Civilinė byla Nr. e3K-3-276-687/2018  
Teisminio proceso Nr. 2-55-3-01007 -2015 -1 
Procesinio sprendimo kategorij a 3.1.14.8.2  (S) 
 
 
 
LIETUVOS AUKŠČIAUSIASIS TEISMAS  
 
N U T A R T I S  
LIETUVOS RESPUBLIKOS VARDU  
 
2018 m. liepos 4 d . 
Vilnius  
 
Lietuvos Aukščiausiojo Teismo Civilinių bylų skyriaus teisėjų kolegija, susidedanti iš 
teisėjų Janinos Januškienės (pranešėja ir kolegijos pirmininkė), Egidijaus Laužiko ir Vinco 
Versecko,  
teismo posėdyje kasacine rašytinio proceso tvarka išnagrinėjo civi linę bylą pagal atsakovų 
L. G. ir I. G. (I. G.) kasacinį  skund ą dėl Lietuvos apeliacinio teismo Civilinių bylų skyriaus teisėjų 
kolegijos 2017 m. lapkričio 23 d. nutarties peržiūrėjimo civilinėje byloje pagal ieškovų Z . P. ir J. P. 
ieškinį atsakovams L . G. ir I. G. dėl skolos priteisimo ir atsakovų L . G. ir I. G. priešieškinį 
ieškovams Z . P. ir J. P. dėl sutarties pripažinimo susitarimu dėl kitos sutarties vykdymo tvarkos ir 
sąlygų.  
 
  
Teisėjų kolegija  
 
n u s t a t ė :  
 
I. Ginčo esmė  
 
1. Kasacinėje byloje sprendžiama dėl teisės normų, reglamentuojančių  civilinių bylų teismingumą 
ir jurisdikciją, paskolos sutarties sudarymą, sutarčių aiškinimą ir įrodymų vertinimą, aiškinimo 
ir taikymo.  
2. Ieškovai Z . P. ir J. P. prašė  priteisti solidariai iš atsakovų L . G. ir I. G., kurie gyvena Lenkijos 
Respublikoje, 50 102 Eur skolą, procesines palūkanas už priteistą sumą nuo bylos iškėlimo 
teisme iki teismo sprendimo visiško įvykdymo ir bylinėjimosi išlaid ų atlyginimą . 
3. 2005 m. birže lio 17 d. tarp ieškovų ir atsakovės L . G. buvo sudaryta notarinės formos paskolos 
sutartis, pagal kurią ieškovai paskolino atsakovei L. G. 50 000 Eur (toliau – ir Sutartis Nr. 1).  
Sutartyje paskolos gavėja patvirtino, kad visą paskolos sumą gavo prieš jos pasirašymą. 2005 m. 
birželio 17 d. tarp ieškovų ir atsakovų buvo sudaryta ir kita – paprastos rašytinės formos 
paskolos sutartis, kurios pagrindu ieškovai skirtingais grąžinimo terminais paskolino 
atsakovams 12 320 Eur ir 43 179 Eur (toliau – ir Sutartis N r. 2). Iš viso pagal dvi paskolos 
sutartis paskolint a 105 499 Eur , tačiau  atsakovai gr ąžino tik 45 000 Eur . Ieškovai atleido 
atsakovus nuo dalies prievolių vykdymo (12 320 Eur), todėl prašoma priteisti 50 102 Eur skola 
(48 179 Eur skola, 1305 Eur už įsipar eigojimą kasmet mokėti po papildomus 145 Eur bei 618 
Eur kompens uojamųjų  palūkan ų). 2013 m. lapkričio 12 d. ieškovai pateikė atsakovams 

   2 
pretenziją dėl pinigų grąžinimo, dėl šios  atsakovai prieštaravimo nepareiškė. Ieškovų teigimu , 
Sutartis Nr. 2 atitinka įstatyme tokiai sutarčiai keliamus reikalavimus – sutartis yra rašytinė, joje 
aiškiai įtvirtinta paskolos gavėjų pareiga grąžinti atitinkamą pinigų sumą iki atitinkamo termino 
ir paskolos davėjo reikalavimo teisė į paskolintą pinigų sumą.  
4. L. G. ir I. G. priešieškiniu  prašė Sutartį Nr. 2 pripažinti susitarimu dėl Sutarties Nr. 1 vykdymo 
tvarkos ir sąlygų. Atsakovai n urodė, kad 2005 m. birželio 22 d. 50  000 Eur bank o pavedimas 
atsakovei buvo atliktas pagal Sutartį Nr. 1, o Sutartimi Nr. 2 šalys tik sukonkretino Sutarties Nr. 
1 vykdymo tvarką ir terminus. Sutartimi Nr. 1 paskolinti 50  000 Eur yra grąžinti, o pretenzijas 
dėl skolos grąžinimo ieškovai pradėjo reikšti tik nuo 2013  metų,  kai prasi dėjo teisminiai ginčai 
dėl buto  (duomenys neskelbtini ). 
5. Vilniaus apygardos teismas 2015  m. gegužės 18 d. nutartimi atsisakė priimti J . P. ir Z. P. ieškinį 
kaip neteismingą Vilniaus apygardos teismui  remdamasis  2000 m. gruodžio 22  d. Tarybos 
reglamento (EB) Nr. 44/2001 dėl jurisdikcijos ir teismų sprendimų civilinėse ir komercinėse 
bylose pripažinimo ir vykdymo (toliau – ir reglamentas 44/2001) nuost atomis .  
6. Lietuvos apeliacinis teismas , vadovaudamasis 2012 m. gruodžio 12 d. priimtu  Europos 
Parlamento ir Tarybos reglament u Nr. 1215/2012 dėl jurisdikcijos ir teismo sprendimų 
civilinėse ir komercinėse bylose pripažinimo ir vykdymo  (toliau – ir reglamentas 1215/2012)  
nuostatomis , 2015  m. rugsėjo 17 d. nutartimi Vilniaus apygardos teismo 2015 m. gegužės 18 d. 
nutartį panaikino ir ieškinio priėmimo klausimą perdavė spręsti iš naujo  Vilniaus apygardos 
teismui . 
 
