Civilinė byla Nr. 3K -3-685-219/2015 
 Teisminio proceso Nr.  2-56-3-00778 -2014 -5 
Procesinio sprendimo kategorijos : 3.1.2.1;  
                                     3.1.2.2.1; 3.1.2.2.5  (S) 
 
 
 
LIETUVOS AUKŠČIAUSIASIS TEISMAS  
 
 
N U T A R T I S  
LIETUVOS RESPUBLIKOS VARDU  
 
2015 m.  gruodžio  23 d.  
Vilnius  
 
 
Lietuvos Aukščiausiojo Teismo Civilinių bylų skyriaus teisėjų kolegija, susidedanti iš 
teisėjų: Gražinos Davidonienė s, Janinos Stripeikienės  (kolegijos pirminink ė) ir Vinco Versecko  
(pranešėja s), 
teismo posėdyje kasacine rašytinio proceso tvarka išnagrinėjo civilinę bylą pagal atsakovo  
„Commerzbank AG “ kasacinį skundą dėl Lietuvos apeliacinio  teismo Civilinių bylų skyriaus 
teisėjų kolegijos 201 5 m. gegužės  14 d. nutarties peržiūrėjimo civilinėje byloje pagal ieškovės 
bankrutavusios akcinės bendrovės Ūkio bank o ieškinį atsakovui „Commerzbank AG “ dėl įkeistų 
lėšų grąžinimo ir atliktų įskaitymų p ripažinimo negaliojančiais.  
 
Teisėjų kolegija  
 
n u s t a t ė :  
I. Ginčo esmė  
 
Kasacinėje byloje sprendžiama dėl proceso teisės normų, reglamentuojančių civilinių ir 
komercinių ginčų teismingumą,  aiškinimo ir taikymo.  
Ieškov ė BAB  Ūkio bankas prašė  pripažinti atsakovo „Commerzbank AG “ atliktus 
nurašymus (įskaitymus) negaliojančiais ir taikyti restituciją priteisiant iš atsakovo 308  231 Lt 
(89 269,87  Eur), taip pat priteisti iš atsakovo neteisėtai negražinamą 2  467 575,30  Lt 
(714 659,20  Eur) sumą.   
Šalis siejo netiesioginių banko garantijų ir įkeitimo teisiniai santykiai. 2013  m. gegužės 2  d. 
Kauno apygardos teismo nutartimi ieškov ei iškelta bankroto byla. Ieškov ės teigimu, atsakovas 
neteisėtai po ieškov ės bankroto bylos iškėlimo nurašė (įskaitė) 308 231 Lt (89  269,87  Eur) iš 
ieškov ei priklausančių lėšų, be to, negrąžino ieškov ei 2 467 575,30  Lt (714 659,20  Eur), kurie buvo 
deponuoti a tsakovo sąskaitoje  (Bankų įstatymo 85 straipsnio  3 dalies 2 punktas ; Įmonių bankroto 
įstatymo (toliau – ir ĮBĮ) 10 str aipsnio  7 dalies 3 punktas ; CK 1.80 str aipsnis ); be to, atlikti 
įskaitymai pažeidžia kitų ieškov ės kreditorių interesus  ir dėl to turi būti pripažinti negaliojančiais 
CK 6.66 straipsnio pagrindu. Ieškov ės teigimu, atsakov as neteisėtai atsisako grąžinti įke istas lėšas, 
nes jau yra pasirinkęs savo pažeistų teisių gynimo būdą – ieško vės bankroto byloje Kauno 
apygardos teismas 2013 m. gruodžio 11 d nutartimi patvirtino atsakovo 3  368 886,11  Lt 
(975 696,86 Eur) finansinį reikalavimą, kuris kilo iš įkeitimo sutar ties.  
 

            2 
II. Pirmosios ir apeliacinės instancijos teismų procesinių sprendimų esmė  
 
Kauno apygardos teismas 2014  m. gruodžio 22  d. nutartimi ieškov ės ieškinį paliko 
nenagrinėtą kaip neteismingą Lietuvos Respublikos teismams, išaiškinęs teisę su ieškiniu kreiptis į 
Vokietijos Federacinės Respublikos teismą.  
Teismas sprendė, kad ieškinio teismingumas šiuo atveju nustatomas pagal 2000 m. gruodžio 
22 d. Ta rybos reglamento (EB) Nr. 44/2001 dėl jurisdikcijos ir teismo sprendimų civilinėse ir 
komercinėse bylose pripažinimo ir vykdymo (toliau – ir reglamentas „Briuselis I “) taisykles. 
Teismas nurodė, kad ieškiniu nėra ginčijama įkeitimo sutartis; įkeistos lėšos , kurias prašoma 
priteisti iš atsakovo, laikomos sąskaitose Vokietijoje pas atsakovą, reikalavimas dėl atliktų 
įskaitymų pagal garantijos sutartis pripažinimo negaliojančiomis tiesiogiai susijęs su atsakovo 
išduotų priešpriešinių garantijų tretiesiems asme nims (galutiniams naudos gavėjams) vykdymu. 
Pasak teismo, šį ieškinį galėjo pareikšti pats kreditorius, kol neprarado šios reikalavimo teisės jam 
iškėlus bankroto bylą,  ir tai, kad, iškėlus bankroto bylą , ieškinį dėl įkeitimu užtikrintų lėšų 
nurašymo (įska itymo) pareiškė ieškov ės bankroto administratorius , iš esmės nekeičia pateikto 
ieškinio reikalavimo pobūdžio ir jam  taikomos tos pačios teisės normos. Teismas pažymėjo, kad 
pagal Bankų įstatymo  93 straipsnio  1 dalį Lietuvos Respublikoje  ar kitoje Europos S ąjungos 
valstybėje narėje priimtas sprendimas taikyti banko veiklą ribojančias priemones ar sprendimas 
pradėti banko likvidavimo bylą neriboja banko kreditorių ar kitų trečiųjų asmenų daiktinių teisių į 
bankui nuosavybės teise priklausantį ir minėtų sprend imų priėmimo metu kitoje Europos Sąjungos 
valstybėje narėje  esantį turtą. Atsižvelgęs į tai, teismas nurodė, kad nagrinėjamoje byloje vien fakto, 
jog bankroto administratorius, veikiantis visų bankrutuojančio s ieškov ės kreditorių interesais ir 
ieškiniu sie kiantis padidinti bankrutuojančios bendrovės turtą, yra nagrinėjamos bylos šalis, 
nepakanka, kad ieškinį būtų galima laikyti patenkančiu į Reglamento Nr. 44/2001 1 straipsnio 
2 dalies b punkte nustatytą išimtį. Pasak teismo, ginčas kyla išimtinai iš komercinių santykių, todėl 
taikytinos Reglamento Nr. 44/2001 23 straipsnio nuostatos. Kadangi įkeitimo sutartyje šalys 
susitarė, kad įkeitimui bus taikomi Vokietijos Federacinės Respublikos į statymai, o jurisdikcijos 
vieta – Frankfurtas prie Maino, teismas sprendė, jog ieškinys yra teismingas Vokietijos teismams.  
 
