Civilinė byla Nr.  e3K-3-415-943/2021 
Teisminio proceso Nr.  2-28-3-03978 -2019 -4 
Procesinio sprendimo kategorij a: 3.6.3.6  
(S) 
 
 
 
LIETUVOS AUKŠČIAUSIASIS TEISMAS  
 
N U T A R T I S  
LIETUVOS RESPUBLIKOS VARDU  
 
2021 m. spalio 27 d. 
Vilnius  
 
Lietuvos Aukščiausiojo Teismo Civilinių bylų skyriaus teisėjų kolegija, susidedanti iš teisėjų 
Godos Ambrasaitės -Balynienės, Alės Bukavinienės  (kolegijos pirminink ė) ir Egidijos Tamošiūnienės  
(pranešėja),  
teismo posėdyje kasacine rašytinio proceso tvarka i šnagrinėjo civilinę bylą pagal 
ieškov ės R. V. kasacinį skundą dėl Kauno apygardos teismo Civilinių bylų skyriaus teisėjų kolegijos 
2021 m. gegužės 20 d. nutarties peržiūrėjimo civilinėje byloje pagal ieškovės R. V. ieškinį atsakovui 
S. V. dėl santuokos nut raukimo dėl sutuoktinio kaltės, nepilnamečio vaiko gyvenamosios vietos ir 
bendravimo su juo tvarkos nustatymo, išlaikymo priteisimo, turto padalijimo, prievolių kreditoriams 
vykdymo  ir pagal atsakovo priešieškinį ieškovei dėl santuokos nutraukimo dėl sutuo ktinės kaltės, 
neturtinės žalos atlyginimo priteisimo, nustatymo , nuo kada gyvenimas skyrium sukelia teisin ius 
padarinius, nepilnamečio vaiko gyvenamosios vietos ir bendravimo su juo tvarkos nustatymo, 
išlaikymo priteisimo, turto padali jimo,  prievolių kred itoriams vykdymo, tretieji asmenys „Consors 
Finanz “, „Sparkasse Munsterland Ost “, „Advanzia Bank A.S. “, išvadą teikianti institucija  Valstybės 
vaiko teisių apsaugos ir įvaikinimo tarnyba prie Socialinės apsaugos ir darbo ministerijos.  
 
Teisėjų kolegija  
 
n u s t a t ė :  
 
I. Ginčo esmė  
 
1. Kasacinėje byloje sprendžiama dėl teisės normų, reglamentuojančių jurisdikciją šeimos byloje su 
tarptautiniu elementu, sprendžiant vaiko gyvenamosios vietos ir bendravimo su juo tvarkos 
nustatymo bei išlaikymo vaikui priteisimo klausimus , aiškinimo ir taikymo . 
2. Ieškov ė R. V. (toliau – ir ieškovė, motina ) kreipėsi į teismą su  ieškiniu atsakovui S.  V. (toliau – 
ir atsakovas, tėvas ), kuriuo prašė:  
2.1. panaikinti jos ir atsakovo santuokos, sudarytos bažnyčioje, įtraukimo į apskaitą civilinės 
metrikacijos skyriuje įrašą Nr. 365 dėl atsakovo kaltės;  
2.2. po santuokos nutraukimo palikti jai V. pavardę;  
2.3. nustatyti nepilnametės dukters E . V. (toliau – duktė ), gimusios (duomenys neskelbtini) , 
gyvenamąją vietą kar tu su ieškove;  

 
  2 
2.4. priteisti iš atsakovo nepilnametei dukteriai išlaikymą po 200 Eur kas mėnesį mokamomis 
periodinėmis išmokomis nuo ieškinio padavimo dienos (2019 m. l apkričio  20 d.) iki dukters  
pilnametystės, indeksuojant išlaikymo dydį Lietuvos Respublikos Vyriausybės nustatyta 
tvarka, paskiriant ieškovę išlaikymo lėšų tvarkytoja uzufrukto teise;  
2.5. nustatyti skyrium gyvenančio atsakovo bendravimo su duk terimi  tvarką;  
2.6. padalyti santuokoje įgytą turtą – automobilį „Audi A6 “, valst. Nr. (duomenys neskelbtini) , 
paliekant jį natūra atsakovui, ieškovei nepriteisiant pusės automobilio vertės  kompensacijos ; 
2.7. prievoles kreditoriams (tretiesiems asmenims byloje) palikti vykdyti asmeniškai atsakovui .  
3. Ieškovė nurodė, kad jos ir atsakovo santuoka iširo dėl atsakovo ūmaus charakterio, prieš ją 
vartojamo psichologinio ir fizinio smurto. Atsakovas neteikia dukteriai jokio išlaikymo, vaiko 
pinigus (apie 200 Eur), kuriuos jis gauna būdamas Vokietijoje, naudoja savo reikmėms. 
Santuokos metu su sutuoktiniu jokio nekilnojamojo turto bendrosios jungtinės su tuoktinių 
nuosavybės teise neįgijo ir neturi.  2017  m. spalio 3 0 d. atsakovas savo vardu įsigijo automobilį 
„Audi A6“, valst . Nr. (duomenys neskelbtini) . Apie sutuoktinio finansinius  įsipareigojimus  
kreditoriams „Consors  Finanz “, „Sparkasse Munsterland Ost “ ir „Advanzia Bank A.S .“ jai 
(ieškovei ) tapo žinoma  tik iš atsakovo pateiktų į bylą duomenų . Visi kreditai buvo gauti be 
ieškovės žinios ir sutikimo, todėl įsipareigojimus (skol as ir palūkan as bei kit us susijusius  
privalom us mokėjim us) nurodytiems  kreditoriams turi vykdyti asmeniškai atsakovas. 
Nepilnametė duk tė visada gyveno  (ir šiuo metu gyvena)  su ieškove , jas sieja  tvirtas, artimas, 
abipusis ryšys. Duktė Lietuvoje lanko ikimokyklinio ugdymo įstaigą, kurioje ruošiama mokytis 
Lietuvos mokykloje. Nustačius dukters gyvenamąją vietą su ieškove, siūlo nustatyti atsakovo 
bendravimo su dukterimi tvarką, atsižvelgiant į tai, kad šalys gyvena skirtingose valstybėse . 
4. Atsakovas pareiškė priešieškinį, kuriuo prašė:  
4.1. panaikinti jo ir ieškovės santuo kos, sudarytos bažnyčioje, įtraukimo į apskaitą civilinės 
metrikacijos skyriuje įrašą Nr. 365 dėl ieškovės kaltės ir nustatyti, kad įrašo panaikinimas 
turtinėms teisėms teisinius padarinius sukėlė nuo 2019 m. rugsėjo 30 d., t . y. nuo tos dienos, 
kai sutuok tiniai faktiškai nustojo gyventi kartu;  
4.2. priteisti jam iš ieškovės 2000 Eur neturtinės žalos atlyginimą;  
4.3. padal yti santuokoje įgytą automobilį  „Audi A6 “, valst. Nr. (duomenys neskelbtini) , 1500 Eur 
vertės , šį natūra paliekant atsakovui i r priteisiant iš jo ieškovei 750 Eur piniginę 
kompensaciją ; 
4.4. nustatyti, kad prievoles kreditoriams  (tretiesiems asmenims šioje byloje) po santuokos 
nutraukimo ieškovė ir atsakovas vykdys lygiomis dalimis – po 1/2 dalį kiekvienas  
kiekvienam kreditoriui ;  
4.5. nustatyti nepilnametės duk ters gyvenamąją vietą su atsakovu;  
4.6. priteisti iš ieškovės išlaikymą duk teriai  po 200 Eur kas mėnesį mokamomis periodinėmis 
išmokomis nuo teismo sprendimo įsiteisėjimo dienos iki duk ters pilnametystės, pave dant šias 
lėšas tvarkyti atsakovui  uzufrukto teise;  
4.7. nustatyti skyrium gyvenančios vaiko motinos (ieškovės) bendravimo su duk terimi  tvarką.  
5. Atsakovas nurodė, kad jo ir ieškovės santuoka iširo dėl ieškovės kaltės , nes ji pažeidė savo 
pareigas, bendro gyvenimo taisykles , nebuvo lojali, todėl sutriko tarpusavio bendravimas, nebuvo 
ieškoma bendro sutarimo, kuris ateityje padėtų atkurti darnius santuokinius ryšius , dėl to atsakovo 
ir ieškovės bendras gyvenimas tapo negalimas.  Jam ir ieškovei bendrosios jun gtinės sutuoktinių 
nuosavybės teise priklauso tik automobilis „Audi A6“, valst . Nr. (duomenys neskelbtini) . Apie 
turimus finansinius  įsipareigojimus  kreditoriams „Consors  Finanz “, „Sparkasse Munsterland Ost “ 
ir „Advanzia Bank A.S. “ ieškovei buvo  žinoma . Ieškovė atsakovą paliko 2019 m. rugsėjo 30 d., 
nuo šios dienos nebeliko nei santuokos, nei bendro ūkio ir gyvenimo kartu , todėl nustatyti na, kad 
 
