Civilinė byla Nr. 3K -3-700/2013 (S) 
      Teisminio proceso Nr.  2-59-3-00060 -2012 -0 
            Procesinio sprendimo kategorijos:  
        126.8; 130.1.2; 130.1.4  
 
 
 
LIETUVOS AUKŠČIAUSIASIS TEISMAS  
 
N U T A R T I S  
 
LIETUVOS RESPUBLIKOS VARDU  
 
2013 m. gruodžio 23  d. 
Vilnius   
 
 Lietuvos Aukščiausiojo Teismo Civilinių bylų skyriaus teisėjų kolegija, susidedanti iš 
teisėjų:  Birutės Janavičiūtės , Egidijaus Laužiko ir Juozo Šerkšno (kolegijos pirmininkas  ir 
pranešėja s), 
rašytinio proceso tvarka teismo posėdyje išnagrinėjo civilinę bylą pagal atsakovo Emmelev 
A/S kasacinį skundą dėl Lietuvos apeliacinio teismo 2013 m. birželio 7 d. nutarties peržiū rėjimo 
civilinėje byloje pagal ieškovo bankrutavusios techninių paslaugų kooperatinės bendrovės 
„Kotenas “ ieškinį atsakovams E mmelev A/S , žemės ūkio kooperatyvui „Raseinių javai“  dėl 
sandorių pripažinimo negaliojančiais, skolos ir palūkanų priteisimo, treč iasis asmuo A . K. 
  
 Teisėjų kolegija  
 
n u s t a t ė :  
     I. Ginčo esmė  
 
Panevėžio apygardos teismo 2012 m. kovo 21 d. nutartimi KB ,,Kotenas“ iškelta bankroto 
byla, įmonės bankroto administratoriumi paskirtas UAB „Inovestus“.  
Kreditorius  Emmelev A/S 2012 m. gegužės 17 d. pateikė bankroto administratoriui prašymą 
patvirtinti  50 095,68 euro reikalavim ą, kylantį iš  2010 m. rugpjūčio 19 d. rapsų pirkimo –pardavimo 
sutarties, 2009 m. lapkričio 17 d laidavimo sutarties ir 2009 m. liepos 24 d. skolų suder inimo akto . 
Ieškovas, ginčydamas tokį kreditori aus reikalavimą, toje pačioje bankroto byloje  2012 m. rugpjūčio 
31 d. pareiškė ieškinį atsakovams Danijos Karalystėje registruotai įmonei E mmelev  A/S, ŽŪK 
„Raseinių javai“, trečiajam asmeniui dėl sandorių prip ažinimo negaliojančiais, skolos ir palūkanų 
priteisimo.  
Vėliau, t. y. 2013 m. vasario 12 d. , atsakovas Emmelev A/S atsisakė  savo reikalavimo  ir 
teismas  2013 m. kovo 7 d. nutartimi jį palik o nenagrinėt ą. Atsakovas taip pat prašė palikti 
nenagrinėt ą ieškinį dėl sandorių pripažinimo negaliojančiais, skolos ir palūkanų priteisimo , nes byla 
neteisminga Lietuvos Respublikos teismams.  
 
 
  II. Pirmosios ir apeliacinės instancijos teismų nutar čių esmė  
 
Panevėžio apygardos teismas 2013 m. balandžio 8 d. nutartimi ie škinį paliko nenagrinėt ą. 
Pirmosios instancijos teismas atsakovo E mmelev A/S pareikštą 500 955,68  euro kreditori aus 

 
 
 2 
 
 
reikalavimą vertino kaip ieškinį, o ieškovo ieškinį dėl sandorių pripažinimo negaliojančiais, skolos 
ir palūkanų priteisimo  – kaip priešieškinį. Teismas nurodė , kad atsakovas E mmelev A/S, 
pasinaudodamas teise atsiimti prašymą patvirtinti kreditori aus reikalavimą , nepiktnaudžiavo 
procesinėmis teisėmis, siekdamas pakeisti nagrinėjamos bylos teismingumą , be to, bankroto 
administrato rius sutiko su tokiu prašymu.  
Teismo nuomone, nagrinė jamos bylos teismingumo klausimas  reglamentuoja mas Tarybos 
reglamento  Nr. 44/2001 dėl jurisdikcijos ir teismo sprendimų civilinėse ir komercinėse bylose 
pripažinimo ir vykdymo (toliau – Briuselis I)  nuostatomis . Palikus nenagrinėtą atsakovo E mmelev 
A/S prašymą patvirtinti  kreditoriaus reikalavim ą, pasikeitė faktinė nagrinėjamos bylos situacija, 
kartu ir j os jurisdikcija. Ieškovas reikalavimą priteisti skolą ir palūkan as reiškė 2010 m. rugpjūčio 
19 d. rap sų pirkimo –pardavimo sutarties pagrindu, kurios 10 str aipsnio 3  dalimi  šalys susitarė visus 
ginčus dėl sutarties spręsti Danijos Karalystės teismuose. Kiti ieškovo pareikšti reikalavimai 
atsakovui E mmelev A/S, dėl kurių šalys n esusitar ė kitaip , be to , nesant išim čių, nustatyt ų Briuselis I 
reglamento 2 –7 skirsniuose, gali būti reiškiami Danijos Karalystės teismuose.  
 