II. Pirmosios ir apeliacinės instancijos teismų procesinių sprendimų esmė  
 
7. Vilniaus apygardos teismas 2017 m. sausio 10 d. sprendimu ieškinį tenkino, priteisė solidariai iš 
atsakovų L. G . ir I. G . 50 102 Eur skol os ieškovams Z.  P. ir J. P ., 5 proc. dydžio procesines 
palūkanas nuo priteistos sumos nuo bylos iškėlimo teisme dienos iki teismo sprendimo visiško 
įvykdymo, o priešieškinį atmetė . 
8. Teismas nurodė, kad atsakovų  teiginius, esą pinigai prieš šalims pasirašant notarinę sutartį jiems 
nebuvo perduoti , paneigia Sutarties Nr. 1  tekstas, kuriame aiškiai užfiksuota , jog L . G. 
patvirtino paskolos dalyko gavimą ir įsipareigojo gr ąžinti šią sumą iki 2015  m. birželio 30 d. 
9. Teismas nustatė, kad Sutartis Nr. 2 negali būti traktuojama kaip notarinės paskolos įvykdymo 
tvarkos nustatymo sutarti s, nes skiriasi paskolos gavėjai, paskolos gr ąžinimo terminai, paskolos 
dydžiai , be to , notarinės sutarties sąlygos gali būti pakeičiamos tik notarine forma.  
10. Sutarties Nr. 2 tekstą aiškindamas  pažod žiui teismas pa darė išvad ą, kad šia sutar timi buvo 
susitarta dėl paskolos sumų ir jų gr ąžinimo terminų, bet paskolos dalykas paskolos gavėjams iki 
sutarties pasirašymo nebuvo perduotas. Tai, kad  ieškovė pervedė sutartas sumas į atsakovės 
L. G. sąskaitą , patvirtino  byloje pateikti  rašytini ai įrodym ai: paskolos sutarti es tekstas  ir       
2005  m. birželio 22 d. tarptautini o pervedim o, kuriuo iš ieškovės J . P. pervesta 50  000 Eur į     
L. G. sąskaitą, kopija . 
11. Teismo vertinimu, t ai, kad ieškovai galėjo realiai disponuoti grynųjų pinigų suma, kuri nurodyta 
abiejose paskolų sutartyse, matyti iš prie dubliko pateiktų rašytinių įrodymų (pajamų 
deklaracijų, finansų maklerio pavedimų, valiutos pirkimo –pardavimo sutarties).  
12. Pasisakydamas dėl su paskolų grąžinimu susijusių faktų teismas sprendė, kad labiau tikėtina, jog 
tarp šalių buvo sudarytos dvi paskolos sutartys ir kad atsakovai neįrodė, jog pagal Sutartį Nr. 2 
paskolą gr ąžino visiškai.  
13. Lietuvos apeliacinio teismo Civilinių bylų skyriaus teisėjų kolegija , išnagrinėjusi bylą pagal 
atsakovų L . G. ir I. G. apeliacinį skundą, 2017 m. lapkričio 23 d. nutartimi Vilniaus apygardos 
   3 
teismo 2017 m. sausio 10 d. sprendimą pakeitė: priteisė ieškovams Z.  P. ir J. P . solidariai iš 
atsakovų L. G . ir I. G . 44 521 Eur skolos, 5  procentų procesines  palūkanas nuo priteistos sumos  
nuo bylos iškėlimo teisme dienos iki teismo sprendimo visiško įvykdymo; kitą sprendimo dalį 
paliko nepakeistą.  
14. Kolegija sprendė, kad šalių sudarytoje Sutartyje Nr. 1 esantis įrašas „L . G. pareiškė, kad priima 
paskolą minėtomis sąlygomis, patvirtino paskolos dalyko gavimą ir įsipareigojo grąžinti minėtą 
sumą iki 2015 m. birželio 30 d.“ patvirtina  pinig ų gavimą  iki šios sutarties pasirašymo momento 
arba jos pasirašymo metu.  Atsakovams  nenugi nčijus pinigų gavimo pagal Sutartį Nr.  1 iki jos 
sudarymo arba sudarymo metu, laikytina, kad pirmosios instancijos teismas pagrįstai padar ė 
išvadą, jog 2005 m. birželio 22 d. 50 000 Eur pavedimas buvo atliktas Sutarties Nr. 2 pagrindu.  
15. Atkreiptas dėmesys, kad jeigu Sutartis Nr. 2 būtų sudaryta tik dėl jau sudarytos Sutarties Nr. 1 
vykdymo tvarkos išaiškinimo , tai joje , be jokios abejonės , būtų šalių nuor oda į sutartį, kurios 
vykdymo tvarką ji aiškina ar šiuo atveju pakeičia , tačiau šiuo atveju tai nebuvo nurodyta . 
16. Apeliacinės instancijos teismo teisėjų kolegija, atsižvelg dama  į byloje esančių įrodymų visumą, 
laikė, kad  ginčijant  visos ieškovų nurodomos pi nigų sumos gavimą  atsakovų argumentai, jog jie 
neturėjo poreikio gauti tokią didelę pinigų sumą – paskola buvo suteikta siekiant įsigyti 
gyvenamąjį namą su komercinėmis patalpomis, o dalį reikalingų pinigų atsakovai turėjo patys , 
yra nepagrįsti.  Be to, Sutartyje Nr. 2 įtvirtinta, kad paskola suteikiama gyvenam osioms  ir 
komercin ėms patalp oms pirkti, tačiau Sutartyje Nr. 1 jokia jos suteikimo paskirtis nenurodyta , 
todėl ji nebūtinai turėjo būti skirta nekilnojam ajam  turtui įsigyti . Tai, k ad ieškovai galėjo realiai 
disponuoti pinigų suma, kuri nurodyta ab iejose paskolų sutartyse, kolegijos vertinimu , 
patvirtin o pirmosios instancijos teismui pateikta rašytinių įrodymų visuma .  
17. Kadangi  5499 Eur perdavimo faktas  pagal Sutartį Nr. 2  byloje nebuvo įrodytas , tai spręsta , jog 
realiai paskolinta pinigų suma pagal Sutartį Nr. 2 buvo  50 000 Eur, o iš atsakovų ieškov ams 
priteistina skola dėl šios priežasties turi būti mažinama.  
18. Kadangi jokių grynųjų pinigų mokėjimus pagrindžiančių įrodymų atsakovai nepateikė, todėl 
teismas netur ėjo pagrindo sutikti  su atsakovų teiginiais, kad Sutartyje Nr. 2 nurodytos 369 Eur 
kasmėnesinės įmokos ieškovams buvo mokamos arba tiesiogiai I . G. atvykus į Lietuvą , arba per 
L. G. seserį.  
19. Kadangi negrąžinta skolos suma yra p askolinta pagal Sutartį Nr. 2, kurioje tiek L. G ., tiek ir      
I. G. yra nurodyti paskolos gavėjais ir konkrečios kiekvienam iš jų paskolintų pinigų dalys nėra 
nustatytos , todėl jie abu yra atsaking i už paskolos sumos grąžinimą . 
20. Kolegijai konstatav us, kad iš ieškovų nurodytos 105 499 Eur sumos realiai paskolinta buvo tik 
100 000 Eur suma , kad ieškova i pripaž ino, jog atsakovai jiems gr ąžino 45  000 Eur, ieškovai 
atleido atsakovus nuo 12  320 Eur sumos sumokėjimo, pirmosios instancijos teismo apskaičiuota 
grąžintina paskolos suma mažintina iki 42 680 Eur , taip pat už įsipareigojimą kasmet mokėti po 
papildomus 145 Eur priteistina 1305 Eur suma.  
 
