Lietuvos apeliacinio teismo Civilinių bylų skyriaus teisėjų kolegija,
susidedanti iš teisėjų Artūro Driuko (teisėjų kolegijos pirmininkas ir
pranešėjas), Danutės Milašienės ir Gintaro Pečiulio,
teismo posėdyje apeliacine rašytinio proceso tvarka išnagrinėjo civilinę
bylą pagal atsakovų Latvijos įmonės „Air Baltic Corporation" A/S, Latvijos
įmonės „Air Baltic Corporation" filialo Lietuvoje ir oro uosto „Ryga"
atskiruosius skundus dėl Vilniaus apygardos teismo 2008 m. rugsėjo 25 d.
nutarties dalies dėl laikinųjų apsaugos priemonių taikymo civilinėje byloje
Nr. 2-3096-578/2008 pagal ieškovo akcinės bendrovės,,flyLAL-Lithuanian
Airlines" ieškinį atsakovams Latvijos įmonei „Air Baltic Corporation" A/
S, Latvijos įmonės „Air Baltic Corporation" filialui Lietuvoje ir oro uostui
„Ryga" dėl neteisėtų veiksmų nutraukimo ir žalos atlyginimo (tretieji
asmenys byloje - uždaroji akcinė bendrovė,,ŽIA valda", uždaroji akcinė
bendrovė,,Indeco: Investment and Development", bendra Lietuvos-JAV
įmonė uždaroji akcinė bendrovė,,Sanitex", uždaroji akcinė bendrovė,,VA
REALS").
Teisėjų kolegija
n u s t a t ė:
Ieškovas AB „flyLAL-Lithuanian Airlines" kreipėsi į Vilniaus apygardos
teismą su ieškiniu atsakovams Latvijos įmonei „Air Baltic Corporation" A/
S, Latvijos įmonės „Air Baltic Corporation" filialui Lietuvoje ir oro uostui
„Ryga", reikalaudamas pripažinti neteisėtais, prieštaraujančiais Europos
Bendrijos steigimo sutarties 81 ir 82 straipsniams atsakovų Latvijos
įmonės „Air Baltic Corporation" A/S ir oro uosto „Ryga" veiksmus dėl
draudžiamo susitarimo ir piktnaudžiavimo dominuojančia padėtimi, bei
priteisti solidariai iš Latvijos įmonės „Air Baltic Corporation" A/S ir oro
uosto „Ryga" 199 830 000 Lt turtinės žalos atlyginimą.
Kartu su ieškiniu ieškovas taip pat pateikė prašymą dėl įrodymų
užtikrinimo ir laikinųjų apsaugos priemonių taikymo. Prašė neinformuojant
atsakovų, taikyti šias laikinąsias apsaugos priemones:
- areštuoti atsakovo Latvijos įmonės „Air Baltic Corporation" A/S filialui
priklausantį, tiek pas filialą, tiek pas kitus asmenis esantį nekilnojamąjį
ir kilnojamąjį turtą, turtines teises, tokio arešto nepakankant - pinigines
lėšas, esančias visose Latvijos įmonės „Air Baltic Corporation" A/S filialo
Lietuvoje bankų sąskaitose ieškinyje nurodytos sumos dydžio ribose,
uždraudžiant turtą, pinigines lėšas perleisti tretiesiems asmenims bei jais
disponuoti, įskaitant, bet neapsiribojant draudimu turtą parduoti, mainyti,
dovanoti, kitaip perleisti, įkeisti ar kitokiu būdu suvaržyti šį turtą bei iš jo
kylančias teises;
- areštuoti atsakovui Latvijos įmonei „Air Baltic Corporation" A/
S priklausantį, tiek pas atsakovą, tiek pas kitus asmenis esantį
nekilnojamąjį ir kilnojamąjį turtą, turtines teises, tokio arešto
nepakankant pinigines lėšas, esančias visose Latvijos įmonės „Air Baltic
Corporation" A/S banko sąskaitose ieškinyje nurodytos sumos dydžio
ribose, uždraudžiant turtą, pinigines lėšas perleisti tretiesiems asmenims
bei jais disponuoti, įskaitant, bet neapsiribojant draudimu turtą parduoti,
mainyti, dovanoti, kitaip perleisti, įkeisti ar kitokiu būdu suvaržyti šį turtą
bei iš jo kylančias teises;
- areštuoti atsakovui oro uostui „Ryga" priklausantį, tiek pas atsakovą,
tiek pas kitus asmenis esantį nekilnojamąjį ir kilnojamąjį turtą, turtines
teises, jo nepakankant pinigines lėšas, esančias Oro uosto „Ryga" banko
sąskaitose ieškinyje nurodytos sumos dydžio ribose, uždraudžiant
turtą, pinigines lėšas perleisti tretiesiems asmenims bei jais disponuoti,
įskaitant, bet neapsiribojant draudimu turtą parduoti, mainyti, dovanoti,
kitaip perleisti, įkeisti ar kitokiu būdu suvaržyti šį turtą bei iš jo kylančias
teises;
- uždrausti atsakovams Latvijos įmonei „Air Baltic Corporation" A/S,
Latvijos įmonės „Air Baltic Corporation" A/S filialui ir oro uostui „Ryga",
jų vadovams, bet kuriems darbuotojams, bet kokiais veiksmais (veikimu,
neveikimu) vykdyti neteisėtą susitarimą, pagal kurį atsakovui Latvijos
įmonei „Air Baltic Corporation" A/S tarptautiniame oro uoste „Ryga" yra
suteikiamos nuolaidos;
- uždrausti atsakovui oro uostui „Ryga", jų vadovams, bet kuriems
darbuotojams, bet kokiu veiksmu (veikimu, neveikimu) teikti, tęsti
teikimą, leisti naudotis ir pan. atsakovui Latvijos įmonei „Air Baltic
Corporation" A/S, jos filialams bet kuriomis nuolaidomis tarptautiniame
oro uoste „Ryga";
- uždrausti atsakovui Latvijos įmonei „Air Baltic Corporation" A/S, jos
filialams, jų vadovams, bet kuriems darbuotojams, bet kokiais veiksmais
(veikimu, neveikimu) naudotis, priimti, gauti ir pan., bet kurias nuolaidas
iš atsakovo tarptautinio oro uosto „Ryga".
Prašymą dėl laikinųjų apsaugos priemonių taikymo argumentavo tuo, kad
pareikšto ieškinio suma yra didelė, todėl laikinųjų apsaugos priemonių
taikymo atsakovams būtinumas yra preziumuojamas. Ieškovo teigimu,
vertinant finansinius rodiklius, nei atsakovas Latvijos įmonė „Air Baltic
Corporation" A/S, nei atsakovas oro uostas „Ryga" nebūtų finansiškai
pajėgūs įvykdyti ieškovui palankų teismo sprendimą. Taip pat ieškovas
nurodė, kad neteisėti atsakovo Latvijos įmonės „Air Baltic Corporation"
A/S veiksmai naudojantis atsakovo oro uosto „Ryga" suteikiamomis
nuolaidomis tęsiami, nors Latvijos Respublikos konkurencijos taryba 2006
m. lapkričio 22 d. yra priėmusi sprendimą dėl atsakovo Latvijos įmonės
„Air Baltic Corporation" A/S gaunamų neteisėtų nuolaidų ir pažeidžiančių
konkurenciją veiksmų.
Vilniaus apygardos teismas 2008 m. rugsėjo 25 d. nutartimi patenkino
ieškovo prašymą dėl laikinųjų apsaugos priemonių taikymo, tačiau
atmetė prašymą dėl įrodymų užtikrinimo. Prašymą dėl laikinųjų apsaugos
priemonių taikymo teismas nagrinėjo nepranešdamas atsakovams,
remdamasis tuo, kad yra reali grėsmė, jog toks pranešimas sutrukdys
laikinųjų apsaugos priemonių taikymą arba padarys jų taikymą
nebeįmanomą (CPK 148 str. 1 d.). Teismas nurodė, kad tarp šalių yra kilęs
turtinis ginčas, ieškinio suma labai didelė, o tai vertinama kaip grėsmės
ieškovo turtiniams interesams buvimas ir savaime preziumuoja būtinumą
taikyti laikinąsias apsaugos priemones, norint pašalinti tokios grėsmės
buvimą bei išvengti galimo teismo sprendimo neįvykdymo rizikos. Nurodė,
kad nesiėmus laikinųjų apsaugos priemonių, atsakovai jiems priklausantį
turtą gali paslėpti ar perleisti tretiesiems asmenims, įkeisti ar kitaip
apsunkinti, dėl ko teismo sprendimo įvykdymas gali pasunkėti arba
pasidaryti nebeįmanomas. Teismas konstatavo, kad areštavus atsakovų
pinigines lėšas, dėl jų trūkumo gali būti iš esmės sutrikdyta atsakovų
ūkinė veikla, todėl pirmiausia areštavo atsakovų nekilnojamąjį ir/ar
kilnojamąjį turtą bei turtines teises, ir tik nesant ar nepakankant ieškiniui
užtikrinti atsakovų nekilnojamojo ir kilnojamojo turto bei turtinių teisių,
nutarė areštuoti atsakovų pinigines lėšas, neviršijant ieškinio sumos,
uždraudžiant turtą, pinigines lėšas perleisti tretiesiems asmenims bei
jais disponuoti, įskaitant, bet neapsiribojant draudimu turtą parduoti,
mainyti, dovanoti, kitaip perleisti, įkeisti ar kitokiu būdu suvaržyti šį turtą
bei iš jo kylančias teises. Be to, teismas sprendė, kad ieškovo prašymas
uždrausti atsakovams atlikti veiksmus, kuriais galimai yra pažeidžiamos
ieškovo teisės, yra tiesiogiai susijęs su ieškinio reikalavimu pripažinti
neteisėtais, prieštaraujančiais Europos Bendrijos steigimo sutarties 81,
82 straipsniams, atsakovų Latvijos įmonės „Air Baltic Corporation" A/S ir
oro uosto „Ryga" veiksmus dėl draudžiamo susitarimo ir piktnaudžiavimo
dominuojančia padėtimi. Todėl teismas patenkino ieškovo prašymą
ir uždraudė atsakovams Latvijos įmonei „Air Baltic Corporation" A/S,
Latvijos įmonės „Air Baltic Corporation" A/S filialui Lietuvoje ir oro uostui
„Ryga", jų vadovams, bet kuriems darbuotojams, bet kokiais veiksmais
(veikimu, neveikimu) vykdyti susitarimą, pagal kurį atsakovui Latvijos
įmonei „Air Baltic Corporation" A/S tarptautiniame oro uoste „Ryga" yra
suteikiamos nuolaidos, taip pat uždraudė atsakovui oro uostui „Ryga",
jo vadovams, bet kuriems darbuotojams, bet kokiu veiksmu (veikimu,
neveikimu) teikti, tęsti teikimą, leisti naudotis atsakovui Latvijos įmonei
„Air Baltic Corporation" A/S, jos filialams bet kokiomis nuolaidomis
tarptautiniame oro uoste „Ryga", bei uždraudė atsakovui Latvijos įmonei
„Air Baltic Corporation" A/S, jos filialams, jų vadovams, bet kuriems
darbuotojams, bet kokiais veiksmais (veikimu, neveikimu) naudotis,
priimti, gauti bet kokias nuolaidas iš atsakovo tarptautinio oro uosto
„Ryga".