  3 
santuokos nutraukimas sutuoktinių turtinėms teisėms teisin ius padarinius sukėlė nuo tos dienos, 
kai ji e faktiškai nustojo kartu gyventi . Atsakovas turi nuolatinį darbą ir gauna pastovias pajamas, 
taigi,  turi galimybę teikti nepilnametei dukteriai  visavertį aprūpinimą, užtikrin ti ne tik būtinųjų 
vaiko poreikių tenkinimą, bet ir papildomai skirti lėšų geresn iam dukters  fiziniam bei dvasiniam 
lavinimui.  Atsakovas gyvena 90 kv. m dydžio 4 kambarių bute, todėl , nustačius šalių 
nepilnametės duk ters gyvenamąją vietą su atsakovu, ji turės atskirą kambarį, taigi, ir geresn es 
sąlyg as vysty tis. Duktė Vokietijoje lankė  darželį , jame mokėsi vokiečių kalbos. Vieta šiame 
darželyje duk teriai yra saugoma iki šiol, vaikas prie šio darželio yra pripratęs, nori grįžti į 
Vokietiją, todėl geriausius duk ters interesus atitiks jos gyvenamosios vietos nustatymas su 
atsakovu.  Ieškovė , palikdama atsakovą ir neteisėtai išsiveždama  šalių nepilnametę duk terį, 
pamindama moralinius, dorovinius principus, padarė atsakovui neturtin ės žalos, kurią jis įvertina 
2000  Eur suma.      
 
II. Pirmosios ir apeliacinės instancijos teismų procesinių spren dimų esmė  
 
6. Marijampolės apylinkės  teismas 20 20 m. gruodžio  9 d. sprendimu tenkino dalį  ieškin io ir dalį 
priešieškinio:  
6.1. panaikino ieškovės ir atsakovo santuokos, sudarytos 2009 m. gruodžio 25 d. Marijampolės 
savivaldybės Sasnavos Romos katalikų bažnyčioje, įtraukimo į apskaitą Marijampolės 
savivaldybės administracijos Civilinės metrikacijos skyriuje 2009 m. gruodžio 29 d. įrašą 
Nr. 365 dėl abiejų sutuokt inių kaltės ; 
6.2. paliko pavardes: atsakovui – V., ieškovei – V.; 
6.3. nepilnamečio vaiko E . V., gimusios (duomenys neskelbtini) , gyvenamąją vietą nustatė su 
motina R. V.; 
6.4. priteisė iš atsakovo išlaikymą nepilnametei dukteriai po 200 E ur kas mėnesį mokamomis 
periodin ėmis išmokomis nuo ieškinio padavimo dienos (2019 m. lapkričio 20 d.) iki dukters 
pilnametystės, išlaikymo sumą kasmet indeksuojant Lietuvos Respublikos Vyriausybės 
nustatyta tvarka atsižvelgiant į infliaciją;  
6.5. nustatė, kad ieškovė valdo (naudoja) išlaikymo  sumas uzufrukto teise dukters interesais ; 
6.6. nustat ė atsakovo bendravimo su nepilnamete duk terimi tvarką:  
6.6.1.  atsakovas bendrauja su nepilnamete duk terimi  pirmą pusę kiekvienų lyginių metų ir 
antrą pusę kiekvienų nelyginių metų duk ters rudens, žiemos ir pavasario atostogų metu 
nepertraukiam ai, apie tokį bendravimą informuodamas ieškovę telefonu ar kitomis ryšio 
priemonėmis likus ne mažiau kaip 10 dienų iki kiekvieno bendravimo ; 
6.6.2.   atsakovas  bendrauja su dukterimi jos vasaros atostogų metu nepertraukiamai ne mažiau 
kaip 14 kalendorinių dienų, apie tokį bendravimą pranešdamas ieškovei telefonu ar 
kitomis ryšių priemonėmis likus ne mažiau kaip 10 dienų  iki bendra vimo;  
6.6.3.  atsakovas, b ūdamas Lietuvoje, bendrauja su duk terimi kas antrą mėnesio savaitgalį nuo 
šeštadienio 10 valandos iki sekmadienio 16 valandos, išskyrus tuos savaitgalius, kurie  
įeina į dukters rudens, žiemos ir pavasario atostogas ; 
6.6.4.  atsakovas, būdamas Lietuvoje, atskiru jo ir ieškovės susitarimu raštu gali bendrauti su 
dukterimi kitokia tvarka ; 
6.6.5.  atsakovas bendrauja su duk terimi  nekliudomai ne mažiau kaip penkis kartus per savaitę 
nuo 17 val . iki 19 val . Lietuvos Respublikos laiku telef onu ar kitomis elektroninėmis 
ryšio  priemonėmis, naudojant vaizdo skambučių paslaugas, nepažeisdamas 
 
