Civilinė byla Nr.  3K-3-329-687/2019  
                                                                                          Teisminio  proceso Nr.  2-68-3-14296 -2016 -0 
 Procesinio sprendimo kategorij os: 3.1.10.2 ; 
3.1.10.7 ; 3.1.12.12.3.1 ; 3.3.2.1  
 (S) 
 
 
 
LIETUVOS AUKŠČIAUSIASIS TEISMAS  
 
N U T A R T I S  
LIETUVOS RESPUBLIKOS VARDU  
 
2019 m. lapkričio  7 d. 
Vilnius  
 
Lietuvos Aukščiausiojo Teismo Civilinių bylų skyriaus teisėjų kolegija, susidedanti iš 
teisėjų Alės Bukavinienės , Janinos Januškienės  (kolegijos pirmininkė  ir pranešėja ) ir Vinco 
Versecko , 
teismo posėdyje kasacine rašytinio proceso tvarka išnagrinėjo civil inę bylą pagal ieškovės 
N. S. kasacinį skundą dėl Vilniaus apygardos teismo 2019 m. vasario 21 d. nutarties peržiūrėjimo ir 
pagal ieškovės N . S. kasacinį skundą dėl Vilniaus apygardos teismo 2019 m. balandžio 18 d. 
nutarties peržiūrėjimo civilinėje byloje pagal ieškovės N . S. ieškinį atsakovui A . M. R. A. E., išvadą 
byloje teikianti institucija Valstybės vaiko teisių apsaugos ir įvaikinimo tarnyba prie Socialinės 
apsaugos ir darbo ministerijos, dėl santuokos nutraukimo dėl sutuoktinio kaltės ir kitų susijus ių 
reikalavimų . 
 
Teisėjų kolegija  
 
n u s t a t ė :  
 
I. Ginčo esmė  
 
1. Kasacinėje byloje sprendžiama dėl proceso teisės normų, reglamentuojančių nutarties palikti  
ieškinį nenagrinėtą pagrindus ir atskirojo skundo padavimo terminą bei šio termino atnaujinimą, 
taip pat teismo nutarčių įteikimą ieškovei, aiškinimo ir taikymo.  
2. Ieškovė , Nyderlandų Karalystės pilietė, šiuo metu gyvenanti Lietuvoje,  kreipėsi į teismą 
prašydama  šalių santuoką, sudarytą 2006 m. rugpjūčio 29 d. Egipto Arabų Respublikoje, 
nutraukti dėl atsakovo , Egipto Arabų Respublikos piliečio,  kaltės, nustatyti šalių vaikų , 
Nyderlandų Karalystės piliečių,  gyvenamąją vietą ir išspręsti visus kitus su santuokos 
nutraukimu susijusius reikalavimus . 
3. Remiantis  Lietuvos Resp ublikos ambasados Egipto Arabų R espublikoje duomenimis, 
procesiniai dokumentai atsakovui buvo įteikti, tačiau atsakovas per teismo nustatytą 30 dienų 
terminą atsiliepimo byloje nepateikė, nepaskyrė a tstovo byloje, taip pat  įgalioto asmens, 
gyvenančio Lietuvoje, kuriam būtų įteikiami su byla susiję dokumentai .  

   2 
4. Ieškovė nurodė, kad ji yra gimusi Lietuvoje, čia gyvena jos tėvai, nuo 2014 m. ji su 
mažamečiais vaikais gyvena Lietuvoje, čia vaikai lanko ugd ymo įstaigas, o ieškovė studijuoja 
universitete.  
5. Vilniaus miesto apylinkės teismas 2016 m. birželio 21 d. nutartimi atsisakė priimti ieškovės 
ieškinį motyvuodamas tuo, kad pagal Lietuvos Respublikos civilinio proceso kodekso (toliau – 
ir CPK) 784 straipsn io 3 dalį Lietuvos Respublikos teismai yra kompetentingi nagrinėti šeimos 
bylas, jeigu abu sutuoktiniai yra užsieniečiai, bet jų nuolatinė gyvenamoji vieta yra Lietuvos 
Respublikoje. Nors nurodytoje procesinėje normoje nėra imperatyvo, kad Lietuvos 
Respubl ikoje nuolatinę gyvenamąją vietą turėtų abu sutuoktiniai, teismas, vadovaudamasis 
Lietuvos Respublikos civilinio kodekso (toliau – CK) 2.12 straipsniu, sprendė, kad nėra 
pagrindo pripažinti, jog ieškovė Lietuvos Respubliką laiko savo asmeninių, socialinių ir 
ekonominių interesų vieta.  
6. Vilniaus apygardos teismas 2016 m. gruodžio 28 d. nutartimi panaikino Vilniaus miesto 
apylinkės teismo 2016 m. birželio 21 d. nutartį ir ieškinio priėmimo klausimą perdavė pirmosios 
instancijos teismui spręsti iš naujo nurody damas, kad ieškovė savo interesus sieja su Lietuva, 
todėl aplinkybė, kad leidimai laikinai gyventi tiek ieškovei, tiek vaikams išduoti tik iki 2020 m. 
balandžio 7 d., nepaneigia ieškovės ketinimų gyventi Lietuvoje.  
7. Vilniaus miesto apylinkės teismas 2017 m.  rugsėjo 15 d. nutartimi taikė laikinąją apsaugos 
priemonę ir nustatė vaikų A . A. M. R. A. E., gimusios duomenys neskelbtini , ir A . A. M. R. E., 
gimusio duomenys neskelbtini , laikinąją gyvenamąją vietą su motina N. S ., laikiną atsakovo 
bendravimo su vaikai s tvarką bei draudimą jam be teismo leidimo išsivežti vaikus iš Lietuvos 
Respublikos.     
8. Vilniaus miesto apylinkės teism as 2018 m. balandžio 10 d. nutartimi skir damas  bylą nagrinėti 
parengiamajame teismo posėdyje  įpareigojo  ieškov ę pateikti į bylą įrodymu s, patvirtinančius, 
kad šalių santuoka yra pripažinta galiojančia Lietuvoje. Teismas nurodė, kad  pagal Lietuvos 
Respublikos teisinį reglamentavimą santuokos registruojamos (sudaromos) civilinės 
metrikacijos įstaigose, taip pat Lietuvos Respublikos konsulin ėse įstaigose. Santuoka 
registruojama sudarant santuokos sudarymo įrašą. Bažnyčioje ar užsienio valstybėse 
įregistruotos santuokos įtraukiamos į apskaitą civilinės metrikacijos įstaigoje Lietuvoje, 
sudarant santuokos sudarymo įrašą. Įtraukiant į apskaitą u žsienio valstybėje įregistruotą 
santuoką, jos pradžia laikoma užsienio valstybės institucijos išduotame dokumente, 
patvirtinančiame santuokos įregistravimą, nurodyta data. Ieškovės ir atsakovo Egipto Arabų 
Respublikoje sudarytos santuokos įtraukimas į apsk aitą Lietuvos Respublikos civilinės 
metrikacijos įstaigoje reikštų, kad šalių santuoka yra pripažinta galiojančia Lietuvoje. Neturint 
registruotų duomenų apie šalių santuoką, į apskaitą negalės būti įtrauktas ir santuokos 
nutraukimas.  
9. Ieškovė pateikė į by lą Vilniaus miesto savivaldybės administracijos Teisės departamento 
Civilinės metrikacijos skyriaus 2018 m. birželio 16 d. raštą, kuriame nurodyta, kad Lietuvos 
Respublikos teisės aktai neįtvirtina galimybės įtraukti į apskaitą Lietuvoje užsienio valstybių  
piliečių sudarytą santuoką užsienio valstybėje. VĮ Registrų centro 2018 m. rugpjūčio 8 d. 
pažymoje apie asmens duomenis nurodyta, kad, Lietuvos Respublikos gyventojų registro 
duomenimis, N. S . yra ištekėjusi, santuoka įregistruota 2006 m. rugpjūčio 29 d., sutuoktinis – 
A.  M. E .. Nyderlandų Karalystės 2018 m. liepos 3 d. išduotoje pažymoje nurodyta, kad N. S . 
civilinis statusas 2006 m. gegužės 2 d. buvo „netekėjusi“, o ieškovės ir atsakovo sant uoka nėra 
įtraukta į Hagos savivaldybės civilinį registrą.  
10. Vilniaus miesto apylinkės teismo 2018 m. spalio 26 d. nutartimi dėl teisėjos ligos buvo atidėtas 
teismo posėdis nenustatant kitos posėdžio datos. 2018 m. lapkričio 13 d. buvo pakeista bylą 
nagrinė janti teisėja.    
 