III. Kasacini o skund o ir atsiliepim o į jį teisiniai argumentai  
 
21. Kasaciniu skundu atsakovai L . G. ir I. G. prašo Lietuvos apeliacinio teismo Civilinių  bylų 
skyriaus teisėjų kolegijos 2017 m. lapkričio 23 d. nutartį ir Vilniaus apygardos teismo 2017 m. 
sausio 10 d. sprendimą panaikinti ir ieškinį palikti nenagrinėt ą arba jį  atmesti. Kasacinis 
skundas grindžiama s šiais argumentais:  
21.1.  Lietuvos apeliacinis teismas 2017 m. lapkričio 23 d. nutarties priėmimo metu privalėjo 
nustatyti, kad Lietuvos apeliacinis teismas 2015 m. rugsėjo 17 d. nutartyje neteisingai 
išaiškino ir taikė tarptautinės teisės normas, neteisingai nustatė kredito sutarčiai būding ą 
prievol ę ir siejo ją su paskolos gr ąžinimu, dėl to byla buvo išnagrinėta net urinčio 
   4 
jurisdikcijos ją nagrinėti  teismo.  Ginčas tarp šalių buvo ne dėl skolos grąžinimo, o dėl 
paskolintos sumos dydžio ir paskolos sutarties su darymo bei jos pakeitimo  aplinkybių.  
21.2.  Sutarties Nr. 1, kuria ieškovai įsipareigojo paskolinti atsakovei 50 000 Eur,  2 punkte  
nurodyta  , kad  paskolos išieškojimo tvark ą reglamentuoj a Lenkijos Respublikos civilinio 
proceso kodekso 777 straipsn io 1 dalies 4 punktas . Taigi, paskolos sutartyje šalys susitarė, 
kad skola išieškoma taikant Lenkijos Respublikos teisės normas . Be to, paskolos grąžinim ui 
užtikrin ti įkeistas turtas, kuris yra Le nkijoje . 
21.3. Teismai Lietuvos Respublikos civilinio kodekso (toliau – ir CK) 3.104 str aipsnyje  
nepagrįstai pripažino atsakovą I . G. solidariai atsaki ngu pagal 2005 m. birželio 17 d.  
rašytinę sutartį . Sutartys Nr. 1 ir Nr. 2  buvo pasirašyt os jau po to, kai L . G. ir I. G. sudarė 
2017 m. birželio 17 d. vedybinę sutartį , kurioje susitarė dėl būsimo turto teisin io režim o. 
Vedybinėje sutartyje šalys susitarė, kad visas turtas , įsigytas vieno iš sutuoktini ų po 
sutarties sudarymo , yra jo asmeninė nuosavybė. Byloje nustatyta, kad ieškovai 2005  m. 
birželio 22 d. pervedė L . G. nuosavybėn 50 000 Eur, šiuos L. G. sumokėjo už asmeninės 
nuosavybės teise perkamą namą.  Nors Sutartyje Nr. 2  I. G. nurodytas kaip paskolos 
gavėjas, tačiau jam lėšos perduotos nebuvo.  
21.4. Teismas, netinkamai aiškindamas  CK 6.870 ir 6.875 str aipsnius , nustatė, kad L . G. 
privalėjo ginčyti 2005 m. birželio 17 d. notarinį aktą , kuriame pripažino, jog paskolą gavo, 
nors pinigai  Sutarties Nr. 2  pagrindu buvo perduoti L . G. po 5 dienų, t . y. Sutartyje Nr. 2    
L. G. pripažino, kad priima paskolą akte nurodytomis sąlygomis, tačiau pinigų priėmimo 
fakto nepatvirtino.  Z. P. yra L . G. tėvas , todėl bonus pater familias  principas neturėtų būti 
taikomas, nes  santykiai tarp vaikų ir tėvų pagrįsti tarpusavio pagarbos ir pasitikėjimo 
principais.  
21.5. Teismas pažeidė sutarčių aiškinimo taisykles, neteisingai kvalifikavo, kad Sutartis Nr. 1 ir 
rašytinė sutartis dėl paskolos grąžini mo tvarkos ir sąlygų (Sutartis Nr. 2) yra savarankiškos 
paskolos sutartys, kurių pagrindu ieškovai paskolino L. G . 105 499 Eur. Teismas 
neteisingai nustatė šalių ketinimus, visiškai neanalizavo susitarimų turinio faktinių 
aplinkybių kontekste.  Byloje nėra n ė vieno įrodymo , patvirtinančio, kad L. G . siekė 
pasiskolinti ir pasiskolino 105 455 Eur. Priešingai, buvo pateikta daugybė  įrodymų , 
pagrindžiančių  tai, kad L. G . siekė įsigyti gyvenamąjį namą disponuodama šeimos ir 
asmeninėmis lėšomis, todėl pasisko lino iš tėvo 50 000 Eur. Įrodymų , pagrindžiančių  tai, 
kad ieškovai turėjo 105 455 Eur , byloje nėra.  Teismai nesiaiškino, dėl kokios priežasties 
Sutartyje Nr. 1 nurodyta ir pervesta atsakovei suma sutampa, kodėl nėra nu statyta palūkanų, 
neįvard ijama paskolo s grąžinimo tvarka.  Byloje nėra pateikta n ė vieno įrodymo, kad L . G. 
panaudojo 105 455 Eur . 
22. Ieškovai  Z. P. ir J. P. atsiliepimu į atsakov ų L. G. ir I. G. kasacinį skundą prašo atsakovų  
kasacinį skundą atmesti. Atsiliepime nurodomi šie argumentai:  
22.1. Paskolos sutarties atveju esminė prievolė yra paskolos gavėjo pareiga grąžinti paskolą 
paskolos davėjui, kas reiškia, kad pagal reglamento 1215/2012 7 straipsnio 1 dalies 
a punktą ginčai, kylantys iš paskolos sutarčių, yra teismingi paskolos davėjo vietos 
teismams.  Kadangi g inčo atveju paskolos davėjų nuolatinė gyvenamoji vieta yra Lietuvoje, 
todėl iškelta byla yra teisminga būtent Lietuvos Respublikos teismams.   
22.2. Net jeigu teismas k onstatuotų, kad teismingumo taisyklės ginčo atveju buvo pažeistos, tai 
negali būti pagrind as panaikinti teismų procesinius sprendimus, nes proceso  teisės  normos 
nenustato, jog bendrosios kompetencijos teismų teismingumo taisyklių pažeidimas sudaro 
absoliut ų sprendimo negaliojimo pagrindą, todėl netgi konstatuotas toks pažeidim as, nesant 
kitokių proceso normų pažeidimų, dėl kurių galėjo būti neteisingai išspręsta byla, 
nesudarytų pagrindo pripažinti sprendimą negaliojančiu.  
   5 
22.3. Pagal paprastos rašytinės formos sutartį (Sutartis Nr.  2) atsakovai prisiėmė bendrą prievolę 
grąžinti ieškovų paskolintą sumą, nes I . G. šioje sutartyje nurodytas paskolos gavėju, jis tai 
patvirtino savo parašu.  Taip pat gyvenamasis namas, kuriam įsigyti pa gal I . G. pasirašytą 
Sutartį  Nr. 2  suteikta paskola, buvo perkamas šeimos poreikiams . Teismų praktikoje 
išaiškinta, kad k ai pagal paskolos sutartį skolininkai atsako solidariai, tai pinigų perdavimo 
faktui įrodyti pakanka tos aplinkybės, jog pinigai buvo perduoti vienam iš paskolos gavėjų 
(CK 6.6 straipsnis) . 
22.4. Visi kiti atsakovų kasaciniame skunde dėstomi argumentai susiję su  tuo, kad pirmosios ir 
apeliacinės instancijos teismai neva netinkamai nustatė faktus , tačiau  kasacinis teismas iš 
naujo nevertina įrodymų ir nenustato faktinių aplinkybių , todėl šie argumentai negali būti 
nagrinėjami.   
22.5. Teismai faktines aplinkybes nustatė atsižvelgdami į kasacinio teismo suformuluotas 
taisykles  ir nenukrypo nuo įrodymų vertinimo taisyklių ; vertindami abiejų paskolos sutarčių 
sudarymą, paskolos sum os perdavimą paskolos gavėjui , išsamiai išnagrinėjo, ar ieškovai 
turėjo galimybių suteikti 105 455 E ur dydžio paskolą .  
 