Atskiruoju skundu atsakovas Latvijos įmonės „Air Baltic Corporation"
filialas Lietuvoje prašo panaikinti teismo nutarties dalį dėl laikinųjų
apsaugos priemonių taikymo. Nurodo šiuos motyvus:
•1) teismas nepagrįstai taikė laikinąsias apsaugos priemones apelianto
atžvilgiu, nes Latvijos įmonės „Air Baltic Corporation" filialas Lietuvoje,
nebūdamas juridiniu asmeniu, negali būti šalimi šioje byloje nei procesine,
nei materialine prasme (CPK 38 str. 1 d., 41 str. 1 d., CK 2.33 str. 3 d.,
2.53 str. 1, 2 d.);
•2) atsakovų Latvijos įmonės „Air Baltic Corporation" A/S ir oro uosto
„Ryga" buveinės yra Latvijoje, todėl vadovaujantis 2000 m. gruodžio
22 d. Tarybos Reglamento (EB) Nr. 44/2001 dėl jurisdikcijos ir teismų
sprendimų civilinėse ir komercinėse bylose pripažinimo ir vykdymo
užtikrinimo (toliau - Reglamentas Nr. 44/2001) 2 straipsniu, bylą yra
kompetentingi nagrinėti Latvijos teismai.
Atskiraisiais skundais atsakovai Latvijos įmonė „Air Baltic Corporation" A/
S ir oro uostas „Ryga" prašo pirmosios instancijos teismo nutarties dalį dėl
laikinųjų apsaugos priemonių taikymo panaikinti. Nurodo šiuos motyvus:
•1) skundžiama teismo nutartis nebuvo įteikta apeliantams pagal
Reglamento Nr. 44/2001 reikalavimus, todėl apeliantams nėra žinomas
tikslus jos turinys. Apie šią teismo nutartį apeliantai sužinojo iš Latvijos
įmonės „Air Baltic Corporation" filialo Lietuvoje bei spaudos;
•2) atsakovai yra Latvijos Respublikos juridiniais asmenys, todėl
vadovaujantis Reglamento Nr. 44/2001 2 straipsniu, ginčas turi būti
nagrinėjamas Latvijos teismuose;
•3) Latvijos įmonės „Air Baltic Corporation" filialas Lietuvoje negali
būti atsakovu šioje byloje nei materialine, nei procesine prasme, todėl
Reglamento Nr. 44/2001 6 straipsnio 1 punktas netaikytinas. Europos
Teisingumo Teismo praktikoje yra pripažįstama, jog šia Reglamento Nr.
44/2001 nuostata negalima remtis vien tik siekiant išvengti konkretaus
teismo jurisdikcijos;
•4) nuostoliai, kuriuos ieškovas siekia solidariai prisiteisti iš apeliantų,
kildinami iš pastarųjų sudaryto bendradarbiavimo susitarimo, o ne dėl
Latvijos įmonės „Air Baltic Corporation" filialo Lietuvoje veiksmų, todėl
Reglamento Nr. 44/2001 5 straipsnio 5 punktas netaikytinas. Tam, kad
byla atsakovui būtų keliama jo filialo, agentūros arba kitokio padalinio
veiklos vietos valstybės narės teismuose, ginčas turi būti išimtinai susijęs
su to padalinio veikla, o žala privalo būti tiesioginė tokio padalinio veiklos
pasekmė;
•5) Vilniaus apygardos teismo jurisdikcija negali būti pripažinta remiantis
Reglamento Nr. 44/2001 5 straipsnio 3 punktu, nes ieškovas teigia, kad
būtent apeliantai pažeidė Europos Bendrijos Steigimo sutartį, dėl ko žala
galėjo atsirasti tik Latvijoje. Ieškovas prašo atlyginti žalą, kurią jis teigia
patyręs negautų pajamų forma. Tuo tarpu Reglamentas Nr. 44/2001
nesuteikia teisės pareikšti ieškinį tos valstybės narės, kur ieškovui kilo
netiesioginiai nuostoliai, pasireiškiantys finansinių išteklių sumažėjimu,
teismuose (žr. Europos Teisingumo Teismo sprendimą, priimtą byloje
Dumez France SA and Tracoba SARL v. Hessische Landesbank and others
(bylos Nr. C-220/88));
•6) apeliantui Latvijos įmonei „Air Baltic Corporation" A/S taikytos
nuolaidos nustatytos Latvijos Respublikos Vyriausybės 2006 m. gruodžio
5 d. nutarimu Nr. 991, todėl Latvijos Respublikos teisės aktų teisėtumo
ir pagrįstumo klausimus turi teisę spręsti tik Latvijos teismai. Tuo atveju,
jeigu klausimą dėl Latvijos Respublikos valstybės valdžios institucijų
priimamų teisės aktų teisėtumo ir pagrįstumo išspręstų Lietuvos teismas,
toks teismo sprendimas, remiantis Reglamento Nr. 44/2001 34 straipsniu,
nebūtų pripažįstamas ir vykdomas Latvijoje, kaip prieštaraujantis
valstybės viešajai tvarkai. Be to, uždrausdamas vykdyti susitarimą, pagal
kurį taikomos nuolaidos, teismas faktiškai sustabdė minėto Vyriausybės
nutarimo galiojimą. Tai, kad Lietuvos teismas neturi jurisdikcijos nagrinėti
ieškinį, tiesiogiai patvirtina Europos Bendrijos steigimo sutarties 227
straipsnis, pagal kurį tik Europos Teisingumo Teismas gali vertinti, ar
Latvijos valstybė, priimdama 2006 m. gruodžio 5 d. nutarimą, pažeidė
Europos Bendrijos steigimo sutarties 81 ir 82 straipsnius;
•7) 2006 m. gruodžio 29 d. buvo iškelta administracinė byla dėl
Latvijos Respublikos konkurencijos tarybos sprendimo, kuri yra
nagrinėjama apygardos administraciniame teisme. Tam, kad būtų išvengta
nesuderinamų teismų sprendimų dėl to paties dalyko, Lietuvos teismas
turi atsisakyti nuo jurisdikcijos Latvijos teismų naudai;
•8) pagal faktines bylos aplinkybes, byla yra labiau susijusi su Latvijos
Respublika;
•9) Reglamento Nr. 44/2001 33 straipsnis nustato, kad valstybė narė
gali taikyti laikinąsias apsaugos priemones remdamasi nacionaline teise,
nors, vadovaujantis šiuo Reglamentu, kitos valstybės narės teismai yra
kompetentingi nagrinėti bylą iš esmės, tačiau Europos Teisingumo Teismas
yra išaiškinęs tam tikras minėtos nuostatos taikymo sąlygas, tai yra,
kad laikinųjų apsaugos priemonių taikymas priklauso taip pat ir nuo
tiesioginio ryšio tarp laikinųjų apsaugos priemonių dalyko ir valstybės
narės, kurios teismams pateikiamas prašymas dėl laikinųjų apsaugos
priemonių taikymo, teritorinio teismingumo;
•10) Europos Sąjungos teisėje yra laikomasi nuostatos, kad teisėjas, prieš
taikydamas laikinąsias apsaugos priemones, privalo įvertinti prašymo
teisinius ir faktinius argumentus, kurie turi būti pakankami, kad prima
facie patvirtintų, jog ieškinys bus patenkintas. Be to, pagal Europos
Tarybos Ministrų Kabineto Rekomendaciją Nr. R(89)8 dėl laikinosios
teisminės apsaugos administracinėse bylose, laikinosios apsaugos
priemonės gali būti taikomos tik tuo atveju, kai yra prima facie argumentų
dėl skundžiamo akto galiojimo;
•11) ieškovo nurodytas nuostolių apskaičiavimas yra nepagrįstas,
neatitinka ekonominių kriterijų;
•12) taikydamas laikinąsias apsaugos priemones, teismas neatsižvelgė
į tai, kad 2002 m. gruodžio 16 d. Tarybos Reglamentas (EB) Nr.