Lietuvos apeliacinio teismo Civilinių bylų skyriaus teisėjų kolegija , išnagrinėjusi ieškovės  
atskirąjį skundą,  2015  m. gegužės  14 d. nutartimi Kauno apygardos teismo 2014 m. gruodžio 22 d. 
nutartį panaikin o ir bylą perd avė nagrinėti pirmosios instancijos teismui iš esmės.  
Teisėjų kolegija, nesutikdama su p irmosios instancijos teism o išvada, kad  ginčas yra 
išimtinai komercinio pobūdž io ir jo teismingumas nustatomas pagal Reglamento Nr. 44/2001 
taisykles , nurodė, jog reikalavimas  pripažinti atsakovo atliktus  ieškovės įkeistų lėšų nurašymus 
negaliojančiais ir taikyti restituciją bei priteisti iš atsakovo jo sąskaitoje esančias ieškov ės įkeistas 
lėšas grindžiamas tuo, kad , ieškov ei iškėlus bankroto bylą, atsakovas neturėjo teisės tenkinti savo 
reikalavimo iš ieškov ės turto. Dėl to,  nesant iškeltos bankroto bylos, toks ieškinys apskritai 
negalėtų būti reiškiamas, nes atsakovo atliktų nura šymų neteisėtumas grindžiamas būtent tuo, kad 
jie atlikti po bankroto bylos iškėlimo (Bankų įstatymo 85 str aipsnio  3 dalis; ĮBĮ 10 str aipsnio  
7 dalies 3 punktas ). Ieškinio sąsajumas su bankroto byla pasireiškia ne tuo, kad jis pareikštas 
bankroto administr atoriaus, bet tuo, kad ieškinio reikalavimai neats kiriamai  susiję su bankroto 
byla, t. y. nesant iškeltos bankroto bylos tokio pobūdžio reikalavimai objektyviai negalėtų būti 
reiškiami. Atsakovo įrodinėjamos aplinkybės apie jo teisę nepaisant ieškov ei iške ltos bankroto 
bylos nurašyti atsakovo sąskaitoje esančias ieškov ės lėšas , vadovaujantis Direktyvos 
Nr. 2001/24/EB dėl kredito įstaigų reorganizavimo ir likvidavimo 21 straipsnio 1 dalies ir Bankų 
įstatymo 93 straipsnio 1  dalies nuostatomis, nepaneigia fakt o, kad ieškinio reikalavimai yra 
glaudžiai susiję su bankroto byla ir negalėtų būti reiškiami nesant iškeltos bankroto bylos. Nei 
Direktyvos Nr. 2001/24/EB 21  straipsnio 1 dalis, nei Bankų įstatymo 93 straipsnio 1 dalis, 
kuriomis vadovaujasi atsakovas, jurisdikcijos nereglamentuoja. Tai, ar atsakovas turėjo teisę 
nurašyti ieškov ės įkeistas lėšas nepaisant šiai iškeltos bankroto bylos, bus ve rtinama nagrinėjant 
bylą. Teisėjų kolegija nustatė, kad k itas ieškinio reikalavimas grindžiamas tuo, jog, nutraukus  
            3 
garantijos sutartis ir atsakovui patvirtinus savo finansinį reikalavimą ieškov ės bankroto byloje, 
atsakovas turi pareigą grąžinti ieškov ei įkeistas lėšas. Šis reikalavimas taip pat susijęs su bankroto 
byla. Kita vertus, vienam iš pareikštų reikalavimų esa nt teismingam Lietuvos teismams, kito, su juo 
susijusio, tam pačiam atsakovui reiškiamo reikalavimo išskyrimas prieštarautų proceso 
ekonomiškumo ir koncentruotumo principams.  
Teisėjų kolegija konstatavo, kad pareikštas ieškinys nepatenka į Reglamento Nr. 4 4/2001 
taikymo sritį. Kadangi ieškovas yra bankrutuojanti kredito įstaiga, Reglamentas Nr. 1346/2000 dėl 
bankroto bylų, vadovaujantis šio Reglamento 1 straipsnio 2 dalimi , taip pat netaikytinas, ir ginčo 
dėl to byloje nėra . Teismingumas nustatomas pagal lex fori.  Nors š alys įkeitimo sutartyje susitarė 
dėl jurisdikcijos, nurodydamos, kad neišimtinės jurisdikcijos  vieta – Frankfurtas prie Maino, t ačiau , 
pagal ĮBĮ 14 straipsni o 3 dalį, ie škiniai dėl sandorių pripažinimo negaliojančiais ir kiti 
administratoriaus reikalavimai bankrutuojančios ir bankrutavusios įmonės skolininkams 
nagrinėjami teisme pagal bankrutuojančios įmonės buveinės vietą. Ieškovui iškėlus bankroto bylą, 
teismingumas yra  nulemtas imperatyvių jų teisės normų (ĮBĮ 14 str aipsnio 3 dalis, Lietuvos 
Aukščiausiojo Teismo Civilinių bylų skyriaus teisėjų kolegijos 2013 m. gruodžio 23 d. nutartis , 
priimta civilinėje byloje BKB „Kotenas“ v. Emmelev A/S ir kt. , bylos Nr. 3K -3-700/2013 ). Dėl to 
šiuo atveju sutartinis teismingumas netaikomas ir byla pagal ieško vės pareikštą ieškinį teisminga 
Lietuvos teismams, konkrečiai – Kauno apygardos teismui.  
 