Teisėjų kolegija  
 
k o n s t a t u o j a :  
IV. Kasacinio teismo argumentai ir išaiškinimai  
 
Dėl bylos teismingumo nustatymo  
 
23. Asmens teisė kreiptis į teismą gali būti tinkamai įgyvendinta tik nustačius, kuriam konkrečiam 
teismui teisminga konkreti civilinė byla (kuris teismas turi jurisdikciją ją nagrinėti). Teismas 
pareikštų reikalavimų teismingumą tikrina savo iniciatyva bylos iškėlimo metu. Tai reiškia, kad 
iškeldamas bylą teismas turi turėti pakankamą pagrindą spręsti, jog jis turi jurisdikciją nagrinėti 
pareikštus reikalavimus (Lietuvos Aukščiausiojo Teismo 2018 m. vasario 22 d. nutartis civilinėje 
byloje Nr. e3K -3-73-378/201 8, 15 punktas). Teismas užsienio (tarptautinį) elementą turinčioje 
byloje privalo išspręsti jurisdikcijos klausimą ex officio  (pagal pareigas) (Lietuvos Respublikos 
civilinio proceso kodekso (toliau – ir CPK ) 782 straipsnis) pagal tarptautinio civilinio pr oceso 
normas. Bylą nagrinėjantis teismas turi nustatyti, koks teisės aktas (Lietuvos vidaus teisė, 
tarptautinė dvišalė sutartis, tarptautinė daugiašalė sutartis, Europos Sąjungos teisės aktai) 
reglamentuoja nagrinėjamos bylos teismingumą (Lietuvos Aukščiau siojo Teismo 2016 m. 
vasario 3 d. nutartis civilinėje byloje Nr. 3K -3-25-695/2016, 10 punktas).  
24. Jurisdikcijos taisyklės civilinėse ir komercinėse bylose, taikytinos Europos Sąjungos valstybėms 
narėms, yra išdėstytos 2012 m. gruodžio 12 d. Europos Parlamen to ir Tarybos reglamente (ES) 
Nr. 1215/2012 dėl jurisdikcijos ir teismo sprendimų civilinėse ir komercinėse bylose pripažinimo 
ir vykdymo (nauja redakcija). Šis teisės aktas pakeitė 2000 m. gruodžio 22 d. Tarybos 
reglamentą (EB) Nr. 44/2001 dėl jurisdikcij os ir teismo sprendimų civilinėse ir komercinėse 
bylose pripažinimo ir vykdymo. Reglamento 1215/2012 66 straipsnyje nustatyta, kad šis 
reglamentas yra taikomas teismo procesams, kurie yra pradėti 2015 m. sausio 10 d. ar vėliau 
(Lietuvos Aukščiausiojo Teism o 2017 m. balandžio 19 d. nutartis civilinėje byloje Nr. e3K -3-
209-969/2017, 19, 22 punktai). Nagrinėjamu atveju ieškinys teismui buvo paduotas 2015 m. 
gegužės 14 d., todėl ginčo teisiniams santykiams taikytinos reglamento 1215/2012 nuostatos.  
25. Nors atsakov ai ir nurodo, kad, jų vertinimu, remiantis 2017 m. birželio 15 d. Europos Sąjungos 
Teisingumo Teismo (toliau – Teisingumo Teismas) išaiškinimu byloje Saale Kareda prieš Stefan 
Benko , C-249/16, bylą nagrinėti turi teismas tos šalies, kurioje buvo sud aryta paskolos sutartis, 
   6 
teisėjų kolegija sprendžia, jog nurodytu Teisingumo Teismo išaiškinimu šioje byloje negalima 
vadovautis, kadangi šis Teisingumo Teismo sprendimas pateiktas aiškinant kreditavimo 
santykius, kai sudaroma kredito sutartis tarp kredito  įstaigos ir fizinių asmenų. Nagrinėjamoje 
kasacinėje byloje buvo sudaryta paskolos sutartis tarp fizinių asmenų, paskolos davėjai nei 
kreditavimo, nei kitokių paslaugų, kaip tai suprantama pagal reglamento 1215/2012 7 straipsnio 
1 punkto b papunktį, netei kė, todėl nėra pagrindo vadovautis nei minėtuoju Teisingumo Teismo 
išaiškinimu, nei reglamento 1215/2012 7 straipsnio 1 punkto b papunkčiu.  
26. Pagal specialiosios jurisdikcijos taisykles, įtvirtintas reglamente 1215/2012, asmeniui, kurio 
nuolatinė gyvenamoji (buveinės) vieta yra valstybėje narėje, ieškinys kitoje valstybėje narėje gali 
būti pareikštas atitinkamos prievolės įvykdymo vietos teismuose, kai byla kyla iš sutarčių 
(7 straipsnio 1 punkto a papunktis). Teisėjų kolegija sprendžia, kad tarp fizinių asme nų sudaryta 
paskolos sutartis yra priskirtina šiame punkte nurodytoms sutartims. Aiškindamas 1968 m. 
Briuselio konvenciją, kuri vėliau tapo reglamentu 44/2001, o šis savo ruožtu buvo pakeistas 
reglamentu 1215/2012, Teisingumo Teismas pažymėjo, kad tam, jog  būtų nustatyta prievolės 
įvykdymo vieta pagal konvencijos 5 straipsnį, vertinama prievolė, atitinkanti iš sutarties kylančią 
ieškovo teisę, kuria grindžiamas ieškinys (1987 m. sausio 15 d. Teisingumo Teismo sprendimas 
byloje Hassan Shenavai prieš Klaus Kr eischer , C-266/85, 9 punktas). Be to, tokios prievolės 
įvykdymo vieta turi būti suprantama pagal reikalavimui taikytiną materialiąją teisę, o ši 
nustatoma pagal teismo, kuriame iškelta byla, tarptautinės privatinės teisės (kolizines) normas 
(1987 m. sausio  15 d. Teisingumo Teismo sprendimas byloje Hassan Shenavai prieš Klaus 
Kreischer , C-266/85, 7 punktas; 1976 m. spalio 6 d. sprendimas byloje Industrie Tessili Italiana 
Como prieš Dunlop AG ., C-12/76, 13 –15 punktai; Magnus, U., Mankowski, P. Brussels Ibis 
Regulation . European Commentaries on Private International Law. Germany: Sellier European 
Law Publishers, 2016, p. 249, 252).  
27. Ieškovai ieškiniu reikalavo iš atsakovų grąžinti jiems paskolos sutartimi paskolintą pinigų sumą, 
t. y. įvykdyti piniginę prievolę . Pažymėtina, kad byloje ginčijama sutartis buvo sudaryta 2005 m. 
birželio 17 d. – taigi, taikytinos teisės klausimui spręsti netaikomas 2008 m. birželio 17 d. 
Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (EB) Nr. 593/2008 dėl sutartinėms prievolėms 
taikytino s teisės ( „Roma I “), kadangi jis taikomas sutartims, sudarytoms po 2009 m. gruodžio 
17 d., taip pat netaikoma 1980 m. Romos konvencija dėl sutartinėms prievolėms taikytinos teisės 
(Lietuvoje sutarčių sudarymo metu ši konvencija negaliojo). Vis dėlto tuo me tu tarp Lietuvos ir 
Lenkijos galiojo sudaryta teisinės pagalbos sutartis, kurios 37 straipsnio 1 dalis nurodo, jog 
„[p]rievolės, kylančios iš sandorių, yra vykdomos pagal Susitariančiosios Šalies, kurios 
teritorijoje buvo sudarytas sandoris, įstatymus, jei gu prievolinio santykio dalyviai nepasirinks 
kitos teisės“. Piniginės prievolės įvykdymo vieta tiek pagal Civilinio kodekso 6.52 straipsnio 
2 dalies 4 punktą, tiek pagal Lenkijos Respublikos civilinio kodekso 454 straipsnio 1 dalį yra 
kreditoriaus gyvenamo ji ar verslo vieta. Byloje nėra ginčo dėl to, kad kreditorių (ieškovų) 
gyvenamoji vieta yra Lietuvoje. Atsižvelgdama į tai teisėjų kolegija konstatuoja, kad byla yra 
teisminga Lietuvos Respublikos teismams.  
28. Atsižvelgiant į anksčiau išdėstytus teisėjų koleg ijos išaiškinimus, dėl kitų atsakov ų argumentų, 
kaip teisiškai nereikšmingų šioje byloje kilusiam teismingumo klausimui spręsti, nepasisakoma.  
 