1/2003,,Dėl konkurencijos taisyklių, nustatytų Sutarties 81 ir 82
straipsniuose, įgyvendinimo" tiesiogiai reglamentuoja laikinųjų apsaugos
priemonių taikymą dėl konkurencijos taisyklių, numatytų Europos
Bendrijos steigimo sutarties 81 ir 82 straipsniuose, pažeidimo. Europos
Teisingumo Teismo praktikoje laikomasi nuostatos, kad laikinosios
apsaugos priemonės dėl konkurencijos taisyklių, numatytų Europos
Bendrijos steigimo sutarties 81 ir 82 straipsniuose, įgyvendinimo,
taikomos tik išimtiniais atvejais, kai yra akivaizdus konkurencijos teisės
pažeidimas ir dėl to patiriama didelė ir nepateisinama žala;
•13) apeliantai yra finansiškai pajėgūs atlyginti nuostolius, jeigu būtų
priimtas ieškovui palankus teismo sprendimas, todėl nėra pagrindo
taikyti laikinąsias apsaugos priemones. Tai, kad didžiosios dalies atsakovo
Latvijos įmonės „Air Baltic Corporation" A/S įstatinio kapitalo savininkas
ir atsakovo oro uosto,,Ryga" savininkas yra Latvijos Respublika, užtikrina
galimų nuostolių kompensavimą;
•14) teismo nutartis neatitinka formuojamos teismų praktikos tokio
pobūdžio bylose. Teismo išvada, jog didelė ieškinio suma pati savaime
pateisina laikinųjų apsaugos priemonių taikymą, prieštarauja nacionalinei
teismų praktikai, Be to, turto arešto mastas - 599 490 000 Lt akivaizdžiai
prieštarauja ekonomiškumo ir proporcingumo principams ir gali reikšti bet
kurio subjekto neteisėtą sužlugdymą;
•15) nėra jokių įrodymų, patvirtinančių, jog apeliantai ėmėsi ar ketina
imtis kokių nors veiksmų, kurie galėtų pabloginti jų finansinę padėtį,
siekiant išvengti teismo sprendimo įvykdymo;
•16) teismo pritaikyta laikinoji apsaugos priemonė - uždraudimas oro
uostui „Ryga" taikyti nuolaidas Latvijos įmonei „Air Baltic Corporation"
A/S iš esmės atitinka vieną iš ieškinio reikalavimų, todėl tokia laikinoji
apsaugos priemonė neatitinka jos taikymo tikslo, o jos netaikymas
neapsunkintų ir nepadarytų neįmanomu galimai ieškovui palankaus
teismo sprendimo;
•17) teismų praktikoje laikomasi nuostatos, kad negali būti taikomos
tokios laikinosios apsaugos priemonės, kurios prieštarauja viešajam
interesui. Šioje byloje pritaikytos laikinosios apsaugos priemonės ne tik
iš esmės suvaržo apelianto Latvijos įmonės „Air Baltic Corporation" A/
S veiklą, bet taip pat asmenų teises įsigyti pigesnius aviabilietus, bei
paneigia Lietuvos siekį sukurti konkurencingą transporto sistemą. Be
to, tokio masto laikinųjų apsaugos priemonių taikymas iš esmės kenkia
Lietuvos Respublikos ir Latvijos Respublikos santykiams;
•18) taikydamas laikinąsias apsaugos priemones, pirmosios instancijos
teismas neatsižvelgė į atsakovų interesus ir galimas šių priemonių
taikymo pasekmes. Be to, šių priemonių taikymu buvo pažeista Lietuvos
Respublikos, Estijos Respublikos ir Latvijos Respublikos sutartis,,Dėl
teisinės pagalbos ir teisinių santykių";
•19) ieškovas nepateikė jokių įrodymų, kad atsakovai ketina imtis
konkrečių veiksmų, siekdami paslėpti, perleisti, įkeisti ar kitaip apsunkinti
turimą turtą, todėl teismas, vadovaudamasis CPK 148 straipsnio pirmąja
dalimi, turėjo apie laikinųjų apsaugos priemonių taikymą pranešti
atsakovams. Be to, teismo pareigą pranešti atsakovams apie laikinųjų
apsaugos priemonių taikymą suponuoja ir tai, kad Latvijos įmonė „Air
Baltic Corporation" A/S yra užsienio subjektas, kurio 52 proc. akcininkas
yra Latvijos valstybė, ieškinys yra grindžiamas Europos Bendrijos
Steigimo sutarties 81 ir 82 straipsniais dėl Europos Sąjungos valstybių
bendrosios rinkos pažeidimo, teismo nutartis dėl laikinųjų apsaugos
priemonių taikymo turės būti vykdoma Latvijoje, o pritaikytos laikinosios
apsaugos priemonės yra didelio masto;
•20) atsižvelgiant į bylos aplinkybes, didelę ieškinio sumą, bylos pobūdį,
teismas turėjo paprašyti atsakovų nuostolių atlyginimo užtikrinimo (CPK
147 str. 1 d.);
•21) nepranešimu atsakovams apie civilinės bylos iškėlimą buvo pažeistas
Lietuvos Respublikos Vyriausybės ir Latvijos Respublikos Vyriausybės
sutarties,,Dėl investicijų skatinimo ir apsaugos" 3 straipsnio pirmasis
punktas, numatantis, kad kiekviena susitarimo šalių užtikrina sąžiningą ir
vienodą elgesį su kitos susitariančios šalies investuotoju;
•22) vadovaujantis Europos Komisijos ir Europos Teisingumo Teismo
praktika, įmonė, pažeidusi Europos Bendrijos Steigimo sutarties 81 ir
82 straipsnius, yra atleista nuo trečiųjų asmenų reikalavimų atlyginti
žalą, atsiradusią dėl šio pažeidimo, jeigu pažeidimas įvykdytas įmonei
įgyvendinant privalomus teisės aktus. Nuolaidos apeliantui Latvijos
įmonei „Air Baltic Corporation" A/S buvo teikiamos vadovaujantis teisės
aktais, todėl nei šiai įmonei, nei oro uostui,,Ryga" negali būti reiškiamas
reikalavimas dėl nuostolių atlyginimo, o kartu ir taikomos laikinosios
apsaugos priemonės.
Atsiliepime į atskiruosius skundus ieškovas prašo teismo nutartį palikti
nepakeistą. Nurodo šiuos motyvus:
•1) ieškovas turi teisę ir pareigą apibrėžti ieškinio pagrindą ir dalyką bei
nustatyti atsakovų ratą (CPK 111 str. 2 d. 2 p., 135 str. 1 d.). Netinkamo
atsakovo klausimą teismas gali išspręsti tik bylos nagrinėjimo metu ir
tik nustatęs, kad ieškinys pareikštas ne tam asmeniui, kuris turi pagal
ieškinį atsakyti (CPK 45 str.). Tuo tarpu taikant laikinąsias apsaugos
priemones byla nenagrinėjama iš esmės ir atsakovo tinkamumo klausimas
nesprendžiamas. Todėl laikinosios apsaugos priemonės atsakovui Latvijos
įmonės „Air Baltic Corporation" filialui Lietuvoje taikytos pagrįstai;
•2) Latvijos įmonės „Air Baltic Corporation" filialo Lietuvoje savarankišką
civilinį procesinį veiksnumą patvirtina filialo direktoriaus pasirašytas ir
teismo priimtas atskirasis skundas, o taip pat tai, kad Vilniaus apygardos
teismui buvo pateiktas pastarojo sudarytas atstovavimo susitarimas su
advokatų kontora,,Sorainen ir partneriai" dėl atstovavimo šioje byloje.
Be to, filialo nuostatai patvirtina, kad atsakovas ne tik valdo jam patikėtą
turtą, bet ir įgyja turtines ir asmenines neturtines teises ir prievoles (1.3
p.), turi sąskaitas Lietuvos bankuose (1.6 p.), turi teisę pirkti ir kitokiu
būdu įsigyti turtą, realizuoti prekes, atlikti importo-eksporto operacijas,
turėti sąskaitas bankuose ir disponuoti jose esančiomis lėšomis, sudaryti
sandorius ir juos vykdyti (4.1.4-4.1.8 p.);
•3) apeliantų argumentai dėl procesinių dokumentų įteikimo neturi
reikšmės nutarties dėl laikinųjų apsaugos priemonių taikymo teisėtumui
ir pagrįstumui, yra formalūs ir nesukuria jokių neigiamų pasekmių
apeliantams, pasinaudojusiems apeliacijos teise;
•4) teismas, spręsdamas klausimą dėl laikinųjų apsaugos priemonių
taikymo, neturi pagrindo spręsti ginčo teismingumo klausimo. Be to, ginčo
teismingumo klausimas šioje byloje jau yra išspręstas;
•5) pagal Reglamento Nr. 44/2001 5 straipsnio 3 punktą ginčas yra
nagrinėtinas Lietuvos teismuose, nes atsakovų neteisėti veiksmai -
Europos Bendrijos Steigimo sutarties 82 straipsnio ir Konkurencijos
įstatymo 9 straipsnio pažeidimai, buvo įvykdyti Lietuvoje, kadangi būtent
Vilniaus oro uoste atsakovai taikė nesąžiningas kainas ir būtent Lietuvoje
Lietuvos nacionalinis vežėjas dėl to patyrė žalą. Draudžiamas susitarimas
apribojo faktišką ir potencialią konkurenciją Vilniaus tarptautiniame
oro uoste, dėl ko Lietuvos nacionalinis vežėjas patyrė žalą Vilniaus
tarptautinio oro uosto rinkoje;
•6) Vilniaus apygardos teismas turi jurisdikciją pagal Reglamento Nr.
44/2001 5 straipsnio 5 punktą. Latvijos įmonės „Air Baltic Corporation"
filialo Lietuvoje įstatų 4.1.3 punkte nurodyta, kad filialas steigėjo vardu
turi teisę nustatyti produkcijos, teikiamų paslaugų ir kitų išteklių kainas.