III. Kasacinio skundo ir atsiliepimo į jį teisiniai argumentai  
 
Kasaciniu skundu atsakovas  „Commerzbank AG “ prašo panaikinti Lietuvos apeliacinio 
teismo Civilinių bylų skyriaus teisėjų kolegijos  2015  m. gegužės  14 d. nutartį  ir palikti galioti 
Kauno apygardos teismo 2014  m. gruodžio 22  d. nutartį . Kasacinis skundas grindžiamas šiais 
argumentais:  
1. Apeliacinės instancijos teismas nepagrįstai plečiamai taikė reglamento „Briuselis I “ 
išimtį  dėl bankroto bylų ir neteisėtai ginčą priskyrė Lietuvos teismų jurisdikcijai.  Teismas 
neatsižvelgė į tai, kad n agrinėjamu atveju ieškov ės reikalavimai kyla iš galiojančios įkeitimo 
sutarties ir yra išimtinai komercinio pobūdžio , todėl patenka į reglamento „Briuselis I “ taikymo 
sritį. Apeliacinės instancijos teismas netinkamai vertino byloje  esančius į rodymus, apskritai 
neatsižvelgė į faktą,  kad šalis sieja galiojanti įkeitimo sutartis,  nepasisakė dėl jos reikšmės , 
vertin damas  ieškov ės reikalavimų pobūdį.  Ieškov ės bankroto administratorius nenutraukė įkeitimo 
sutarties (nei  garantijų), taigi sutartis yra galiojanti  ir šalys turi vykdyti visus joje nustatytus  
įsipareigojimus  (CK 6.189  straipsnio 1 dal is), todėl bet kokie ginčai, kylantys iš šios sutarties , yra 
laikomi komerciniais.  
2. Apeliacinės instancijos teismas pažeidė lygiateisiškumo ir rungimosi principus (CPK 
12 straipsnis) bei įrodymų vertinimo taisykles, nes sprendimą dėl jurisdikcijos grindė faktu apie 
sutarčių su atsakovu nutraukimą, nors byloje nebuvo pateikta jokių įrodymų , patvirtinančių  šį 
faktą.  Teismas, nepateikdamas jokių motyvų , skundžiamoje nutartyje pritarė ieškov ės neįrodytam 
teiginiui, kad garantijos yra nutrauktos . 
3. Apeliacinės instancijos teismas nepagrįstai vadovavosi Bankų įstatymo 85 str aipsnio 
1 dalimi , nes ginčo situacija atitinka visus elementus, būtinus taikyti išimtį iš bendrųjų normų –
Bankų įstatymo 93 str aipsnio  1 dalį. Nei Bankų įstatymo 85 str aipsnio  3 dalies 2 punktas, nei ĮBĮ 
10 straipsnio 7 dalies  3 punktas , kuriuo rėmėsi teismas , nustatydamas Lietuvos teismų jurisdikciją, 
nenustato jurisdikcijos  taisyklių  ir yra bendrosios normos Bankų įstatymo 93 straipsnio  1 dalies 
atžvilgiu. Bankų įstatymo 93 str aipsnio  1 dalies specialio ji taisyklė įtvirtina skolininko ir daiktinės  
teisės kreditoriaus santykių eliminavimą iš bendrųjų bankro to procedūrai taikomų draudimų.  
4. Apeliacinės instanci jos teismas nepagrįstai rėmėsi proceso ekonomiškumo ir 
koncentruotumo princip ais, nustatydamas tarptautinę Lietuvos teismų jurisdikciją  nagrinėti 
ieškov ės reikalavim ą grąžinti įkeistas lėšas.  Vien faktas, kad atsakovo kreditori aus reikalavimas 
yra patvirtintas ieškov ės bankroto byloje, nėra ir negali būti laikomas kriterijumi  nustatant ginčo 
sąsajum ą su bankroto  byla, nes esminis kriterijus, pagal kurį teismas turi nuspręsti, ar ieškinys 
            4 
patenka į reglamento „Briuselis I “ taikymo i šimtį , yra ieškov ės reikalavimų pobūdis,  o ne atsakovo 
atlikti veiksmai.  Be to, teismas nepagrįstai neįvertino fakto, kad kreditorius ( atsakovas)  bet kuriuo 
metu turi teisę atsisakyti savo kreditori aus reikalavimo bankroto procese, todėl jo  kaip daiktinės 
teisės kreditoriaus teisės negali būti ribojamos vien tuo pagrindu, kad bankroto  byloje jau yra 
patvirtintas kreditoriaus finansinis reikalavimas.  
5. Apeliacinės instancijos teismas pažeidė pareigą įvertinti ieškovės reiškiamų abiejų 
reikala vimų sąsajumą  su bankroto byla. Net ir tuo atveju, jeigu vienas ieškinio reikalavimas būtų 
