręsdamas šios nutarties išaiškinimo klausimą, 2007 m. gegužės
16 d. nutartyje nurodė, kad teisė ir pareiga vykdyti nutartį dėl laikinųjų
apsaugos priemonių suteikiama UAB „Universalios valdymo sistemos“, o
ne antstoliui ar kitiems asmenims. Šis teismas nurodė, kad laikinosiomis
apsaugos priemonėmis siekiama apriboti atsakovo teises ir teisėtus
interesus tik tiek, kiek būtina konkrečioje situacijoje, ir sprendė, kad
nagrinėjamojoje byloje laikinąsias apsaugos priemones geriausiai įvykdyti
gali pats atsakovas, o pažeidžiant nustatytą tvarką šiam gali būti taikomos
įstatymo nustatytos priemonės (CPK 149 straipsnis). Vilniaus apygardos
teismo 2007 m. gegužės 16 d. nutartyje teismas taip pat pažymėjo,
kad nėra duomenų, jog UAB „Universalios valdymo sistemos“ pažeistų
laikinąsias apsaugos priemones, ar būtų teisinis pagrindas pakeisti
nustatytas laikinąsias apsaugos priemones, numatant galimybę UAB
„Ashburn International“ laikinųjų apsaugos priemonių vykdymą pavesti
kontroliuoti pasirinktam antstoliui, taip pat antstoliui suteikiant galimybę
imtis priverstinio vykdymo veiksmų. Remiantis šiais ir kitais nutartyje
nurodytais argumentais UAB „Ashburn International“ prašymas pakeisti
taikytas laikinąsias apsaugos priemones bei išaiškinti nutartį dėl laikinųjų
apsaugos priemonių netenkintas.
Vadovaujantis CPK nuostatomis, antstolis atliekamus veiksmus privalo
fiksuoti vykdomojoje byloje, su kuria turi teisę susipažinti vykdymo
proceso dalyviai (CPK 633, 639, 643 straipsniai). Nagrinėjamos bylos
atveju antstolis, vykdydamas Vilniaus apygardos teismo 2007 m.
kovo 1 d. nutartį, siuntė raštus Lietuvos, Latvijos ir Estijos juridiniams
asmenims, kuriais prašė informuoti, ar UAB „Universalios valdymo
sistemos“ teikia paslaugas, naudodama Vilniaus apygardos teismo 2007
m. kovo 1 d. nutartyje išvardytą programinę įrangą, jos perdirbimus
ar patobulinimus, šios programinės įrangos pagrindu sukurtas kitas
kompiuterių programas; ar įvyko pakeitimai programinėje įrangoje;
ar buvo siūlomos programų pagrindu teikiamos paslaugos; ar buvo
gauti pranešimai ar kita informacija apie tai, kad UAB „Ashburn
International“ tariamai negalės užtikrinti tolimesnio paslaugų teikimo.
Bylą nagrinėjusių teismų konstatuota, kad šie raštai yra vykdomojoje
byloje Nr. 0116/07/00232, jie yra tiesiogiai susiję su Vilniaus apygardos
teismo 2007 m. kovo 1 d. nutartimi taikytų laikinųjų apsaugos priemonių
vykdymu. Dėl nurodytų priežasčių kasatorius mano, kad yra pagrindas
minėtus antstolio veiksmus vertinti kaip procesinius vykdymo veiksmus,
o ne organizacinio–tvarkomojo pobūdžio veiksmus. Su tokia kasatoriaus
pozicija teisėjų kolegija sutinka, remdamasi pirmiau aptartomis teismų
nutartimis, kuriomis taikyta laikinoji apsaugos priemonė ir nustatyta
jos vykdymo tvarka pagal šiuos santykius reglamentuojančias civilinio
proceso normas. Esant aptartai teisinei situacijai antstolio veiksmai
negali būti pripažinti teisėtais ir pagrįstais, antstolis neturėjo teisės
užvesti vykdomosios bylos ir imtis vykdomųjų veiksmų, nes antstolis
neturėjo teisinio pagrindo ir pavedimo atlikti tokius veiksmus, taip yra
pažeidžiamos CPK 585 straipsnio 3 dalies nuostatos.