Lietuvos apeliacinis teismas 2013 m. birželio 7  d. nutartimi tenkino atsakovo ŽŪB 
,,Raseinių javai“ atskirąjį skundą, panaikino  Panevėžio  apygardos teism o 2013 m. balandžio 8 d. 
nutartį ir per davė  ieškovo BTPKB „K otenas “ ieškinį pirmosios instancijos teismui nagrinėti iš 
esmės.  Apeliacinės instancijos teismas nurodė, kad nagrinėjama byla turi užsienio elementą, nes 
ieškinys reiškiamas Danij os Karalystėje registruotai įmonei , todėl aktualūs Briuselis I reglamentas 
ir Tarybos reglamentas dėl bankroto bylų.  
Byloje nustatyta, kad atsakovas E mmelev  A/S pateikė prašymą patvirtinti  kreditori aus 
reikalavim ą ieškovo bankroto byloje , o bankroto admini stratorius, siekdamas nuginčyti atsakovo 
reikalavimą, pareiškė atsakovams bei trečiajam asmeniui ieškinį dėl skolos priteisimo ir sandorių 
pripažinimo negaliojančiais. Kadangi , tenkinus bankroto administratoriaus ieškinį, būtų visiškai ar 
iš dalies nebegal ima tenkinti atsakovo E mmelev  A/S prašymo, tai teismas sutiko su pirmosios 
instancijos teismo iš vada  atsakovo E mmelev  A/S prašymą vertin ti kaip ieškinį, ieškovo bankroto 
administratoriaus ieškinį – kaip priešieškinį. Tačiau apeliacinės instancijos teismas pažymėjo, kad 
pirmosios instancijos teismas  nepagrįstai ta ikė Briuselis I reglamentą. Vienas atsakovų E mmelev  
A/S – Danijos Karalystėje registruota įmonė, todėl negali būti taikomas ir Tarybos  reglamentas    
Nr. 1346/2000  dėl bankroto bylų, nes Danija nedalyv avo jį priimant ir  neprivalo jo laikytis . Teismas 
sprendė, kad nagrinėjamu atveju privaloma vadovautis nacionalinės teisės aktais.    
Kadangi p riešieškin is, neatsižvelgiant į tai, koks jo teismingumas, pareiškiamas tos vi etos 
teismui, kuriame nagrinėjamas pradinis ieškinys , o jeigu ieškinio pareiškimo metu byla teisminga 
Lietuvos Respublikos teismams, tai teismingumas išlieka neatsižvelgiant į tai, jog vėliau sąlygos 
pasikeičia.  Dėl to pirmosios instancijos t eismas nepagrį stai konstatavo, kad , atsakovui E mmelev 
A/S atsiėmus ieškinį , pasikeitė priešieškinio teismingumas  – apeliacinės instancijos teismo , 
nuomone a tsakovo E mmelev A/S ieškinio atsiėmimas bankroto byloje neturi įtakos bylos 
teismingumui.  
Ieškovo priešieškin is reiškiamas ne tik atsakovui  Emmelev A/S, bet ir atsakovui  ŽŪK 
„Raseinių javai“ , trečiajam asmeniui Antanui Kliunkai , kurių buveinė ir gyvenamoji vieta Lietuvos 
Respublikos teritorijoje. Be to, ieškovui iškelta bankroto byla,  kuri nagrinėjama daugiau kaip me tus, 
joje nagrinėjamas  ir priešieškinio teismingumo klausimas. Taigi, pasikeitus nagrinėjamos bylos 
teismingumui nukentėtų ne tik atsakovo , trečiojo asmens teisės ir interesai, bet ir kitų kreditorių 
teisėti lūkesčiai. Atsižvelg ęs į byloje vyraujantį viešą jį interesą, operatyv umo ir ekonomiškumo 
principus, apeliacinės instancijos teismo nuomone, pirmosios instancijos teismas neturėjo keisti 
bylos teismingumo.  
Teismas pažymėjo, kad rapsų pirkimo –pardavimo sutartyje šalys buvo susitarusios visus 
ginčus dėl s utarties sprę sti Danijos Karalystės teismuose, ta čiau šiuo atveju  nagrinėjamas ne tik 
reikalavimas iš šios sutarties. Dėl kitų ieškinio reikalavimų teismingumo šalys nebuvo susitarusios, 
todėl , apeliacinės instancijos teismo vertinimu, jų susitarimą dėl te ismingumo privaloma vertinti 
atsižvelgiant į visą bylos esmę  ir joje išdėstytas aplinkybes: kitos bylos šalys susijusios su Lietuvos 
 
 
 3 
 
 
Respublika, byla turi viešąjį elementą. Taigi  tokį šalių susitarim ą apeliacinės instancijos teismas 
nelaikė esminiu kriteri jumi sprendžiant teismingumo klausimą ; konstatavo, kad pirmosios 
instancijos teismas nevertino fakto dėl bankroto bylos iškėlimo ieškovui, nenustat ė tiesioginio 
ieškovo priešieškinio ir ieškovo bankroto bylos  ryšio , netinkamai įvertino faktines ir procesin es 
aplinkybes , todėl netinkamai pritaikė teisės normas .  
 
  III. Kasacinio skundo  ir atsiliepimo į kasacinį skundą  teisiniai argumentai  
 
 Kasaciniu skundu atsakovas Emmelev A/S  prašo panaikinti Lietuvos apeliacinio teismo 
2013  m. birželio 7 d. nutartį  ir palikti galioti Panevėžio apygardos teismo 2013  m. balandžio 8 d. 
nutartį . Kasacinis skundas grindžiamas tokiais argumentais:   
1. Kasatoriaus teigimu, teismas neanalizavo ieškovo reikalavimų , jų tinkamai nekvalifikavo , 
todėl nepagrįstai ne taikė Briuselis I reglamento nuostat ų. Nors teismas nemotyvavo pozicijos dėl 
Briuselis I  reglamento nuostatų netaikymo , kasatorius daro p rielaidą, kad  teismas atsisakė taikyti  šį 
reglamentą, vadovaudamasis jo išimtimi dėl  bankroto bylų . Sprendžiant dėl tarptaut inės 
jurisdikcijos tuo atveju, kai bankroto bylą nagrinėjančio teismo vieta nesutampa su  atsakovo 
buveinės vieta, pirmiausia būtina tinkamai kvalifikuoti ieškovo reikalavus, siekiant nustatyti, ar šie  
patenka į Briuselis I reglamente nu statytą išimtį dėl b ankroto bylų  (Lietuvos  Aukščiausiojo Teismo 
Civilinių bylų skyriaus 2012 m. gegužės 21 d. nutart is, priimta  civilinėje byloje Nr. 3K -3-71/2012 ). 
Teismas ieškovo pareikšto ieškinio reikalavimų apskritai neanalizavo ir jų nekvalifikavo, nors buvo  
būtina Briu selis I reglament o išimt ies taikymui įvertinti. Kasatoriaus nuomone, i eškovo 
reikalavimai nepatenka į nurodytą reglamento išimtį . Į Briuselis I reglamento išimt į dėl bankroto 
bylų patenka tik reikalavimai, tiesiogiai kylantys iš bankroto bylos ir glaudžiai  su ja susiję . 
Kasacinis teismas, apibendrin damas  Europos Sąjungos Teisingumo Teismo praktiką dėl Briuselis I 
reglamento ir Bankroto reglamento santykio,  nurodė, kad ieškinys į Briuselis I reglamento taikymo 
sritį nepatenka tik tuo atveju, jei kyla  tiesiogiai iš bankroto bylos ir yra glaudžiai susijęs su turto 
likvidavimo procedūromis , būtent šio ieškinio ir nemokumo procedūros ryšio stiprumas lemia 
išimties taikymą (Lietuvos Aukščiausiojo Teismo  Civilinių bylų skyriaus 2012 m. gegužės 21 d. 
nutartis , priimta  civilinėje byloje Nr. 3K -3-71/2012) . Kasatoriaus teigimu, tai , kad ieškovo 
reikalavimai nekyla iš bankroto bylos ir nėra  su ja glaudžiai susiję , patvirtina šios aplinkybės:  
 a) reikalavimas priteisti skolą kildinamas iš 2010 metais sudarytos raps ų pirkimo –
pardavimo sutarties, pagal kurią prekės pristatytos 2010 m. rugsėjo  mėnesį ir išrašyta sąskaita pagal 
ją. Nei sutart yje, nei pagal ją  išrašyt oje sąskait oje nenu statyti apmokėjimo termin ai, taigi, ieškovas 
turėjo teisę reikšti reikalavimą  priteist i skolą nuo 2010 m.  rugsėjo mėnesio, o bankroto byla iškelta 
tik 2012 metais. Šiam reikalavim ui parei kšti ne būtinas bankroto bylos iškėlimo faktas, todėl 
akivaizdu, kad šis reikalavimas laikytinas komercine byla  pagal Briuselis I reglamentą, 
nepatenkančia į  jame numatytą išimtį dėl bankroto.  Vien  faktas, kad ieškinį reiškia bankrutuojanti 
įmonė , neleidžia kvalifikuoti ieškinio kaip tiesiogiai susijusio su bankroto byla ir paneig iančio šalių 
susitarim ą dėl išimtinės Danijos teismų jurisdikcijos. Kasatoriaus  nuomone, visiškai komercinio 
reikalavimo, susijusio su tariamu netinkam ų įsipareigojimų pagal  komercinę sutartį vykdymu, 
kvalifikavimas kaip glaudžiai susij ęs su bankroto byla nepagrįstai susiaurintų  Briuselis I reglamento 
taikymo sritį, išplėstų Bankroto  reglamento taikymo sritį ir sudarytų sąlygas bankroto  
administratori ui piktnaudžia uti procesinėmis teisėmis ; 
 b) ginčijamo 2009 m. skolos suderinimo akto pripažinimas negaliojančiu neturėtų įtakos 
ieškovo turtiniams interesams ir bankroto procedūroms, nes iš jo nekyla koki ų nors savarankišk ų 
ieškovo  reikalavim ų ar įsipareigojim ų. Skolų suderinimo aktas savaime nekelia prievolių , todėl iš  
esmės negali būti ginčijamas kaip sandoris  – suderinimo akto  dalies dėl ieškovo ir kasatoriaus 
tarpusavio santykių  pripažinimas negaliojančiu neturėtų įtakos jų tarpusavio atsiskaitymų būklei . 
Dėl to šie ieškinio  reikalavimai gali būti nagrinėjami atskirai.  Kasatorius pažymi ir tai, kad 
reikalavimu pripažinti skolos suderinimo akt ą negaliojančiu nesiekiama padidinti bank rutuojančios 
įmonės aktyvų ir šio akto pripažinimas negaliojančiu neturėtų įtakos galimiems  ieškovo 
įsipareigojimams , taigi šis reikalavimas netraktuo tinas kaip susijęs su bankrot u; 
 