  4 
nepilnametės dukters  teisėtų interesų, t . y. atsižvelgdamas į jos užimtumą ugdymo 
įstaigoje, miego ir poilsio laikotarpius ; 
6.6.6.  ieškovė  ir atsakovas privalo su teikti vienas kitam informaciją ryšio priemonėmis ar kitu 
būdu apie dukters sveikatos būklę ir kitus svarbius dalykus (užimtumą, pamokų ruošą ir 
pan.), kad būtų galimybė vaikui bendrauti su abiem tėvais ir būtų užtikrinti jo interesai ; 
6.7. padalijo s antuokoje įgytą turtą : 
6.7.1. paliko a tsakovui asmeninės nuosavybės teise  1500 E ur vertės automobilį „Audi A6“, 
valst . Nr. (duomenys neskelbtini) ; 
6.7.2. priteis ė ieškovei iš atsakovo  750 E ur piniginę kompensaciją už 1/2 dalį nurodyto 
automobilio ; 
6.8. tenkin o atsakovo priešieškinio reikalavimą ir nustat ė, kad 2009 m. gruodžio 29 d.  santuokos 
įrašo Nr. 365  Marijampolės savivaldybės administracijos Civilinės metrikacijos skyriuje 
panaikinimas ieškovės ir atsakovo turtinėms teisėms teisinius padarinius sukėlė nuo  2019 m. 
rugsėjo 30 dienos ; 
6.9. atmetė  atsakovo priešieškinio reikalavim ą priteisti iš ieškovės 2000 E ur neturtin ės žalos 
atlyginimą;  
6.10.  nustat ė, kad prievolė dėl 831,28 E ur skolos, buvusios 2019 m. spalio 1 d. kreditoriui 
„Sparkasse Munsterland Ost “, yra bendra (solidari oji) ieškovės ir atsakovo  prievolė ir  šią 
prievolę lygiomis dalimis, t . y. kiekvienas po 415,64 E ur, įvykdo ieškovė ir atsakovas;   
6.11.  nustat ė, kad prievolė dėl 4022,71  Eur skolos, buvusios 2019 m. lapkričio 1 d. kreditoriui 
„Consors Fina nz“, yra asmeninė atsakovo prievolė  po 2009 m. gruodžio 29 d. santuokos įrašo 
Nr. 365  panaikinimo ; 
6.12.  nustat ė, kad prievolė  dėl 4756,08 E ur skolos, buvusios 2019 m. spalio 21 d. kreditoriui 
„Advan zia bank A.S. “, yra asmeninė atsakovo prievolė po 2009 m. gruodžio 29 d. santuokos 
įrašo Nr. 365 panaikinimo;  
6.13.  išsprendė bylinėjimosi išlaidų atlyginimo paskirstymo klausimą.  
7. Spręsdamas dėl šalių santuokos nutraukimo  pirmosios instancijos teismas nurodė , kad pagal bylos 
duomen is daryti na išvad a, jog abu sutuoktiniai paskutiniu metu nebuvo lojalūs vienas kitam, 
neieškojo kompromisų kilusiais ginčytinais klausimais . Įsiteisėjusia Vilniaus apygardos teismo 
2020 m. sausio 20 d. nutartimi , kurią  Lietuvos apeliacini o teismo  Civilinių bylų skyriaus teisėjų 
kolegija  2020 m vasario 27 d. nutartimi (civilinė byla Nr. e2 -508-798/2020) palik o nepakeist ą, 
konstatuota, kad ieškovė be atsakovo sutikimo ir žinios išsivežė duk terį iš tuo metu buvusios 
šeimos gyvenamosios vietos Vokieti joje į Lietuvą ir apsigyveno savo tėvams priklausančiame 
bute, jame ir šiuo metu gyvena . Pirmosios instancijos teismas atkreipė dėmesį į tai, kad šiomis 
nutartimis  nebuvo  nustatyta , jog ieškovė savo veiksmais siekė pakenkti nepilnametės duk ters ar 
atsakovo  interesams , nebuvo konstatuotas vaiko pagrobimas, o buvo vartojamas vaiko neteisėto 
išvežimo termina s, taip pat b uvo nutarta , kad  vaiko interesus  geriausiai  atitinka jo gyvenimas 
Lietuvoje su motina , ir atmestas atsakovo prašymas dėl dukters  grąžinimo į V okietiją.  Pirmosios 
instancijos teismas nusprendė, kad ta aplinkybė , jog ieškovė su nepilnamete duk terimi  grįžo į 
Lietuvą apie tai nepranešusi atsakovui ir nesuderinusi to su juo bei neinformavusi jo apie 
apsisprendimą toliau gyventi Lietuvoje , yra vienas iš įrodymų, kad ieškovė tuo metu nebuvo  lojali 
atsakovui, tačiau šios aplinkybės teismas nevertin o kaip pagrindinės sutuoktinių šeimos iširimo 
priežasties, nes jau iki to laiko sutuoktiniai nesutarė nei dėl bendros buities, nei dėl darbų 
pasidali jimo, nei dėl prisidėjimo prie duk ters auklėjimo i r išlaikymo.  Pirmosios instancijos 
teismas pripažino šalių santuoką iširusia dėl abiejų sutuoktinių kaltės.  
8. Atsižvelgdamas į tai, kad motin ą ir duk terį sieja  tvirtas emocinis ryšys, duk tė gyvena su motina, 
vaikui yra sudarytos tinkamos gyvenimo sąlygos, vertindamas, jog gyvenamosios vietos keitimas 
 