pripažintas susijusiu su bankroto byla, o kitas – ne, teismas negalėtų , formaliai pasiremdamas 
proceso koncentruotumo principu , paneigti šalių susitarimo dėl jurisdikcijos ir nag rinėti jam pagal 
jurisdikciją nepriklausančio  ginčo. Tokiu atveju būtų pažeistas ne tik reglamento „Briuselis I “ 
23 straipsnis , bet ir CPK 788  straipsnis, leidžiantis šalims susitarti dėl Lietuvos teismų 
kompetencijos apribojimo.  Ieškov ės reikalavimai grąž inti atsakovo pagal įkeitimo sutartį laikomas 
lėšas  yra teismingi Frankfurto prie Maino teismui, nes ginčo šalys įkeitimo sutartimi  aiškiai 
susitarė, kad visi iš šios sutarties kylantys ginčai bus sp rendžiami Vokietijos  Federacinės 
Respublikos teismuose, konkrečiai  – Frankfurto prie Maino teisme .  
Ieškovė BAB Ūkio bankas  atsiliepimu į kasacinį skundą prašo  skundą atmesti.  Atsiliepimas 
grindžiamas šiais argumentais:  
1. Klausimas, ar ieškinys tiesiogiai išplaukia iš bankroto bylos ir (ar) yra glaudžiai su j a 
susijęs,  sprendžiamas autonomiškai, t.  y. vadovaujantis Europos Sąjungos teise ir Europos 
Sąjungos  Teisingumo Teismo (toliau – ir Teisingumo Teismas) suformuluotais reglamento „ Briuseli s 
I“ ir Tarybos reglamento (EB) Nr.1346/2000 dėl bankroto bylų  (toliau – ir Bankroto reglament as) 
taikymo sričių  atskyrimo kriterijais . Dėl nagrinėjamoje byloje sprendžiamo tarptautinės 
nacionalinių teismų jurisdikcijos klausimo  priimtame 2014 m. rugsėjo 4 d.  Teisingumo Teismo  
sprendime byloje Nr. C -157/13 nurodyta, kad lemiamas  kriterijus , siekiant nustatyti, prie kurio iš 
reglamentų taikymo srities priskirtinas ieškinys, yra ieškinio  teisinis pagrindas, o ne procesinės 
aplinkybės, kuriomis šis ieškinys pareiškiamas .  
2. Apeliacinės instancijos teismas pagrįstai sprendė, kad byla teisminga Lietuvos 
Respublikos teismams (CPK 782 str aipsnis ). Šiuo atveju ieškinio sąsajumas su bankroto byla  
pasireiškia tuo, kad ieškinio reikalavimai neats kiriamai  susiję su bankroto byla, t. y ., nesant iškeltos 
bankroto bylos , tokio pobūdžio ieškinio reikalavimai objek tyviai negalėtų būti reiškiami. Byloje 
esant pakankamai pagrįstų argumentų ir įrodymų, kad ieškov ės reikalavimas dėl lėšų grąžinimo yra 
susijęs su ieškovės  bankroto procedūra ir  (ar) bankroto teise (nes garantijos sutartys nutrauktos, 
bankroto byloje patvirtintas atsakovo finansinis reikalavimas, ir kt.), argumentas dėl 
ekonomiškumo ir koncentruotumo  principų taikymo yra antraeilis ir tik papildomai pagrindžia  abiejų 
reikalavimų na grinėjimą šioje byloje . 
3. Atsakovo nurodomos Bankų įstatymo 93 str aipsnio  1 dalies nuostat os tik patvirtina, kad 
ieškov ės ieškinio reikalavimai grindžiami bankroto teise ir susiję su ieškov ės bankrotu, nes šiomis  
teisės aktų nuostatomis atsakovas gali remtis tik banko bankroto bylose. Be to, k lausimas dėl 
Bankų įstatymo 93 str aipsnio  1 dalies  taikymo (įskaitant ginčą dėl to, ar ši norma yra  
specialioji norma Bankų įstatymo 85 str aipsnio  3 dalies  2 punkto  atžvilgiu) yra ginčo 
nagrinėjant by lą iš esmės dalykas ir  teismingumo nereglamentuoja .  
4. Pagal CPK 788 straipsnio 1 dalies nuostatas, nors šalys įkeitimo sutartyje ir susitarė dėl 
jurisdikcijos, nurodydamos, kad neišimtinės jurisdikcijos vieta – Frankfurtas prie Maino, tačiau , 
ieškovei iškėlus bankroto bylą, teismingumas yra nulemtas imperatyvių jų teisės normų (ĮBĮ 
14 straipsnio 3 dalis), dėl šios priežasties sutartinis teismingumas netaikomas ir byla pagal 
ieškov ės pareikštą ieškinį teisminga Lietuvos teismams, konkrečiai – Kauno apygar dos teismui.  
 