   3 
II. Pirmosios ir apeliacinės instancijos teismų procesinių sprendimų esmė  
 
11. Vilniaus miesto apylinkės teismas 2018 m. gruodžio 10 d. nutartimi ieškovės N . S. ieškinio  
atsakovui A . M. R. A. E. dalį dėl santuokos nutraukimo ir kitų su santuokos nutrauki mu 
susijusių reikalavimų (t. y. dėl turto padalijimo,  tolesnio įsipareigojimų kreditoriams vykdymo, 
šalių tarpusavio išlaikymo bei pavardžių po santuokos nutraukimo) paliko nenagrinėtą.  
12. Teismas nurodė , kad a tsižvelg damas  į aplinkybę, jog nagrinėjamu atveju ieškovė siekia 
nutraukti šalių santuoką, sudarytą Egipto Arabų Respublikoje, teismas  2018 m. balandžio 10 d. 
nutartimi buvo įpareigojęs ieškovę kreiptis į bet kurią civilinės metrikacijos įstaigą Lie tuvoje su 
prašymu įtraukti į apskaitą Egipto Arabų Respublikoje sudarytą šalių santuoką ir pateikti į bylą 
įrodymus, patvirtinančius, kad šalių santuoka yra pripažinta galiojančia Lietuvoje. Minėta 
Vilniaus miesto apylinkės teismo nutartimi faktiškai buvo nustatyti 2017 m. sausio 16 d. priimto 
nagrinė ti ieškinio trūkumai bei ieškovė įpareigota iki paskirto parengiamojo teismo posėdžio 
šiuos trūkumus pašalinti . Atsižvelgdamas į tai, teismas laikė netikslinga pakartotinai nustatyti 
ieškovei ana logišką trūkumą, kuris nebuvo pašalintas.  
13. Įvertinęs aplinkybę, kad ieškovė nepateikė teismui įrodymų, jog šalių sudaryta santuoka 
pripažinta galiojančia Lietuvoje, teismas ieškinio dalį dėl santuokos nutraukimo ir su tuo 
susijusių klausimų paliko nenagrin ėtą, o ieškinio dalį dėl nepilnamečių vaikų gyvenamosios 
vietos nustatymo ir išlaikymo skyrė nagrinėti teismo posėdyje, pasiūlydamas šalims pateikti 
atnaujintą informaciją, galinčią turėti reikšmės sprendžiant vaikų gerovės klausimus.   
14. Vilniaus miesto apy linkės teismas 2019 m. sausio 4 d. nutartimi atsisakė priimti ieškovės 
atskirąjį skundą dėl Vilniaus miesto apylinkės teismo 2018 m. gruodžio 10 d. nutarties  
nurodydamas, kad 2018 m. gruodžio 11 d. ieškovės atstovei per elektroninių paslaugų portalą 
buvo i šsiųsta Vilniaus miesto apylinkės teismo 2018 m. gruodžio 10 d. nutarties kopija, 
vadinasi, procesinio dokumento įteikimo ieškovei diena laikytina 2018 m. gruodžio 12 d. ir 
terminas atskirajam skundui paduoti ieškovei pasibaigė 2018 m. gruodžio 19 d. įskai tytinai. 
Ieškovė, atstovaujama profesionalios teisininkės, atskirąjį skundą padavė 2019 m. sausio 3 d., 
gerokai praleidusi įstatymo nustatytą terminą šiam dokumentui pateikti, termino atnaujinti 
neprašė, nenurodė svarbių priežasčių, dėl kurių terminas buvo  praleistas, todėl jos atskirąjį 
skundą atsisakyta priimti.  
15. 2019 m. sausio 14 d. ieškovė pateikė prašymą atnaujinti praleistą terminą atskirajam skundui 
pateikti, nurodydama, kad skundžiamą 2018 m. gruodžio 10 d.  nutartį ji gavo tik 2018 m. 
gruodžio 28 d.,  kai Vilniaus miesto apylinkės teisme susipažino su civilinės bylos medžiaga. 
Kadangi nagrinėjama byla nėra elektroninė, tokiose bylose dokumentai turėtų būti siunčiami 
arba tiesiogiai suinteresuotam asmeniui, arba keliami į elektroninę sistemą apie tai in formavus 
advokatą.  
16. 2019 m. sausio 15 d. ieškovė pateikė atskirąjį skundą dėl Vilniaus miesto apylinkės teismo 
2019  m. sausio 4 d. nutarties peržiūrėjimo.  
17. Vilniaus miesto apylinkės teismas, atsižvelgdamas į tai, kad ieškovė pateikė du vienas kitam 
priešta raujančius procesinius dokumentus, t. y. atskirąjį skundą, kuriame nesutinkama su 
skundžiamoje Vilniaus miesto apylinkės teismo 2019 m. sausio 4 d. nutartyje išdėstyta pozicija 
dėl termino atskirajam skundui paduoti praleidimo, ir prašymą, kuriame sutinkam a su 
skundžiamoje nutartyje išdėstyta pozicija, kad terminas atskirajam skundui paduoti yra 
praleistas ir prašoma šį terminą atnaujinti, 2019 m. sausio 18 d. nutartimi nustatė ieškovei 
terminą trūkumams pašalinti patikslinant savo reikalavimą, pasirinktą s avo galimai pažeistų 
teisių gynybos būdą.  
18. Ieškovė 2019 m. sausio 23 d. pareiškimu atsisakė reikalavimo atnaujinti terminą atskirajam 
skundui paduoti.         
   4 
19. Vilniaus apygardos teismas , išnagrinėj ęs ieškovės atskirąjį  skundą, 201 9 m. vasario 21  d. 
nutarti mi Vilniaus miesto apylinkės teismo 2019 m. sausio 4  d. nutartį paliko nepakeistą.    
20. Teismas nurodė, kad n agrinėjamu atveju iš Lietuvos teismų informacinės sistemos (toliau – 
LITEKO) duomenų nustatyta, jog ieškovės atstovė yra LITEKO  Viešųjų elektroninių paslaugų 
posistemio (toliau – VEP posistemis ) paslaugų gavėja, t. y. LITEKO VEP posistem yje yra 
aktyvavusi paskyrą, o duomenų, kad minėta paskyra b ūtų neaktyvi, byloje nėra. Taigi  nusta tęs, 
kad ieškovės atstovė, aktyvuodama LITEKO VEP paskyrą, sutiko visus procesinius 
dokumentus gauti savo paskyroje, ir nesant duomenų, kad ieškovės atstovės LITEKO VEP 
paskyra būtų buvusi neaktyvi , pirmosios instancijos teismas pagrįstai procesinius dokumentus 
siuntė ieškovės atstovei per LITEKO VEP posistem į. Teismas pažymėjo, kad šiuo atveju 
pirmosios instancijos teismas, priešingai negu teigia ieškovė, neturėjo pareigos ieškovės 
atstovės informuoti apie procesinių dokumentų išsiuntimą taip pat ir si ųsdamas  atstovei atskirą 
elektroninį laišką į nurodytą elektroninį paštą, nes per LITEKO VEP posistemį išsiuntus 
dokumentus paslaugų gavėjas per elektroninių paslaugų portalą apie tai informuojamas jo paties 
pasirinktu būdu, t. y. elektroniniu pranešimu nurodytu elekt roniniu paštu arba SMS žinute .  
21. Teismas nurodė, kad nors byla nėra elektroninė, tačiau Vilniaus miesto apylinkės teismo 
2018  m. gruodžio 10 d. nutartis buvo pasirašyta teisėjos elektroniniu parašu, dėl ko, akivaizdu, 
ieškovei bei jos atstovei nebuvo jokių kliūčių susipažinti su šia nutartimi ir jos turiniu . 
Atsižvelgdamas į tai, teismas darė išvadą, kad ieškovė atskirąjį skundą 2019 m. sausio 3 d. 
pateikė praleidusi terminą šiam dokumentui pateikti ir nepateikė prašymo šį terminą atnaujinti. 
Dėl to pagrįsta i buvo atsisakyta priimti atskirąjį skundą .  
22. Vilniaus miesto apylinkės teismas, išnagrinėjęs 2019 m. kovo 6 d. gautą ieškovės prašymą 
atnaujinti terminą atskirajam skundui dėl 2018 m. gruodžio 10 d. nutarties  pateikti, 2019 m. 
kovo 14 d. nutartimi prašymo netenkino, nurodydamas, kad jame nurodomos aplinkybės ir 
motyvai jau buvo nurodyti 2019 m. sausio 15  d. pateiktame atskirajame skunde, kuris 
išnagrinėtas apeliacinės instancijos teismo – Vilniaus apygardos teismas 2019 m. vasario 21 d. 
nutartyje nurodė, ka d ieškovė atskirąjį skundą pateikė praleidusi terminą nesant tam pagrįstų 
priežasčių.  
23. Vilniaus apygardos teismas, išnagrinėjęs ieškovės atskirąjį skundą, 2019 m. balandžio 18 d. 
nutartimi Vilniaus miesto apylinkės teismo 2019 m. kovo 14 d. nutartį paliko nepakeistą.  
24. Teismas nurodė, kad atskirasis skundas iš esmės grindžiamas dviejomis grupėmis argumentų: 
1) ieškovė nebuvo laiku informuota apie Vilniaus miesto apylinkės teismo 2018 m. gruodžio 
10 d. nutartį; 2) egzistuoja objektyvios priežastys, kurios pate isina praleistą terminą, t. y. 
nutartis priimta prieššventiniu laikotarpiu, ieškovė vyko į užsienį ir  dėl to ji negalėjo aktyviai 
domėtis bylos eiga.  
25. Vertindamas pirmuosius argumentus teismas nurodė, kad dėl jų jau buvo pasisakyta Vilniaus 
apygardos teism o 2019 m. vasario 21 d. nutartyje, kuri turi res judicata  (galutinis teismo 
sprendimas) galią. Nors ieškovė kartu su 2019 m. kovo 6 d. prašymu atnaujinti terminą 
apylinkės teismui teikė papildomus įrodymus, susijusius su ieškovės advokatės mobiliojo ryšio 
telefono žinučių išklotine, tačiau tokie įrodymai iš esmės negali būti vertinami dėl Vilniaus 
apygardos teismo 2019 m. vasario 21 d. nutarties res judicata  galios.  
26. Pasisakydamas dėl antrosios grupės argumentų teismas nurodė, kad ieškovė prašymą atnaujinti  
terminą atskirajam skundui paduoti pateikė 2019 m. kovo 6 d., t. y. praėjus beveik trims 
mėnesiams nuo skųstinos Vilniaus miesto apylinkės teismo 2018 m. gruodžio 10 d. nutarties 
priėmimo. Aplinkybės, susijusios su dideliu ieškovės užimtumu, prieššventini u laikotarpiu, 
negali būti laikomos objektyviomis priežastimis, kurios pateisintų atskirojo skundo nepateikimą 
per įstatymo nustatytą terminą. Be to, ieškovė turi pareigą domėtis bylos eiga ir prieššventiniu 
laikotarpiu, byloje jai atstovauja profesionali teisininkė, kuriai apie priimtą nutartį buvo pranešta 
tinkamai.             
   5 
 