 
 4 
 
 
 c) ginčijama l aidavimo sutartimi ieškovas ir atsakovas ŽŪK „Raseinių javai “ įsipareigojo 
laiduoti už vienas kito skolas  kasatoriui . Ieškovas neturi savarankiškų reikalavimų pagal l aidavimo 
sutart į. Iš laidavimo sutarties galėtų kilti tik ieškovo įsipareigojimai kasatori ui, tačiau kasatorius 
savo kaip kreditori aus reikalavim ų dėl i eškovo atsisak ė. Taigi, la idavimo sutarties pripažinimas 
negaliojančia negali turėti įtakos ieškovo turtiniams interesams ir  bankroto procedūrai.  Be to, šis 
reikalavimas (kaip ir reikalavimas pripažinti skolos suderinimo akt ą negaliojančiu)  nesusiję s su 
pagrindiniu byloje reiškiamu reikalavimu priteisti skolą (dėl kurio išimtinio  teismingumo Danijos 
Karalystės teismams šalys yra susitarusios raštu), todėl gali būti nagrinėjami atskirai nuo šio  
reikalavimo.  Kasatorius pažymi ir tai, kad reikalavimas pripažinti l aidavimo sutart į negaliojančia 
turėtų būti  reiškiamas tik atsakovui ŽŪB ,, Raseinių java i“, nes i eškovas laikosi pozicijos, jog 
kasatorius net  nėra laidavimo sutarties šalis.  Kasatoriaus nuomone, i eškovas tokį reikalavimą  
pareiškė šioje byloje ir  kasatori ui tik siekdamas Lietuvos teismų jurisdikcijos . Apibendrindamas 
kasatorius nurodo, kad su bankrotu sąsajų turintis ieškovo ieškinys nekyla  tiesiogiai iš bankroto 
bylos, nėra glaudžiai susijęs su turto likvidavimo arba taikos sutarties sudarymo  procedūromis, 
todėl nepatenka į Briuselis I reglament o išimtį dėl bankroto bylų.  Dėl to kasatorius mano, kad 
teismas, panaikindamas pirmosios instancijos teismo nutartį, neatsižvelgė į Teisingumo Teismo 
prejudicinius sprendimus dėl Briuselis I reglamento t aikymo  ir pažeidė tiesiogiai taikytinas šio 
reglamento nuostatas.  
2. Kasatorius nurodo, kad teismas netinkamai taikė nacionalines civilinių bylų teismingumą 
reglamentuojančias taisykles , t. y. ne taikė CPK  788 str aipsnio nuostat os, pagal kurią  šalys gali 
susitarti dėl Lietuvos teismų kompetencijos apribojimo,  ir nepagrįstai rėmėsi CPK 33 str aipsnio  2 
dalimi. T eismas, netinkamai taikydamas šias CPK nuostatas , nukrypo nuo  kasacinio teismo 
praktikos, kad, esant prorogaciniam šalių susitarimui dėl u žsienio vals tybės teismų  jurisdikcijos, 
teismas privalo atsisaky ti priimti ieškinį ( Lietuvos Aukščiausiojo Teismo Civilinių bylų skyriaus 
2010 m. kovo 16 d. nutartis , priimta  civilinėje byloje Nr. 3K -3-102/2010 ; kt.) . Kasatorius prašymą 
atsižvelgti į šalių susitarimą dėl Danijos Karalystės teismų jurisdikcijos  pareiškė pateikdamas 
pirmąjį procesinį dokumentą byloje ; byla nepatenka į išimtinę Lietuvos Respublikos teismų  
kompetenciją ; nėra duomenų, kad susitarimas dėl jurisdikcijos prieštarautų Danijos  Karalystės  
teisei.  Faktas, kad ieškovas reiškia kelis tarpusavyje  nesusijusius  reikalavimus , ir viešasis interesas, 
sietinas su  bankroto byla, negali paneigti  šalių susitarimo dėl konkreta us reikalavimo  teismingumo. 
Kasatorius atkreipia dėmesį  į tai, kad CPK 33 ir 34  straipsnių nuostatomis reglamentuoja mi 
išimtinai nacionalinio teismingumo klausim ai. Šiuo atveju sprendžiamas bylos su  užsienio elementu 
teismingumas, todėl jei būtų atsisakyta taikyti Briuselis I reglamento nuostatas,  turėtų būti taikomos 
tik CPK VII dalies nu ostatos , tarp jų CPK 788 str aipsnis .  
Kasatorius nurodo, kad t iek pirmos ios, tiek apeliacinės instancijos teisma i nepagrįstai 
kvalifikavo  kasatoriaus  prašymą patvirtinti   kreditori aus reikalavim ą kaip ieškinį, o ieškovo ieškinį  
– kaip priešieškinį šio prašymo atžvilgiu. Prašymo patvirtinti kreditori aus reikalavimą vertinimas 
kaip ieškinio, dėl kurio gali būti  teikiamas priešieškin is, nesuderinamas su Įmonių bankroto 
įstatyme nu statyta  kreditorių reikalavimų tvirtinimo tvarka.  Kasatorius mano, kad ĮBĮ įstatyme 
bankroto administratoriui suteik ta teis ė ginčyti kreditorių reikalavimų tvirtinimą,  bet ne teisė teikti 
priešieškiniu s, nes tai nepagrįstai vilkintų kreditorių reikalavimų  tvirtinimo procedūrą. Įstatym e 
nustatyta , kad , pateikus nepagrįstą kreditor iaus reikalavimą, kurį  administratorius ginčija, teis mas 
atsisako jį patvirtinti, o bankroto administratorius, esant pagrindui, turi teisę reikšti savarankišką 
ieškinį (ĮBĮ 14 str aipsnio  3 dalis). ESTT praktikoje nurodoma, kad ne visi bankroto 
administratoriaus  reiškiami ieškiniai patenka į Bankroto reglamento taikymo sritį ir gali būti 
nagrinėjami bankroto byloje, o į  šią sritį nepatenkančių bankroto administratoriaus reiškiam ų 
ieškinių teismingumas turi būti nustatomas  pagal Briu selis I reglamento taisykle s (žr. 2009  m. 
rugsėjo 10 d. sprendimą  Hoge Raad der Nederlanden  byloje Nr. C -292/08 ). Tai, kad ieškovo 
ieškinys nėra priešieškin is kasatoriaus prašymo atžvilgiu patvirtino pats  ieškovas 2013  m. balandžio 
15 d. atskirajame skunde .  Kadangi ie škovo ieškinys ne laikytinas pr iešieškiniu, tai nėra pagrindo 
šioje situacijoje taikyti CPK 33 str aipsnio  2 dalies ir 34 str aipsnio  nuostatas ir bylą nagrinėti  
Lietuvos Respublikos teisme.  
 