Šiuo atveju neteisėti atsakovų Latvijos įmonės „Air Baltic Corporation" A/S
ir jos filialo Lietuvoje veiksmai, be kita ko, pasireiškė ir nesąžiningų kainų
taikymu skrydžiams Vilniaus oro uosto rinkoje, todėl ginčas yra kilęs iš
filialo veiklos;
•7) Vilniaus apygardos teismas turi jurisdikciją pagal Reglamento Nr.
44/2001 6 straipsnio 1 punktą;
•8) vadovaujantis Reglamento Nr. 44/2001 31 straipsnio nuostatomis,
Vilniaus apygardos teismo kompetencija nagrinėti klausimą dėl laikinųjų
apsaugos priemonių taikymo nepriklauso nuo to, ar Vilniaus apygardos
teismas turi jurisdikciją pagrindiniam bylos klausimui nagrinėti;
•9) atsakovai nepateikė įrodymų, paneigiančių teismų praktikoje
pripažįstamą prezumpciją dėl laikinųjų apsaugos priemonių taikymo
būtinumo esant didelės sumos turtiniam ginčui, o taip pat neįrodė
finansinio pajėgumo ieškinio reikalavimams patenkinti palankaus ieškovui
teismo sprendimo priėmimo atveju;
•10) prevencinių laikinųjų apsaugos priemonių taikymas yra teisėtas
ir leidžiamas, kai siekiama užkirsti kelią tolimesniam asmens teisių
pažeidimui bei žalos padidėjimui, taip pat ir naujo teisinio ginčo tarp šalių
kilimui, todėl atmestinas apeliantų argumentas, kad teismo pritaikytas
draudimas neužtikrina galimai ieškovui palankaus teismo sprendimo
įvykdymo;
•11) nepranešdamas apie laikinųjų apsaugos priemonių taikymą
atsakovams, teismas nepažeidė proceso teisės normų, nes teismų
praktikoje yra pripažįstama, kad didelė ginčo suma yra pakankamas
pagrindas nagrinėti tokį prašymą nepranešant atsakovams. Be to,
atsakovai, neatsižvelgdami į Latvijos Respublikos konkurencijos tarybos
sprendimą, kuriuo atsakovų susitarimas dėl nuolaidų buvo pripažintas
neteisėtu, toliau vykdo šį susitarimą, dėl ko yra reali grėsmė, jog toks
piktavališkas atsakovų elgesys sukelia pagrįstas prielaidas manyti, jog
atsakovai stengsis išvengti taikytinų laikinųjų apsaugos priemonių ar
padaryti jų taikymą neįmanomą;
•12) įstatymas nenumato teismo pareigos reikalauti nuostolių atlyginimo
užtikrinimo, o atsakovai tokio prašymo nereiškė, todėl nepagrįstas
apeliantų argumentas dėl proporcingumo principo pažeidimo.
Atsiliepime į atskiruosius skundus tretysis asmuo AB,,VA REALS" prašo
teismo nutartį palikti nepakeistą. Nurodo šiuos motyvus:
•1) laikinosios apsaugos priemonės nėra ieškovo pažeistų teisių gynimo
būdas, todėl jos gali būti taikomos apie tai nepranešant atsakovui, kai yra
reali grėsmė, jog toks pranešimas sutrukdys laikinųjų apsaugos priemonių
taikymą arba padarys jų taikymą neįmanomą (CPK 148 str. 1 d.). Be
to, tais atvejais, kai teismo nutartimi laikinosios apsaugos priemonės
yra taikomos nepranešant apie tai atsakovui, įstatymas neužkerta kelio
paduoti atskirąjį skundą dėl tokios teismo nutarties. Nutarties dėl laikinųjų
apsaugos priemonių taikymo įteikimo atsakovui faktas ir momentas neturi
įtakos tokios nutarties priėmimo metu buvusių aplinkybių vertinimui ir
nutarties teisėtumui;
•2) teismas, spręsdamas laikinųjų apsaugos priemonių taikymo
klausimą, neturėjo pareigos spręsti ginčo teismingumo klausimo, nes
laikinosios apsaugos priemonės nėra teisių gynimo būdas, o tik preliminari
procesinė priemonė ieškovo materialiniams reikalavimams užtikrinti.
Be to, Reglamento Nr. 44/2001 31 straipsnis spręsti laikinųjų apsaugos
priemonių taikymo klausimus suteikia teisę ir Europos Sąjungos valstybės
narės teismui, kuris pagal teismingumo taisykles nėra kompetentingas
spręsti ginčo iš esmės;
•3) pagal CK 2.53 straipsnio antrosios dalies nuostatas juridinis asmuo
atsako pagal filialo prievoles ir filialas atsako pagal juridinio asmens
prievoles. Atsakovas Latvijos įmonė „Air Baltic Corporation" A/S savo
veiklą Lietuvoje vykdo per struktūrinį padalinį - filialą. Kadangi atsakovo
Latvijos įmonės „Air Baltic Corporation" filialo Lietuvoje civilinis teisnumas
yra nustatomas pagal Lietuvos Respublikos teisę (CK 1.19 str. 3 d.), tai jo
civilinei atsakomybei taikoma CK 2.53 straipsnio antrosios dalies norma.
Tai yra pagrindas privalomajam bendrininkavimui (CPK 43 str. 1 d. 1 p.);
•4) skundžiama nutartimi laikinosios apsaugos priemonės yra pritaikytos
ir Latvijos įmonės „Air Baltic Corporation" filialo Lietuvoje atžvilgiu,
areštuojant jam priklausantį turtą, uždraudžiant vykdyti tarp atsakovų
sudarytą susitarimą dėl nuolaidų taikymo ir naudojimosi jomis, todėl šios
priemonės yra susiję su teismo vietos valstybe ir pirmosios instancijos
teismas neturėjo pagrindo atsisakyti jas taikyti remiantis Reglamento Nr.
44/2001 31 straipsniu;
•5) tarp šalių kilęs ginčas yra teismingas Lietuvos Respublikos teismams,
atsižvelgiant į civilinės teisės pažeidimu ieškovui žalą sukėlusio įvykio
atsiradimo vietą (Tarybos Reglamento Nr. 44/2001 5 str. 3 p.), nes
reikalaujama priteisti žala yra atsiradusi ieškovo ir atsakovo iš/į tarptautinį
Vilniaus oro uostą vykdomų skrydžių konkrečių maršrutų geografinėse
rinkose. Taikant lex fori principą, ginčą nagrinėti kompetentingas teismas
nustatomas pagal CPK taisykles (CPK 27 str. 1 p., 29 str.);
•6) apeliantai atskiruosiuose skunduose nepaneigia grėsmės, jog
byloje pareikšti reikalavimai, jeigu ieškinys būtų patenkintas, gali būti
neįvykdyti nesiėmus laikinųjų apsaugos priemonių. Vien tas faktas, kad
Latvijos valstybė dalyvauja valdant atsakovą Latvijos įmonė „Air Baltic
Corporation" A/S ir valdo atsakovą oro uostą,,Ryga", nėra lemiamas
sprendžiant laikinųjų apsaugos priemonių taikymo klausimą;
•7) teismo nustatytu draudimu vykdyti atsakovų sudarytą susitarimą dėl
nuolaidų taikymo tarptautiniame Rygos oro uoste kartu yra apribojama
galimybė atsakovui Latvijos įmonei „Air Baltic Corporation" A/S taikyti
nesąžiningas kainas iš tarptautinio Vilniaus oro uosto vykdomiems
skrydžiams, bei didinti ieškovo nuostolius;
•8) byloje pritaikytos laikinosios apsaugos priemonės yra susijusios su
ieškinio reikalavimais, nes byloje yra reiškiamas turtinis reikalavimas dėl
nuostolių atlyginimo, kuris yra susijęs su kita pirmosios instancijos teismo
pritaikyta laikinosios apsaugos priemone - uždraudimu teikti ir naudotis
nuolaidomis, nustatytomis atsakovų susitarimu;
•9) apeliacinės instancijos teismas nėra kompetentingas spręsti
klausimus dėl atsakovų atleidimo nuo reikalavimų atlyginti trečiųjų
asmenų patirtą žalą, jeigu Europos Bendrijos Steigimo sutarties 81 ir 82
straipsnių pažeidimai yra įvykdyti ūkio subjektui įgyvendinant privalomus
nacionalinės teisės aktus, o taip pat dėl galutinio teismo sprendimo
pripažinimo ir vykdymo Latvijos Respublikoje;
•10) grėsmę ieškovui galimai palankaus teismo sprendimo įvykdymu
lemia labai didelė ieškinio suma. Todėl laikinųjų apsaugos priemonių
klausimas teismo pagrįstai buvo išspręstas atsakovams nedalyvaujant
(CPK 148 str. 1 d.);
•11) teismas neprivalėjo taikyti nuostolių, galimų dėl laikinųjų apsaugos
priemonių taikymo, atlyginimo užtikrinimo pagal CPK 147 straipsnio
nuostatas, nes nei vienas iš atsakovų iki skundžiamos teismo nutarties
priėmimo prašymo dėl galimų patirti nuostolių atlyginimo užtikrinimo nėra
pareiškęs.