III. Kasacini ų skund ų teisiniai argumentai  
 
27. Pirmu kasaciniu skundu ieškovė N. S . prašo panaikinti Vilniaus apygardos  teismo  2019 m. 
vasario 21 d. nutartį, Vilniaus miesto apylinkės teismo 2019 m. sausio 4 d. nutartį ir atskirojo 
skundo dėl Vilniaus miesto apylinkės teismo 2018 m. gruodžio 10 d. nutarties priėmimo 
klausimą perduoti nagrinėti iš naujo pirmosios instancijos teism ui, nagrinėti kasacinį skundą 
nepranešus atsakovui. Kasacinis skundas grindžiamas šiais argumentais:  
27.1.  Teismas, atsisakydamas priimti ieškovės atskirąjį skundą, apribojo ieškovės teisę į 
teisminę gynybą. Ieškovei nebuvo pranešta nei apie teismo sudėties pas ikeitimą, nei apie 
procesinių veiksmų laiką ir vietą tokia tvarka, kokia yra įtvirtinta CPK 133 straipsnyje. 
Šiais pažeidimais buvo apribota ieškovės teisė pareikšti nuomonę dėl naujos teismo 
sudėties, nesutikti dėl bylos nenagrinėjimo nuo pat pradžių, pat eikti paaiškinimus ir t. t. 
Todėl teismo nutartys, priimtos nepranešus šalims apie teismo sudėties pasikeitimą ir bylos 
nepradėjus nagrinėti nuo pat pradžių, vertintinos kaip nutartys, priimtos ne to teisėjo, kuris 
nagrinėjo bylą, o tai sudaro absoliutų sp rendimo negaliojimo pagrindą (CPK 329 straipsnio 
2 dalies 3 punktas).       
27.2.  Apeliacinės instancijos teismas, būdamas šališkas, neįvykdė procesinės pareigos 
patikrinti, ar nėra absoliučių sprendimo negaliojimo pagrindų. Tiek pirmosios, tiek 
apeliacinės ins tancijos teismas bylą nagrinėjo neobjektyviai. Pirmosios instancijos teismo 
teisėja turėjo suinteresuotumą nenagrinėti šios bylos, o apeliacinės instancijos teismas 
vengė priimti priešingą sprendimą. Ieškovė reiškė nušalinimus teisėjams, tačiau jie nebuvo 
nušalinti.  
27.3.  Teismai neteisingai nustatė termino atskirajam skundui paduoti pradžią. Visų pirma, 
pasikeitus teismo sudėčiai ir nepradėjus bylos nagrinėti nuo pat pradžių, Vilniaus miesto 
apylinkės teismas 2018 m. gruodžio 10 d. priėmė skundžiamą nutartį ir  įkėlė ją į teismo 
elektroninę sistemą, ieškovės advokatės paskyrą. Apie tai nei elektroniniu paštu, nei 
trumpąja žinute teismas atstovės neinformavo, tačiau nuo tos dienos, t. y. 2018 m. gruodžio 
12 d., pradėjo skaičiuoti terminą atskirajam skundui paduot i. Tačiau nei ieškovė, nei jos 
atstovė nebuvo ir nėra pateikusios sutikimo (prašymo) gauti procesinius dokumentus savo 
LITEKO VEP posistemio paskyroje. Ieškovė apie skundžiamą nutartį sužinojo tik 2018 m. 
gruodžio 28 d. susipažindama su bylos medžiaga.      
28. Antru kasaciniu skundu ieškovė prašo panaikinti Vilniaus apygardos teismo 2019 m. balandžio 
18 d. nutartį, Vilniaus miesto apylinkės teismo 2019 m. kovo 1 4 d. nutartį ir atskirojo skundo 
dėl Vilniaus miesto apylinkės teismo 2018 m. gruodžio 10 d. nutarti es priėmimo klausimą 
perduoti nagrinėti iš naujo pirmosios instancijos teismui, nagrinėti kasacinį skundą nepranešus 
atsakovui. Kasacinis skundas grindžiamas šiais argumentais : 
28.1.  Teismai, pažeisdami CPK 74, 133, 1751, 335 straipsnių, P rocesinių dokumentų pa teikimo 
teismui ir jų įteikimo asmenims elektroninių ryšių priemonėmis tvarkos aprašo , patvirtinto 
Lietuvos Respublikos teisingumo ministro 2012 m. gruodžio 13 d. įsakymu Nr. 1R -332, 
22 punkto nuostatas, nepranešdami apie teismo sudėties pasikeitimą, atlie kamų procesinių 
veiksmų laiką ir vietą, neteisingai nustatė termino atskirajam skundui dėl Vilniaus miesto 
apylinkės teismo 2018 m. gruodžio 10 d. nutarties paduoti pradžią. Minėta nutartis ieškovei 
buvo tinkamai įteikta 2018 m. gruodžio 28 d., todėl nuo š ios datos skaičiuotinas terminas 
atskirajam skundui paduoti.  
28.2.  Teismai, spręsdami dėl termino atskirajam skundui paduoti pradžios skaičiavimo ir šio 
termino atnaujinimo, nepagrįstai neįvertino aplinkybės, kad iki tol, t. y. iki 2018 m. 
gruodžio 10 d. nutart ies įteikimo per Lietuvos teismų elektroninių paslaugų portalą, visi 
   6 
procesiniai dokumentai teismo ieškovei buvo siunčiami paštu jos nurodytu gyvenamosios 
vietos adresu. Taip buvo pažeistos CPK 42 straipsnio, 111 straipsnio 2 dalies 3 punkto 
nuostatos.  
28.3.  Teismai pažeidė CPK 16 straipsnio 2 dalį, 329 straipsnio 2 dalies 3 punktą, nes, pasikeitus 
bylą nagrinėjančių teisėjų sudėčiai, byla pirmosios instancijos teisme nebuvo nagrinėjama 
nuo pradžių. O tai sudaro absoliutų skundžiamos pirmosios instancijos teismo  nutarties 
negaliojimo pagrindą.  
28.4.  Teismai, neatnaujindami ieškovei termino atskirajam skundui dėl 2018 m. gruodžio 10 d. 
nutarties paduoti, kai šis terminas buvo praleistas dėl paties pirmosios instancijos teismo 
pažeidžiančių proceso teisės normas veiksmų , netinkamai taikė CPK 78 straipsnio 1 dalį, 
1751 straipsnio 9 dalį, 307 straipsnio 2 dalį ir nukrypo nuo kasacinio teismo formuojamos 
šių teisės normų aiškinimo ir taikymo praktikos (žr. Lietuvos Aukščiausiojo Teismo 
2018  m. spalio 19 d. nutartį civilinėj e byloje Nr. 3K -3-368-687/2018; 2019 m. gegužės 2 d. 
nutartį civilinėje byloje Nr. e3K -3-181-219/2019).  
28.5. Skundžiamos tiek pirmosios, tiek apeliacinės instancijos teismo nutartys, pažeidžiant CPK 
6, 21 straipsnius, priimtos šališko teismo, t. y. teisėjų, kur ios susijusios artimais darbo 
santykiais ir, tikėtina, yra suinteresuotos nenagrinėti reikalavimo dėl užsieniečių santuokos, 
sudarytos užsienyje, nutraukimo, kad išvengtų sprendimo priėmimo sudėtingoje byloje su 
užsienio elementu (žr., pvz., Lietuvos Aukšč iausiojo Teismo 2017 m. lapkričio 3 d. nutartį 
civilinėje byloje Nr. 3K -3-353-701/2017).  
29. Atsiliepimai į ieškovės kasacinius skundus nebuvo pateikti. Ieškovės teigimu, atsakovas į 
teismo posėdžius per trejus metus nė karto nėra atvykęs ir procesinių dokumen tų apskritai nėra 
teikęs. Jis taip pat nėra paskyręs nei atstovo byloje, nei įgalioto asmens, kuriam būtų teikiami 
procesiniai dokumentai. Atsižvelgiant į tai, prašoma kasacinius skundus nagrinėti nepranešus 
atsakovui.     
   
Teisėjų kolegija  
 
k o n s t a t u o j a :  
 
IV. Kasacinio teismo argumentai ir išaiškinimai  
 
Dėl proceso teisės normų, reglamentuojančių procesinių dokumentų įteikimą bylos šalims , 
aiškinimo ir taikymo   
  