 
 5 
 
 
 3. Kasatorius nurodo, kad byla teis minga Danijos Kara lystės teismams , nes rapsų pirkimo -
pardavimo  sutartimi ieškovas  ir kasatorius susitarė  dėl ginčų teismingumo, o  pagal Briuselis I 
reglamento 23 straipsn į šalių susitarimas dėl civilinių bylų teismingumo traktuo tinas  kaip išimtinė 
teismų, dėl kurių jurisdi kcijos šalys susitarė, jurisdikcija . Papildomi reikalavimai, kuriais buvo 
patikslintas pradinis ieškinys, teismingi Danijos  Karalystės t eismams pagal Briuselis I reglamento  
2 str aipsnio  1 dalį. Kasatorius pažymi  ir tai, kad  negali būti taikoma Br iuselis  I reglamento            
6 str aipsnio  3 dalies nuostata  dėl priešieškinio teismingumo, nes  ieškovo ieškinys negali būti 
kvalifikuojamas priešieškiniu  šios nuostatos prasme.  Pagal Briuselis I reglamento 6 str aipsnio  1 
dalies nuostat ą dėl bylų keliems atsako vams teismingumo  negali būti taikoma, nes reikalavimai 
dviem atsakovams tarpusavyje n esusiję ir  buvo pareikšti išimtinai siekiant išvengti Danijos 
Karalystės teismų jurisdikcijos . Sprendžiant dėl tokio teismingumo būtina nustatyti, ar egzistuoja 
pagrindas taikyti specialiąją taisyklę, leidžiančią pasirinkti teismą pagal vieno iš  atsakovų buveinės 
vietą  – įvertinti skirtingiems atsakovams reiškiamų ieškinių  sąsajumą . Atsakovui ŽŪK „Raseinių 
javai “ iš esmės reiškiamas vienintelis reikalavimas  pripažinti laidavimo sutartį  niekine ir 
negaliojančia. Kadangi kasatorius atsisak ė savo kreditoriaus reikalavimų dėl ieškovo,  tai 
neegzistuoja prieštaringų sprendimų rizika, nes šios sutarties pripažinimas  negaliojančia neturi 
įtakos ieškovo ir kasatoriaus santykiams.  
 