Kasaciniame skunde nurodoma, kad antstolis pažeidė 2000 m. gruodžio
22 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 44/2001 dėl jurisdikcijos ir teismo
sprendimų civilinėse ir komercinėse bylose pripažinimo ir vykdymo
nuostatas, nes pagal 2000 m. gruodžio 22 d. Tarybos reglamento (EB)
Nr. 44/2001 dėl jurisdikcijos ir teismo sprendimų civilinėse ir komercinėse
bylose pripažinimo ir vykdymo 33 straipsnio ir 38 straipsnio 1 dalies
nuostatas teismų nutartys, įskaitant ir nutartis dėl laikinųjų apsaugos
priemonių taikymo, gali būti vykdomos užsienio valstybėje tik tada,
kai yra įvykdyti visi Reglamente nustatyti reikalavimai. Pareiga gauti
leidimą vykdyti sprendimą kitoje valstybėje nustatyta taip pat ir Lietuvos
Respublikos, Latvijos Respublikos ir Estijos Respublikos sutartyje dėl
teisinės pagalbos ir teisinių santykių. Su šiuo kasatoriaus argumentu
teisėjų kolegija taip pat sutinka. Kasatorius, remdamasis Tarybos
reglamentu (EB) Nr. 44/2001, skunde nurodo, kad valstybėje narėje
priimtas teismo sprendimas vykdomas kitoje valstybėje narėje, kai
suinteresuotos šalies prašymu jis buvo paskelbtas vykdytinu kitoje
valstybėje narėje. Be to, jis pažymi, kad 1992 m. lapkričio 11 d. Lietuvos
Respublikos, Estijos Respublikos ir Latvijos Respublikos sutartyje dėl
teisinės pagalbos ir teisinių santykių taip pat nustatyta pareiga gauti
leidimą vykdyti sprendimą kitoje valstybėje narėje.
Su šiais kasacinio skundo argumentais teisėjų kolegija iš dalies sutinka.
Teisėjų kolegija pažymi, tam, kad nustatyti, koks teisės aktas turi būti
taikomas sprendimo ar nutarties paskelbimui vykdytina kitoje valstybėje
narėje, būtina vadovautis Europos Sąjungos teisės aktų nuostatų
sistemine analize. Pagal Tarybos reglamento (EB) Nr. 44/2001 69 straipsnį
šis reglamentas tarp valstybių narių pakeičia dviejų ar daugiau šalių
sudarytas tarptautines sutartis. Pateiktame sąraše nurodytos dvišalės
ir trišalės tarptautinės sutartys, susijusios su sprendimų pripažinimu
ir vykdymu tose valstybėse narėse, kurios Tarybos reglamento (EB)
Nr. 44/2001 priėmimo metu buvo valstybėmis narėmis. Šiame sąraše
nėra Lietuvos su kitomis valstybėmis narėmis sudarytų tarptautinių
sutarčių. Tačiau Lietuvos Respublikos stojimo į Europos Sąjungą sutarties
II priedo 18 skyriaus A skirsnio 3 dalyje nustatyta, kad Reglamento
Nr. 44/2001 69 straipsnis papildomas inter alia – Lietuvos Respublikos,
Estijos Respublikos ir Latvijos Respublikos sutartimi dėl teisinės pagalbos
ir teisinių santykių. Vadinasi ši tarptautinė sutartis santykiams tarp
valstybių narių šiuo atveju netaikoma ir turi būti taikomas Tarybos
reglamentas (EB) Nr. 44/2001. Teisėjų kolegija pažymi, kad pagal
Tarybos reglamento (EB) Nr. 44/2001 III skyriaus 2 skirsnį suinteresuota
šalis, siekianti, kad sprendimas, priimtas vienoje valstybėje narėje
būtų vykdomas kitoje valstybėje narėje, turi kreiptis į kitos valstybės
narės kompetentingą instituciją su prašymu paskelbti sprendimą
vykdytinu (Tarybos reglamento (EB) Nr. 44/2001 38 straipsnis). Prašymo
pateikimo procedūrą reglamentuoja valstybės narės, kurioje prašoma
vykdyti sprendimą, įstatymai (Tarybos reglamento (EB) Nr. 44/2001 40
straipsnis).
Teisėjų kolegija pažymi, kad suinteresuota šalis, norinti, jog Lietuvos
Respublikos teismo sprendimas, taip pat ir nutartis dėl laikinųjų
apsaugos priemonių taikymo būtų vykdomas kitoje Europos Sąjungos
valstybėje narėje, turi vadovautis Tarybos reglamento (EB) Nr. 44/2001
III skyriaus 2 skirsnyje nustatytomis teismo sprendimo pripažinimo,
vykdymo procedūromis. Pagrįstai kasaciniame skunde nurodoma, kad
vadovaujantis CPK nuostatomis, antstolis atliekamus veiksmus privalo
fiksuoti vykdomojoje byloje, su kuria turi teisę susipažinti vykdymo
proceso dalyviai (CPK 633, 639, 643 straipsniai). Bylą nagrinėjusių
teismų konstatuota, kad nagrinėjamu atveju visi antstolio raštai, išsiųsti
užsienio valstybėse esančioms bendrovėms, yra vykdomojoje byloje Nr.