30. CPK 5 straipsnio 1 dalyje nustatyta, kad kiekvienas suinteresuotas asmuo turi teisę įstatymų 
nustatyta tvarka kreiptis į teismą, kad būtų apginta pažeista ar ginčijama jo teisė arba įstatymų 
saugomas interesas. Pagal šio straipsnio 3 dalį, teismas imasi nagrinėti civilinę bylą pagal 
asmens (arba jo atstovo), kuris kreipėsi, kad būtų apginta jo teisė arba įstatymų saugomas 
interesas, pareiškimą.  
31. CPK 13 straipsnyje įtvirtintas dispozityvumo principas, kuris reiškia, kad šalys ir kiti proceso 
dalyviai, laikydamiesi CPK nuostatų, turi teisę laisvai disponuoti joms priklausančiomis 
procesinėmis teisėmis. Be to, remiantis CPK 17 straipsniu, šalių procesinės teisės yra lygios.  
32. Tam, kad asmenys galėtų tinkamai pasinaudoti teise į teisminę gynybą, taip pat tam, kad šalys 
galėtų tinkamai pasinaudot i joms suteiktomis procesinėmis teisėmis, tarp jų ir teise skųsti joms 
   7 
nepalankius teismų procesinius sprendimus, ir vykdyti joms įstatymų nustatytas pareigas, jos 
privalo žinoti ir būti tinkamai informuotos apie pradėtą teisminį procesą, apie konkrečius t eismo 
atliekamus procesinius veiksmus, apie byloje gautus kitų šalių prašymus ir pareiškimus ir pan.  
(Lietuvos Aukščiausiojo Teismo 2018 m. spalio 3 d. nutartis civilinėje byloje Nr. e3K-3-342-
313/2018 , 21 punktas).  
33. Dėl šios priežasties CPK I dalies 11 sky riaus antrajame skirsnyje yra įtvirtinta procesinių 
dokumentų įteikimo tvarka, ji yra imperatyvi. CPK 117 straipsnio 1 dalyje įtvirtinti pagrindiniai 
procesinių dokumentų įteikimo būdai: registruotąja pašto siunta, per antstolius, pasiuntinių 
paslaugų teik ėjus, kitais CPK nurodytais būdais.   
34. CPK 118 straipsnio 1 dalyje nustatyta, kad tais atvejais, kai šalis ar trečiasis asmuo veda bylą 
per atstovą, su byla susiję procesiniai dokumentai įteikiami tik atstovui, o kai šalis ar trečiasis 
asmuo teismui raštu nurodo, kad procesinius dokumentus pageidauja gauti patys, – tik šaliai ar 
trečiajam asmeniui, išskyrus atvejus, kai teismas konstatuoja, kad atstovui procesiniai 
dokumentai bus įteikiami operatyviau. Šalies prašymą dėl procesinių dokumentų įteikimo 
teismas išsprendžia rezoliucija rašytinio proceso tvarka.  
35. CPK 121 straipsnis nustato byloje dalyvaujantiems asmens pareigą nedelsiant pranešti apie 
dokumentų įteikimo būdo, adreso pašto korespondencijos siuntoms pasikeitimą ir šios pareigos 
nevykdymo teisi nius padarinius.  
36. Remiantis CPK 122 straipsnio 1 dalimi, procesiniai dokumentai yra įteikiami fizinio asmens 
gyvenamosios vietos adresu ar darbo vietoje arba kitoje vietoje, kurioje jis yra, išskyrus atvejus, 
kai fizinis asmuo nurodo kitą procesinių dokumen tų įteikimo adresą ir asmenį, kuriam galima 
juos įteikti, arba kai įteikiama elektroninių ryšių priemonėmis.  
37. CPK 123 straipsnio 1 dalyje nustatyta, kad jeigu dalyvaujantis byloje asmuo yra fizinis asmuo, 
procesiniai dokumentai įteikiami jam asmeniškai, o j eigu jis neturi civilinio procesinio 
veiksnumo, – atstovui pagal įstatymą.  
38. Pagal CPK 127 straipsnį, procesinius dokumentus galima pasirašytinai įteikti adresatui teisme.  
39. CPK 1751 straipsnio 9 dalyje nustatyta, kad advokatams teismas procesinius dokumentus įteikia 
elektroninių ryšių priemonėmis. Be to, elektroninių ryšių priemonėmis dokumentai įteikiami 
asmenims, kuriems teisės aktuose ar su teismų informacinės sistemos valdytoju sudarytoje 
sutartyje nustatyta pareiga gauti procesinius dokumentus elektronini ų ryšių priemonėmis. 
Kitiems asmenims teismas procesinius dokumentus įteikia elektroninių ryšių priemonėmis, jeigu 
jie šio kodekso nustatyta tvarka pageidavo procesinius dokumentus gauti elektroninių ryšių 
priemonėmis ir yra nurodę reikalingus kontaktinius  duomenis. Procesinių dokumentų įteikimo 
elektroninių ryšių priemonėmis tvarką ir formą nustato teisingumo ministras.  
40. Procesinių dokumentų įteikimo asmenims elektroninių ryšių priemonėmis tvarką ir formą 
nagrinėjant civilines, administracines, baudžiamąsia s ir administracinių nusižengimų bylas 
reglamentuoja Lietuvos Respublikos teisingumo ministro 2012 m. gruodžio 13 d. įsakymu 
Nr. 1R-332 patvirtintas Procesinių dokumentų pateikimo teismui ir jų įteikimo asmenims 
elektroninių ryšių priemonėmis tvarkos apraš as (toliau – Aprašas).  
41. Aprašo 3 punkte nustatyta, kad procesiniai dokumentai elektroninių ryšių priemonėmis teismui 
pateikiami naudojantis Lietuvos teismų informacinės sistemos (toliau – LITEKO) Viešųjų 
elektroninių paslaugų posistemiu (toliau – VEP posist emis), išskyrus šio aprašo 8 –91 punktuose 
nurodytus atvejus.  
42. Remiantis Aprašo 21 punktu, jei teisme gauti procesiniai dokumentai turi būti pateikti kitiems 
proceso dalyviams, atsakingas teismo darbuotojas patikrina, ar, vadovaujantis CPK 
1751 straipsnio 9 dalimi, adresatas privalo gauti procesinius dokumentus elektroninių ryšių  
priemonėmis ir yra aktyvi jo LITEKO VEP paskyra, taip pat patikrina, ar adresatas yra pateikęs 
sutikimą (prašymą) gauti procesinius dokumentus savo LITEKO VEP posistemio paskyroje.  
   8 
43. Pagal Aprašo 22 punktą, jei adresatas privalo gauti procesinius dokumentus elektroninių ryšių 
priemonėmis arba yra pateikęs sutikimą gauti procesinius dokumentus savo LITEKO VEP 
posistemio paskyroje ir jo LITEKO VEP posistemio paskyra yra aktyvi, atsakingas  teismo 
darbuotojas išsiunčia procesinius dokumentus į adresato LITEKO VEP posistemio paskyrą. 
Apie tai proceso dalyvis informuojamas elektroniniu pranešimu savo LITEKO VEP posistemio 
paskyroje ir nurodytu elektroniniu paštu. Patvirtinus dokumentų siuntimą  LITEKO VEP 
posistemyje automatiškai fiksuojamas jų išsiuntimo momentas.    
44. Remiantis Aprašo 23 punktu, jei adresatas privalo gauti procesinius dokumentus elektroninių 
ryšių priemonėmis arba yra pateikęs sutikimą gauti procesinius dokumentus savo LITEKO VE P 
posistemio paskyroje ir jo LITEKO VEP posistemio paskyra yra aktyvi, atsakingas teismo 
darbuotojas išsiunčia procesinius dokumentus į adresato LITEKO VEP posistemio paskyrą. 
Apie tai proceso dalyvis informuojamas elektroniniu pranešimu savo LITEKO VEP po sistemio 
paskyroje ir nurodytu elektroniniu paštu. Patvirtinus dokumentų siuntimą LITEKO VEP 
posistemyje automatiškai fiksuojamas jų išsiuntimo momentas. Jei adresatas privalo procesinius 
dokumentus gauti elektroninių ryšių priemonėmis, tačiau jo LITEKO VE P posistemio paskyra 
nėra aktyvi, teismas registruotu laišku informuoja proceso dalyvį, kad jis privalo aktyvuoti savo 
LITEKO VEP posistemio paskyrą, ir nustato ne trumpesnį nei 7 kalendorinių dienų terminą 
paskyrai aktyvuoti. Suėjus teismo nustatytam term inui atsakingas teismo darbuotojas išsiunčia 
procesinius dokumentus į proceso dalyvio LITEKO VEP posistemio paskyrą ir šie procesiniai 
dokumentai laikomi įteiktais teisės aktų nustatyta tvarka.  
45. CPK įtvirtintas procesinių dokumentų įteikimo institutas yra s kirtas asmens teisei būti 
informuotam apie teismo procesą ir būti išklausytam – pateikti bylą nagrinėjančiam teismui 
argumentus savo interesų gynybai – užtikrinti; tai viena iš asmens teisės į teisingą teismą 
garantijų. Teisė į teisingą teismą – ir Žmogaus  teisių ir pagrindinių laisvių konvencijos (toliau – 
Konvencija) saugoma vertybė, todėl kasacinio teismo praktikoje dėl procesinių dokumentų 
įteikimo instituto nuosekliai remiamasi Europos Žmogaus Teisių Teismo (toliau – EŽTT) 
jurisprudencija. Į šias princ ipines nuostatas turi būti atsižvelgiama teismui konkrečioje byloje 
taikant civilinio proceso teisės normas, nustatančias procesinių dokumentų įteikimo taisykles.  
46. EŽTT praktikoje pažymima, kad Konvencijos 6 straipsnio 1 dalis nenustato konkretaus 
procesini ų dokumentų įteikimo būdo (žr., pvz., 2017 m. vasario 16 d. sprendimo byloje 
Karakutsya prieš Ukrainą , peticijos Nr. 18986/06, par. 53). Tačiau bendrasis teisės į teisingą 
teismą principas, apimantis taip pat esminį proceso rungimosi principą, reikalauja, kad visos 
šalys civiliniame procese turėtų galimybę susipažinti su pastabomis ar pateiktais įrodymais bei 
juos komentuoti, taip siekdamos daryti įtaką teismo sprendimui. Visa tai suponuoja, kad asmuo, 
prieš kurį yra pradėtas teismo procesas, turi būti info rmuotas apie šį faktą (žr., pvz., 2014 m. 
kovo 4 d. sprendimo byloje Dilipak ir Karakaya prieš Turkiją , peticijų Nr. 7942/05, 24838/05, 
par. 77; 2015 m. gegužės 21 d. sprendimo byloje Zavodnik prieš Slovėniją , peticijos 
Nr. 53723/13, par. 70; 2016 m. birže lio 9 d. sprendimo byloje Gyuleva prieš Bulgariją , peticijos 
Nr. 38840/08, par. 35).  
47. EŽTT nurodė, kad tais atvejais, kai civilinės bylos išnagrinėjamos nedalyvaujant vienai iš 
proceso šalių, reikia įvertinti šias aplinkybes: 1) ar teismas buvo pakankamai rūpestingas 
informuodamas šalis apie teisminį procesą ir ar šalys gali būti laikomos a tsisakiusiomis savo 
teisės stoti prieš teismą ir gintis; 2) ar nacionalinė teisė suteikia galimybę asmenims, 
sužinojusiems apie prieš juos priimtą teismo sprendimą, reikalauti naujo teismo proceso, 
atitinkančio rungimosi principą (žr. cituotų sprendimų byl ose Dilipak ir Karakaya prieš Turkiją , 
par. 80; Aždajić prieš Slovėniją , par. 53). Sprendžiant dėl to, ar asmuo gali būti laikomas 
atsisakiusiu teisės stoti prieš teismą, išankstinė sąlyga yra ta, kad jis turi būti tinkamai 
informuotas apie tokią turimą te isę bei vykstantį teisminį procesą (žr. cituotų sprendimų bylose 
Gyuleva prieš Bulgariją , par. 42; Dilipak ir Karakaya prieš Turkiją , par. 87, 106; Aždajić prieš 
Slovėniją , par. 58).  
   9 
48. Šios nutarties 33–44 punktuose nurodytos procesinių dokumentų įteikimą re glamentuojančios 
nuostatos reiškia, kad tuo atveju, jeigu šaliai byloje atstovauja atstovas (advokatas), procesiniai 
dokumentai siunčiami tik atstovui (advokatui), nebent yra atskiras šalies prašymas dėl 
procesinių dokumentų įteikimo asmeniškai šaliai ir t eismas tokį prašymą tenkino, nenustatęs 
aplinkybių, dėl kurių įteikimas atstovui (advokatui) būtų operatyvesnis. Advokatas yra proceso 
dalyvis, kuris privalo gauti procesinius dokumentus elektroninių ryšių priemonėmis , jeigu yra 
aktyvi jo  LITEKO VEP paskyr a. Jeigu jo paskyra nėra aktyvi, teismas registruotu laišku 
informuoja proceso dalyvį  (advokatą) , kad šis privalo aktyvuoti savo LITEKO VEP posistemio 
paskyr ą per teismo nustatytą terminą. Šiam terminui s uėjus  procesini ai dokument ai išsiunčiami  į 
proceso d alyvio (advokato) LITEKO VEP posistemio paskyrą ir jie laikomi tinkamai įteiktais 
teisės aktų nustatyta tvarka . 
49. Nagrinėjamu atveju ieškovė kasaciniame skunde teigia, kad pirmosios instancijos teismas, 
išsiuntęs 2018 m. gruodžio 10 d. nutartį, kuria dalis i eškinio palikta nenagrinėta,  elektroninių 
ryšių priemonėmis  į jos advokatės LITEKO VEP posistemio paskyrą , pažeidė minėtas 
procesinių dokumentų įteikimą reglamentuojančias proceso teisės normas.  
50. Teisėjų kolegija pažymi, kad ieškovei šioje byloje nuo pat teisminio proceso pradžios atstovauja 
advokatė, su kuria sudaryta atstovavimo sutartis. Advokatės LITEKO V EP posistemio paskyr a 
yra aktyvi. Advokatė, minėta, yra proceso dalyvė, kuriai įstatymo imperatyviai nustatyta, kad jai  
procesini ai dokument ai įteikia mi elektroninių ryšių priemonėmi s. Preziumuojama, kad 
advokatei šis teisinis reguliavimas yra žinomas. Dėl šių priežas čių, teisėjų kolegijos vertinimu,  
pirmosios instancijos teismas, nustatęs minėtas  aplinkybes, privalėjo ieškovei skirtus 
procesinius dokumentus, tarp jų ir 2018 m. gruodžio 10 d. nutartį, siųsti elektroninių ryšių 
priemonėmis  į ieškovės advokat ės LITEKO VEP posistemio paskyrą. O tai padaręs, priešingai 
negu nurodoma kasacini uose skunduose , pirmosios instancijos teisma s procesinių dokumentų 
įteikimą reglamentuojančių proceso teisės normų nepažeidė.  
51. Be to, remiantis Aprašo 22 punktu, apie procesin ių dokumentų išsiuntimą nurodytu būdu 
proceso dalyvis informuojamas elektroniniu pranešimu savo LITEKO VEP posistemio 
paskyroje ir nurodytu elektroniniu paštu. Tai posistem is daro automatiškai. Teismas, esant 
proceso dalyvio aktyvuotai LITEKO VEP posistemi o paskyrai, priešingai negu teigia ieškovė,  
neprivalo siųsti papildomų pranešimų proceso dalyviui apie procesinių dokumentų įteikimą 
nurodytu būdu.  
52. Tačiau šiuo konkrečiu atveju teisėjų kolegija atkreipi a dėmesį į tai, kokia procesinių dokumentų 
įteikimo praktika susiklostė nagrinėjamoje byloje: nuo pat bylos pradžios 2016  metais 
procesiniai dokumentai buvo siunčiami registruotu paštu tiek asmeniškai ieškovei, jos 
nurodytais adresais, kurie nagrinėjant bylą keitėsi, tiek jos atstovei (advokatei), arba būda vo 
įteikiami ieškovei ir jos atstovei tiesiogiai teisme per teismo posėdį (jam pasibaigus). Iki 
2018  m. gruodžio mėnesio elektroninių ryšių priemonėmis procesiniai dokumentai nei ieškovei, 
nei jos atstovei siunčiami nebuvo. Pažymėtina, kad registruotu pašt u siunčiami procesiniai 
dokumentai buvo įteikiami tik ieškovės advokatei. O ieškovei registruotu paštu įvairiais jos 
nurodytais adresais siųsti dokumentai grįždavo teismui neįteikti su žyma, kad nebuvo atsiimti 
pašte. Taigi byloje susiklostė tokia situacij a, kad ieškovei adresuoti procesiniai dokumentai 
buvo įteikiami per jos atstovę, atstovei dokumentus siunčiant registruotu paštu. Iki pirmosios 
instancijos teismo 2018 m. gruodžio 10 d. nutarties siuntimo (įteikimo) tinkamumo klausimo 
iškėlimo ieškovė nere iškė teismui prašymų dėl procesinių dokumentų įteikimo būdo pakeitimo 
ir (ar) taikomo įteikimo būdo tinkamumo. Taigi darytina išvada, kad toks įteikimo būdas – 
registruotu paštu per atstovę – ieškovei tiko ir per bylinėjimosi teisme laiką nuo ieškinio 
pareiškimo 2016 m. balandžio 22 d. jai galėjo susiklostyti teisėtas lūkestis teismo siunčiamus 
dokumentus gauti nurodytu būdu.  
   10 
53. Šis procesinių dokumentų įteikimo ieškovei (jos atstovei) aspektas yra svarbus, sprendžiant dėl 
ieškovės teisės į tinkamą teisminę gy nybą, be kita ko, teisės į apeliaciją. Apie tai teisėjų kolegija 
plačiau pasisakys šioje nutartyje.  
 