Dėl paskolos sutarties  ir įrodymų vertinimo  
 
29. Kasacin iame teisme  nagrinėjamoje byloje yra kilęs klausimas, ar tarp atsakov ų ir ieškovų buvo 
sudarytos dvi paskolos sutartys. Pagal CPK 353 straipsnio 1 dalį kasacinis teismas, 
neperžengdamas kasacinio skundo ribų, patikrina apskųstus sprendimus ir (ar) nutartis teisės 
taikymo aspektu. Vykdydamas kasacijos funkciją, kasacinis teismas nenustato bylos faktų – yra 
saistomas pirmosios ir apeliacinės instancijos teismų nustatytų aplinkybių (Lietuvos 
Aukščiausiojo Teismo 2012 m. birželio 26 d. nutartis civilinėje byloje Nr.  3K-3-267/2012; 
   7 
2014  m. spalio 10 d. nutartis civilinėje byloje Nr. 3K -3-422/2014; 2015 m. gruodžio 7 d. 
nutartis civilinėje byloje Nr. 3K -3-652-916/2015; 2016 m. kovo 30 d. nutartis civilinėje byloje 
Nr. 3K -3-183-313/2016 , 13 punktas ). Tai reiškia, kad kasacini s teismas fakto klausimų 
nenagrinėja ir, spręsdamas bylą, remiasi pirmosios bei apeliacinės instancijos teismų 
nurodytomis faktinėmis aplinkybėmis; kitaip negu bylą nagrinėję teismai vertinti įrodymų ir 
nustatyti kitokių, negu nustatė teismai, faktinių apl inkybių kasacinis teismas neturi teisinio 
pagrindo (Lietuvos Aukščiausiojo Teismo 2018 m. birželio 20 d. nutartis civilinėje byloje 
Nr. 3K-3-247-916/2018, 25 punktas).  
30. Teismas įvertina byloje esančius įrodymus pagal vidinį savo įsitikinimą, pagrįstą visapu sišku ir 
objektyviu aplinkybių, kurios buvo įrodinėjamos proceso metu, išnagrinėjimu, vadovaudamasis 
įstatymais (CPK 185 straipsnio 1 dalis). Įrodymų vertinimo taisyklės yra suformuluotos 
įstatymo ir išplėtotos Lietuvos Aukščiausiojo Teismo jurisprudencijo je. Civiliniame procese 
įrodinėjimas turi savo specifiką – nenustatyta, kad teismas gali daryti išvadą apie tam tikrų 
aplinkybių buvimą tik tada, kai dėl jų nėra absoliučiai jokių abejonių. Išvadą apie faktų buvimą 
teismas civiliniame procese gali daryti i r tada, kai tam tikrų abejonių dėl fakto buvimo lieka, 
tačiau byloje esančių įrodymų visuma leidžia manyti esant labiau tikėtina atitinkamą faktą 
buvus, nei jo nebuvus (Lietuvos Aukščiausiojo Teismo 2017 m. sausio 20  d. nutartis civilinėje 
byloje Nr.  3K-3-87-969/2017, 47 punktas; 2018 m. sausio 10 d. nutartis civilinėje byloje 
Nr. e3K-3-42-378/2018, 40 punktas).  
31. Teisėjų kolegija pažymi, kad šalys turi įrodyti aplinkybes, kuriomis grindžia savo reikalavimus 
ir atsikirtimus (CPK 178 straipsnis). Pirmosios ir apeliacinės instancijos teismai, išanalizavę 
byloje šalių pateiktus įrodymus, iš jų visumos sprendė, kad labiau tikėtina šiuo atveju 
pripažintina ieškovų pozicija apie dviejų sutarčių ir dviejų įsipareigojimų grąžinti paskolos 
sumą egzistavimą. Be to, apel iacinės instancijos teismas nusprendė, kad pirmosios instancijos 
teismas pagrįstai padarė išvadą, jog mokėjimo pavedimas buvo atliktas paprastos rašytinės 
formos sutarties (Sutarties Nr. 2) pagrindu, taip pat konstatavo, kad bylos aplinkybės rodo 
buvus dvi  atskiras paskolos sutartis bei pagal jas perduotas pinigų sumas. Teisėjų kolegija neturi 
pagrindo nesutikti su teismų atliktu įrodymų vertinimu ir padarytomis išvadomis dėl dviejų 
paskolos sutarčių egzistavimo. Kasacinio skundo argumentai nepatvirtina, ka d teismai įrodymus 
vertino pažeisdami CPK 185 straipsnyje nustatytas įrodymų vertinimo taisykle s. Be to, dėl 
atsakov ų nurodomų neva neįvertintų įrodymų apeliacinės instancijos teismas yra pasisakęs 
nutartyje .  
32. Atsižvelgdama į kasacijos paskirtį bei kasacin ės bylos nagrinėjimo ribas, į tai, kad kasacinis 
teismas nenustato bylos faktų , bei tai, kad pirmosios bei apeliacinės instancijos teismai jau yra 
nustatę aplinkybę, jog buvo sudarytos dvi paskolos sutartys, teisėjų kolegija sprendžia, kad nėra 
pagrindo ne sutikti su šia teismų išvada.  
33. Kasaciniame skunde teigiama, kad teismai pažeidė sutarčių aiškinimo taisykles, neteisingai 
kvalifikavo, kad  notarinė paskolos  sutartis  ir paprastoji  rašytinė sutartis yra savarankiškos 
paskolos sutartys, kurių pagrindu ieškovai paskolino atsakovams 105 499 Eur.  Kasaciniame 
skunde nurodoma, kad  teisma i neteisingai nustatė šalių ketinimus, neanalizavo susitarimų 
turinio faktinių aplinkybių kontekste : nes usitarta dėl  palūkanų, paskolos gr ąžinimo tvark os ir 
pan. 
34. Atsakydama į šiuos kasacinio skundo argumentus teisėjų kolegija pažymi, kad kasacinis teismas 
ne kartą yra nurodęs, jog t eisminiams ginčams, kilusiems iš paskolos teisinių santykių, yra 
taikomos ben drosios civilinio proceso įrodinėjimo normos (CPK XIII skyrius) bei materiali nio 
šių teisinių santykių reguliavimo nulemtos taisyklės . Šiame kontekste teisėjų kolegija atkreipia 
dėmesį, kad ginčo dėl taikytinos taisės tarp bylos šalių nėra.   
35. Paskolos sutartis yra realinė, t. y. laikoma sudaryta nuo pinigų ar daiktų perdavimo momento, 
todėl įrodymų pateikimo pareigos  paskirstymo taisyklė iš paskolos sutarties kilusiuose ginčuose 