Teisėjų kolegija  
 
k o n s t a t u o j a :  
 
 
            5 
IV. Kasacinio teismo argumentai ir išaiškinimai  
 
Pagal CPK 353 straipsnio 1 dalį kasacinis teismas, neperžengdamas kasacinio skundo ribų, 
patikrina apskųstus teismų procesinius sprendimus teisės taikymo aspektu. Kasacinio nagrinėjimo 
dalyką sudaro kasaciniame skunde iškelti teisės klausimai. Šioje byloje  teisėjų kolegija pasisako 
dėl kai kurių 2000 m. gruodžio 22 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 44/2001 dėl jurisdikcijos ir 
teismo sprendimų civilinėse ir komercinėse bylose pripažinimo ir vykdymo nuostatų taikymo.  
 
Dėl reglamento „Briuselis I “ nuostatų aišk inimo ir teisminės praktikos jas taikant  
 
Nagrinėjamoje byloje ieškovė yra bankrutavusi akcinė bendrovė Ūkio bankas, kurios 
buveinė yra Lietuvos Respublikoje, o atsakov as – „Commerzbank AG “, kurio buveinė yra 
Vokietijoje. Bylos šalis siejo priešpriešinių banko garantijų sutartys ir įkeitimo sutartis, kuria, 
užtikrindama savo įsipareigojimus pagal atsakov o išduotas garantijas, ieškovė įkeitė atsakov ui 
visus savo esamus ir būsimus kredito likučius. Įkeitimo sutartimi šalys susitarė, kad sutarčiai 
taikoma Vok ietijos teisė, o neišimtinę jurisdikciją turi Frankfurto prie Maino Vokietijoje teismai. 
Atsižvelgiant į tai,  sprendžiant, kurios valstybės teismai turi jurisdikciją nagrinėti ginčą, turi būti 
įvertinta, ar teismų jurisdikcija nagrinėjamoje byloje turi būt i nustatoma pagal Europos Sąjungos 
(toliau – ir ES) teisės aktus. Jei ginčas patenka į ES reglamento taikymo sritį – lex generalis  
laikomo reglamento „Briuselis I “ arba kitų nustatančių jurisdikciją reglamentų, laikom ų lex 
specialis , tai nustatant teismų jurisdikciją turi būti vadovaujamasi ne nacionalinėmis tarptautinės 
teismų jurisdikcijos nustatymo taisyklėmis, o normomis , išdėstytomis atitinkamame reglamente.  
Reglamentas „Briuselis I “ taikomas civilinėse ir komercinėse bylose, tačiau jis netaikomas 
„bankrotui, nemokių bendrovių arba kitų juridinių asmenų likvidavimo procesams, teisminėms 
priemonėms, kompromisiniams susitarimams ir panašioms byloms“ ( Reglamento 1 straipsnio 
2 dalies b punktas). Taigi pagrindinis byloje nagrinėjamas klausimas, ar jurisdi kcija dėl ieškov ės 
pareikšto reikalavimo turi būti nustatoma pagal reglamento „Briuselis I “ taisykles, ar šis 
reikalavimas patenka į Reglamento 1 straipsnio 2 dalies b punkte nustatytą išimtį.  
Kasacinis teismas savo praktikoje ne kartą yra nurodęs, kad Eu ropos Sąjungos teisės 
sistemoje reglamentai yra tiesiogiai taikomi ir veikiantys antrinės teisės aktai, suteikiantys 
galimybę asmenims reglamentais garantuojamas teises ginti nacionaliniuose teismuose (Sutarties 
dėl Europos Sąjungos veikimo 288 straipsnis) . Jie yra nacionalinės teisės sudėtinė dalis, o siekiant 
užtikrinti vien odą ES teisės aktų aiškinimo ir taikymo praktiką, valstybės narės, aiškindamos ir 
taikydamos ES teisės aktus, turi vadovautis Europos Sąjungos Teisingumo Teismo sprendimuose 
pateiktais  išaiškinimais ( Lietuvos Aukščiausiojo Teismo Civilinių bylų skyriaus teisėjų kolegijos 
2014 m. sausio 30 d. nutartis, priimta civilinėje byloje UAB „Accuratus“ v. SIA „Aquabaltia 
Group Latvia“ , bylos Nr. 3K -3-142/2014 ).  
Teisingumo Teismas yra aiškinęs na grinėjamoje byloje aktualią reglamento „Briuselis I “ 
nuostatą keliuose sprendimuose, kuriais suformuota nuosekli minėtos išimties aiškinimo ir taikymo 
praktika (žr. , pvz., Teisingumo Teismo 2015 m. birželio 11 d. sprendim ą Comité d'entreprise de 
Nortel Net works ir  kt., C-649/13, ECLI:EU:C:2015:384;  2014 m. rugsėjo 4 d. sprendim ą Nickel & 
Goeldner Spedition , C-157/13, ECLI:EU:C:2014:2145; 2012 m. balandžio 19 d. sprendim ą F-tex, 
C-213/10, ECLI:EU:C:2012:215; kt.). Teisingumo Teismas nurodė, kad į reglamento „Briuselis I “ 
taikymo išimtį patenka tiesiogiai iš bankroto procedūros kylantys ieškiniai ir ieškiniai , glaudžiai 
susiję su turto likvidavimo arba taikos sutarties sudarymo procedūromis (žr. minėto sprendimo F-
tex, 23–27 punktus ir juose cituojamą ankstesn ę Teisingumo Teismo praktiką). Teisėjų kolegija 
papildomai atkreipia dėmesį į tai, kad , aiškindamas reglamento „Briuselis I “ 1 straipsnio 2 dalies b 
punkte įtvirtintą išimtį , Teisingumo Teismas šios išimties ribas siejo su 2000 m. gegužės 20 d. 
Tarybos reg lamento (EB) Nr.1346/2000 dėl bankroto bylų  taikymo sritimi ir laikė, kad reglamentas 
„Briuselis I “ 1 straipsnio 2 dalies b punkto pagrindu netaikomas tais atvejais, kai konkretus 
klausimas patenka į Bankroto reglamento taikymo sritį (žr. , pvz., minėto sprendimo  Nickel & 
Goeldner Spedition , 20–23 punkt us). Nors nagrinėjamos bylos atveju nėra ginčo dėl Bankroto 
            6 
reglamento netaikymo, tačiau pažymėtas aspektas svarbus aiškinant reglamento „Briuselis I “ 
1 straipsnio 2 dalies b punkte nu statytą išimt į.  
Taikydam as kriterijų, pagal kurį ieškinys laikomas tiesiogiai išplaukiančiu arba glaudžiai 