Dėl proceso teisės normų, reglamentuojančių terminą atskirajam skundui paduoti , ir jo 
skaičiavimo pradžią  
 
54. CPK 335 straipsnio 1 dalyje nustatyta, kad tuo atveju, kai skundžiama teismo nutartis yra 
priimta rašytinio proceso tvarka, atskirasis skundas gali būti paduodamas per septynias dienas 
nuo nutarties patvirtintos kopijos įteikimo dienos.  
55. Kasacinis teismas yra konstatavęs, kad CPK 335 straipsnyje įtvirtintas trumpas teismo nutarties 
apskundimo terminas yra ne tik proceso koncentruotumo principo (CPK 7 straipsnis) išraiška, 
bet ir reikalavimas byloje dalyvaujantiems asmenims operatyviai įgyvendinti jų teises (šiuo 
atveju – teisę į apeliaciją) (Lietuvos Aukščiausiojo Teismo 2018 m. spalio 19 d. nutartis 
civilinėje byloje Nr. 3K-3-368-687/2018 , 102 punktas ir jame nurodyta kasacinio teismo 
praktika ).  
56. Remiantis CPK 73 straipsnio 3 dalimi, m etais, mėnesiais, sava itėmis ar dienomis skaičiuojama 
procesinio termino eiga prasideda rytojaus dieną nuo nulis valandų nulis minučių po tos 
kalendorinės datos arba to įvykio, kuriais apibrėžta termino pradžia, jeigu įstatymų nenu statyta 
ko kita . 
57. Pagal 7 CPK 4 straipsnį, reglam entuojantį procesinių terminų pabaigą, procesinis veiksmas, 
kuriam atlikti nustatytas terminas, turi būti atliekamas iki paskutinės termino dienos dvidešimt 
ketvirtos valandos nulis minučių (6 dalis); jeigu skundas, dokumentai ar pinigai įteikti paštui iki  
paskutinės termino dienos dvidešimt ketvirtos valandos nulis minučių, terminas nelaikomas 
praleistu  (7 dalis) . 
58. Nagrinėjamu atveju ieškovė kasaciniuose skunduose teigia, kad pirmosios instancijos teismas 
2019  m. sausio 4 d. nutartyje ir apeliacinės instanc ijos teismas 2019 m. vasario 21 d. nutartyje 
padarė teisiškai nepagrįstą išvadą, jog ieškovė praleido terminą atskirajam skundui dėl 2018 m. 
gruodžio 10 d. nutarties paduoti. Ieškovė teigia, kad 2018 m. gruodžio 10 d. nutartis jai buvo 
tinkamai įteikta tik  2018 m. gruodžio 28 d. teisme susipažįstant su byla, taigi nuo šios datos 
skaičiuotinas terminas atskirajam skundui paduoti. Todėl ji, atskirąjį skundą dėl minėtos 
pirmosios instancijos teismo nutarties padavusi 2019 m. sausio 3 d., minėto termino neprale ido.  
59. Šios nutarties 50 punkte  konstatuota, kad ieškovei pirmosios instancijos teismo 2018 m. 
gruodžio 10 d. nutartis buvo išsiųsta elektroninių ryšių priemonėmis į jos advokatės LITEKO 
VEP posistemio paskyrą  (CPK 118 straipsnio 1 dalis, 1751 straipsnio 9 dalis). Toks minėtos 
nutarties išsiuntimas ir įteikimas ieškovei pripažįstamas tinkamu.  
60. CPK 1751 straipsnio 10 dalyje nu rodyta, kad , CPK nustatytais atvejais ir tvarka įteikiant 
dalyvaujančiam byloje asmeniui procesinį dokumentą elektroninių ryšių priemon ėmis, 
procesinio dokumento įteikimo dalyvaujančiam byloje asmeniui diena laikoma po procesinio 
dokumento išsiuntimo dienos einanti darbo diena.  
61. Iš LITEKO duomenų matyti, kad pirmosios instancijos teismas 2018 m. gruodžio 10 d. nutartį 
ieškovės atstovei ele ktroninių ryšių priemonėmis išsiuntė 2018 m. gruodžio 11 d. Taigi 
laikytina, kad ši nutartis ieškovės atstovei, kartu ir pačiai ieškovei, buvo tinkamai įteikta 
2018  m. gruodžio 12 d. Nuo šios datos prasideda termino atskirajam skundui paduoti dėl 
2018  m. gruodžio 10 d.  nutarties skaičiavimo pradžia. Taigi terminas atskirajam skundui 
paduoti pasibaigė 2018 m. gruodžio 19 d. imtinai. Dėl šios priežasties ieškovė, atskirąjį skundą 
padavusi 2019 m. sausio 3 d., minėtą terminą praleido, tą pagrįstai konstatavo teismai 
skundžiamose 2019 m. sausio 4 d. ir 2019 m. vasario 21 d.  nutartyse. Kadangi ieškovė neprašė 
   11 
atnaujinti termino atskirajam skundui paduoti, jos atskirasis skundas pagrįstai buvo atsisakytas 
priimti minėtomis skundžiamomis nutartimis.    
62. Teisėjų kole gija atkreipia dėmesį į tai, kad, net įvertinus šios nutarties 52 p unkte nustatytą 
susiklosčiusią procesinių dokumentų įteikimo praktiką, nėra teisinio pagrindo sutikti su tuo, kad 
ieškovei 2018 m. gruodžio 10 d. nutartis tinkamai buvo įteikta tik 2018 m. gruodžio 28 d. 
Pirma, byloje nėra įrodymų, patvirtinančių minėtos nutarties įteikimą ieškovei nurodytą dieną. 
Antra, LITEKO duomenys patvirtina, kad ieškovės atstovė  faktiškai  su 2018 m. gruodžio 10 d.  
nutart ies turiniu tinkamai susipažino  2018  m. gruodžio  14 d. 22.20 val. prisijungusi prie savo 
LITEKO VEP posistemio paskyros . Todėl d arytina išvada, kad ieškovė objektyviai apie priimtą 
nutartį vėliausiai galėjo (turėjo) sužinoti 2018  m. gruodžio 15 d. (nes advokatė susipažino  su 
nutartimi  jau vėlų vakarą). Taigi, net jeigu termino atskirajam skundui paduoti pradži a būtų 
skaičiuo jama  nuo 2018  m. gruodžio 15 d. (arba 14 d.), konstatuotina, kad ieškovė vis vien šį 
terminą praleido, nes skundas buvo paduotas 2019  m. sausio 3 d., nors paskutinė atskirojo 
skundo padavimo diena buvo 201 8 m. gruodžio 22 d. (arba 2 1 d.) imtinai.  
 
Dėl proceso teisės normų, reglamentuojančių termino atskirajam skundui paduoti 
atnaujinimą, aiškinimo ir taikymo  
 