 Atsiliepime į kasacinį skundą ieškovas prašo atsakovo  kasaci nį skundą atmesti, o 
skundžiamą Lietuvos apeliacinio teismo 2013 m. birželio 7 d. nutartį palikti nepakeist ą. 
Atsiliepim as grindžiamas šiais argumentais:   
 1. Ieškovas nurodo, kad apeliacinės insta ncijos teismas analizavo i eškovo reikalavimų 
pobūdį , jį kvalifikavo  ir padarė išvadą , jog reikalavimai nepatenka į Briuselis I reglamento taikymo 
sritį. Nors teismas detaliai neplėtojo argumentacijos dėl Briuselis I taikymo  ar netaikymo, tačiau 
nutarties t urinys leidžia daryti išvadą , jog teismas analizavo Briuselis I reglamento taikymo sritį . 
Ieškovo teigimu, j o reikalavimai glaudžiai susiję su bankroto byla . ESTT praktikoje išaiškinta, kad 
Briuselis I reglamentas netaikomas ieškiniams, kylantiems tiesiogiai iš bankroto bylos ir glaudžiai 
su ja susijusiems . Tokie ieškiniai priskiriami Bankroto reglament o taikymo sričiai . Dėl to ieškovas 
mano, kad apeliacinės instancijos  teismas pagrįstai netaikė Briuselis I reglamento .  
Ieškovo nuomone, kasatorius n etinkamai aiškina reikalavimo priteisti skolą sąsają su 
bankroto byla ir akcentuoja ne tuos aspektus, kurie turi būti nustatyti, vertinant bylos sąsają su 
ieškovo bankroto byla.  Vertinant bankroto administratoriaus ieškinių sąsają su bankroto byla, 
svarbūs  šie kriterijai: ieškinio pagrindas turi būti nemokumo teisė; ieškinys neatskiriamai susijęs su 
bankroto procesu; jį pareiškė nemokaus subjekto turto administratorius; bankroto administratorius 
remiasi skolininko nemokumu. Ieškovo nuomone, jo reikalavimas priteisti  skolą atitinka šiuos 
kriterijus . Ieškovo įsitikinimu, kasatorius netinkamai interpretuoja byloje Nr. C -339/07 ( Seagon  
byla) pateiktą ETT išaiškinimą, nes šioje byloje ieškinių dėl nuginčijimo nesiejo išimtinai tik su jų 
tikslu padidinti įmonės, k uriai iškelta bankroto byla, aktyvus .  Dėl to nepagrįstai kasatorius nurodė, 
kad pagrindinis kriterijus, pagal kurį ieškinys dėl nuginčijimo gali patekti į Briuselis I reglamento 
taikymo išimtį – tikslas ieškiniu dėl nuginčijimo padidinti bankrutuojančios įmonės aktyvus.  Vis 
dėlto  sprendžiant dėl ieškinio sąsajumo su bankroto byla, turi būti vadovaujamasi pirmiau 
nurodytais ESTT praktikoje išaiškintais kriterijais. Ieškovas pažymi ir tai, kad j o reikalavimai 
pripažinti sandorius  negaliojančiais pareikšti ba nkroto administratoriui vadovaujantis nemokumo 
teise bei vykdant specialiuos iuose teisės aktuose įtvirtintus reikalavimus, kuriais siekiama užtikrinti 
bankrutuojančios įmonės ir jos kreditorių interesų apsaugą. Dėl šios priežasties jie laikytini 
tiesiogiai susiję su ieškovo bankroto byla.  Be to, bankroto administratoriaus reiškiami ieškiniai dėl 
sandorių nuginčijimo nesiejami su sąlyga, kad tokiais ieškiniais būtinai siekiama finansinės naudos 
–  administratorius turi pareigą ginčyti ne tik sandorius , dėl kurių nuginčijimo gali būti  finansin ė 
nauda, bet ir tuos, kurie priešingi bankrutuojančios įmonės  tikslams. Ieškovo nuomone, laidavimo 
sutartis ir skolų suderinimo aktas neatitinka jo interesų ir pažeidžia juos . Ieškovas taip pat pažy mi, 
kad tokiu reikalavimu jis  siekė eliminuoti nepagrįstą kreditori aus reikalavimą ,  taigi nepaisant to, 
jog kasatorius  atsiėmė prašym ą dėl kreditori aus reikalavimo , tai yra tiesiogiai susiję su ieškovo 
 
 
 6 
 
 
bankroto byla.  Ieškovas daro išvadą, kad apeliacinės  instancijos teismas pagrįstai atsisakė taikyti 
Briuselis I reglamentą .   
2. Ieškovas pažymi, kad apeliacinės instancijos  teismas, nustatęs, jog  byloje netaikomas nei 
Briuselis I , nei Bankroto reglamenta i, pagrįstai rėmėsi nacionaline teise. Ieškovas negin čija fakto , 
kad šalys susitarė dėl teismingumo Danijos Karalystės teismuose , tačiau šiuo atveju svarbu tai, kad 
po rapsų pirkimo –pardavimo sutarties  sudarymo i eškovui iškelta bankroto byla , ir tai lėmė , jog 
sutartinį teismingumą pakeitė imperatyvus įstatym o reglamentavimas, pagal kurį jo ieškinys 
nagrinė tinas  Lietuvos Respublikos teismuose.  Be to, ĮBĮ normos turi prioritetą prieš CPK normas, 
susijusias su teismingumo nustatymu, jose nustato mas išimtin is teismingum as, todėl CPK 788 
straipsnio taisyklė, jog šalims susitarus taikomas jų pasirinktas teismingumas, bankroto bylos atveju 
negali būti taikoma.  Kadangi ĮBĮ numato ma išimtin ė Lietuvos Respublikos teismų kompetencij a 
bylose, tiesiogiai susijusiose su bankroto byla, tai apeliacinės instancijos teismas pa grįstai nesirėmė 
šalių sutartiniu teismingumu ir civilinę bylą priskyrė Lietuvos Respublikos teismų kompetencijai.  
Ieškovas atkreip ia dėmesį į tai, kad apeliacinės instancijos teismas padarė išvadą, jog byla 
teisminga Lietuvos Respublikos teismams  pagal Į BĮ nuostatas , tačiau vadovavosi ir papildomais 
teisiniais argumentais bei kitomis teisės normomi s (CPK 33, 34 str aipsniai). Šiomis normomis, 
ieškovo nuomone, galėjo būti remiamasi . Ieškovas pažymi, kad ĮBĮ nuostatose  ir praktikoje  
nenust atyta draudim o bank roto administratoriui reikšti priešieškini us; pagal galiojantį teisinį 
reglamentavimą bankroto administratorius, įgyvendindamas savo pareigas, privalo ginti 
bankrutuojančios įmonės ir jos kreditorių interesus, todėl privalo reikšti ieškinius dėl akivaizdži ai 
nenaudingų sandorių nuginčijimo bei skolų išieškojimo. Pažymėtina, kad priešieškiniai savo esme 
yra ieškiniai, tačiau tam tikrais atvejais, kai šalys turi priešinių reikalavimų, tokie ieškiniai gali būti 
vadinami priešieškiniais . Bankroto administratori us, nustatęs, kad k asatorius skolingas ieškovui, o 
laidavimo sutartis ir skolų suderinimo aktas turėtų būti pripažinti negaliojančiais, ĮBĮ 14 str aipsnio  
3 dalies pagrindu  ne ginčijo kasatoriaus reikalavimą , bet pareiškė ieškinį su savarankiškais 
reikalavi mais, kurį Lietuvos apeliac inis teismas laikė priešieškiniu . Taigi, teismas turėjo teisę  
remtis CPK 33 str aipsnio 2 dalies, 34 str aipsnio normomis.  
 