susijusiu su bankroto byla, Teisingumo Teismas nurodė, kad būtent ryšio, esančio tarp ieškinio ir 
nemokumo procedūros , stiprumas yra lemiamas sprendžiant, ar turi būti taikoma reglamento 
„Briuselis I “ išimtis (minėto sprendimo F-tex, 23–27 punktai) . Teisingumo Teismas, sprendime 
Nickel & Goeldner Spedition vertindamas, ar glaudžiai (tiesioginiu ryšiu) su bankroto procedūra 
susijusiu laikytinas ieškinys, kai rei kalavimą reiškia bankroto administratorius, veikdamas visų 
įmonės kreditorių interesais ir siekdamas atkurti įmonės mokumą, padidinti bankrutuojančios 
įmonės turto kiekį, kad kuo daugiau kreditori ų reikalavimų būtų patenkinta , pažymėjo, kad 
lemiamas kriter ijus siekiant nustatyti, prie kurio iš reglamentų – „Briuselis I “ ar Bankroto 
reglamento –  taikymo srities priskirtinas ieškinys, yra ieškinio teisinis pagrindas, o ne procesinės 
aplinkybės, kuriomis šis ieškinys pareiškiamas. Teisingumo Teismas nurodė, kad laikantis tokio 
požiūrio reikia nustatyti, ar teisė arba prievolė, dėl kurios pareiškiamas ieškinys, numatyta 
bendrosiose civilinės ir komercinės teisės normose ar nukrypti leidžiančiose normose, taikomose 
bankroto byloms ( sprendimo Nickel & Goeldner Sp edition  26–28 punktai).  
Atsižvelgdamas į nurodytuose ir kituose Teisingumo Teismo sprendimuose pateiktus 
aiškinimus, Lietuvos Aukščiausiasis Teismas yra suformavęs praktiką dėl reglamento „Briuselis I “ 
1 straipsnio 2 dalies b punkte nu statytos išimties aiš kinimo ir taikymo. Kasacinio teismo praktikoje 
pažymėta, kad tais atvejais, kai ieškovo reikalavimas kvalifikuotinas kaip reikalavimas iškelti 
bankroto bylą ar susijęs su pradėtu bankroto procesu, jis nelaikytinas civiline ar komercine byla 
kaip ji suprant ama pagal reglamentą „Briuselis I “, nes patenka į šiame reglamente nustatytą jo 
taikymo išimtį dėl bankroto ar panašaus pobūdžio teisminių procesų. Jei nėra nustatomas pareikšto 
reikalavimo ryšys su bankroto byla ar toks ryšys yra nepakankamas reglamento „Briuselis I “ 
išimčiai taikyti, toks ieškinys pripažintinas civiline ar komercine byla (žr. Lietuvos Aukščiausiojo 
Teismo Civilinių bylų skyriaus teisėjų kolegijos 2012 m. gegužės 21 d. nutart į, priimt ą civilinėje 
byloje Latvijos įmonė ,,F -Tex SIA“ v. Lietuvos ir Anglijos UAB ,,Jadecloud -Vilma“ , bylos Nr. 3K -
3-71/2012; 2013 m. gruodžio 23 d. nutart į, priimt ą civilinėje byloje BKB ,, Kotenas“ v. Emmelev 
A/S ir kt. , bylos Nr. 3K -3-700/2013 ). 
Kriterijai, į kuriuos turi atsižvelgti teismas vertindam as, ar konkretus ieškinys kyla iš 
bankroto bylos arba yra glaudžiai su ja susijęs, vadovaujantis Teisingumo Teismo praktika , 
išdėstyti  Lietuvos Aukščiausiojo Teismo Civilinių bylų skyriaus teisėjų kolegijos 2014 m. lapkričio 
5 d. nutartyje, priimtoje civil inėje byloje BUAB „Kintra“ v. Nickel & Goeldner Spedition GmbH , 
bylos Nr. 3K-3-214/2014 , ir ankstesnėse kasacinio teismo nutartyse.  Kasacinis teismas nurodė, kad 
klausimas, ar ieškinys tiesiogiai išplaukia iš bankroto bylos ir (ar) yra glaudžiai su ja susi jęs, turi 
būti sprendžiamas autonomiškai, t. y. vadovaujantis ES teise ir Teisingumo Teismo suformuluotais 
reglamento „Briuselis I “ ir Bankroto reglamento atskyrimo kriterijais: 1) ar ieškinį gali pareikšti tik 
bankroto administratorius, taip preziumuojant , kad esama bankroto bylos, ar priešingai, ieškinį 
galėjo pareikšti skolininkas nepriklausomai nuo bankroto bylos egzistavimo; 2) ar ieškinys 
grindžiamas taisyklėmis, nukrypstančiomis nuo bendrųjų civilinės teisės taisyklių; 3) ar ieškinio 
pateikimo senati es terminas yra nustatomas atsižvelgiant į konkretų bankroto bylos etapą; 4) ar 
sėkmingas sprendimas yra palankus kreditorių visumai, nes padidėja įmonės, kuriai iškelta 
bankroto byla, aktyvai. Taigi, konkretaus ginčo priskyrimas reglamento „Briuselis I “ taikymo 
sričiai turi būti įvertinamas atsižvelgiant į pirmiau nurodytus kriterijus.  
Teisėjų kolegija pažymi, kad šioje bylos nagrinėjimo stadijoje sprendžiamas pareikštų 
reikalavimų teismingumo klausimas, todėl šalių sutartiniai teisiniai santykiai – sutarčių galiojimas 
ir (ar) jų pasibaigimas (negaliojimas, nutraukimas ir pan.)  – nėra kasacijos dalyk as, nes tai reikštų 
ginčo sprendimą iš esmės.  
Nagrinėjamoje byloje ieškovė reiškia du atskirus material iuosius reikalavimus: pirma, 
pripažinti atsakov o atliktus įskaitymus negaliojančiais ir taikyti restituciją ; antra, priteisti iš 
atsakov o ieškovės naudai neteisėtai negrąžinam as lėšas. Bylos duomeni mis, ieškovę ir atsakov ą 
(kasator ių) siejo sutartiniai teisiniai santykiai. Bylos šalys per SWIFT sistemą sudarė banko 
            7 
garantijų sutartis, kurių galutiniais gavėjai yra užsienio valstybių subjektai. Kasator ius ieškovės 
prašymu pastarosios klientams išdavė garantinius raštus, kuriais įsipareigojo užtikrinti ieškovės 
klientų prisiimtų įsipareigojimų įvykdymą šių  kreditoriams. Užtikrindama įsipareigojimus pagal 
kasatoriaus išduotas garantijas, ieškovė atsakov ui įkeitė visus savo banko sąskaitoje pas atsakov ą 