Atsiliepimuose į atskiruosius skundus tretysis asmuo UAB,,Indeco:
Investment and Development" ir tretysis asmuo AB,,ŽIA valda" prašo
teismo nutartį palikti nepakeistą. Nurodo šiuos motyvus:
•1) atsakovo Latvijos įmonės „Air Baltic Corporation" filialo Lietuvoje
argumentai dėl to, kad jis negali būti atsakovu byloje, yra netinkamo
atsakovo klausimas, kuris teismo gali būti išspręstas tik bylos nagrinėjimo
iš esmės metu ir tik nustačius, jog ieškinys pareikštas ne tam asmeniui,
kuri turi pagal ieškinį atsakyti (CPK 45 str.). Sprendžiant laikinųjų
apsaugos priemonių taikymo klausimą, byla nenagrinėjama iš esmės
ir ieškinio reikalavimai nesprendžiami (CPK 45, 144, 148 str.). Be to,
atskirojo skundo ir atstovavimo susitarimo su advokatų kontora pateikimu
Latvijos įmonės „Air Baltic Corporation" filialas Lietuvoje pats patvirtino
savo savarankišką civilinį procesinį veiksnumą;
•2) teismas, spręsdamas klausimą dėl laikinųjų apsaugos priemonių
taikymo, neturi pareigos spręsti, ar ginčas yra teismingas tam teismui,
juo labiau, kad ginčo teismingumo klausimą teismas jau yra išsprendęs
priimdamas ieškinį (CPK 137 str. 1 d., 2 d. 2 p.);
•3) atsakovai nepateikė įrodymų, jog teismas netinkamai įvertino, kad
tarp šalių kilęs turtinis ginčas ir ieškinio suma yra labai didelė, todėl
nepaneigė teismų praktikoje pripažįstamos prezumpcijos taikymo šioje
byloje. Taip pat atsakovai nepateikė įrodymų, jog jų turimas turtas yra
pakankamas ieškinio reikalavimams įvykdyti jų patenkinimo atveju;
•4) skundžiama nutartimi nustatyto draudimo teikti ir gauti nuolaidas
pagal draudžiamą susitarimą panaikinimas apsunkintų ieškovo byloje
pareikštų reikalavimų patenkinimą, nes nuostoliai nebūtų mažinami, o
nuolat didėtų;
•5) laikinosios apsaugos priemonės yra susijusios su ieškinio
reikalavimais, pritaikytos ieškinio reikalavimų ribose, parinktos
vadovaujantis ekonomiškumo ir lygiateisiškumo principais;
•6) grėsmę ieškovui galimai palankaus teismo sprendimo įvykdymui lemia
labai didelė ieškinio suma, todėl laikinųjų apsaugos priemonių taikymo
klausimas teismo pagrįstai buvo išspręstas nepanešant atsakovams;
•7) apeliantų argumentas dėl nuostolių atlyginimo užtikrinimo instituto
taikymo šioje byloje nepagrįstas, nes nuostolių atlyginimo užtikrinimą
teismas gali taikyti tik gavęs tokį atsakovo prašymą.
Atskirieji skundai tenkintini iš dalies.
Bylos nagrinėjimo apeliacine tvarka ribas sudaro apeliacinio (-ių)
(atskirojo (-ųjų)) skundo (-ų) faktinis ir teisinis pagrindas bei absoliučių
sprendimo (nutarties) negaliojimo pagrindų patikrinimas (CPK 320
str. 1 d., 338 str.). Apeliacinės instancijos teismas tikrina apskųstos
teismo sprendimo (nutarties) dalies teisėtumą ir pagrįstumą ir analizuoja
apeliaciniame (-iuose) (atskirajame (-uosiuose)) skunde (-uose)
nurodytus argumentus, išskyrus įstatyme numatytas išimtis. Absoliučių
skundžiamos pirmosios instancijos teismo nutarties negaliojimo pagrindų
apeliacinės instancijos teismas nenustatė (CPK 329, 338 str.).
Nagrinėjama byla turi užsienio (tarptautinį) elementą, kadangi atsakovais
šioje byloje yra patraukti užsienio juridiniai asmenys - Latvijos įmonė
„Air Baltic Corporation" A/S ir oro uostas „Ryga". Šiems atsakovams
yra reiškiamas reikalavimas atlyginti 199 830 000 Lt dydžio turtinę
žalą, kurią ieškovas kildina iš atsakovų Latvijos įmonės „Air Baltic
Corporation" A/S ir oro uosto „Ryga" veiksmų, konkrečiai, Europos
Bendrijos steigimo sutarties 81 ir 82 straipsniams prieštaraujančio
atsakovų susitarimo ir piktnaudžiavimo dominuojančia padėtimi, kartu
reikšdamas reikalavimą pripažinti neteisėtais, prieštaraujančiais Europos
Bendrijos steigimo sutarties 81 ir 82 straipsniams atsakovų Latvijos
įmonės „Air Baltic Corporation" A/S ir oro uosto „Ryga" veiksmus,
susijusius su draudžiamu susitarimu ir piktnaudžiavimu dominuojančia
padėtimi. Kaip matyti iš ieškinio turinio, juo reiškiamas reikalavimas dėl
žalos atlyginimo yra motyvuojamas tuo, kad atsakovo Latvijos įmonės „Air
Baltic Corporation" A/S dominavimas Rygos tarptautinio oro uosto rinkoje
dėl čia jam teikiamų nuolaidų veiksmingai riboja konkurenciją Vilniaus
tarptautinio oro uosto rinkoje, kurioje atsakovas Latvijos įmonė „Air Baltic
Corporation" A/S, ieškovo manymu, taiko nepagrįstai mažas skrydžių
kainas, dėl ko ieškovas ir patiria prašomus atlyginti nuostolius.
Užsienio (tarptautinio) elemento civilinėje byloje buvimas lemia tam
tikrus proceso teisės taikymo ypatumus. Tarptautinį civilinį procesą
reglamentuoja ne tik nacionalinė teisė, bet ir dvišalės bei daugiašalės
valstybių sutartys. CPK 780 straipsnyje nustatyta taisyklė, kad CPK
nuostatos taikomos, jeigu tarptautinė sutartis, kurios dalyvė yra Lietuvos
Respublika, atitinkamų santykių nereglamentuoja kitaip. Be to, Lietuvos
Respublika, kaip ir Latvijos Respublika, daugiašalės sutarties pagrindu
2004 m. gegužės 1 d. tapo Europos Sąjungos nare. Europos Sąjungos
institucijos bendriems siekiams įgyvendinti pagal konvenciniu pagrindu
nustatytą kompetenciją išleidžia įvairius teisės aktus, todėl tarptautinio
civilinio proceso šaltinis sprendžiant ginčus tarp šalių, kurios yra Europos
Sąjungos valstybių narių subjektai, yra ir Europos Sąjungos teisės
aktai. Šioje byloje aktualūs Europos Sąjungos teisės aktai yra: Europos
Bendrijos Steigimo Sutartis kaip pirminės Europos Sąjungos teisės šaltinis
ir antrinės Europos Sąjungos teisės šaltiniai, tai yra Tarybos Reglamentas
(EB) Nr. 44/2001 „Dėl jurisdikcijos ir teismo sprendimų civilinėse ir
komercinėse bylose pripažinimo bei vykdymo užtikrinimo" (toliau -
Reglamentas Nr. 44/2001) ir 2002 m. gruodžio 16 d. Tarybos Reglamentas
(EB) Nr. 1/2003 dėl konkurencijos taisyklių, nustatytų Sutarties 81 ir 82
straipsniuose, įgyvendinimo (toliau - Reglamentas Nr. 1/2003).
Dėl bylos teismingumo
CPK 782 straipsnyje yra nustatyta, kad bylą nagrinėjantis teismas
privalo savo iniciatyva patikrinti, ar byla teisminga Lietuvos Respublikos
teismams. Pabrėžtina, kad Reglamentas Nr. 44/2001 taip pat reikalauja,
kad teismas savo jurisdikciją tikrintų ex officio. Reglamente Nr. 44/2001
yra įtvirtintas bendras siekis, kad Europos Sąjungos valstybių teismų
jurisdikciją reglamentuotų privalomas ir tiesiogiai taikomas Bendrijos
teisės aktas. Reglamento Nr. 44/2001 įžanginės dalies 12 punkte
pabrėžiama, jog jurisdikcija turėtų būti nustatoma ne tik pagal atsakovo
gyvenamąją vietą, bet ir pagal kitą, alternatyvų, jurisdikcijos pagrindą,
atsižvelgiant į glaudų ryšį tarp teismo ir bylos arba siekiant padėti
tinkamai vykdyti teisingumą. Tiek Lietuvos Respublika, tiek Latvijos
Respublika yra Europos Sąjungos narės, todėl sprendžiant bylos, turinčios
tarptautinį elementą, teismingumo klausimą, taikytinos Reglamento Nr.
44/2001 nuostatos.
Reglamentas Nr. 44/2001 nustato bendrojo, alternatyvaus, specialiojo,
išimtinio, kelių tarpusavyje susijusių bylų ir sutartinio teismingumo
taisykles. Reglamento Nr. 44/2001 2 straipsnyje yra įtvirtintas bendrasis
principas, kad byla teisminga atsakovo nuolatinės gyvenamosios vietos
valstybės teismams. Valstybėje narėje nuolat gyvenantiems asmenims
bylos gali būti keliamos kitos valstybės narės teismuose tik pagal
Reglamento Nr. 44/2001 II skyriaus 2-7 skirsniuose nustatytas taisykles
(Reglamento Nr. 44/2001 3 str.).
Dėl Reglamento Nr. 44/2001 5 straipsnio 5 punkto taikymo
Reglamento Nr. 44/2001 2 skirsnis reglamentuoja specialią jurisdikciją,
suteikiančią valstybės narės teismui kompetenciją nagrinėti tam tikrų
kategorijų bylas, kuriose atsakovo nuolatinė gyvenamoji vieta yra kitoje
valstybėje narėje. Reglamento Nr. 44/2001 5 straipsnio 5 punkte yra
įtvirtinta viena iš alternatyvaus teismingumo taisyklių, kuri numato,
jog bylos dėl ginčo, susijusio su filialo, agentūros arba kitokio įmonės
padalinio veikla, gali būti nagrinėjamos vietos, kurioje veikia toks filialas,
agentūra arba kitoks įmonės padalinys, teismuose. Taigi ta aplinkybė,
kad Lietuvos Respublikoje veikia čia įregistruotas Latvijos įmonės „Air
Baltic Corporation" A/S filialas, yra svarbi sprendžiant byloje kilusio ginčo
teismingumo klausimą.