Teisėjų kolegija  
 
k o n s t a t u o j a :  
 
   IV. Kasacinio teismo argumentai ir išaiškinimai  
 
 
 Dėl reglament o, nustatan čio tarptautinę nacionalinių teismų jurisdikciją, taikymo 
nagrinėjamoje byloje  
 
 
 Kasacini ame skunde teigiama, kad šalių ginčui išspręsti apeliacinės instancijos  teismas 
turėjo analizuoti ieškinio pobūd į, jį kvalifikuoti ir taikyti B riuselis I reglamentą . Taigi, esminis 
kasacine tvarka nagrinėjamos bylos klausimas , ar privalo teismas taikyti Europos Sąjungos 
reglamentą, nustatantį tarptautinę nacionalinių teismų jurisdikciją, nagrinėjamoje byloje.   
Kasacinio teismo praktikoje pažymėta,  kad Briuselis I reglamentas (R eglamentas Nr. 
44/2001 ) laikytinas lex generalis , o visi kiti teisės aktai, nustatantys nacionalinių teismų tarptautinę 
jurisdikciją tam tikrais klausimais, inter alia  Reglamentas Nr. 1346/2000  dėl bankroto bylų – lex 
specialis  (Lietuvos Aukščiausiojo Teismo Civilinių bylų skyriaus teisėjų kolegijos 2012 m. gegužės 
21 d. nutartis, priimta civilinėje byloje Latvijos įmonė ,,F -Tex SIA“ v. Lietuvos  ir Anglijos UAB 
,,Jadecloud -Vilma“ , bylos Nr. 3K -3-71/2012).  
Briuselis I re glamento 1 straipsnyje nustaty ta jo taikymo sritis  – taikomas civilinėse ir 
komercinėse bylose, neatsižvelgiant į teismo pobūdį; netaikomas mokesčių, muitinių arba 
administracinėms byloms , o 1 straipsnio 2 dalies b punkt e nurodyta, kad netaikomas bankrotui , 
 
 
 7 
 
 
nemokių bendrovių arba kitų juridinių asmenų likvidavimo procesams, teisminėms priemonėms, 
kompromisiniams susitarimams ir panašioms byloms. Ieškiniai, kylantys tiesiogiai iš bankroto 
bylos ir glaudžiai su ja susiję, pagal E uropos Sąjungos Teisingumo Teismo praktiką priskiriami 
Bankroto reglamento taikymo sričiai ( Europos Sąjungos Teisingumo Teismo 2012  m. balandžio   
19 d. sprendimas byloje Nr. C -213/10 ).  
Kasacinio teismo praktikoje pažymėta, kad jei ieškovo reikalavimas kvalifikuotinas kaip 
reikalavima s iškelti bankroto bylą ar susijęs su pradėtu bankroto procesu, jis nelaikytinas civiline ar 
komercine byla pagal Briuselis I reglamentą , nes patenka į šiame reglamente nustatytą jo taikymo 
išimtį dėl bankroto ar panaš aus pobūdžio teisminių procesų; jeigu nebūtų nustatyta pareikšto 
reikalavimo ryšio su bankroto byla ar jis būtų nepakankamas nustatyti Briuselis I r eglamento 
taikymo išimt į (Reglamento Nr. 44/2001 1 straipsnio 2 dalies b punktas), toks ieškinys pripažintinas 
civiline ar komercine byla, teismin ga atsakovo oficialios buveinės vietos valstybės teismams  
(Lietuvos Aukščiausiojo Teismo Civilinių bylų skyriaus teisėjų kolegijos 2012 m. gegužės 21 d. 
nutartis, priimta civilinėje byloje Latvijos įmonė ,,F -Tex SIA“ v. Lietuvos  ir Anglijos UAB 
,,Jadecloud -Vilma“ , bylos Nr. 3K -3-71/2012) . Taigi, ieškiniai, tiesiogiai kylantys iš bankroto bylos 
ir glaudžia i su ja susiję, nepatenka į Briuselis I reglamento taikymo sritį.  
Reglamento Nr. 44/2001 68 straipsnio 2 dalyje nurodyta, kad, šiam pakeitus Briu selio 
konvenciją, bet kuri nuoroda į Briuselio konvenciją laikoma nuoroda į Reglamentą Nr. 44/2001. 
Sprendime SCT Industri  Europos  Sąjungos  Teisingumo Teismas konstatavo : kadangi Reglamentas  
Nr. 44/2001 pakeičia Briuselio konvenciją, pateiktas šios konven cijos išaiškinimas turi būti taip pat 
taikomas šiam reglamentui, jeigu nagrinėjamos nuostatos gali būti laikomos lygiavertėmis, o taip 
yra vienodai suformuluotų šio reglamento 1 straipsnio 2 dalies b punkto ir Briuselio konvencijos 1 
straipsnio antros past raipos 2 punkto atveju ( Europos  Sąjungos Teisingumo Teismo 2009 m. liepos 
2 d. sprendimas SCT Industri , C 111/08, Rink. p. I 5655) . Europos Teisingumo Teismas nustatė 
aptariamos išimties apimtį, konstatuodamas, kad tam, jog su bankrotu susiję sprendimai ne būtų 
įtraukti į Briuselio konvencijos taikymo sritį, reikia, kad jie kiltų tiesiogiai iš bankroto bylos ir būtų 
glaudžiai susiję su turto likvidavimo arba taikos sutarties sudarymo procedūromis ( Europos  
Sąjungos  Teisingumo Teismo 1979 m. vasario 22 d. spre ndimas byloje Nr. 133/78 Henri Gourdain 
v. Franz Nadler ). Taikydamas kriterijų, pagal kurį ieškinys susijęs su bankroto byla, jeigu tiesiogiai 
iš jos išplaukia ir yra glaudžiai susijęs su turto likvidavimo arba taikos sutarties sudarymo 
procedūromis, Europ os Teisingumo Teismas nurodė, kad būtent esančio ryšio, kaip jis suprantamas 
teismų praktikoje pagal sprendimą Gourdain , tarp ieškinio ir nemokumo procedūros stiprumas yra 
lemiamas sprendžiant, ar pirmiau nurodyta išimtis taikytina (žr. pirmiau nurodytą Europos Sąjungos 
Teisingumo Teismo sprendimą SCT Industri  byloje ).  
Teisingumo Teismas yra pažymėjęs, kad sprendime Gourdain  byloje suformuluotas 
dvigubas kriterijus įtvirtintas Reglamento Nr. 1346/2000 6 konstatuojamojoje dalyje, siekiant 
apriboti šio reglamento dalyką. Dėl šio teisės aktų leidėjo ketinimo ir siekiant Reglamento            
Nr. 1346/2000 veiksmingumo, jo 3 straipsnio 1  dalis turi būti aiškinama taip, kad ja valstybės narės, 
turinčios jurisdikciją iškelti bankroto bylą, teismams taip pat suteikiama tarptautinė jurisdikcija 
nagrinėti iš šios bylos tiesiogiai išplaukiančius ir glaudžiai su ja susijusius ieškinius (žr. 2009  m. 
vasario 12 d. sprendimą byloje Nr. C-339/07 Chistopher Seagon v. Deko Marty Belgium NV ). 
Dvigubas Reglamento Nr. 1346/2000 taikymo (arba Reglamento Nr. 44/2001 netaikymo) kriterijus 
aktualus ir dėl sprendimų, susijusių su bankroto bylos eiga ir užbaigi mu, pripažinimu ir vykdymu 
(Europos Sąjungos Teisingumo Teismo 2012 m. balandžio 19 d. sprendimas F–Tex byloje C -
213/10 ). 
Kasacinio teismo praktikoje pažymėta ir tai, kad t am, jog su bankrotu sąsajų turintis ieškinys 
galėtų būti kvalifikuojamas civiline ar  komercine byla ir patekti į Briuselis I reglamento taikymo 
sritį, teismas tokį ieškinį turi kvalifikuoti kaip netiesiogiai kylantį iš bankroto bylos ir pripažinti 
neglaudžiai susijusiu su turto likvidavimo arba taikos sutarties sudarymo procedūromis. Jei ieškinys 
pripažįstamas kaip tiesiogiai išp laukiantis iš bankroto bylos ir glaudžiai susijęs su turto likvidavimo 
arba taikos sutarties sudarymo procedūromis, nacionalinio teismo tarptautinė jurisdikcija turi būti 
pagrįsta tik Bankroto reglamento nuostatomis ( Lietuvos Aukščiausiojo Teismo Civilinių  bylų 
 