yra tokia, kad kreditorius turi įrodyti, jog paskolą suteikė, o sko lininkas – jog paskolą grąžino 
   8 
(Lietuvos Aukščiausiojo Teismo 2008 m. kovo 26 d. nutartis  civilinėje byloje  Nr. 3K -3-
187/2008 ; 2018 m. vasario 14 d. nutartis civilinėje byloje Nr. e3K -3-21-378/2018, 22 punktas; 
2018 m. gegužės 10 d. nutartis civilinėje byl oje Nr. e3K -3-184-378/2018, 27 punktas ). Bylose 
dėl paskolos grąžinimo į įrodinėjimo dalyką visuomet įeina paskolos sutarties sudarymo 
aplinkybės, t. y. dėl esminių jos sąlygų egzistavimo – paskolos dalyko perdavimo paskolos 
gavėjo nuosavybėn ir paskolos g avėjo įsipareigojimo grąžinti pinigus arba rūšies požymiais 
apibūdinto suvartojamojo daikto ( -ų) ekvivalentą.  
36. Sutiktina su kasacinio skundo argumentais, kad  aplinkybės dėl sutarties pobūdžio, be kita ko, 
gali būti nustatytos teismui vadovaujantis sutartinių santykių teisinio kvalifikavimo ir sutarčių 
aiškinimo taisyklėmis, reglamentuotomis CK 6.193 –6.195 straipsniuose.  
37. Teisėjų kolegija pažymi, kad teismai , vertindami  šalių sudarytos  paprastos ios rašytinės paskolos 
sutarties tekstą , konstatavo,  jog sutartyje vartojamos sąvokos atitinka  paskolos sutarčiai  
įstatymo keliamus reikalavimus ; sutart yje nustatyt os pareig os tiek paskolos gavėj ams, tiek 
paskolos davėjams; šalys susitarė ne tik dėl paskolos dydžio, bet ir dėl kitų paskolos sąlygų; 
sutartyje aptartos paskolos grąžinimo sąlyg os, kurios yra ne standartinės, o individualios , ir pan.  
38. Kasacinio skundo argumentai dėl šalių valios nebuvimo sudaryti paprastą ją rašytinę paskolos 
sutartį, o tik susitarti dėl notarine tvarka patvirtintos paskolos sutarties vykdymo neatitinka 
teismų nustatytų aplinkybių. Teismai, remdamiesi CK nuostatomis, įver tino iš paskolos sutarties 
išplaukiančius  šalių  materialiuosius  įsipareigojimus , ir, esant įrodym ų, jog  rašytinė  paskolos 
sutart is buvo sudaryta ir paskolos dalykas (pinigai) pagal šią sutartį buvo perduotas , pagrįstai 
sprendė dėl atsakovų pareigos grąžint i paskolintus pinigus paprastosios rašytinės sutarties 
pagrindu.  
39. Teisėjų kolegija  pažymi, kad nėra pagrindo konstatuoti, jog bylą nagrinėję teismai pažeidė 
sutarčių aiškinimo bei ginčo teisinių santykių kvalifikav imo taisykles. Tenkindami ieškinį dėl 
pasko los priteisimo pagal paprastąją rašytinę sutartį, teismai  detaliai išanalizavo ir įvertino 
abiejų sutarčių turinį, jų sudarymo aplinkybes, atkreipė dėmesį į tai, kad  paprastoji  rašytinė 
sutartis sudaryta dviem  egzemplioriais, vienas jų surašytas ieškovės r anka, kitas – pačios 
atsakovės ranka, tiek ieškovės, tiek atsakovės rašytuose  sutarties egzemplioriuose sutartis 
vadinama paskolos sutartimi. Įvertinę šias ir kitas aplinkybes, teismai sprendė, kad tuo atveju, 
jeigu  sutartis būtų sudaryta tik dėl jau sudar ytos notarinės sutarties vykdymo tvarkos , tai ji taip 
ir vadin tųsi, ir atsakovė, surašydama savo  ranka rašytinės paskolos sutarties egzem pliorių , būtų 
tekste nurodžiusi , jog sutartyje aptariama tik notariškai patvirtintos sutarties įvykdymo 
(paskolos gr ąžinimo) tvarka. Be to,  teismai išanalizavo abiejų sutarčių turinį, palygino 
paprastosios rašytinės sutarties ir notarinės sutarties turin į (tekst ą): paprasto joje rašytinėj e 
sutartyje paskolos gavėjais nurodyti abu atsakovai, sutuoktiniai L . G. ir I. G., o notarinėje 
paskolos sutartyje gavėja nurodyta tik  atsakovė  L. G., taip pat nurodyti kiti paskolos gr ąžinimo 
terminai, nesutampa ir galutinis paskolos gr ąžinimo terminas, k uris notarinėje sutartyje yra  
2015 m. birželio  30 d., o rašytinėje sutartyje – 2015 m. vasario  15 d.; paprasto joje rašytinėje  
paskolos sutartyje nurod yta, jog 12 320 Eur skolinama iki 2006 m. sausio  30 d. ir 43 179 Eur iki 
2015 m. vasario 15 d., skolos gr ąžinimą išdėstant per 115 mėnesių , mokant po 369 Eur kas 
mėnesį ; kad v isa skolinama suma sudaro 55  499 Eur. Teismas  sprendė, kad paprastoji rašytinė 
sutartis negali būti laikoma  notarinės paskolos  sutarties  įvykdymo tvarkos nustatymo sutartimi , 
nes skiriasi paskolos gavėjai,  paskolos gr ąžinimo terminai, paskolos dyd is, be to, rašytine 
sutartimi negalėjo būti pakeistos notarinės sutarties sąlygos, nes tai draudžia CK 
6.183  straipsnio 3 dalis.  
40. Kasaciniame skun de teigiama , kad teismai netyrė aplinkybių, jog šalys nesusitarė dėl paskolos  
grąžinimo tvarkos ir terminų,  atlygintinumo  – palūkanų mokėjimo ir pan. Teisėjų kolegija 
pažymi,  kad kasacinis teismas yra nurodęs,  jog pagal CK normas, reglamentuojančias paskol os 
sutarties sudarymą, nurodyti elementai sutartyje gali būti ir neaptarti, t. y. šių elementų 
nebuvimas paskolos sutartyje nesuponuoja išvados, jog paskolos sutartis nesudaryta, jeigu 
paskolos sutarties dalykas buvo perduotas gavėjui. CK 6.872 straipsnio 1 dalis nurodo, kad, 
   9 
nesant šalių susitarimo dėl palūkanų dydžio, palūkanos nustatomos pagal paskolos 
gyvenamosios ar verslo vietos komercinių bankų vidutinę palūkanų normą, galiojusią paskolos 