Europos Teisingumo Teismas byloje Somafer SA v. Saar-Ferngas AG (Nr.
C-33/78) išaiškino, jog,,filialo, agentūros arba kitokio įmonės padalinio
samprata reiškia verslo vietą, pasižyminčią pastovumu, kaip, pavyzdžiui,
pagrindinės įmonės išplėtimas, turinčią valdymo aparatą ir esančią
materialiai aprūpinta vystyti verslą su trečiaisiais asmenimis tokiu būdu,
kad pastarieji, nors ir žinodami egzistuojant teisiniam ryšiui su pagrindine
įmone, kurios vadovas yra užsienyje, neprivalo tvarkyti verslo reikalus
tiesiogiai su pagrindine įmone, o gali vykdyti verslą jo išplėtimo vietoje".
Iš byloje esančių Latvijos įmonės „Air Baltic Corporation" filialo Lietuvoje
nuostatų matyti, kad filialas valdo steigėjo jam patikėtą turtą, įgyja
turtines bei asmenines neturtines teises ir prievoles steigėjo suteiktų
įgaliojimų ribose (1.3 p.). Filialui vadovauja vadovas, kurį skiria ir atšaukia
steigėjas (5.1 p.). Pagrindinis filialo veiklos tikslas - vykdyti steigėjo
steigiamuosiuose dokumentuose numatytą veiklą, siekti pelno efektyviai
ir produktyviai vystant komercinę-ūkinę veiklą (2.1 p.). Filialo veiklos
objektas yra tarptautinis keleivių, krovinių ir pašto gabenimas oru (3.1
p.). Vykdydamas šią veiklą, filialas turi teisę užmegzti ekonominius bei
prekybinius santykius su vidaus ir užsienio partneriais, plėtoti komercinę
veiklą (4.1.2 p.), nustatyti savo produkcijos, teikiamų paslaugų ir kitų
išteklių kainas, įkainius ir tarifus (4.1.3 p.), sudaryti sandorius ir juos
vykdyti pagal nuostatuose ir kituose dokumentuose suteiktus įgaliojimus,
siekdamas nuostatuose numatytų tikslų ir vykdydamas nuostatuose
numatytą veiklą (4.1.8 p.). Taigi Latvijos Respublikos įmonės Air Baltic
Corporation A/S veiklą, susijusią su tarptautiniu keleivių, krovinių ir pašto
gabenimu oru, Lietuvoje vykdo šios įmonės filialas. Jis ir yra įsteigtas
šiuo tikslu. Turėdamas įgaliojimus nustatyti savo produkcijos, teikiamų
paslaugų ir kitų išteklių kainas, įkainius ir tarifus, Latvijos įmonės „Air
Baltic Corporation" filialas Lietuvoje konkuruoja su ieškovu, teikiančiu
analogiškas paslaugas toje pačioje teritorijoje - Vilniaus tarptautinio oro
uosto rinkoje. Kaip matyti iš ieškinio pareiškimo, ieškovas būtent ir prašo
atlyginti nuostolius, susidariusius vykdant nesąžiningos konkurencijos
veiksmus Vilniaus tarptautinio oro uosto rinkoje. Todėl nekyla abejonių,
kad nagrinėjamoje byloje kilęs ginčas yra susijęs būtent su Latvijos
įmonės „Air Baltic Corporation" filialo Lietuvoje veikla. Suprantama,
kad filialas teises ir pareigas visuomet įgyja juridinio asmens vardu
ir interesais, jis veikia juridinio asmens organų nustatytų įgaliojimų
ribose. Todėl pripažinus, kad filialas dėl savo tiesioginės veiklos negali
padaryti žalos kitiems asmenims, nes įgyvendindamas juridinio asmens
teisnumą, visada veikia jo vardu, tai reikštų, jog Reglamento Nr. 44/2001
5 straipsnio 5 punkte įtvirtinta specialiosios jurisdikcijos taisyklė niekada
negali būti taikoma. Toks besąlyginis filialo, agentūros arba kitokio įmonės
padalinio buveinės vietos teismo jurisdikcijos kvestionavimas ne tik
paneigtų Reglamente išdėstytų specialiųjų teismingumo taisyklių esmę,
bet leistų nesąžiningai, be pagrindo siekti išvengti filialo vietos valstybės
teismo jurisdikcijos, reikalaujant perkelti ginčą į pagrindinės įmonės
buveinės vietos teismą.
Dėl Reglamento Nr. 44/2001 5 straipsnio 3 punkto taikymo
Ieškovas AB „flyLAL-Lithuanian Airlines" nagrinėjamoje byloje pareikštu
ieškiniu prašo atlyginti nuostolius, kuriuos jis patiria Vilniaus tarptautinio
oro uosto geografinėje rinkoje dėl nesąžiningos konkurencijos veiksmų.
Todėl, atsižvelgiant į ginčo pobūdį, šiuo atveju bylos teismingumui
nustatyti taikytina taip pat ir kita Reglamente Nr. 44/2001 įtvirtinta
alternatyvaus teismingumo taisyklė, numatanti, kad valstybėje narėje
nuolat gyvenančiam asmeniui kitoje valstybėje narėje byla dėl civilinės
teisės pažeidimų, delikto arba kvazidelikto gali būti iškelta vietos, kurioje
įvyko žalą sukėlęs įvykis ar jis gali įvykti, teisme (Reglamento Nr. 44/2001
5 str. 3 p.). Europos Teisingumo Teismas sprendime, priimtame byloje
Handelskwekerij G. J. Bier BV v. Mines de potasse d‘Alsace SA (bylos Nr.
21/76), išaiškino, jog ši nuostata turi būti suprantama kaip apimanti tiek
vietą, kurioje atsirado žala, tiek ir ją sukėlusio įvykio vietą. Neigdamas
šios specialiosios jurisdikcijos taisyklės taikymo galimybę, atsakovas
Latvijos įmonė „Air Baltic Corporation" A/S atskirajame skunde remiasi
Europos Teisingumo Teismo jurisprudencija, kurioje, atsakovo nuomone,
laikomasi nuostatos, jog Reglamentas nesuteikia teisės ieškovui pareikšti
ieškinį tos valstybės narės, kurioje jam kilo netiesioginiai nuostoliai,
pasireiškiantys finansinių išteklių sumažėjimu, teismuose. Pagrįsdamas šį
teiginį, atsakovas nurodo Europos Teisingumo Teismo sprendimą, priimtą
byloje Dumez France SA and Tracoba SARL v. Hessische Landesbank and
others (bylos Nr. C-220/88). Tačiau teisėjų kolegija nesutinka su tokiu
minėtame Europos Teisingumo Teismo sprendime išdėstytų nuostatų
interpretavimu. Kaip matyti iš šio sprendimo turinio, Europos Teisingumo
Teismas išaiškino, jog nuostata,,vieta, kurioje įvyko žalą sukėlęs įvykis"
negali būti interpretuojama kaip leidžianti ieškovui, reikalaujančiam
nuostolių, kurie, jo teigimu, atsirado kaip kitų asmenų tiesiogiai patirtos
žalos padarinys, atlyginimo, pradėti teismo procesą prieš neteisėtą
veiksmą atlikusį asmenį toje valstybėje, kurioje ieškovas pats patyrė žalą.
Tai reiškia, kad šios alternatyvaus teismingumo taisyklės taikymas yra
siejamas ne su prašomos atlyginti žalos forma - tiesioginiais nuostoliais ar
negautomis pajamomis, arba, kitaip tariant, netiesioginiais nuostoliais, o
priklauso nuo to, ar žalos atlyginimo prašo ją tiesiogiai patyręs subjektas,
ar kitas asmuo, atlyginęs žalą ją tiesiogiai patyrusiam asmeniui. Taigi
tokia faktinė bylos situacija yra susijusi su regresinio ieškinio reiškimu,
todėl minėtos bylos ratio decidendi nesutampa su nagrinėjamos bylos
faktinėmis aplinkybėmis, ir ja remtis kaip precedentu nėra pagrindo. Be
to, kaip minėta, Europos Teisingumo Teismo praktikoje yra išaiškinta,
jog taikyti Reglamento Nr. 44/2001 5 straipsnio 3 punkte įtvirtintą
alternatyvaus teismingumo taisyklę yra pagrindas ne tik žalą sukėlusio
įvykio vietoje, bet ir vietoje, kurioje žala atsirado. Ieškovas ieškinyje
būtent ir nurodo, jog jam atsakovų neteisėtais veiksmais, pasireiškiančiais
nesąžininga konkurencija, padaryta žala atsirado Lietuvoje. Todėl
pripažintina, kad Lietuvos Respublikos teismai turi jurisdikciją nagrinėti
kilusį ginčą ir Reglamento Nr. 44/2001 5 straipsnio 3 punkto pagrindu.