buvusius ir būsimus kredito likučius. Keturios priešpriešinės garantijos buvo panaudotos, atsakov as 
išmokėj o lėšas galutiniams garantijos gavėjams ir tenkino savo reikalavimus iš įkeisto turto 
(ieškovės banko sąskaitos).  
Ieškovė iš esmės neginčija garantijų ir įkeitimo sutarties teisėtumo, o pirmąjį reikalavimą 
grindžia tuo, kad atsakov o pagal garantijų sutart is atsiradę skoliniai reikalavimai, vadovaujantis 
įkeitimo sutartimi, nuo įkeistoje ieškovės sąskaitoje buvusių lėšų buvo nurašyti jau iškėlus ieškovei 
bankroto bylą, todėl atsakov as neturėjo teisės tenkinti savo reikalavimų iš ieškovės turto (B ankų 
įstaty mo 85 straipsnis, Į monių bankroto įstatymo  10 straipsnio 7 dalies 3 punktas) , ir prašo taikyti 
restituciją.  Pirma, teisėjų kolegija pažymi, kad teisę nurašyti (ieškovės teigimu – įskaityti) ieškovės 
lėšas atsakov as įgijo tik įkeitimo sutarties pagrindu, an tra, patenkinus šį reikalavimą, t. y. 
pripažinus pinigų nurašymą negaliojančiu, nurašyti (įskaityti) pinigai būtų grąžinti į ieškovės 
sąskaitą pas  kasator ių, kurioje laikomi įkeisti pinigai, ir jie būtų laikomi įkeistais. Tokiu atveju 
kasator iaus kreditori aus reikalavimas ieškovei atitinkamai padidėtų į minėtą sąskaitą grąžintų 
pinigų suma. Antruoju reikalavimu ieškovė prašo priteisti iš kasatoriaus šio pagal įkeitimo sutartį 
ieškovės banko sąskaitoje laikomus pinigus. Atsižvelgiant į tai, teisėjų kolegijos  vertinimu, abu 
ieškovės pareikšti reikalavimai yra tarpusavyje glaudžiai susiję ir kyla iš šalių sutartinių teisių ir 
pareigų vykdymo . Ieškovė, neginčydama pačios įkeitimo sutarties teisėtumo, iš esmės siekia iš 
kasator iaus prisiteisti šia m įkeistų lėšų sumą, todėl abiejų ieškovės pareikštų reikalavimų 
teismingumas  turėtų būti vertinamas kartu.  
Minėta, kad , atsižvelgiant į nurodytą Teisingumo Teismo ir Lietuvos Aukščiausiojo Teismo 
praktiką, sprendžiant dėl to, kuriais teisės aktais reikia v adovautis nustatant bylą nagrinėti 
kompetentingą teismą, turi būti įvertintas reiškiamo reikalavimo sąsajumas su bankroto byla. Abu 
byloje pareikšti reikalavimai kilo iš šalių sutartinių teisinių santykių ir yra susiję su įkeitimo 
sutartimi, o ieškovės pra šymu kasator iaus išduotų garantijų klausimas šiame bylos nagrinėjimo 
etape nespręstinas. Teisėjų kolegija pažymi, kad įkeitimas yra prievolių įvykdymo užtikrinimo 
priemonė, kuria skolininko kreditorius užsitikrina pirmenybę prieš kitus kreditorius gauti sa vo 
reikalavimų patenkinimą skolininkui gera valia nemokant skolos, gresiant skolininko nemokumui ir 
(ar) iškėlus šiam bankroto bylą. Reikalavimas dėl įkeistų pinigų grąžinimo, jei būtų konstatuota, 
kad kasator iaus išduotos garantijos pasibaigė (negalioja),  galėjo būti pareikštas ne tik bankroto 
administratoriaus, bet ir pačios ieškovės iki jai iškeliant bankroto bylą. Teisėjų kolegija pažymi, 
kad prievolės , dėl kurių pareiškiamas ieškinys , nustatytos bendrosiose civilinės ir komercinės teisės 
normose; byloj e pareikšti reikalavimai kyla iš šalių tarpusavio komercinių teisinių santykių  ir nėra 
grindžiami vien bankroto teisės nuostatomis.  Vien tai, kad nagrinėjamos bylos atveju reikalavimus 
reiškia bankroto administratorius ir dalį jų formaliai grindžia bankrot o (nemokumo) teisės 
normomis, nėra pakankamas pagrindas laikyti pareikštus reikalavimus glaudžiai susijusiais su 
bankroto byla, kaip tai suprantama pagal reglamento „Briuselis I “ 2 straipsnio 1 dalies b punktą.  
Atsižvelgiant į tai, teisėjų kolegijos verti nimu, nagrinėjamoje byloje pareikštas ieškinys 
reglamento „Briuselis I “ prasme laikytinas civiline ar komercine byla ir jo teismingumui nustatyti 
turėtų būti vadovaujamasi šio reglamento nuostatomis. Įkeitimo sutartyje yra nu statyta sutartinė 
jurisdikcija,  pagal kurią neišimtinę jurisdikciją ginčams dėl lėšų turi Frankfurto prie Maino 
Vokietijoje teismas, pagal Vokietijos teisės aktus. Todėl, vadovaujantis reglamento „Briuselis I “ 
23 straipsnio 1 dalimi, jurisdikciją nagrinėti ginčą turi šalių susitarimu pa sirinktas teismas.  
Remdamasi tuo, kas išdėstyta, teisėjų kolegija sprendžia, kad apeliacinės instancijos teismas 
netinkamai įvertino pateikto ieškinio sąsajumą su bankroto byla, kaip ji suprantama pagal 
reglamento „Briuselis I “ 1 straipsnio 2 dalies b pun kto išimtį, todėl netinkamai taikė Lietuvos 
Respublikos teismų jurisdikciją spręsti tarptautinius ginčus reglamentuojančias teisės normas ir 
nepagrįstai nusprendė perduoti bylą pirmosios instancijos teismui nagrinėti iš esmės. Remdamasi 
pirmiau aptartais a rgumentais, kolegija sprendžia, kad pirmosios instancijos teismas iš esmės 
            8 
pagrįstai ieškinį paliko nenagrinėtą, todėl naikina apeliacinės instancijos teismo nutartį ir palieka 
galioti pirmosios instancijos teismo nutartį.   
Kiti kasacinio skundo ir atsiliepim o į jį argumentai vertintini kaip neturintys reikšmės 
vienodos teismų praktikos formavimui ir apskųstos teismo nutarties teisėtumui, todėl teisėjų 
kolegija dėl jų nepasisako.  
 