63. Minėta, p agal teisinį reguliavimą atskirasis skundas, kai skundžiama teismo nutartis, kuri 
priimta rašytinio proceso tvarka, gali būti paduodamas per septynias dienas nuo nutarties 
patvirtintos kopijos įteikimo dienos (CPK 335 straipsnio 1 dalis).  
64. CPK 78 straipsni o 1 dalyje nustatyta, kad asmenims, praleidusiems įstatymų nustatytą ar teismo 
paskirtą terminą dėl priežasčių, kurias teismas pripažįsta svarbiomis, praleistas terminas gali 
būti atnaujinamas.  
65. Pagal CPK 338 straipsnį, a tskiriesiems skundams paduoti ir nagrinėti taikomos taisyklės, 
reglamentuojančios procesą apeliacinės instancijos teisme, išskyrus šiame skirsnyje nu statytas 
išimtis.  
66. Remiantis CPK 307 straipsnio 2 dal imi, apeliacinio skundo padavimo terminas gali būti 
atnaujintas, jeigu teisma s pripažįsta, kad šis terminas praleistas dėl svarbių priežasčių. Tačiau , 
pagal šio straipsnio 3 dalies nuostatas , prašymas atnaujinti praleistą apeliacinio skundo 
padavimo terminą negali būti paduotas, jeigu praėjo daugiau kaip trys mėnesiai nuo teismo 
sprendimo paskelbimo dienos.  
67. Kasacinio teismo jurisprudencijoje išaiškinta, kad teismas, spręsdamas dėl termino praleidimo 
priežasties svarbos, turi, be kita ko, atsižvelgti į tai, jog kiekvienam asmeniui turi būti užtikrinta 
teisė į teisingą teismą. Teismas  įvertina pareiškėjo nurodomas subjektyvias termino praleidimo 
priežastis kartu su egzistavusiomis objektyviomis aplinkybėmis, dėl kurių visumos daroma 
išvada, ar iš tikrųjų egzistavo termino praleidimo svarbios priežastys. Klausimą, ar konkrečios 
termino praleidimo priežastys yra svarbios ir sudaro pagrindą jį atnaujinti, teismas turi spręsti 
vadovaudamasis teisingumo, protingumo ir sąžiningumo principais, atsižvelgdamas į įstatyme 
nustatyto termino tikslus. Teismas kiekvienu konkrečiu atveju turi įvertint i pareiškėjo nurodytų 
termino praleidimą pateisinančių aplinkybių atsiradimo momentą, jų egzistavimo trukmę, taip 
pat ar po to, kai minėtos aplinkybės išnyko, asmuo kreipėsi į teismą per protingą laiko tarpą ir 
pan. Be to, vertintina, ar asmuo buvo pakanka mai atidus, sąžiningas, ar, priešingai, savo teises 
įgyvendino nerūpestingai, aplaidžiai (žr. Lietuvos Aukščiausiojo Teismo 2019 m. gegužės 22 d. 
nutarties byloje Nr. e3K -3-80-403/2019 31punktą ir jame nurodytą kasacinio  teismo praktiką ). 
68. Kasacinio teismo praktikoje pripažįstama, kad sprendžiant, ar asmuo prarado teisę apskųsti 
teismo sprendimą dėl įstatyme nustatytos apskundimo procedūros nesilaikymo, būtina įvertinti 
ne tik tai, ar terminas praleistas nedaug, bet ir pažeidimą lėmusias aplinkybes, t. y. ar  termino 
   12 
apeliaciniam skundui paduoti praleidimą lėmė netinkamas naudojimasis procesinėmis teisėmis, 
ar įvykusi klaida ir kitos panašaus pobūdžio aplinkybės.  Jeigu apeliacinio apskundimo 
padavimo terminas yra praleistas nedaug ir tik dėl tokios atsitiktini o pobūdžio aplinkybės kaip 
klaida, tai iš esmės sąžiningai procesiškai elgęsis proceso dalyvis vienos pagrindinių procesinių 
teisių – teisės apskųsti pirmosios instancijos teismo sprendimą ar nutartį apeliacine tvarka – 
neturėtų prarasti.  Priešinga išvada prieštarautų teisingumo ir protingumo kriterijams (CPK 3 
straipsnio 7dalis).  Jeigu terminas praleistas daug, o šalies nurodomos priežastys negali pateisinti 
tokio ilgo praleidimo laikotarpio, pagrindo atnaujinti terminą nėra, nes termino atnaujinimas 
tokio mis aplinkybėmis prieštarautų įstatymų leidėjo ketinimui ir normų, reglamentuojančių 
procesinius terminus, tikslams (žr.  Lietuvos Aukščiausiojo Teismo 2018 m. spalio 19 d. 
nutart ies civilinėje byloje Nr. 3K-3-368-687/2018  103 punktą ir jame nurodytą kasacinio teismo 
praktiką ). 
69. Aplinkybė, kad asmuo nežinojo apie teismo procesą ir teismo procesinį sprendimą, kuriuo 
išspręstas jo teisių ir pareigų klausimas, gali būti, priklausomai nuo konkrečios bylos faktinių 
aplinkybių, nu o prašymą atnaujinti praleistą terminą teikiančių asmenų individualių savybių ir 
pan., pripažįstama svarbia termino skundui paduoti praleidimo priežastimi.  
70. Kasacinis teismas yra nurodęs, kad CPK 307 straipsnio 3 dalyje nustatytas trijų mėnesių 
terminas ap eliaciniam (atskirajam) skundui paduoti yra naikinamasis ir jam pasibaigus prašymas 
atnaujinti praleistą apeliacinio skundo padavimo terminą negali būti paduotas bei tenkinamas, 
vis dėlto šis terminas gali būti taikomas tik tokiais atvejais, kai byloje dal yvaujančiam asmeniui 
yra tinkamai pranešta apie teismo priimamą procesinį sprendimą (žr. Lietuvos Aukščiausiojo 
Teismo 2018 m. spalio 3 d. nutart ies civilinėje byloje Nr. e3K -3-342-313/2018 58 punktą).  
71. Nagrinėjamu atveju p irmą prašymą dėl termino atskiraja m skundui paduoti atnaujinimo ieškovė 
pateikė 2019  m. sausio 14 d., kai 2019  m. sausio 4 d. nutartimi buvo atsisakyta priimti jos 
atskirąjį skundą  dėl 2018 m. gruodžio 10 d. nutarties . Kartu ji pateikė teismui ir atskirąjį skundą 
dėl 2019  m. sausio 4 d. nutarties.  Teismas, gavęs abu nurodytus dokumentus, 2019 m. sausio 
18 d. nutartimi įpareigojo ieškovę pašalinti minėtų procesinių dokumentų trūkumus, t. y. paduoti 
tik vieną iš minėtų dokumentų – arba prašymą atnaujinti terminą atskirajam skundui paduoti, 
arba atskirąjį skundą dėl 2019 m. sausio 4 d. nutarties.  Ieškovė, vykdydama teismo nurodymus, 
2019 m. sausio 23 d. atsisakė prašymo atnaujinti terminą ir palaikė tik atskirąjį skundą dėl 
2019  m. sausio 4 d. nutarties, t. y. laikėsi nuomonės, kad ji termino a tskirajam skundui paduoti 
dėl 2018 m. gruodžio 10 d. nėra praleidusi.  
72. Antrą prašymą dėl praleisto termino atskirajam skundui dėl 2018 m. gruodžio 10 d. nutarties 
paduoti atnaujinimo ji pateikė 2019  m. kovo 5 d., t. y. greitai po to, kai apeliacinės instanc ijos 
teismas 2019  m. vasario 21 d. nutartimi paliko 2019 m. sausio 4 d. nutartį nepakeistą, t. y. 
konstatavo, kad ieškovė  terminą atskirajam skundui dėl 2018 m. gruodžio 10 d. nutarties 
paduoti praleido. Taigi iš esmės, ieškovei laikantis pozicijos, kad ji termino nepraleido, o paskui 
teismui padarius priešingą išvadą, jai (ieškovei) tik po apeliacinės instancijos teismo 2019  m. 
vasario 21 d. nutarties priėmimo atsirado poreikis reikšti prašymą dėl termino atskirajam 
skundui dėl 2018 m. gruodžio 10 d. nutarties paduoti atnaujinimo.  
73. Teisėjų kolegija, įvertinusi šios nutarties 7 1, 72 punktuose nurodytas aplinkybes, neturi teisinio 
pagri ndo sutikti su pirmosios instancijos teismo  2019  m. kovo 14 d. nutartyje ir apeliacinės 
instancijos teismo  2019  m. balandžio 18 d. nutartyje padarytomis išvadomis, kad ieškovė 
terminą atskirajam skundui paduoti praleido nepateisinimai ilgą laikotarpį – beveik 3 mėnesius. 
Minėta, ieškovė prašymus dėl termino atskirajam skundui paduoti reiškė operatyviai po to, kai 
sužinojo apie tokį poreikį.    
74. Klausimo dėl termino atskirajam skundui dėl 2018 m. gruodžio 10 d. nutarties atnaujinimo 
teisingam išsprendimui ir  ieškovės teisės į apeliaciją įgyvendinimui, teisėjų kolegijos vertinimu, 
taip pat svarbią reikšmę turi šios nutarties 52 punkte nustatyta byloje susiklosčiusi procesinių 
dokumentų įteikimo praktika.   
   13 
75. Taip pat teisėjų kolegija, neperžengdama kasacinių sku ndų ribų ir nepasisakydama dėl 2018 m. 
gruodžio 10 d. nutarties teisėtumo, atkreipia dėmesį į teisinę situaciją, susiklosčiusią pirmosios 
instancijos teismui priimant minėtą nutartį:  
75.1.  2018  m. rugsėjo 13 d. parengiamajame teismo posėdyje pereita į teismo po sėdį, byla 
nagrinėta iš esmės, bylos nagrinėjimas atidėtas 2018  m. spalio 26 d.; 
75.2.  2018  m. spalio 26 d. nutartimi tos pačios dienos teismo posėdis buvo atidėtas be datos dėl 
bylą nagrinėjančios teisėjos nedarbingumo , apie tai buvo pranešta ieškovei;  
75.3.  2018  m. lapkričio 12 d. nutartimi byloje pakeista teismo sudėtis ir byla paskirta nagrinėti 