Dėl kitų su Lietuvos Respublikos teismų jurisdikcija susijusių atskirųjų
skundų argumentų
Ieškinio reikalavimas dėl atsakovų Latvijos įmonės „Air Baltic
Corporation" A/S ir oro uosto „Ryga" veiksmų pripažinimo neteisėtais
bei prieštaraujančiais Europos Bendrijos steigimo sutarties 81 ir 82
straipsniams savo esme yra ieškovo reikalavimo dėl žalos atlyginimo
dalis. Tokia išvada darytina atsižvelgiant į tai, kad pripažinus atsakovų
veiksmus neteisėtais, būtų nustatyta viena iš būtinųjų civilinės deliktinės
atsakomybės sąlygų - neteisėti skolininkų veiksmai, kurią įrodyti
privaloma tuo atveju, jeigu yra reiškiamas reikalavimas dėl žalos
atlyginimo (CK 6.246 str.). Todėl Lietuvos teismas, kompetentingas
nagrinėti žalos atlyginimo bylą, kurioje žalos atsiradimas siejamas su
Europos Bendrijos steigimo sutarties 81 ar 82 straipsnių pažeidimu,
neišvengiamai turės pasisakyti dėl šių Europos Bendrijos steigimo
sutarties nuostatų pažeidimo fakto. Atkreiptinas dėmesys, kad pagal
Lietuvos Respublikos konkurencijos įstatymo 50 straipsnio pirmąją
dalį ūkio subjektas, kurio teisėti interesai pažeidžiami veiksmais,
pažeidžiančiais Europos Bendrijos steigimo sutarties 81 ar 82 straipsnius
ar kitais šio įstatymo draudžiamais konkurenciją ribojančiais veiksmais,
turi teisę kreiptis į Vilniaus apygardos teismą su ieškiniu dėl neteisėtų
veiksmų nutraukimo ir padarytos žalos atlyginimo. Tai yra speciali
rūšinio išimtinio teismingumo taisyklė, reiškianti, jog visi su Europos
Bendrijos steigimo sutarties 81 ir 82 straipsnių pažeidimu susiję ginčai,
tai yra tiek nacionaliniai ginčai, tiek ginčai, turintys tarptautinį (užsienio)
elementą, jeigu jie priskirtini Lietuvos Respublikos teismų jurisdikcijai, yra
nagrinėjami Vilniaus apygardos teisme. Tokį teisinį reguliavimą suponuoja
ir tiesioginio Europos Bendrijos teisės taikymo imperatyvas, kuris
reiškia, kad Europos Sąjungos teisė pripažįstama nacionalinės teisinės
sistemos dalimi ir užtikrina asmenims galimybę kreiptis į nacionalinius
teismus, norint įgyvendinti Europos Sąjungos teisės šaltiniuose įtvirtintas
jų teises ir pareigas. Beje, ir Tarybos Reglamento (EB) Nr. 1/2003,
priimto 2002 m. gruodžio 16 d., dėl konkurencijos taisyklių, nustatytų
Sutarties 81 ir 82 straipsniuose, įgyvendinimo įžanginės dalies 7 punkte
nurodoma, kad,,nacionaliniams teismams tenka svarbus vaidmuo taikant
Bendrijos konkurencijos taisykles. Spręsdami privačių asmenų ginčus,
jie gina subjektyviąsias teises, kurios yra apibrėžtos Bendrijos teisės,
pavyzdžiui, priteisdami atlyginti žalą nukentėjusiesiems nuo pažeidimų.
Taip nacionaliniai teismai papildo valstybių narių konkurencijos institucijų
veiklą. Todėl jiems turėtų būti leidžiama taikyti visas Sutarties 81 ir
82 straipsnių nuostatas". Reglamento Nr. 1/2003 6 straipsnis tiesiogiai
nustato, jog nacionaliniai teismai turi teisę taikyti Sutarties 81 ir 82
straipsnių nuostatas. Beje, bylą iš esmės nagrinėjantis teismas turės
vertinti ne aplinkybę, ar atsakovai veikė Latvijos Respublikos Vyriausybės
nutarimo pagrindu, bet tai, ar tokie veiksmai atitinka Europos Bendrijos
steigimo sutarties ir Reglamento Nr. 1/2003, kurie tiesioginio taikymo
efektą turi taip pat ir Latvijos Respublikoje, nuostatas. Pažymėtina,
kad Europos Bendrijos steigimo sutarties 81 straipsnio antrojoje dalyje
nustatyta, kad visi pagal šios sutarties 81 straipsnį draudžiami susitarimai
arba sprendimai savaime yra niekiniai. Atsižvelgiant į tai, atmestini
apeliantų argumentai dėl Latvijos Respublikos suvereniteto pažeidimo
Lietuvos teismams svarstant Latvijos valstybės valdžios institucijų
priimtų viešosios teisės aktų teisėtumo klausimą. Atkreiptinas dėmesys,
kad ginčo dalyką šioje byloje sudaro ne Latvijos Respublikos norminių
teisės aktų teisėtumo vertinimas, bet konkrečių ūkinės veiklos subjektų
(atsakovų) veiksmų atitikties Europos Sąjungos teisės aktų reikalavimams
vertinimas.
Vertinant apeliantų argumentą, jog pagal Europos Bendrijos steigimo
sutarties 227 straipsnį tik Europos Teisingumo Teismas gali spręsti, ar
Latvijos Respublika, kaip valstybė, pažeidė Europos Bendrijos steigimo
sutarties 81 ir 82 straipsnius, priimdama Latvijos Respublikos Vyriausybės
2006 m. gruodžio 5 d. nutarimą Nr. 991, būtina pažymėti, kad jis būtų
pagrįstas tik tuo atveju, jeigu ginčas būtų kilęs tarp Lietuvos ir Latvijos
valstybių. Europos Bendrijos steigimo sutarties 227 straipsnyje yra
numatyta garantija valstybei narei, kuri mano, kad kita valstybė narė
neįvykdė kokios nors pareigos pagal šią Sutartį, kreiptis dėl to į Europos
Teisingumo Teismą. Nagrinėjamoje byloje ginčas vyksta tarp privačių
subjektų, todėl minėtos Europos Bendrijos steigimo sutarties nuostatos
nėra aktualios.
Atskirai nuo reikalavimo dėl žalos atlyginimo pareikštas reikalavimas dėl
atsakovų veiksmų, susijusių su draudžiamu susitarimu ir piktnaudžiavimu
dominuojančia padėtimi, pripažinimo neteisėtais, prieštaraujančiais
Europos Bendrijos steigimo sutarties 81 ir 82 straipsniams, o taip pat
ir reikalavimas dėl jų uždraudimo (jeigu toks būtų pareikštas), pagal
Reglamente Nr. 44/2001 išdėstytų teismingumo taisyklių turinį ir esmę,
būtų teismingas Latvijos Respublikos teismams, nes tai būtų ginčas,
kilęs dėl Latvijos Respublikos jurisdikcijai priklausančių juridinių asmenų
veiksmų ir susijęs su Latvijos valdžios institucijų priimtų teisės aktų, kurių
pagrindu teikiamos ir gaunamos nuolaidos Rygos tarptautinio oro uosto
rinkoje, teisėtumo ir pagrįstumo vertinimu, tai yra tiesiogiai nesusijęs
su Latvijos įmonės „Air Baltic Corporation" A/S filialo Lietuvoje veikla,
taigi nesusijęs su Lietuva. Priešingu atveju, tai yra tokį ginčą išnagrinėjus
ne Latvijos Respublikos teismuose, galėtų iškilti teismo sprendimo
pripažinimo ir leidimo jį vykdyti Latvijos Respublikoje problema. Šiuo
atveju būtina atsižvelgti į tai, kad Reglamento Nr. 44/2001 įžanginės
dalies 12 punkte nurodoma, kad jurisdikcija turėtų būti nustatoma
ne tik pagal atsakovo gyvenamąją vietą, bet ir pagal kitą alternatyvų
jurisdikcijos pagrindą, atsižvelgiant į glaudų ryšį tarp teismo ir bylos
arba siekiant padėti tinkamai vykdyti teisingumą. Pažymėtina, kad byloje
yra duomenų, jog Latvijos Respublikos konkurencijos taryba 2006 m.
lapkričio 22 d. yra priėmusi sprendimą dėl atsakovo Latvijos įmonės „Air
Baltic Corporation" A/S gaunamų neteisėtų nuolaidų ir pažeidžiančių
konkurenciją veiksmų, kurio teisėtumo ir pagrįstumo klausimas
sprendžiamas Latvijoje teismine tvarka. Tai dar kartą patvirtina, jog
atskirai pareikštas reikalavimas pripažinti neteisėtais, prieštaraujančiais
Europos Bendrijos steigimo sutarties 81 ir 82 straipsniams atsakovų
Latvijos įmonės „Air Baltic Corporation" A/S ir oro uosto „Ryga" veiksmus
dėl draudžiamo susitarimo ir piktnaudžiavimo dominuojančia padėtimi per
se priklauso Latvijos teismų jurisdikcijai.
Dėl Latvijos įmonės „Air Baltic Corporation" A/S filialo Lietuvoje statuso ir
procesinės padėties
CK 1.21 straipsnyje yra nustatyta, kad užsienio juridinių asmenų ar
kitų organizacijų atstovybėms ir filialams, įregistruotiems Lietuvos
Respublikoje, taikoma Lietuvos Respublikos teisė. Pagal CK 2.53 straipsnio
antrąją dalį juridinio asmens filialas nėra juridinis asmuo. Juridinis asmuo
atsako pagal filialo prievoles ir filialas atsako pagal juridinio asmens
prievoles. Kaip nustatyta CPK 41 straipsnio pirmojoje dalyje, civiliniame
procese šalimis - ieškovu arba atsakovu - gali būti fiziniai ir juridiniai
asmenys. Taigi apeliantų argumentą dėl to, kad Latvijos įmonės „Air
Baltic Corporation" filialas Lietuvoje negali būti dalyvaujančiu byloje
asmeniu, taigi, šiuo atveju - atsakovu, teisėjų kolegija laiko pagrįstu.
Todėl pagrįstas ir apeliantų argumentas, jog filialo atžvilgiu nėra pagrindo
taikyti laikinąsias apsaugos priemones (CPK 145 str.).