  5 
vėl ir prisitaikymas gyventi iš naujo Vokietijoje sukeltų vaikui neigiam ų padarinių, pirmosios 
instancijos teismas nustatė  šalių dukters  gyvenam ąją vietą su motina.  
9. Nustatydamas atsakovo bendravimo su dukterimi tvarką, pirmosios instancijos teismas atsižvelgė 
į tai, kad ieškovė su vaiku gyvena Lietuvoje , o atsakovas – Vokietijoje, į dukters amžių, taip pat 
į tai, jog Valstybės vaiko teisių apsaugo s ir įvaikinimo tarnyba prie Socialinės apsaugos ir darbo 
ministerijos pateikė išvadą, kad priešieškiniu prašoma nustatyti bendravimo su dukterimi tvarka 
atitinka jos interesus.  
10. Spręsdamas dėl prievolių kreditoriams padalijimo, pirmosios instancijos teisma s nustatė, kad 
sutartį su kreditoriumi „Sparkasse Munsterland Ost “ 2018 m. sausio 9 d.  sudarė abu sutuoktiniai , 
todėl apie jos sudarymą ieškov ei buvo žinoma. Pirmosios instancijos teismo vertinimu, pagal šią  
sutartį  gautos lėšos buvo naudojamos šeimos por eikiams tenkinti, nes iki 2019 m. rugsėjo 30 d. 
sutuoktiniai gyveno bendrai ir vedė bendrą ūkį. Ieškovė neįrodė, kad pagal šią sutartį gautas lėšas 
naudojo tik atsakovas savo reikmėms. Vartojimo paskolos sutartis su kreditorium i „Consors 
Finanz “ sudaryta atsakovo vardu ir yra neterminuota, pirmosios išmokos išmokėjimas nu rodytas 
2019 m. kovo 6  d., t. y. sutuoktiniams gyvenant bendrai, tačiau  atsakovas neįrodė, kad gauta suma 
buvo būtina ir buvo naudojama šeimos poreikiams tenkinti , todėl pirmosios  instancijos teismas 
tenkino ieškovės ieškin io reikalavimą  ir nustatė, jog tai yra asmeninė atsakovo prievolė. Prievolę 
kreditoriui „Advan zia bank A.S. “ pirmosios instancijos teismas pripažino asmenine atsakovo 
prievole, padaręs išvadą, kad atsakovas neįro dė, jog  pinigai pagal kredito kortelės sutartį, sudarytą 
su šiuo kreditoriumi , buvo naudojami bendriems šeimos poreikiams tenkinti.  
11.  Atsižvelg damas  į tai, kad automobilis registruotas atsakovo vardu, tačiau nė viena šalis neprašė 
pripažinti j o asmenine nuo savybe, abi šalys pripažino, jog automobilis yra bendroji jungtinė 
sutuoktinių nuosavybė , ir nepateikė įrodymų, kad automobilis pirktas už atsakovo motinos jam 
dovanotas lėšas , pirmosios instancijos te ismas priteisė automobilį asmeninės nuosavybės teise 
atsakovui, o ieškovei  iš atsakovo – piniginę kompensaciją, lygią 1/2 daliai automobilio vertės.  
12. Kauno  apygardos teismo Civilinių bylų skyriaus teisėjų kolegija, išnagrinėjusi  civilinę  bylą paga l 
atsakovo apeliacinį  skundą, 20 21 m. gegužės 20 d. nutartimi  panaikino Marijampolės apylinkės 
teismo 2020  m. gruodžio 9 d. sprendimo dalį dėl santuokoje įgyto turto ir prievolių padalijimo 
bei bylinėjimosi išlaidų atlyginimo paskirstymo ir šią bylos dalį grąžino pirmosios instancijos 
teismui nagrinėti iš naujo; panaikin o sprendimo dalį dėl vaiko gyvenamosios vietos  ir bendravimo 
su nepilnamečiu vaiku tvarkos nustatymo bei išlaikymo vaikui priteisimo ir šiuos ieškinio bei 
priešieškinio reikalavimus palik o nenagrinėtus ; kitą teismo sprendimo dalį palik o nepak eistą.  
13. Apeliacinės instancijos teismas  nustatė, kad ieškovė ir atsakovas susituokė 2009 m. gruodžio 
25 d. Šalių duk tė gimė (duomenys neskelbtini) . Nuo 2017 m. vasario 6 d. ieškovės, atsakovo ir jų 
dukters gyvenamoji vieta buvo deklaruota adresu : (duomenys neskelbtini) . Šeima savo 
gyvenamąją vietą nurodytu adresu deklaravo nuomos sutarties, pagal kurią nuomojosi 90 kv. m 
butą, pagrindu . Nuomos sutartis buvo sudaryta ieškovės ir atsakovo vardu. Nuo 2017 m. rugpjūčio 
1 d. šalių duktė  lankė (ir iki 20 20 m. liepos 1  d. turėjo lankyti) darželį „ (duomenys neskelbtini) “. 
2019 m. rugsėjo 30 d. ieškovė su dukterimi grįžo į Lietuvą. Nuo 2019 m. spalio 10  d. mergaitė  
lanko Marijampolės savivaldybės (duomenys neskelbtini)  pradinės mokyklos priešmokyklinio 
ugdym o grupę. Šiuo metu nepilnametė šalių duktė  gyvena (duomenys neskelbtini) . Būstas 
priklauso ieškovės  tėvams, nepilnamečio vaiko seneliams.  
14. Apeliacinės instancijos teismas pažymėjo, kad į siteisėjusia Vilniaus apygardos teismo 2020 m. 
sausio 20 d. nutartimi , kurią  Lietuvos apeliacini o teismo  Civilinių bylų skyriaus teisėjų kolegija  
2020 m . vasario 27 d. nutartimi (civilinė byla Nr. e2 -508-798/2020)  paliko nepakeistą, 
konstatuota, kad šalių duk tė, gimusi Lietuvoje, iki grįžimo į Lietuvą nuolat gyveno (nuo 2017  m. 
vasario 6 d.) Vokietijos Federacinėje Respublikoje, lankė darželį, abu vaiko tėvus su šia valstybe 
siejo ekonominiai ir socialiniai ryšiai, t. y. šeimos nuolatinė gyvenamoji vieta buvo Vokietijos 
Federacinėje Respublikoj e, taip pat  konstatuotas neteisė tas dukters  išvežimas iš Vokietijos, tačiau 
atmestas S . V. prašym as grąžinti vaiką į Vokietiją.  
 
  6 
15. Įvertin ęs visus šešis 2003  m. lapkričio 27 d. Tarybos Reglamento (EB) Nr. 2201/2003 dėl 
jurisdikcijos ir teismo sprendimų, susijusių su santuoka ir tėvų pareigomis, pripažinimo bei 
vykdymo, panaikinančio Reglamentą (EB) Nr. 1347/2000 , (toliau – Reglamentas „Briuselis 
II bis“) 3 straipsnio a punkte  išvardytus alternatyvius jurisdikcijos kriterijus reikalavimams dėl 
santuokos nutraukimo, apeliacinės instancijos teismas nurodė, kad visais atvejais Lietuvos 
Respublikos teismai neturi  jurisdikcijos nagrinėti šalių santuokos nutraukimo bylos, nes : 
i) faktinė nuolatinė sutuoktinių gyvenamoji vieta ieškinio padavimo teismui dieną buvo 
Vokietijoje, ii –iii) šioje valstybėje nuolat iki šiol gyvena atsakovas, iv) santuoka nutraukiama ne 
bendru pareiškimu, v –vi) ieškovė Lietuvoje ieškinio pateikimo teismui dieną  gyveno tik 
2 mėnesius. Pažymėjęs, kad Reglamento „Briuselis II bis“ 3 straipsnio b punkte nustatyta, jog 
jurisdikciją dėl santuokos  nutraukimo turi teismai, esantys toje valstybėje narėje, kurios pilietybę 
turi abu sutuoktiniai , apeliacinės instancijos te ismas nusprendė, kad š iuo atveju  (ieškov ei ir 
atsakov ui esant  Lietuvos Respublikos piliečiai s) Lietuvos teismai  turi jurisdikciją nagrinėti 
klausimą dėl jų santuokos nutraukimo.  
16. Remdamasis kasacinio teismo praktika, kad bylose su tarptautiniu (užsienio) el ementu vieno iš 
ieškiniu pareikštų reikalavimų teismingumas Lietuvos Respublikos teismams automatiškai 
nesuponuoja galimybės nagrinėti kitus tuo pačiu ieškiniu reiškiamus reikalavimus, nebent 
taikytiname tarptautinio teismingumo klausimus reglamentuojančia me teisės akte tokia galimybė 
tiesiogiai nurodyta  (Lietuvos Aukščiausiojo Teismo 2016 m. spalio 20 d. nutartis civilinėje byloje 
Nr. e3K -3-426-969/2016) , apeliacinės instancijos teismas  nusprendė, jog , šioje  šeimos byloje su 
tarptautiniu (užsienio) elementu esant pareikštiems ieškinio reikalavimams dėl santuokos 
nutraukimo, tėvų pareigų vaik ui, išlaikymo, taip pat su santuokos nutraukimu susijusių daiktinio 
ir prievolinio pobūdžio teisinių pa darinių  taikymo, tai, kad Lietuvos teismai turi jurisdikciją 
nagrinėti byloje pareikštą reikalavimą dėl santuokos nutraukimo, nelemia reikalavimų dėl tėvų 
pareigų vaik ui, išlaikymo, santuokoje įgyto turto padalijimo ir sutartinių prievolių modifikavimo 
priskirtinumo Lietuvos teismams.  Šioje byloje Lietu vos teismai turi jurisdikciją nagrinėti ieškinio 
ir priešieškinio reikalavimus dėl santuokos nutraukimo ir šiuos reikalavimus gali nagrinėti 
nepriklausomai nuo kitų byloje pareikštų reikalavimų, kuriems nagrinėti Lietuvos teismai neturi 
jurisdikcijos.  
17. Spręsdamas dėl ieškinio bei priešieškinio reikalavimų nustatyti vaiko gyvenamąją vietą su vienu 
iš tėvų jurisdikcijos, apeliacinės instancijos teismas nurodė, kad reikalavimams dėl tėvų pareigų 
pagrindin ėje jurisdikcijos taisykl ėje (Reglamento „Briuselis II b is“ 8 str aipsnis ) nustat yta, jog 
byloms dėl tėvų pareigų vaikui taikoma tos valstybės teismų jurisdikcija, kurioje yra nuolatinė 
vaiko gyvenamoji vieta. Reglamente nėra apibrėžta, kas turėtų būti pripažįstama nuolatine 
gyvenamąja vieta, todėl tai yra fakto  klausimas. Apeliacinės instancijos teismas vadovavosi 
Europos Sąjungos Teisingumo Teismo (toliau – ESTT) suformuluotais nuolatinės gyvenamosios 
vietos apibrėžties kriterijais ir, įvertinęs nagrinėjamos bylos aplinkybes (šalių duktė nuo 2017 m. 
vasario mėn . iki 2019 m. rugsėjo mėn. nuolat gyveno Vokietijoje, ten lankė darželį bei vėliau 
priešmokyklinę klasę, mokėsi vokiečių kalbos, ten buvo abiejų jo s tėvų nuolatinė gyvenamoji, 
ekonominių ir socialinių interesų vieta , nuo vaiko neteisėto išvežimo momento ik i ieškinio 
pateikimo teismui momento praėjo mažiau nei du mėnesiai ), padarė išvadą , kad vaiko nuolatinė 
gyvenamoji vieta ieškinio pateikimo momentu Reglamento „Briuselis II bis“ prasme buvo 
Vokietijoje  ir jurisdikcija nebuvo pasikeitusi . 
18. Pažymėjęs, kad jurisdikcija nustatoma ieškinio padavimo teismui momentu, o ne teismo 
sprendimo priėmimo momentu, todėl ieškovės argumentas, kad vaikas jau daugiau nei metus 
gyvena Lietuvoje, neturi reikšmės reikalavim o dėl vaiko gyvenamosios vietos nustatymo  
jurisdikcijo s klausimui išspręsti , apeliacinės instancijos teismas konstatavo, jog bylos dalis dėl 
ieškinio bei priešieškinio reikalavimų nustatyti vaiko gyvenamąją vietą su vienu iš tėvų teisminga 
ne Lietuvos Respublikos, o Vokietijos teismams.  
19. Apeliacinės instancijo s teismas, atkreipęs dėmesį į tai, kad šioje byloje atsakovas viso proceso 
metu nepripažino Lietuvos teismų jurisdikcijos, konstatavo, jog nėra pagrindo taikyti 2008 m. 
 