 
 8 
 
 
skyriaus teisėjų kolegijos 2012 m. gegužės 21 d. nutartis, priimta civilinėje byloje Latvijos įmonė 
,,F-Tex SIA“ v. Lietuvos  ir Anglijos UAB ,,Jadecloud -Vilma“ , bylos Nr. 3K -3-71/2012 ). 
Kasatorius mano, kad reikalavimas pripažinti sandori us negalioja nčiais ir priteisti skolą 
nelaikytinas tiesiogiai kylančiu iš bankroto bylos ir nėra glaudžiai su ja susijęs. ESTT praktikoje 
(pvz., Europos Sąjungos Teisingumo Teismo 2009  m. vasario 12 d. sprendime byloje  Nr. C -
339/07, 2009  m. rugsėjo 10 d. sprendime by los Nr. C -292/08) nustatyta, kad , vertinant bankroto 
administratoriaus ieškinių sąsajumą su bankroto byla, svarbūs šie kriterijai: 1) ieškinio pagrindas 
turi būti nemokumo teisė; 2) ieškinys turi būti neatskiriamai susijęs su bankroto procesu; 3) ieškinį 
pareiškė nemokaus subjekto turto administratorius; 4) bankroto administratorius remiasi skolininko 
nemokumu.  Nagrinėjamoje byloje  atsakovas pateikė bankroto administratoriui prašymą patvirtinti 
jo finansinį reikalavimą bankroto byloje. Bankroto administrato rius, nesutikdamas su tokiu 
atsakovo reikalavimu ir remdamasis ieškovo  nemokumu, pareiškė ieškinį , siekdamas  ginti visų  
kreditorių interesus, imtis priemonių skoloms iš bankrutuojančios įmonės skolininkų išieškoti  ir 
rėmėsi specialiomis bankroto procedūrai  taikytinomis teisės normomis  (Įmonių bankroto įstatymo 
11 str aipsnio  3 dalies 14 p unktu , 23 p unktu ). Tenkinus bankroto administratoriaus ieškinį, būtų 
visiškai ar iš dalies negalima tenkinti atsakovo prašymo. Teisėjų kolegija pažymi, kad atsakovo 
reikalavimas pareikštas ieškovo bankroto byloje patvirtinti  50 095,68 euro reikalavim ą, kylantį iš  
2010 m. rugpjūčio 19 d. rapsų pirkimo –pardavimo sutarties, 2009 m. lapkričio 17 d laidavimo 
sutarties ir 2009 m. liepos 24 d. skolų suderinimo akto , teisming umo nus tatymo tikslais 
kvalifikuotinas  reikalavim u, kylan čiu iš bankroto santykių. Dėl to pagrįsta pripažintina apeliacinės 
instancijos teismo išvada, kad šioje byloje Briuselis I reglamentas  dėl jame nur odytos išimties 
bankroto byloms  negali būti taikomas . Tokia byla galėtų patekti tik į Reglament o Nr. 1346/2000  
(Bankroto re glamento) taikymo sritį . Kadangi kasatorius yra Danijos Karalystėje registruota įmonė, 
o pagal šio Reglamento konstatuojamosios dalies 33 dalį ši valstybė  nedalyvavo jį priimant, tai ši s 
reglamentas  jai netaikytinas ir teismingumas nustatytinas pagal lex fori . Dėl to apeliacin ės 
instancijos  teismas, nustatęs, kad nei Briuselis I, nei Bankroto reglamenta i šioje byloje netaik ytini, 
pagrįstai rėmėsi nacionaline teise.  
 
 
Dėl nacionalinės teisės nuostatų taikymo sprendžiant teismingumo klausimą  
 
 
Kasatoriaus teigimu, apeliacinės instancijos teismas  netinkamai taikė nacionalinės teisės 
normas, reglamentuojančias teismingumą pagal bankroto administratoriaus reiškiamą priešieškinį  
nepagrįstai , nes bankroto administratoriaus reikalavimai reiškiami ieškiniu, o ne priešieškiniu, be to, 
byloje sprendžia nt teismingumo klausim ą, privalėjo taikyti CPK 788 straipsnio nuostat ą, nes šalys 
sutartimi buvo susitarusios dėl ginč ui taikytino teismingumo.  
Priešieškinis  – atsakovo pareikštas  laikantis tam tikrų sąlygų ieškinys pradiniam  ieškovui 
jau vykstančiame procese (CPK 143 straipsnis). Pagal CPK 33 straipsnio 2 dalį priešieškinis , 
neatsižvelgiant į jo teismingumą, pareiškiamas tos vietos teismui, kuriame nagrinėjamas pradinis 
ieškinys. Byloje nustatyta, kad atsakovas pateikė prašymą įtraukti jį į kreditorių surašą su             
500 955,68 euro reikalavimu. Bankroto administratorius, nesutikdamas su tokiu reikalavimu, 
pareiškė ieškinį, prašydamas pripažinti sandorius negaliojančiais ir priteisti skolą. Teismai, įvertinę 
šalių procesinių dokumentus,  jų padavimo terminą,  atsakovo ieškin į laikė ieškiniu, o ieškovo – 
priešieškiniu. Teisėjų kolegija su tokiu vertinimu sutinka.  
Nors kasatorius teigia, kad bankroto administratorius negali reikšti p agal ĮBĮ nuostatas 
priešieškinio , tačiau toks argumentas teisiškai nepagrįstas. ĮBĮ nuostatose nenustatyta bankroto 
administratoriui draudimo reikšti priešieškin į. Kadangi bankroto administr atorius gina kreditorių ir 
bankrutuoj ančios įmonės interesus , tai jis privalo reikšti ieškinius dėl akivaizdžiai nenaudingų 
sandorių nuginčijimo bei skolų išiešk ojimo (ĮBĮ 11 straipsnio 3 dalies 8, 23 punktai). Taigi, 
nagrinėjamu  atvej u, kai šalys turi priešpriešinių reikalavimų,  bankroto administratoriaus pareikštas 
priešieškin is pagal savo esmę yra ieškinys. Teismams konstatavus, kad bankroto administratorius 
 