kitai teisėjai ; ieškovė apie pasikeitusią teismo sudėtį informuota nebuvo ; 
75.4.  2018  m. gruodžio 10 d. nutartimi ieškinio dalis dėl santuokos nutraukimo ir kitų su tuo 
susijusių klausimų palikta nenagrinėta . 
76. Teisėjų kolegija pažymi, kad n uo 2018  m. spalio 26 d. iki 2018  m. gruodžio 10 d. byloje nebuvo 
atliekama jokių procesinių veiksmų, išskyrus teismo sudėties pakeitimą, 2018  m. spalio 26 d. 
teismo posėdis buvo atidėtas be datos, apie 2018  m. gruodžio 10 d. rašytinio proceso tvarka 
siekiamus nagrinėti klausimus ieškovė nebuvo informuota, apie 2018  m. gruodžio 1 0 d. rašytinį 
posėdį ji nežinojo, nurodytu laikotarpiu jai ir jos atstov ei jokių teismo procesinių dokumentų 
siųsta nebuvo.  
77. Teisėjų kolegija, įvertinusi šios nutarties 7 1–76 punktuose nurodytas aplinkybes , sprendžia, kad 
šiuo konkrečiu atveju egzistuoja teisinis pagrindas atnaujinti ieškovei praleistą įstatymo 
nustatytą termin ą atskirajam skundui dėl 2018 m. gruodžio 10 d. nutarties paduoti . Tokia išvada 
atitinka civilinio proceso tikslus ir principus, tinkamai užtikrin a ieškovės teisę į teisminę gynybą  
ir teisę į apeliaciją . 
78. Kaip pažymėta šios nutarties 5 –6 punktuose, 2016 m. pirmosios instancijos teismas atsisakė 
priimti ieškinį motyvuodamas tuo, kad byla pagal CPK 784 straipsnį yra neteisminga Lietuvos 
Respublikos teismui. Apeliacinės instancijos teismui grąžinus ieškinio priėmimo klausimą 
spręsti iš naujo,  Vilniaus miesto apylinkės teismo 2018 m. balandžio 10 d. nutartimi ieškovei 
buvo nustatytas įpareigojimas pateikti įrodymus, kad ieškovės ir atsakovo Egipto Arabų 
Respublikoje sudaryta santuoka yra įtraukta į apskaitą Lietuvos Respublikos civilinės 
metrik acijos įstaigoje, kas reikštų šalių santuokos pripažinimą galiojančia Lietuvoje. Ieškovei 
buvo išaiškinta, kad byla dėl užsienyje sudarytos santuokos nutraukimo Lietuvoje galima tik 
tuomet, jei užsienyje sudaryta santuoka pripažinta galiojančia Lietuvoje. Skundžiama 2018 m. 
gruodžio 10 d. nutartimi Vilniaus miesto apylinkės teismas nurodė, kad ieškovei faktiškai buvo 
nustatytas terminas paaiškėjusiems ieškinio trūkumams pašalinti, t. y. įrodymams, 
patvirtinantiems, kad šalių santuoka yra pripažinta galiojan čia Lietuvoje, pateikti. Įvertinęs 
aplinkybę, kad ieškovė nepateikė teismui įrodymų, jog šalių sudaryta santuoka yra pripažinta 
galiojančia Lietuvoje (priešingai – į bylą buvo pateikti įrodymai, jog CMI tokio ieškovės 
prašymo netenkino), teismas ieškovės N .  S. ieškinio atsakovui A. M. R. A. E . dalį dėl 
santuokos nutraukimo ir kitų su santuokos nutraukimu susijusių reikalavimų (t. y. dėl turto 
padalijimo, tolesnio įsipareigojimų kreditoriams vykdymo, šalių tarpusavio išlaikymo bei 
pavardžių po santuokos nut raukimo) paliko nenagrinėtą (CPK 296 straipsnio 1 dalies 11 
punktas, 296 straipsnio 2 dalis, 297 straipsnis).  
79. Kadangi ieškovė praleido terminą atskirajam skundui paduoti, o šis skundžiama pirmosios 
instancijos teismo 2019 m. kovo 14 d. nutartimi ir apeliac inės instancijos teismo 2019 m. 
balandžio 18 d. nutartimi nebuvo atnaujintas, santuokos nutraukimo bylos teismingumo 
klausimas liko neišspręstas , nes ieškovės atskirasis skundas CPK 338, 320 ir kt. straipsnių 
nustatyta tvarka  buvo  nenagrinėtas ir dėl to nė ra peržiūrimas kasacine tvarka (CPK 340 
straipsnio 1 dalis). Tačiau teisėjų kolegija atkreipia dėmesį  į tai, kad atskirajame skunde 
ieškovė, be kita ko, nurodė, jog Vilniaus miesto apylinkės teismo 2018 m. gruodžio 10 d. 
nutartyje nurodyto ieškinio trūkumo  apskritai neįmanoma pašalinti, nes Lietuvos Respublikos 
   14 
teisės aktai nenumato galimybės įtraukti į apskaitą Lietuvoje užsienio valstybių piliečių sudarytą 
santuoką užsienio valstybėje, o Nyderlandų Karalystėje tai atlikti nedalyvaujant atsakovui 
galimybės  nėra. Atsižvelgdama į tai, teisėjų kolegija pažymi, kad, nagrinėjant šį klausimą iš 
naujo, be kita ko, turi būti sprendžiama dėl teisinio pagrindo nagrinėti santuokos nutraukimo 
klausimą iš esmės taikant ne tik Lietuvos Respublikos teisės aktus, bet ir ta rptautinės teisės 
normas. Aplink ybė, kad užsienio valstybės piliečių užsienio valstybėje sudaryta santuoka nėra 
registruota Lietuvoje nereiškia, kad ji laikoma  negaliojančia ir teismas negali šios aplinkybės  
vertinti spręsdamas santuokos nutraukimo  klausi mą. 
80. Tais atvejais, kai bylos šalys yra skirtingų valstybių piliečiai ir (ar) gyvena skirtingose 
valstybėse, t. y. byla turi tarptautinį elementą, teismas, spręsdamas, ar byla jam yra teisminga, 
visų pirma turi nustatyti sprendžiamą klausimą ir jam taikytin ą teisės aktą. Teisėjų kolegija 
atkreipia dėmesį į tai, kad CPK LIX skyriaus nuostatos taikomos tik tada, jei tarptautinė sutartis, 
kurios dalyvė yra Lietuvos Respublika, atitinkamų santykių nereglamentuoja kitaip (CPK 780 
straipsnis). Nuo 2005 m. kovo 1 d . Lietuvoje yra tiesiogiai taikomas Tarybos reglamentas (EB) 
Nr. 2201/2003 (toliau – reglamentas „Briuselis II bis“), vadinasi, tais atvejais, kai į Lietuvos 
teismą kreipiasi asmuo dėl santuokos nutraukimo ir su tuo susijusių klausimų išsprendimo, 
teismas visų pirma turi įvertinti, ar gali būti taikomos reglamento „Briuselis II bis“ nustatytos 
jurisdikcijos taisyklės. Tik tuo atveju, jei nė viena jų negali būti taikoma, teismas vadovaujasi 
arba tarptautinės teisinės pagalbos sutartimis, kurių šalys yra Liet uvos Respublika ir kita su 
ginču susijusi valstybė, arba nacionaline teise (CPK LIX skyriaus nuostatos).  
81. Vienas iš reglamento „Briuselis II bis“ 3 straipsnyje išdėstytų jurisdikcijos pagrindų yra 
pareiškėjo nuolatinė gyvenamoji vieta, jeigu jis arba ji ten  gyveno ne trumpiau kaip metus iki 
pareiškimo padavimo.  Pažymėtina, kad reglamente „Briuselis II bis" nėra pateikiama nuolatinės 
gyvenamosios vietos sąvoka. Terminas „nuolatinė gyvenamoji vieta" yra aiškinamas 
autonomiškai. Reglamente „Briuselis II bis" įt virtintas nuolatinės gyvenamosios vietos kriterijus 
negali būti siejamas su nuolatinės gyvenamosios vietos institutu nacionalinėje teisėje, todėl 
taikant reglamentą „Briuselis II bis" CK 2.12 straipsnis neturėtų būti taikomas. Taip pat būtina 
atsižvelgti į  individualią asmens, dėl kurio sprendžiama, padėtį, specifines konkrečios bylos 
aplinkybes.  
82. Nagrinėjamoje byloje nustatyta, kad ieškovė N. S . yra Nyderlandų Karalystės pilietė. Santuoką 
su Egipto piliečiu, atsakovu A. M. R. A . E., ji sudarė Egipte. Byloje yra pateiktas notaro 
patvirtintas santuokos registracijos aktas.  Ieškovė kreipėsi dėl santuokos nutraukimo į Lietuvos 
teismą, nurodydama, kad ji šioje valstybėje turi įprastinę gyvenamąją vietą. Teismas, siekdamas 
nustatyti, ar turi jurisdikciją spr ęsti šį klausimą, visų pirma turi patikrinti, ar yra nors vienas 
reglamento „Briuselis II bis“ 3 straipsnyje nustatytas pagrindas nagrinėti šį ginčą. Tik tuo 
atveju, jei negalima pritaikyti nė vieno iš reglamente „Briuselis II bis“ nustatytų jurisdikcijos 
pagrindų, teismas gali taikyti CPK nustatytas tarptautinės jurisdikcijos taisykles  (šiuo atveju, 
Lietuva ir Egiptas neturi jokios bendradarbiavimo sutarties tokio pobūdžio klausimams spręsti) . 
83. Tuo atveju, jei teismas nustatys turįs jurisdikciją nagrinėti š į ginčą, CK 1.29 straipsnis įtvirtina, 
kokia teisė taikoma sprendžiant santuokos nutraukimo klausimą. Jeigu sutuoktiniai neturi 
bendros nuolatinės gyvenamosios vietos, taikoma paskutinės jų bendros nuolatinės 
gyvenamosios vietos valstybės teisė, o kai toki os bendros vietos nėra, – bylą nagrinėjančio 
teismo valstybės teisė. Ieškovė teigia, kad ji su sutuoktiniu neturėjo nuolatinės bendros 
gyvenamosios vietos, todėl tuo atveju, jei Lietuvos teismas nustatytų turįs jurisdikciją spręsti 
santuokos nutraukimo kla usimą, jis turėtų patikrinti šias aplinkybes, kad joms pasitvirtinus 
galėtų taikyti Lietuvos teisę.  
 