Dėl pateiktų papildomų rašytinių paaiškinimų kasaciniame teisme  
 
Kasac inis teismas yra saistomas pirmosios ir apeliacinės instancijos teismų nustatytų 
aplinkybių ir apskųstus sprendimus ir (ar) nutartis patikrina tik teisės taikymo aspektu, o bylos 
faktinių aplinkybių nenustatinėja (CPK 353 straipsnio 1 dalis). CPK 355 strai psnyje nenustatyta 
teisė reikšti rašytinius paaiškinimus kasaciniame procese. Atsižvelgdama į tai, teisėjų kolegija 
atsisako pridėti prie bylos ir nevertina atsakovo kasaciniam teismui pateiktų rašytinių paaiškinimų 
dėl ieškovės atsiliepimo į kasacinį skun dą.  
 
Dėl bylinėjimosi išlaidų  
 
Panaikinus apeliacinės instancijos teismo nutartį ir palikus galioti pirmosios instancijos 
teismo nutartį ieškinį palikti nenagrinėtą, turi būti perskirstomos apeliacinės instancijos ir 
kasaciniame teismuose turėtos bylinėji mosi išlaidos (CPK 93 straipsnio 5 dalis). Atsižvelgiant į tai, 
kad kasacinis skundas patenkintas, t. y. palikta galioti pirmosios instancijos teismo nutartis ieškinį 
palikti nenagrinėtą, ieškovės turėtos bylinėjimosi išlaidos neatlygintinos, o atsakovo ap eliacinės 
instancijos ir kasaciniame teismuose turėtas bylinėjimosi išlaidas turi atlyginti ieškovė (CPK 
93 straipsnio 1  dalis).  Atsakovas pateikė mokėjimo dokumentus, iš kurių matyti, kad už kasacinio 
skundo parengimą sumokėjo advokatams 9167,93  Eur. Atsi žvelgiant į teisingumo ministro 2004 m. 
balandžio 2 d. įsakymu Nr. 1R -85 ir Lietuvos advokatų tarybos 2004 m. kovo 26 d. nutarimu 
patvirtintas Rekomendacijas dėl civilinėse bylose priteistino užmokesčio už advokato ar advokato 
padėjėjo teikiamą teisinę pag albą (paslaugas) maksimalaus dydžio (nuo 2015  m. kovo 20 d. galiojanti 
redakcija), atsakovui iš ieškovės priteistina 1200 Eur  šioms bylinėjimosi išlaidoms atlyginti (CPK 
98 straipsnio 2 dalis).  
Kasacinis teismas turėjo 3,64 Eur išlaidų , susijusių su procesinių dokumentų įteikimu 
(Lietuvos Aukščiausiojo Teismo 2015 m. gruodžio 23 d. pažyma apie išlaidas, susijusias su 
procesinių dokumentų įteikimu).  Patenkinus kasacinį skundą ir palikus galioti pirmosios instancijos 
teismo nutartį ieškinį palikti nenag rinėtą, šios bylinėjimosi išlaidos į valstybės biudžetą priteistinos 
iš ieškovės (CPK 79 straipsnis, 88 straipsnio 1 dalies 3 punktas, 92, 93  straipsniai, 96 straipsnio 
2 dalis, 340 straipsnio 5 dalis).  
 
Lietuvos Aukščiausiojo Teismo Civilinių bylų skyriau s teisėjų kolegija, vadovaudamasi 
Lietuvos Respublikos civilinio proceso kodekso 359 straipsnio 1 dalies 3  punktu, 362  straipsnio 
1 dalimi,  
 
n u t a r i a :  
 
Lietuvos apeliacinio teismo Civilinių bylų skyriaus teisėjų kolegijos 2015  m. gegužės 14  d. 
nutart į panaikinti ir palikti galioti Kauno apygardos teismo 2014  m. gruodžio 22  d. nutartį.  
Priteisti atsakovui „Commerzbank AG “ (j. a. k. HRB32000 Amtsgericht Frankfurt am 
Main, Kaiserstr. 16 60311 Frankfurt/Main, Vokietija) iš ieškovės bankrutavusios akcinės  
bendrovės Ūkio bank o (j. a.  k. 112020136) 1200  Eur (vieną tūkstantį du šimtus Eur)  bylinėjimosi 
išlaidoms atlyginti.  
Priteisti valstybei iš ieškovės bankrutavusios akcinės bendrovės Ūkio bank o 
(j. a. k. 112020136) 3,64 Eur (tris Eur 64 ct)  išlaidoms, susijusioms su procesinių dokumentų 
įteikimu kasaciniame teisme, atlyginti. Valstybei priteista suma mokėtina į Valstybinės mokesčių 
            9 
inspekcijos prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos (j. a. k. 188659752) biudžeto pajamų 
surenkamąją sąs kaitą, įmokos kodas – 5660.  
Ši Lietuvos Aukščiausiojo Teismo nutartis yra galutinė, neskundžiama ir įsiteisėja nuo 
priėmimo dienos.  
 
 
Teisėjai         Gražina Davidonienė  
 
 
 
         Janina Stripeikienė  
 
 
 
         Vincas Verseckas