 
 9 
 
 
pareiškė priešieškinį, apeli acinės instancijos teismas , spręsdamas  dėl jo teismingumo , turėjo 
pagrindą  remtis CPK 33 straipsnio 2 dalies ir 34 straipsnio nuostat omis. Tai, kad atsakovas 
Emmelev A/S vėliau atsiėmė savo reikalavimą ir teismas jį paliko nenagri nėtą, nagrinėjamoje 
byloje nekeičia priešieškinio teismingum o (CPK 781 straipsnio 1 dalis).    
Kasatorius mano, kad apeliacinės instancijos teismas turėjo atsižvelgti į šalių susitarimą dėl 
užsienio valstybės jurisdikcijos ir vadovautis CPK 788 straipsnio nuostata, kurioje leidžiama 
apriboti Lietuvos Respublikos teismų kompetencij ą.  
CPK 788 straipsnio 1 dalyje nustatyta, kad ūkinės komercinės veiklos subjektai gali raštu 
susitarti, kad ginčai, kylantys iš sutartinių teisinių santykių, bus nagrinėjami ne Li etuvos teismuose, 
jei šis susitarimas neprieštarauja tos valstybės, kurios teismų kompetencijai numato priskirti ginčo 
nagrinėjimą, teisei. Ieškovas ir kasatorius 2010 m. rugpjūčio 19 d. sudarė rapsų pirkimo –pardavimo 
sutartį, kurioje nustatė, kad ginčai, kylantys iš šios sutarties bus sprendžiami Danijos Karalystės 
teismuose.  Taigi šaly s susitarė dėl teismingumo, kuris  vėliau, iškėlus ieškovui bankroto bylą , buvo 
nulemtas imperatyv iųjų ĮBĮ nuostatų (ĮBĮ 14 straipsnio 3 dalis). Pažymėtina, kad šalys savo 
procesiniais veiksmais nukrypo nuo sutartinio teismingumo ir pripažino  bankroto bylą 
nagrinėjančio  teismo išimtinę jurisdikciją : atsakovas kreipėsi į bankroto bylą nagrinėjantį teismą, 
prašydamas patvirtinti jo kaip kreditoriaus reikalavimą, o bankroto adm inistratorius pareiškė šioje 
byloje reikalavimą pripažinti  sandori us negaliojančiais ir  priteisti  skolą.  Taigi, šiuo atv eju nuo šalių 
sutartinio teismingumo teisėtai buvo nukrypta pasinaudojant išimtinio teismingumo nuostatomis. 
Teismingumas spręsti ieško vo reikalavimą bankroto bylą nagrinėjančiam teismui pagal CPK 33 
straipsnio 2 dalį išliko net ir po atsakovo reikalavimo atsiėmimo. Dėl to teisėjų kolegija sprendžia, 
kad apeliacinės instancijos teismas, atsižvelgęs į proceso koncentracijos ir ekonomiškumo  principus  
bei priešieškinio teismingumo pagal pradinį ieškinį nuostatą , turėjo pagrindą išvadai, kad byla 
nagrinėtina Lietuvos Respublikos teis muose ir CPK 788 straipsnio nuostatos šiuo atveju 
netaikytinos . Dėl to kasacinio skundo argumentai dėl nacionali nės teisės normų netinkamo 
aiškinimo ir taikymo atmestini kaip nesudarantys pagrindo naikinti ar keisti apeliacinės instancijos 
teismo nutartį.  
 
Apibendrindama tai, kas išdėstyta, teisėjų kolegija sprendžia, kad apeliacinės instancijos 
teismas, spręsdamas  jurisdikcijos klausimą byloje, tinkamai aiškino ir taikė Europos Sąjungos 
reglamentų, kuriuose nustatoma tarptautinė nacionalinių teismų jurisdikcija, Lietuvos Respublikos 
civilinio proceso kodekso normas, todėl jo priimtas procesinis sprendimas paliktina s nepakeistas, o 
kasacinio skundo argumentai atmestini kaip nesudarantys pagrindo panaikinti ar pakeisti teismo 
priimtą procesinį sprendimą.  
 
 
Dėl išlaidų , susijusių su procesinių dokumentų įteikimu , priteisimo  
 
 
Kasacinio teismo išlaidos, susijusios su p rocesinių dokumentų įteikimu, ir kitos būtinos ir 
pagrįstos išlaidos (CPK 88 straipsnio 1 dalies 3 punkta s) šioje byloje yra 53,34 Lt. Atmetus kasacinį 
skundą, ši suma priteistina valstybei iš kasatoriaus  (CPK 79  straipsnis, 88  straipsnio 1  dalies 
3 punkta s, 92, 93 straipsniai , 96 straipsnio 2  dalis ). 
 
 
 Lietuvos Aukščiausiojo Teismo Civilinių bylų skyriaus teisėjų kolegija,  vadovaudamasi 
Lietuvos Respublikos civilinio proceso kodekso  359 straipsnio 1 dalies 1 punktu, 362 straipsnio 1 
dalimi,  
 
 
n u t a r i a : 
 
 
 
 10 
 
 
 
 Lietuvos apeliacinio  teismo 2013 m.  birželio 7   d. nutartį palikti nepakeistą.  
Priteisti iš atsakovo Emmelev A/S  (j. a. k.  544449712 ) į valstybės biudžetą 53,34  Lt 
(penkiasdešimt tris litus 34 ct)   bylinėjimosi išlaidų , mokėtinų  į Valstybinės mokesčių inspekcijos 
prie F inansų ministerijos , įstaigos kodas – 188659752,  biudžeto pajamų surenkamąją sąskaitą , 
įmokos kodas – 5660.   
 Ši Lietuvos Aukščiausiojo Teismo nutartis yra galutinė, neskundžiama ir įsiteisėja nuo 
priėmimo dienos.   
   
 
 
 
Teisėjai                 Birutė Janavičiūtė  
 
 
         Egidijus Laužikas  
 
 
         Juozas Šerkšnas