0116/07/00232, jie tiesiogiai susiję su Vilniaus apygardos teismo 2007
m. kovo 1 d. nutartimi nustatytomis laikinosiomis apsaugos priemonėmis
(CPK 353 straipsnio 1 dalis). Teisėjų kolegija pažymi, kad šie antstolio
veiksmai traktuotini kaip procesiniai vykdymo veiksmai, kurie atlikti
pažeidžiant CPK 152 straipsnio 3 dalies nuostatas, neatitinka Tarybos
reglamento (EB) Nr. 44/2001 III skyriaus 2 skirsnyje nustatytų teismo
sprendimo pripažinimo, vykdymo procedūrų.
Remdamasi tuo, kas aptarta, teisėjų kolegija konstatuoja, kad pirmosios
ir apeliacinės instancijos teismų priimtos ir kasatoriaus skundžiamos
nutartys, kuriomis atmestas UAB „Universalios valdymo sistemos“
skundas dėl antstolio V. Č. veiksmų pripažinimo neteisėtais, naikinamos
dėl netinkamo teisės normų, reglamentuojančių antstolio veiklą, kai
teismo nutartimi dėl laikinosios apsaugos priemonės taikymo nustatyta
jos vykdymo tvarka, aiškinimo ir taikymo (CPK 346 straipsnio 2 dalis).
Nustačius, kad antstolis V. Č., priimdamas vykdyti 2007 m. kovo 1 d.
Vilniaus apygardos teismo nutartį, pateiktą suinteresuotos šalies UAB
„Ashburn International“, pažeidė vykdomojo dokumento priėmimo vykdyti
ir vykdomosios bylos užvedimą reglamentuojančias teisės normas,
antstolio surašyti reikalavimai, įteikiant bendrovėms Universalas vadibas
sistemas Ltd., SIA Kriptonika LV, Maxima Latvija, AS Hansabanka, Maxima
Eesti OÜ, Lukoil Baltia, Hansabank Estonia, AS Lukoil Eesti, UVS Eesti
Ltd., Pankande Kaardikeskus AS Vilniaus apygardos teismo 2007 m. kovo
1 d. nutarties dėl laikinųjų apsaugos priemonių taikymo nuorašus bei
atliekant visus veiksmus, išvardytus antstolio V. Č. 2007 m. balandžio 3
d. raštuose Nr. 0116/07/00232 Universalas vadibas sistemas Ltd., SIA
Kriptonika LV, Maxima Latvija, AS Hansabanka, Maxima Eesti OÜ, Lukoil
Baltia, Hansabank Estonia, AS Lukoil Eesti, UVS Eesti Ltd., Pankande
Kaardikeskus AS, dėl informacijos pateikimo pripažintini neteisėtais
(CPK 513 straipsnis), taip iš dalies tenkinant kasacinį skundą (CPK 346
straipsnio 2 dalis).
Teisėjų kolegija, vadovaudamasi Lietuvos Respublikos CPK 359 straipsnio
1 dalies 4 punktu, 361, 362 straipsnio 1 dalimi,
n u t a r i a :
Vilniaus miesto 1-ojo apylinkės teismo 2007 m. gegužės 30 d. nutartį ir
Vilniaus apygardos teismo Civilinių bylų skyriaus teisėjų kolegijos 2007
m. rugsėjo 17 d. nutartį panaikinti. Pripažinti antstolio V. Č. veiksmus
priimant vykdyti Vilniaus apygardos teismo 2007 m. kovo 1 d. nutartį dėl
laikinųjų apsaugos priemonių taikymo, įteikiant bendrovėms Universalas
vadibas sistemas Ltd., SIA Kriptonika LV, Maxima Latvija, AS Hansabanka,
Maxima Eesti OÜ, Lukoil Baltia, Hansabank Estonia, AS Lukoil Eesti, UVS
Eesti Ltd., Pankande Kaardikeskus AS Vilniaus apygardos teismo 2007
m. kovo 1 d. nutarties nuorašus bei atliekant veiksmus, susijusius su
reikalavimu pateikti informaciją apie Vilniaus apygardos teismo 2007 m.
kovo 1 d. nutarties vykdymą, nurodytus antstolio V. Č. 2007 m. balandžio
3 d. raštuose Nr. 0116/07/00232 Universalas vadibas sistemas Ltd., SIA
Kriptonika LV, Maxima Latvija, AS Hansabanka, Maxima Eesti OÜ, Lukoil
Baltia, Hansabank Estonia, AS Lukoil Eesti, UVS Eesti Ltd., Pankande
Kaardikeskus AS, neteisėtais.
Ši Lietuvos Aukščiausiojo Teismo nutartis yra galutinė, neskundžiama ir
įsiteisėja nuo priėmimo dienos.