Dėl bylą nagrinėjusio teismo  nešališkumo  
 
   15 
84. CPK 21 straipsnyje nustatyta, kad t eisėjai ir teismai, vykdydami teisingumą, yra nepriklausomi 
ir nešališki.  
85. Remi antis CPK 64 straipsniu, teisėjas, teismo posėdžio sekretorius, ekspertas ir vertėjas negali 
dalyvauti nagrinėjant bylą ir turi būti nušalinami, jeigu jie patys tiesiogiai ar netiesiogiai 
suinteresuoti bylos baigtimi arba yra kitokių aplinkybių, kurios kel ia abejonių dėl jų 
nešališkumo . 
86. Pagrindai, kuriems esant teisėjas privalo nusišalinti nuo bylos, įtvirtinti CPK 65 straipsnyje. 
Taip pat teisėjas privalo nusišalinti nuo bylos nagrinėjimo arba jam gali būti pareikštas 
nušalinimas ir kitais , CPK 65 straipsnyje nenustatytais, atvejais , jeigu yra aplinkybių, kurios 
kelia abejonių dėl jo nešališkumo  (CPK 66 straipsnis) . 
87. Viena iš tinkamo teisinio proceso garantijų yra užtikrinimas, kad šalių ginčą nagrinėtų 
nepriklausomas ir nešališkas teismas. Teisė į n ešališką teismą yra viena žmogaus teisių, ginamų 
tiek nacionaliniu, tiek tarptautiniu lygmeniu ( Lietuvos Respublikos Konstitucijos 29 straipsnis, 
31 straipsnio 2 dalis, 109 straipsnis, Konvencijos 6 straipsnio 1 dalis, CPK 6, 21 straipsniai).  
88. Lietuvos Res publikos Konstitucinis Teismas 2001 m. vasario 12 d. nutarime, priimtame byloje 
Nr. 15/99 -34/99 -42/2000, konstatavo, kad asmens konstitucinė teisė, jog jo bylą išnagrinėtų 
nešališkas teismas, reiškia ir tai, kad asmens bylos negali nagrinėti teisėjas, dėl kurio 
nešališkumo gali kilti abejonių. Teisėjas, nagrinėjantis bylą, turi būti neutralus. Teismo 
nešališkumas, kaip ir teismo nepriklausomumas, yra esminė žmogaus teisių ir laisvių 
užtikrinimo garantija, būtina teisingo bylos išnagrinėjimo, taigi ir pasiti kėjimo teismu, sąlyga. 
Teisėjo ir teismų nešališkumas užtikrinamas nustatant draudimus ir apribojimus teisėjams 
nagrinėti bylas, jeigu yra aplinkybių, keliančių abejonių dėl teisėjo nešališkumo.  
89. Vadovaujantis nusistovėjusia EŽTT praktika, nešališkumas Konvencijos 6 straipsnio 1 dalies 
prasme gali būti nagrinėjamas dviem aspektais, t. y. pagal objektyvųjį ir subjektyvųjį testus (žr., 
pvz., EŽTT Didžiosios kolegijos 2015 m. balandžio 23 d. sprendim o byloje Morice prieš 
Prancūziją , peticijos Nr. 29369/10, par. 73).  
90. Vadovaujantis subjektyviuoju testu, yra atsižvelgiama į konkretaus teisėjo įsitikinimus ir elgesį, 
t. y. ar teisėjas konkrečioje byloje turi kokį nors išankstinį nusistatymą ar tendencingu mą, o 
vadovaujantis objektyviuoju testu, yra nustatoma, ar pats teismas ir jo sudėtis suteikė 
pakankamas garantijas, kad būtų pašalintos bet kokios teisėtos abejonės dėl jo nešališkumo (žr., 
pvz., ten pat ). 
91. Taikant subjektyvųjį teisėjo nešališk umo testą yr a laikomasi teisėjo nešališkumo prezumpcijos 
(žr., pvz., EŽTT 2015 m. gruodžio 15 d. sprendimą byloje  Kyprianou prieš Kiprą , peticijos 
Nr. 73797/01, par. 119). EŽTT yra pripažinęs, kad asmeninis teisėjo nešališkumas yra 
preziumuojamas, kol nėra tam priešta raujančių įrodymų (žr., pvz., EŽTT 2000 m. gruodžio 
21 d. sprendim o byloje  Wettstein prieš Šveicariją , peticijos Nr. 33958/96, par. 43; 2009 m. 
spalio 15 d. sprendim o byloje  Micallef prieš Maltą , peticijos Nr. 17056/06, par. 94).  
92. Objektyvusis teisėjo neša liškumo testas yra laikomas papildoma garantija, atsižvelgiant į tai, 
kad kai kuriose bylose gali būti sudėtinga pateikti įrodymus, paneigiančius teisėjo subjektyviojo 
nešališkumo prezumpciją (žr. EŽTT 1996 m. birželio 10 d. sprendim o Pullar prieš Jungtinę 
Karalystę , peticijos Nr. 22399/93, par. 32). Taikant objektyvųjį teisėjo nešališkumo testą reikia 
nustatyti, ar, be teisėjo elgesio, yra kitų patikrinamų faktų, kurie gali kelti abejonių dėl teisėjo 
nešališkumo. Taikant šį testą didelė reikšmė sut eikiama suinteresuoto asmens požiūriui, 
objektyvaus stebėtojo nuogąstavimams. Tai, kaip situacija atrodo , turi tam tikros svarbos arba, 
kitaip tariant, „teisingumas ne tik turi būti įvykdytas, jis taip pat turi atrodyti įvykdytas“ (žr., 
pvz., De Cubber pri eš Belgiją , peticijos Nr. 9186/80 , par. 26; Micallef prieš Maltą , peticijos 
Nr. 17056/06, par. 98). Tačiau n epaisant suinteresuoto asmens nuogąstavimų reikšmės, svarbu 
pabrėžti, kad nors tokie nuogąstavimai yra svarbūs, tačiau nėra lemiami, sprendžiant dėl  teisėjo 
nešališkumo. Lemiamą reikšmę šiuo atžvilgiu turi tai, ar suinteresuoto asmens būgštavimai gali 
   16 
būti laikomi objektyviai pateisinamais (žr., pvz., Wettstein prieš Šveicariją , peticijos 
Nr. 33958/96, par. 44 ). Objektyvusis testas paprastai yra susij ęs su hierarchinių ar kitų ryšių tarp 
teisėjo ir proceso dalyvių nustatymu arba to paties asmens skirtingų funkcijų vykdymu 
teisminiame procese (žr. Kyprianou prieš Kiprą , peticijos Nr. 73797/01, par. 121). Todėl 
kiekvienu atveju turi būti sprendžiama, ar ginčijami santykiai yra tokio pobūdžio ir laipsnio, kad 
būtų galima konstatuoti teisėjo ar teismo nešališkumo trūkumą (žr., pvz., Wettstein prieš 
Šveicariją , peticijos Nr. 33958/96, par. 47). 
93. Nagrinėjamoje byloje ieškovė  apeliacinės instancijos teismo teis ėjos R. Mikonienės šališkumą 
grindė jos ryšiais su pirmosios instancijos teismo teisėja R. Jociene. Pasak ieškovės , teisėją 
R. Mikonienę ir teisėją R. Jo cienę siejo ilgas, vienu metu pradėtas ir vos prieš dvejus metus 
nutrūkęs bendradarbiavimas tame pačiam e apylinkės teisme. Ieškovės  nuomone, dvejų metų 
laikas aiškiai per trumpas tam, kad susiklostę artimi kolegiški santykiai leistų teisėjui būti 
visiškai nešališkam savo neseniai buvusių bendradarbių, likusių dirbti žemesnės instancijos 
teisme, atžvilgiu. T odėl atsižvelg dama  į teisėjų vertinimo sistemos ypatumus, turinčius įtakos 
tolesnei teisėjų karjerai, k ai yra atsižvelgiama į priimtų sprendimų (nutarčių) panaikinimo 
statistiką, ieškovė  nurodo turinti pagrind ą manyti, kad , siekiant nepakenkti buvusio kole gos 
darbo rezultatams , gali būti paliekamas galioti j o priimtas sprendimas.  
94. Nagrinėjamos bylos kontekste atkreiptinas dėmesys į EŽTT sprendimą byloje Steck -risch ir kiti 
prieš Lichtenšteiną  (peticijos Nr. 63151/00). Šioje byloje pareiškėjai ginčijo Konstitucinio 
Teismo teisėjo H. H. nešališkumą, remdamiesi jo ryšiais su apeliacinės instancijos teismo 
teisėju G. W., kuris nagrinėjo pareiškėjų bylą apeliacine tvarka. Pareiškėjai nurodė, kad ab u 
teisėjai eina dvejopo pobūdžio pareigas ir , be teisėjavimo teismuose , abu taip pat yra 
praktikuojantys teisininkai ir kolegos tame pačiame teis inių paslaugų biure. EŽTT, vertindamas 
teisėjo H. H. nešališkumą, nurodė, kad teisėjo subjektyvus nešališkumas yra preziumuojamas, o 
pareiškėjai nepateikė jokių įrodymų, leidžiančių suabejoti teisėjo H. H. asmeniniu nešališkumu. 
EŽTT, atsižvelgdamas į pareiškėjų argumentus dėl teisėjo H. H. ir G. W. partnerystės viename 
teisinių paslaugų biure, nurodė, kad šių teis ėjų partnerystės pobūdis yra svarbus nustatant, ar 
pareiškėjų nuogąstavimai dėl teisėjo šališkumo gali būti objektyviai pagrįsti. Byloje nustatyta, 
kad teisėjai H. H. ir G. W. dali josi tik vienomis biuro patalpomis, tačiau negavo bendrų pajamų. 
Tuo tarpu p areiškėjai teigė , kad vien tai, jog teisėjai buvo kolegos ir dirbo viename teisinių 
paslaugų biure, sukūrė jiems pagrįstą baimę dėl teisėjo H. H. šališkumo. EŽTT atsižvelgė į tai, 
kad teisėjus siejo tik darbas tose pačiose biuro patalpose, o jų partnerystė  nebuvo pagrįsta nei 
profesine , nei finansine priklausomybe, kuri paprastai gali sukelti abejonių nešališkumu, o 
teisėjai buvo nepriklausomi bei lygiaverčiai partneriai teisinių paslaugų biure. EŽTT taip pat 
pabrėžė, kad žemesnės instancijos teismo priimto  sprendimo panaikinimas, atliktas aukštesnės 
instancijos teismo, yra normalus bet kurios teisinės sistemos bruožas, nekeliantis jokių abejonių 
sprendimą priėmusio teisėjo kompetencija. Be to, byloje nėra jokių duomenų, kad teisėja i H. H. 
ir G. W. būtų itin  artimi draugai, kitaip tariant , jų santykiai neperžengė biuro kolegų profesinių 
santykių ribos.  
95. Teisėjų kolegija, remdamasi nurodytu teisiniu reguliavimu ir EŽTT praktika , įvertinusi 
kasacinių skundus argumentus dėl galimo teismo (teisėjų) šališkumo, ieš kovei nenurodžius 
jokių kitų objektyvių aplinkybių, išskyrus buvusį teisėjų darbą tame pačiame teisme, sudarančių 
pagrindą pagrįstai abejoti teisėjų nešališkumu, pripažįsta teisiškai nepagrįstais ieškovės 
argumentus dėl bylą nagrinėjusio teismo (teisėjų) šališkumo.   
 
Dėl bylos procesinės baigties  
 
96. Teisėjų kolegija, remdamasi išdėstytais argumentais, konstatuoja, kad pirmosios instancijos 
teismas, 2019  m. sausio 4 d. nutartimi atsisakydamas priimti ieškovės atskirąjį skundą dėl 
   17 
2018  m. gruodžio 10 d. nutarties, ir apeliacinės instancijos teismas, 2019  m. vasario 21 d. 
nutartimi minėtą pirmosios instancijos teismo nutartį palikdamas nepakeistą, nepažeidė 
procesinių dokumentų įteikimą ir atskirojo skundo terminą bei jo skaičiavimo pradžią 
reglamentuojančių proceso teisės normų. Dėl šios priežasties nėra teisinio pagrindo šias nutartis 
naikinti (CPK 346 straipsnis, 359 straipsnio 3 dalis).  
97. Tačiau teisėjų kolegija konst atuoja, kad pirmosios instancijos teismas  2019  m. kovo 14 d. 
nutartimi ir apeliacinės instancijos teismas 2019  m. balandžio 18 d. nutartimi netinkamai taikė ir 
aiškino proceso teisės normas, reglamentuojančias įstatymo nustatyto praleisto termino 
atskiraj am skundui paduoti atnaujinimą. Dėl šios priežasties šios nutartys naikintinos ir 
klausimas išsprendžiamas iš esmės – terminas atskirajam skundui dėl 2018 m. gruodžio 10 d. 
nutarties paduoti atnaujintinas (CPK 346 straipsnis, 359 straipsnio 1 dalies 4 punk tas, 3 dalis).   
 
Lietuvos Aukščiausiojo Teismo Civilinių bylų skyriaus teisėjų kolegija, vadovaudamasi 
Lietuvos Respublikos civilinio proceso kodekso 359 straipsnio 1 dalies 4 punktu, 362 straipsnio 
1 dalimi,  
 
 
n u t a r i a :  
 
Vilniaus apygardos teismo  2019 m. vasario 21  d. nutartį palikti nepakeistą.  
Panaikinti Vilniaus miesto apylinkės teismo 2019 m. kovo 14 d.  nutartį ir Vilniaus 
apygardos teismo 2019 m. balandžio 18 d. nutartį  ir klausimą išspręsti iš esmės – atnaujinti ieškovei 
N. S. praleistą įstatymo nustatytą terminą atskirajam skundui dėl Vilniaus miesto apylinkės teismo 
2018 m. gruodžio 10 d. nutarties paduoti.  
Ši Lietuvos Aukščiausiojo Teismo nutartis yra galutinė, neskun džiama ir įsiteisėja nuo 
priėmimo dienos.  
 
Teisėjai  Alė Bukavinienė  
  
  Janina Januškienė  
 
  Vincas Verseckas