sutarti es metu; šio straipsnio 2  dalyje nustatytas palūkanų mo kėjimo terminas, o 3 dalyje 
įtvirtinta prezumpcija, kad, paskolos dalykui esant pinigams, paskola yra atlygintinė  (Lietuvos 
Aukščiausiojo Teismo 201 8 m. vasario 14  d. nutartis civilinėje byloje Nr.  e3K-3-21-378/2018, 
30 punktas) . Nagrinėjamu atveju apeliacinės instancijos teismas, įvertinęs paprastos ios rašytinės 
paskolos sutarties turinį   ir atsakovų įsipareigojimą  kasmet mokėti po papildomus 145 Eur , 
priteis ė 1305  Eur; sutartyje, be kita ko, detaliai aptarti paskolos grąžinimo t erminai. Remiantis 
tuo, kas aptart a, nelaikytini pagrįstais šie kasacinio skundo argumentai.  
41. Pirmosios ir apeliacinės instancijos teismai išanalizavo ir įver tino šalių pateiktus įrodymus dėl 
ieškovų finansinės galimybės realiai disponuoti pinigų suma, kuri  buvo paskolinta ( nurodyta 
abiejose paskolų sutartyse ) (Lietuvos apeliacinio teismo 2017 m. birželio 29 d. nutartimi 
atsakovams buvo išduotas teismo liudijimas, kurio pagrindu į bylą buvo pateikti nauji įrodymai , 
pagrindžiantys  ieškovų deklaruotas pajamas  ir pan.). Tai yra fakto klausimai, kuri uos teismai 
tinkamai nustatė ir įvertino (CPK 185 straipsnis).  Teisėjų kolegija kaip nepagrįstus atmeta 
kasacinio skundo argumentus, kad teismai netyrė ir nevertino ieškovų finansinės gali mybės 
suteikti paskol as.  
42. Pirmosios ir apeliacinės instancijos teismai taip pat  išanalizavo ir įvertino teisiškai reikšmingus 
bylos faktus dėl  paskolos dalyko perdavimo paskolos gavėjo  (gavėjų ) nuosavybėn ir paskolos 
gavėjo  (gavėjų ) įsipareigojimo grąžinti  pinigus . Paskol intų pinigų pagal notarinę sutartį 
perdavimą ieškovai įrodinėjo notarinės paskolos sutartyje esančiu įrašu dėl pinigų perdavimo , 
abiejų paskolų suteikimo aplinkybėmis ir pan.  Pirmiau minėta ( nutarties 31 punktas), kad  
teismai, išanalizavę byloje šalių pateiktus įrodymus, iš jų visumos sprendė, kad labiau tikėtina 
šiuo atveju pripažintina ieškovų pozicija dėl dviejų sutarčių ir dviejų įsipareigojimų grąžinti 
paskolos sumą egzistavim o. Be to, apeliacinės instancijos teism as sprendė, kad pirmosios 
instancijos teismas  priėjo  prie pagrįst os išvad os, jog mokėjimo pavedimas buvo atliktas 
paprastos rašytinės formos sutarties (Sutarties Nr. 2) pagrindu, taip pat konstatavo, kad bylos 
aplinkybės rodo buvus dvi atskiras paskolos su tartis bei pagal jas perduotas pinigų sumas.  
Teisėjų kolegija pažymi, kad teismų išvados kasacinio skundo argumentais nėra paneigiamos.  
43.  Kasacinis teismas yra nurodęs, kad tuo atveju, kai skolos dokumentas patvirtina paskolos 
dalyko perdavimą paskolos gavė jui ir šis dokumenta s atitinka CK 6.871  straipsnio 3  dalies 
reikalavimus, preziumuojama, kad paskolos sutartis yra sudaryta, ir tokiu atveju įrodyti paskolos 
dalyko neperdavimo faktą pareiga tenka paskolos gavėjui. Taigi, prezumpcijos, kad paskolos 
sutarti s sudaryta ir pinigus paskolos gavėjas gavo, galiojimą bei įrodinėjimo naštos paskirstymą 
lemia tai, ar paskolos raštelis ar kitoks skolos dokumentas atitinka CK 6.871 straipsnio 3 dalies 
reikalavimus ( Lietuvos Aukščiausiojo Teismo 2014 m. vasario 19 d. nu tartis civilinėje byloje 
Nr. 3K-3-37/2014).  Nagrinėjamu  atveju notarinė paskolos sutartis atitinka įstatyme keliamus 
reikalavimus ir ginčo dėl to nėra , teismai, kaip pirmiau minėta, priėjo prie išvados, kad pinigai 
pagal šią sutartį buvo perduoti  (pagal antrąją sutartį  – pervesti į atsakovės sąskaitą banke) 
(nutarties 42 punktas).  
44. Kasaciniame skunde atsakovai taip pat nurodo,  kad I. G . negali būti atsakingas už paskolos 
grąžinimą, kadangi už paskol ą įsigytą namą atsakovė L. G . įregistravo kaip savo asmenin ę 
nuosavyb ę, be to, šalys povedybine sutartimi nustatė, jog jų įsigyjamas turtas nuo sutarties 
sudarymo bus kiekvieno s iš jų asmenin ė nuosavyb ė. Pirmosios ir apeliacinės instancij os teism ai 
šiuo teisės taikymo klausimu pasisakė ir priėjo prie pagrį stos išvados, kad tiek L. G ., tiek I. G. 
pagal rašytinę paskolos sutartį ( Sutartis Nr.  2, pagal kurią ieškovai prašo priteisti paskolintus 
pinigus) yra paskolos gavėjai  (konkrečios paskolintų pinigų dalys nėra nustatytos ), sut arties  
pagrindu už paskolos grąžinimą atsako solidariai (CK 6.5, 6.6 str aipsniai ). Kasacinis teismas  yra 
išaiškinęs, kad  tais atvejais, kai pagal paskolos sutartį skolininkai atsako solidariai, tai pinigų 
perdavimo faktui įrodyti pakanka tos aplinkybės, jog pinigai buvo perduoti vienam iš paskolos 
   10 
gavėjų (CK 6.6 straipsnis) (Lietuvos Aukščiausiojo Teismo 2014 m. sausio 8 d. nutartis 
civilinėje byloje Nr. 3K -3-123/2014).  
45. Teisėjų kolegija, remdamasi pirmiau nurodytais argument ais, konstatuoja, kad kasacinio skundo 
argumentai neteikia pagrindo naikinti skundžiamų procesinių sprendimų (CPK 346 straipsnis, 
359 straipsnio 3 dalis). Todėl apeliacinės instancijos teismo priimta nutartis paliktina nepakeista 
(CPK 359 straipsnio 1 dali es 1 punktas).  
 