  7 
gruodžio 18 d. Tarybos Reglamento (EB) Nr. 4/2009 dėl jurisdikcijos, taikytinos teisės,  teismo 
sprendimų pripažinimo ir vykdymo bei bendradarbiavimo išlaikymo prievolių srityje (toliau – 
Išlaikymo reglamentas)  5 straipsnio nuostat ų. 
20. Remdamasis ESTT praktika , kad jurisdikcijos pagrindai tiek Reglamente „Briuselis II bis“, tiek 
Išlaikymo regla mente yra suform uluoti labiausiai atsižvelgiant į vaiko interesus, ypač į artumo su 
bylos nagrinėjimo vieta kriterijų ) bei atsižvelgdamas į tai, kad šalių dukters  nuolatinė gyvenamoji 
vieta iki neteisėto išvežimo į Lietuvą buvo Vokietijoje,  atsakovo nuolat inė gyvenamoji vieta yra 
Vokietijoje, Vokietijos teismai pagal Reglamento „Briuselis II bis“ taisykles turi jurisdikciją 
nagrinėti reikalavimus dėl vaiko gyvenamosios vietos nustatymo,  apeliacinės instancijos teismas 
nusprendė, kad  išlaikymo klausimų juris dikcija pagal Išlaikymo reglamentą taip pat priklauso 
Vokietijos teismams.  
21. Apeliacinės instancijos teismas pažymėjo, kad joks ES teis ės aktas nereglamentuoja jurisdikcijos 
klausimų, susijusių su sutuoktinių bendro turto padalijimu. Tokie klausimai nepatenk a ir į 
2007  m. spalio 30 d. Lugano konvencijos dėl jurisdikcijos ir teismo sprendimų civilinėse ir 
komercinėse bylose pripažinimo ir vykdymo  taikymo sritį (šios konvencijos 1 straipsnio 2 dal is). 
Lietuvos Respublika ir Vokietija nėra sudariusios dvišalės t arptautinės sutarties dėl teisinių 
santykių ir teisinės pagalbos civilinėse bylose.  Nustatęs, kad š alių santuokoje įgytas kilnojamasis 
turtas (automobilis ) yra registruotas Lietuvos Respublikoje , apeliacinės instancijos teismas 
nurodė, jog dėl šio turto ta ikytinos Lietuvos Respublikos civilinio kodekso (toliau – CK) 
3.59 straipsnio nuostatos, kad teismas, nutraukdamas santuoką, turi išspręsti ir kitus su tuo 
susijusius klausimus , taigi , Lietuvos teismai turi jurisdikciją nagrinėti klausimą dėl sutuoktinių 
kilnojamojo turto, registruoto Lietuvos Respublikoje, padali jimo. 
22. Atkreipęs dėmesį į tai, kad byloje nepateikta sutar čių su šalių nurodytomis  kredito įstaigomis, 
apeliacinės instancijos teismas padarė išvadą, jog nėra galimybės nustatyti , nei kas šias sutartis 
sudarė, nei kokios šių sutarčių sąlygos, kas yra skolininkas pagal sutartis, ar sutarties šalys susitarė 
dėl tam tikros jurisdikcijos, o jei susitarė  – dėl k okios.  Be to, pagal Lietuvos Respublikos civilinio 
proceso kodeksą (toliau – ir CPK ) 113 straipsnio 3 dalį visi procesiniai dokumentai ir jų priedai 
teismui pateikiami valstybine kalba, išskyrus CPK ir kituose teisės aktuose n ustatytas išimtis 
(CPK 113 str aipsnio 3 dalis, 198 straipsnio 2 dalis).  Atsakovas į bylą pateikė dokumentą  
(nurod ytą kaip šalių sutartį su kredito įstaiga ) vokiečių kalba. Šis dokumentas nėra išverstas į 
valstybinę kalbą, nėra galimybės nustatyti jo turinio.  Apeliacinės instancijos tei smo vertinimu, 
šių trūkumų visuma leidžia konstatuoti, kad bylos dal ies dėl sutuoktinių prievolių padal ijimo  
esmė neatskleista . Be to, nesant duomenų apie prievolių turinį ir sąlygas, nėra galimybės 
išsiaiškinti aplinkybių, ar Vokietijos teismai neturi iši mtinės jurisdikcijos nagrinėti klausimo dėl 
prievolių,  atsiradusių Vokietijoje, likimo nutraukiant šalių santuoką. Esant  nurodyt iems  pirmosios 
instancijos teismo sprendimo priėmimo taisyklių pažeidim ams apeliacinės instancijos teismas 
panaikin o pirmosios i nstancijos teismo sprendimo dal į dėl santuokoje įgyto turto bei prievolių 
padalijimo ir šią bylos dalį perdavė iš naujo nagrinėti pirmosios instancijos teismui (CPK 
326 straipsnio 1 dalies 4 punktas).  
23. Apeliacinės instancijos teismas pritarė pirmosios instancijos teismo išvadoms dėl abiejų 
sutuoktinių nelojalumo vienas kitam , negebėjimo rasti kompromiso gyvenamosios vietos, buities 
darbų ir kitais klausimais. Apeliacinės instancijos teismo vertinimu, pir mosios instancijos teismas 
pagrįstai konstatavo, kad ieškovės su dukterimi išvykimas iš Vokietijos į Lietuvą, nepranešus 
atsakovui, yra blogų šalių santykių, kurie ir buvo tikroji santuokos nutrūkimo priežastis, 
padarinys. Nenustatęs pagrindo naikinti pirm osios instancijos teismo sprendimo dalies dėl 
santuokos nutraukimo pagrindų, apeliacinės instancijos teismas atmetė šią  atsakovo apeliacinio 
skundo dalį.   
 