Dėl laikinųjų apsaugos priemonių taikymo pagrindo
Reglamento Nr. 44/2001 31 straipsnis nustato, kad prašymas dėl
laikinųjų, įskaitant ir apsaugos, priemonių, kurias numato tos valstybės
įstatymas, taikymo gali būti paduotas valstybės narės teismui, net
jeigu pagal Reglamentą kitos valstybės narės teismai turi jurisdikciją
nagrinėti bylą iš esmės. Dėl teismo, kuriam pagal Reglamente Nr.
44/2001 nustatytas teismingumo taisykles yra teisminga tarptautinį
elementą turinti civilinė byla, galimybės taikyti laikinąsias apsaugos
priemones nekyla abejonių. Todėl šiuo atveju laikinųjų apsaugos
priemonių klausimas spręstinas vadovaujantis lex fori principu, tai yra
pagal Lietuvos Respublikos civilinio proceso teisę, konkrečiai, remiantis
Lietuvos Respublikos civilinio proceso kodeksu (toliau - CPK).
Teismas dalyvaujančių byloje asmenų prašymu gali imtis laikinųjų
apsaugos priemonių, jeigu jų nesiėmus teismo sprendimo įvykdymas
gali pasunkėti arba pasidaryti neįmanomas, remdamasis ekonomiškumo,
proporcingumo ir kitais civilinio proceso principais (CPK 3 str. 1 d., 17 str.,
144 str. 1 d., 145 str. 2 d.). Teismų praktikoje yra suformuota taisyklė,
pagal kurią aplinkybė, kad teismo sprendimo įvykdymas gali pasunkėti
arba pasidaryti negalimu, preziumuojama tuomet, kai turtinis ginčas tarp
šalių atsirado dėl didelės pinigų sumos, nes didelė reikalavimo suma gali
objektyviai padidinti teismo būsimo sprendimo neįvykdymo riziką (žr.
Lietuvos apeliacinio 2007 m. rugsėjo 20 d. nutartį, priimtą civ. byloje
S. B. v. UAB „Vilniaus centrinis gastronomas" (bylos Nr. 2-557/2007 m.
kat. 110.1); Lietuvos apeliacinio 2008 m. spalio 2 d. nutartį, priimtą
civ. byloje UAB „Nemenčinės statyba" v. UAB „BA Pilaitė" (bylos Nr.
2-715/2008 m. kat. 110.1); Lietuvos apeliacinio teismo 2008 m. spalio
9 d. nutartį, priimtą civ. byloje UAB „ Ecoservice" v. UAB „Naujamiesčio
būstas" (bylos Nr. 2-733/2008 m., kat. 110.1); Lietuvos apeliacinio
teismo 2008 m. spalio 30 d. nutartį, priimtą civ. byloje UAB „Miesto
centro turtas" v. UAB „Constuctus" (bylos Nr. 2-792/2008 m., kat.
110.1,110.2), ir kt.). Nagrinėjamu atveju nekyla abejonių, jog šioje byloje
yra reiškiamas 199 830 000 Lt reikalavimas dėl nuostolių atlyginimo
yra labai didelės sumos ieškinys. Ši aplinkybė jau pati savaime leidžia
spręsti apie teismo sprendimo neįvykdymo riziką ieškinio patenkinimo
atveju. Šios prezumpcijos nepaneigia apeliantų nurodomas faktas, kad
Latvijos valstybė dalyvauja valdant atsakovą Latvijos įmonę „Air Baltic
Corporation" A/S ir valdo atsakovą oro uostą,,Ryga". Latvijos Respublikos
įmonė „Air Baltic Corporation" A/S yra Latvijos Respublikos akcinė
bendrovė, o oro uostas,,Ryga" - Latvijos Respublikos valstybinė akcinė
bendrovė, tai yra privatūs juridiniai asmenys.
Atskiruosiuose skunduose apeliantai pagrįstai akcentuoja būtinybę teismui
sprendžiant laikinųjų apsaugos priemonių taikymo klausimą įvertinti
ieškovo ieškinyje išdėstytus teisinius ir faktinius argumentus, kurie
turi prima facie patvirtinti ir būti pakankami, kad teismas įsitikintų, jog
ieškinys, remiantis pateiktais faktiniais ir teisiniais argumentais, bus
patenkintas. Iš bylos duomenų matyti, jog ieškovo ieškinio argumentai
bei kartu su ieškiniu pateikti įrodymai sudaro preliminarų pagrindą
manyti, jog reikalavimas dėl žalos atlyginimo galėtų būti tenkinamas.
Visų pirma, būtinumą taikyti laikinąsias apsaugos priemones pagrindžia
Latvijos Respublikos konkurencijos tarybos 2006 m. lapkričio 22 d.
sprendimas dėl atsakovo Latvijos įmonės „Air Baltic Corporation" A/
S gaunamų neteisėtų nuolaidų ir pažeidžiančių konkurenciją veiksmų
(civilinė byla Nr. 2-3096-578/2008, t. 2, b. l. 27-47). Pažymėtina, kad
minėtas Latvijos Respublikos konkurencijos tarybos sprendimas nereiškia,
jog ieškovo ieškinio reikalavimas yra pagrįstas ir turi būti tenkinamas,
tačiau pats tokio pobūdžio nutarimo priėmimo faktas vertintinas kaip
įrodymas, prima facie patvirtinantis reiškiamų ieškinio reikalavimų
galimą pagrįstumą. Tokia prielaida darytina ne tik atsižvelgiant į minėtą
Latvijos Respublikos konkurencijos tarybos sprendimą, tačiau įvertinant
ir kitas ieškinyje nurodytas faktines aplinkybes bei joms pagrįsti pridėtus
įrodymus. Iš pateiktų prie ieškinio duomenų galima spręsti, kad oro
uoste,,Ryga" atsakovas Latvijos įmonė „Air Baltic Corporation" A/S gauna
žymiai didesnes nuolaidas, nei kiti tą pačią ūkinę veiklą vykdantys ūkio
subjektai. Antai, ieškinyje nurodoma, kad atsakovas Latvijos įmonė
„Air Baltic Corporation" A/S ir kitas vežėjas (Ryanair) pervežė kartu
apie 565 000 keleivių ir gavo atitinkamai 80 ir 60 proc. nuolaidas,
sumokėdami atsakovui oro uostui,,Ryga" 1 843 000 eurų, tuo tarpu visos
kitos aviakompanijos, pervežusios apie 321 000 keleivių, negavo arba
gavo minimalias nuolaidas ir sumokėjo atsakovui oro uostui,,Ryga" 3
617 000 eurų, tai yra nors Latvijos įmonė „Air Baltic Corporation" A/S su
kitu vežėju pervežė kur kas daugiau keleivių nei kitos aviakompanijos,
tačiau sumokėjo žymiai mažesnį oro uosto aptarnavimo mokestį (kitos
aviakompanijos sumokėjo apie 3,45 karto didesnį oro uosto paslaugų
mokestį) (t. 1, b. l. 3). Remdamasis skrydžių maršrutų skirtingose
rinkose analize, ieškovas ieškinyje pateikia argumentus, jog naujų
atsakovo Latvijos įmonės „Air Baltic Corporation" A/S vykdomų reisų
laikas buvo derinamas prie esamo ieškovo reisų laiko, siūlant kur kas
mažesnes kelionių kainas, daugeliu atvejų nekompensuojančias ieškovo,
kaip efektyvaus atsakovo Latvijos įmonės „Air Baltic Corporation" A/S
konkurento, sąnaudų (t. 1, b. l. 32-36). Dėl atsakovo Latvijos įmonės
„Air Baltic Corporation" A/S taikomos kainodaros ieškovas teigia buvęs
priverstas mažinti kainas atitinkamose skrydžių maršrutų rinkose nuo
daugiau nei 10 proc. iki 55 proc., bei pasitraukti iš tam tikrų maršrutų
rinkų (t. 1, b. l. 37-38). Į bylą pateiktoje V.Černiaus turto vertinimo
paslaugų įmonės atliktoje turto vertinimo ataskaitoje ieškovo žala dėl
nesąžiningos Latvijos įmonės „Air Baltic Corporation" A/S konkurencijos
yra apskaičiuojama negauto pelno forma ir yra lygi 199 830 000 Lt
(civilinė byla Nr. 2-3096-578/2008, t. 2, b. l. 49-119). Kartu teisėjų
kolegija atkreipia dėmesį, kad šiam procesiniam klausimui spręsti yra
svarbi taip pat ir aplinkybė, kad tiek oro uostą,,Ryga", tiek Latvijos
įmonę „Air Baltic Corporation" A/S valdo Latvijos valstybė, tai yra
Latvijos valstybei priklauso 52,6 proc. atsakovo Latvijos įmonės „Air
Baltic Corporation" A/S akcijų ir 100 proc. oro uosto,,Ryga" akcijų. Nors
apeliantai teigia, kad oro uoste,,Ryga" teikiamos nuolaidos nebuvo
nustatytos atsakovų susitarimu, o yra taikomos Latvijos Respublikos
priimto teisės akto pagrindu, teisėjų kolegija laiko būtinu pažymėti, kad
tiek Latvijos įmonės „Air Baltic Corporation" A/S, tiek oro uosto,,Ryga"
dalyvis yra Latvijos Respublika, kurios vykdomosios valdžios institucijos
priimto teisės akto pagrindu atsakovas oro uostas,,Ryga" teikia nuolaidas,
be kita ko, ir atsakovui Latvijos įmonei „Air Baltic Corporation" A/S. Tokią
faktinę padėtį, kai valstybės teisės akto pagrindu yra reglamentuojama
nuolaidų teikimo tvarka subjektams, valdomiems pačios valstybės, taip
pat yra pagrindas vertinti kaip prima facie įrodymą taikyti laikinąsias
apsaugos priemones ieškiniui užtikrinti.