Dėl bylinėjimosi išlaidų  
 
46. CPK 93 straipsnio 1 dalis nustato, kad šaliai, kurios naudai priimtas sprendimas, jos turėtas 
bylinėjimosi išlaidas teismas priteisia iš antrosios šalies, nors ši ir būtų atleista nuo bylinėjimosi 
išlaidų mokėjimo į valstybės biudžetą. Pagal CPK 98 straips nio 1 dalį šaliai, kurios naudai 
priimtas sprendimas, teismas priteisia iš antrosios šalies išlaidas už advokato ar advokato 
padėjėjo, dalyvavusių nagrinėjant bylą, pagalbą, taip pat už pagalbą rengiant procesinius 
dokumentus ir teikiant konsultacijas. Dėl  šių išlaidų priteisimo šalis teismui raštu pateikia 
prašymą su išlaidų apskaičiavimu ir pagrindimu. Šios išlaidos negali būti priteisiamos, jeigu 
prašymas dėl jų priteisimo ir išlaidų dydį patvirtinantys įrodymai nepateikti iki bylos 
išnagrinėjimo iš esmė s pabaigos.  
47. Netenkinus atsakovų kasacinio skundo, jų turėtos bylinėjimosi išlaidos neatlygintinos. Ieškovų 
atsiliepime į kasacinį skundą prašoma priteisti bylinėjimosi išlaidų atlyginimą, bet nepateikta 
duomenų ir įrodymų, patvirtinančių turėtas bylinėjim osi išlaidas kasaciniame teisme, todėl 
ieškovų bylinėjimosi išlaidos taip pat neatlygintinos, nes pagal CPK 98 straipsnio 1 dalį išlaidos 
negali būti priteisiamos, jeigu prašymas dėl jų priteisimo ir išlaidų dydį patvirtinantys įrodymai 
nepateikti iki bylo s išnagrinėjimo iš esmės pabaigos.  
 
Lietuvos Aukščiausiojo Teismo Civilinių bylų skyriaus teisėjų kolegija, vadovaudamasi 
Lietuvos Respublikos civilinio proceso kodekso 359 straipsnio 1 dalies 1 punktu ir 362 straipsnio 
1 dalimi,  
n u t a r i a :  
Lietuvos apeliacinio teismo Civilini ų bylų skyriaus teisėjų kolegijos 2017 m. lapkričio 23 d. 
nutartį palikti nepakeistą.  
Ši Lietuvos Aukščiausiojo Teismo nutartis yra galutinė, neskundžiama ir įsiteisėja nuo 
priėmimo dienos.  
 
Teisėjai  Janina Januškienė  
 
 Egidijus Laužikas  
 
 Vincas Verseckas