III. Kasacinio skundo ir atsiliepimo į jį teisiniai argumentai  
 
  8 
 
24. Kasaciniu skundu  ieškov ė prašo  panaikinti Kauno apygardos teismo Civilinių bylų skyriaus 
teisėjų kolegijos 2021  m. gegužės 20 d. nutarties  dalį, kuria nutarta panaikinti pirmos ios 
instancijos teismo sprendimo dalį dėl nepilnamečio vaiko gyvenamosios vietos  ir bendravimo su 
juo tvarkos nustat ymo bei išlaikymo vaikui priteisimo ir šiuos ieškinio bei priešieškinio 
reikalavimus palikti nenagrinėtus , ir šią pirmos ios instancijos teismo  sprendimo dalį palikti 
nepakeistą . Kasacinis skundas grindžiamas šiais argumentais : 
24.1.  Reglamento „Briuselis II bis“ 3 straipsnyje nurodyti jurisdikcijos pagrindai nėra 
hierarchiški ir neturi tarpusavio prioriteto, teismui pakanka nustatyti bet kurį iš šių pagrindų, 
kad galėtų prisiimti jurisdikciją nagrinėti bylą.  Reglamento „Briuselis II bi s“ 3 straipsnio 
1 dalies b punkte nustatyta, kad bylose, susijusiose su santuokos nutraukimu, jurisdikciją turi 
teismai, esantys toje valstybėje narėje, kurios pilietybę turi abu sutuoktiniai arba kurioje yra 
abiejų sutuoktinių nuolatinė gyvenamoji vieta. Ieškovė teigi a, kad tiek ji, tiek atsakovas yra 
Lietuvos Respublikos piliečiai, todėl yra pagrindas pripažinti, kad Lietuvos Respublikos 
teisma i turi jurisdikciją nagrinėti šalių ginčą dėl jų santuokos nutraukimo . 
24.2.  Reglamento „Briuselis II bis“ 8 straipsni o 1 dalyje nustatyta, kad valstybės narės teismai 
turi jurisdikciją bylose, susijusiose su tėvų pareigomis vaikui, kurio nuolatinė gyvenamoji 
vieta tuo metu, kai byla patenka jų žinion, yra toje valstybėje narėje.  Ginčo š alių nepilname tės 
dukters faktinė gyvenamoji vieta šios bylos užvedimo momentu buvo Lietuvo s Respublikoje . 
Teismai , kitoje byloje  nagrinė ję šalių dukters  išvežimo teisėtumo klausimą, pažymėjo, kad 
mergaitė jau pripratusi prie gyvenamosios vietos  Lietuvoje, gyvenamosios vietos pakeitimas 
neatitiktų jos interesų. Dėl to reikalavimas dėl vaiko gyvenamosios vietos nustatymo 
nagrinėtinas Lietuvoje , nes tai labiausiai atitinka vaiko interesus. Šioje byloje apeliacinės 
instancijos teismui nesprendus priešingai, yra priimti  paga l esmę skirtingi Lietuvos teismų 
procesiniai sprendimai.  
24.3.  Pagal Išlaikymo reglamento 3 straipsnio b ir c punkt ų nuostatas Lietuvos Respublikos 
teisma i gali turėti jurisdikciją nagrinėti ieškinio reikalavimą dėl išlaikymo  šalių 
nepilnameči am vaikui priteisimo (nes ieškovės gyvenamoji vieta yra Lietuvoje, be to, 
Lietuvos Respublikos teisma i turi jurisdikciją nagrinėti šalių ginčą dėl jų santuokos 
nutraukimo) . ESTT  yra nurodęs, kad jurisdikcijos pagrindai Išlaikymo reglamente yra 
suformuoti lab iausiai atsižvelgiant į vaiko interesus, ypač į artumo su bylos nagrinėjimo vieta 
kriterijų, todėl tais atvejais, kai skirtingi teismai nagrinėja santuokos nutraukimo bylą ir bylą 
dėl tėvų pareigų, reikalavimas dėl išlaikymo vaikui turi būti keliamas ne sa ntuokos 
nutraukimo bylą nagrinėjančiame teisme, o tėvų pareigų klausimą sprendžiančiame teisme, 
nes šis teismas gali geriausiai įvertinti reikalavimus dėl nepilnamečių vaikų išlaikymo ir 
nustatyti mokėtiną sumą, kuria būtų prisidedama prie vaiko priežiūros  ir ugdymo. Remiantis 
šia ESTT praktika, pripaž intina , kad Lietuvos Respublikos teisma i turi jurisdikciją nagrinėti 
ieškinio reikalavimą dėl išlaikymo šalių nepilname tei dukteriai  priteisimo , nes Lietuvos 
Respublikos teisma i turi jurisdikciją nagrinėti šal ių ginčą dėl vaiko gyvenamosios vietos 
nustatymo ir Lietuvoje yra vaiko nuolatinė (įprastinė) gyvenamoji vieta.  
24.4.  Pagal Lietuvos Respublikos teisės aktų nuostatas  (CK 1.8 straipsnio 1 dalis, 3.59 straipsnis, 
CPK 385 straipsnio 1 dalis)  teismas, nutraukdama s santuoką, turi nustatyti sutuoktinių 
nepilnamečių vaikų gyvenamąją vietą bei išspręsti sutuoktinių nepilnamečių vaikų išlaikymo 
klausimą. Todėl būtų tikslingiau visus reikalavimus nagrinėti Lietuvos Respublikos teisme.  
25. Atsakovas  atsiliepimu į kasacinį skundą prašo  skundžiamą  apeliacinės instancijos teismo nutarties 
dalį palikti nepakeistą . Atsiliepime nurodomi šie argumentai:  
25.1.  Apeliacinės instancijos teismas , konstatavęs , kad santuokos nutraukimo klausimu 
jurisdikciją šioje byloje turi Lietuvos Respublikos teismai , pirmosios instancijos teismo 
 
  9 
sprendimo dalį dėl santuokos nutraukimo paliko nepakeistą , todėl nėra aišku, kodėl ieškovės  
kasaciniame skunde pasisakoma dėl šios apeliacinės instancijos teismo nutarties dalies . 
25.2.  Ieškovės ieškinys teismui buvo pateiktas 2019 m. lapkričio 20 d. Taigi , sprendžiant 
jurisdikcijos klausimą , vertin tina vaiko nuolatinė gyvenamoji vieta ši uo momentu.  Ieškovė 
argumentuoja, kad ieškinio pateikimo metu vaiko faktinė gyvenamoji vieta buvo Lietuvoje.  
Tačiau pagal  Reglament o „Briuselis II bis “ nuostatas  jurisdikcijos nustatym as siejamas ne su 
faktine vaiko buvimo vieta, o su nuolatine gyvenamąja vieta ieškinio pateikimo momentu. 
Dėl to jurisdikcija savaime nepasikeičia net ir tuo atveju, kai teismo proceso metu vaikas 
įgyja nuolatinę gyvenamąją vietą kitoje valstybėje narėje.  Apeliacinės instancijos teismas 
pagrįstai konstatavo, kad nustatytų faktinių aplinkybių visuma leidžia daryti išvad ą, jog vaiko 
nuolatinė gyvenamoji vieta ieškinio pateikimo momentu Reglamento „Briuselis II bis “ 
prasme buvo Vokietijoje ir jurisdikcija nebuvo pasikeitusi.  Vaiko neteisėto išvežimo ir 
grąžinimo į kilmės valstybę bylą nagrinėjusiems teismams nusprendu s, kad vaikas iš 
Vokietijos buvo išvežtas neteisėtai, nors ir priėmus sprendimą vaiko negrąžinti, jurisdikciją 
sprendžiant klausimą dėl vaiko gyvenamosios vietos nustatymo išlaiko jo kilmės valstybė s, 
t. y. Vokietij os, teismai.   
25.3.  Nagrinėjamoje byloje nėra nė vienos Išlaikymo reglamento 3 straipsnyje nurodytos sąlygos, 
kuri leistų jurisdikciją išlaikymo nepilnamečiam vaikui priteisimo klausimu priskirti 
Lietuvos Respublikos teismams. Atsakovo nuolatinė gyvenamoji vieta yra Vokietijoje 
(Išlaikymo reglamento 3  straipsnio a punktas). Kreditoriaus (vaiko) nuolatinė gyvenamoji 
vieta yra Vokietijoje (Išlaikymo reglamento 3 straipsnio b punktas). Nors šiuo atveju 
jurisdikciją šalių santuokos nutraukimo byloje turi Lietuvos Respublikos teismas, tačiau 
byloje nėra reiškiamas su santuokos nutraukimu susijęs išlaikymo reikalavimas. 
Reikalavimas dėl išlaikymo nepilname tei dukteriai  priteisimo Išlaikymo reglamento 3 
straipsnio c punkto taikymo požiūriu nagrinėjamoje byloje yra susijęs ne su reikalavimu dėl 
vaiko tėvų sa ntuokos nutraukimo, o su reikalavim u dėl vaiko gyvenamosios nustatymo, kuri s 
nenagrinėtinas Lietuvos teism ų. Jurisdikciją nagrinėti reikalavimą dėl vaiko gyvenamosios 
vietos nustatymo (su tėvų pareigomis susijusią bylą) turi Vokietijos teismai  (Išlaikymo 
reglamento 3 straipsnio d punktas) . Dėl to apeliacinės instancijos teismas padarė pagrįstą 
išvadą , kad  išlaikymo ginčo šalių dukteriai  priteisimo klausimo jurisdikcija pagal Išlaikymo 
reglamentą priklauso Vokietijos teismams.  
 
Teisėjų kolegija  
 
k o n s t a  t u o j a :  
 
IV. Kasacinio teismo argumentai ir išaiškinimai  
 
        Dėl kasacinio nagrinėjimo dalyko  
 
26. Pagal civiliniame procese galiojantį dispozityvumo  principą teisminio nagrinėjimo dalyko 
nustatymas yra ginčo šalių, o ne teismo pareiga, teismas nagrinėja ginčą neperžengdamas ginčo 
šalių nustatytų ribų. Viena iš šio principo išraiškų yra įtvirtinta CPK 353 straipsnyje. Jame 
nustatyta, kad kasacinis teis mas, neperžengdamas kasacinio skundo ribų, patikrina apskųstus 
sprendimus ir (ar) nutartis teisės taikymo aspektu; kasacinis teismas yra saistomas pirmosios ir 
apeliacinės instancijos teismų nustatytų aplinkybių (1 dalis); teismas turi teisę peržengti kasa cinio 
skundo ribas, kai to reikalauja viešasis interesas ir neperžengus skundo ribų būtų pažeistos 
 
  10 
asmens, visuomenės ar valstybės teisės ir teisėti interesai (2 dalis). Teisėjų kolegija konstatuoja, 
kad ši byla kasacine tvarka nagrinėtina neperžengiant ka sacinių skundų ribų, nes pagrindo jas 
peržengti nenustatyta (CPK 353 straipsnio 1, 2 dalys).  
27. Ieškovės kasacini ame skunde dėstomi ir argumentai, susiję su jurisdikcijos santuokos nutraukimo 
klausimu šioje byloje nustatymu, tačiau jais nėra ginčijama (ir ati tinkamai skundžiama) 
apeliacinės instancijos teismo išvada, kad Lietuvos teismai  turi jurisdikciją nagrinėti reikalavimą  
dėl ginčo šalių santuokos nutraukimo.  Taigi šis klausimas nėra kasacinio nagrinėjimo dalykas.  
Ieškovė kasaciniu skundu nesutinka tik su  ta apeliacinės instancijos teismo nutarties dalimi, kuria 
panaikinta pirmosios instancijos teismo sprendimo dalis dėl vaiko gyvenamosios vietos, 
bendravimo su vaiku tvarkos nustatymo bei išlaikymo vaikui priteisimo ir šie ieškinio bei 
priešieškinio reikalavimai palikti nenagrinėti kaip nepriskirtini Lietuvos Respublikos teismų 
jurisdikcijai.  Taigi šios kasacinės bylos nagrinėjimo dalyk ą sudaro tik argumentai, susiję su 
jurisdikcijos šioje byloje tėvų pareigų ir vaiko  išlaikymo klausimai s nustatymu.     
 
Dėl jurisdikcijos šioje byloje vaiko gyvenamosios vietos nustatymo (tėvų pareigų)  klausimu   
 
28. Ieškovė kasaciniame skunde (teigdama, kad ginčo šalių nepilnametės dukters faktinė gyvenamoji 
vieta šios bylos iškėlimo  momentu buvo Lietuvos Resp ublikoje, be to, teismai, kitoje byloje 
nagrinėję šalių dukters išvežimo teisėtumo klausimą, pažymėjo, kad mergaitė jau pripratusi prie 
gyvenamosios vietos Lietuvoje, gyvenamosios vietos pakeitimas neatitiktų jos interesų) iš esmės 
kelia klausimą, ar bylą nagrinėjęs apeliacinės instancijos teismas pagrįstai nusprendė, jog vaiko 
nuolatinė gyvenamoji vieta bylos iškėlimo metu (2019 m. lapkričio 20 d.) buvo Vokietija.   
29. Kasacinis teismas yra išaiškinęs, kad Reglamente „Briuselis II bis“ nėra pateikiama asmens 
nuolatinės gyvenamosios vietos sąvoka. Terminas „nuolatinė gyvenamoji vieta“ yra aiškinamas 
autonomiškai, pirmiausia atsižvelgiant į E STT praktikoje nurodytus principus: būtina atsižvelgti 
į individualią asmens, dėl kurio sprendžiama, padėtį, specifines konkrečios bylos aplinkybes 
(Teisingumo Teismo 2009 m. balandžio 2 d. sprendim as byloje A., C -523/07, 37 punktas); 
sprendžiant dėl nuolatinės gyvenamosios vietos, svarbūs yra šie kriterijai: 1) buvimo tam tikros 
valstybės teritorijoje trukmė; 2)  buvimo tam tikros valstybės teritorijoje reguliarumas; 3) buvimo 
tam tikros valstybės teritorijoje sąlygos; 4) buvimo tam tikros valstybės teritorijoje priežastys; 
5) pilietybė; 6) darbo vieta ir sąlygos; 7) kalbos mokėjimas; 8) šeimos ir socialiniai ryši ai; 9) kitos 
susijusios aplinkybės (Teisingumo Teismo 2010 m. gruodžio 22 d. sprendim as byloje B. M. prieš 
R. Ch., C-497/10 PPU, 51 punktas) (Lietuvos Aukščiausiojo Teismo 2016 m. gruodžio 29 d. 
nutartis civilinėje byloje Nr. 3K -7-443-969/2016 , 26 punkt as). 
30. Pažymėtina, kad k onkrečios valstybė s buvimo asmens nuolatine gyvenamąja vieta nustatymas 
yra ne teisės, o fakto klausimas. Pagal CPK 353 straipsnio 1 dalį kasacinis teismas fakto klausimų 
nenagrinėja, tačiau, atsižvelgdamas į kasacinio skundo argumentus,  patikrina, ar skundžiamą 
procesinį sprendimą priėmęs teismas, spręsdamas konkrečios valstybės pripažinimo šalių dukters 
nuolatine gyvenamąja vieta klausimą, atsižvelgė į ESTT praktikoje suformuluotus kriterijus.  
31. Byloje nustatyta, kad ieškovė, atsakovas ir  jų nepilnametė duk tė, kurie yra Lietuvos Respublikos 
piliečiai, nuo 2017 m. pradžios gyveno Vokietijoje. Ten buvo ginčo šalių šeimos nuolatinė 
gyvenamoji, ekonominių ir socialinių interesų vieta. Šalių duk tė nuo 2017 m. vasario mėn. iki 
2019 m. rugsėjo mė n. nuolat gyveno Vokietijoje, ten lankė darželį ir priešmokyklinę klasę, 
mokėsi vokiečių kalbos. Nuo 2019 m. rugsėjo 30 d. ieškovė ir šalių nepilnametė duk tė yra 
Lietuvoje. Nuo vaiko išvežimo momento (2019 m. rugsėjo 30 d.) iki ieškinio dėl santuokos 
nutra ukimo, nepilnametės dukters gyvenamosios vietos ir bendravimo su ja tvarkos nustatymo, 
išlaikymo vaikui priteisimo, kitų susijusių klausimų teismui pateikimo momento (2019 m. 
lapkričio 20 d.) praėjo mažiau nei 2 mėnesiai.  Šių aplinkybių pagrindu apeliacinės instancijos 
teismas konstatavo, kad ginčo šalių dukters nuolatinė gyvenamoji vieta ieškinio pa reiškimo  
 
  11 
teismui momentu Reglamento „Briuselis II bis“ 8 straipsnio 1 dalies prasme buvo Vokietijoje ir 
jurisdikcija nebuvo pasikeitusi.  
32. Taigi i š apel iacinės instancijos teismo procesinio sprendimo turinio matyti, kad teismas klausimą, 
kuri valstybė (L ietuvos Respublika  ar Vokietija) buvo šalių dukters nuolatinė gyvenamoji vieta 
ieškinio pateikimo teismui momentu Reglamento „Briuselis II bis“ 8 straipsn io 1 dalies prasme, 
sprendė pagal ESTT praktikoje suformuluotus kriterijus. Kasaciniame skunde nekeliama 
netinkamo įrodymų vertinimo, teismo  nustatyt ų (šalių nurodyt ų) faktinių aplinkyb ių, nustatant 
šalių dukters gyvenamąją vietą, neištyrimo klausimų. Dėl to pagal kasaciniame skunde išdėstytus 
argumentus nėra pagrindo klausimą dėl šalių dukters gyvenamosios vietos spręsti kitaip , nei 
išspr endė  skundžiamą procesinį sprendimą priėm ęs apeliacinės instancijos teism as. 
33. Nagrinėjamu atveju ginčas kilo dėl to, kurios valstybės – Lietuvos ar Vokietijos – teismas turi 
jurisdikciją bylos dalyje, susijusioje su tėvų pareigomis vaikui , kai bylos nagrinėjimo metu yra 
pasikeitusi vaiko gyvenamoji vieta , jam iš nuolatinės gyvenamos ios vietos Vokietijoje persikėlus  
gyventi į Lietuvą.  
34. Reglamento „Briuselis II bis“ 8 straipsnio 1 dalyje įtvirtintas bendrasis teismingumo pagrindas 
reikalavimams dėl tėvų pareigų, pagal kurį valstybės narės teismai turi jurisdikciją bylose, 
susijusiose su  tėvų pareigomis vaikui, kurio nuolatinė gyvenamoji vieta tuo metu, kai byla patenka 
jų žin ion, yra toje valstybėje narėje, tačiau Reglament e „Briuselis II bis“ nustat ytos ir 
speciali osios  teismingumo taisykl ės, pavyzdžiui, vaikų grobimo atvejais (10 strai psnis) , kai vien 
vaiko nuolatinės gyvenamosios vietos susiformavimo valstybėje, į kurią vaikas atvyko, 
nepakanka šios valstybės teismų jurisdikcijai pagrįsti pagal reglamentą . Atkreiptinas dėmesys  į 
tai, kad , remiantis  Hagos konvencijos 19 straipsn iu, pagal šią Konvenciją priimtas sprendimas 
grąžinti vaiką nėra laikomas lemiamu iš esmės sprendžiant vaiko globos klausimus.  
35. Kasacinio teismo praktikoje išaiškinta, kad , nepaisant teismo priimto sprendimo dėl vaiko 
grąžinimo, Europos Sąjungos viduje visų pirm a taikomos ne Hagos konvencijos, bet Reglamento 
„Briuselis II bis“ nuostatos (žr. reglamento 60 straipsnį), kurio 10 straipsnis, priešingai nei Hagos 
konvencija, nenustato jurisdikcijos perėjimo pasikeitus vaiko nuolatinei gyvenamajai vietai vaiko 
neteisėt o išvežimo atveju ir imperatyviai nustato išliekančią vaiko nuolatinės gyvenamosios 
vietos valstybės iki neteisėto vaiko išvežimo jurisdikciją bylose dėl tėvų pareigų, jei nėra nustatyti 
konkretūs kiekybiniai ir kokybiniai reikalavimai, sudarantys prielaid as jurisdikcijos pasikeitimui 
(Lietuvos Aukščiausiojo Teismo 2017 m. gegužės 24 d. nutartis civilinėje byloje Nr. e3K -3-256-
916/2017, 25 punktas).  
36. Kasacinis teismas yra nurodęs, kad neteisėto vaiko išvežimo ar negrąžinimo atveju jurisdikcija 
nustatoma ne p agal bendrąją jurisdikcijos taisyklę, įtvirtintą Reglamento „Briuselis II bis“  
8 straipsnio 1 dalyje, o pagal specialiąsias jurisdikcijos taisykles, įtvirtintas šio r eglamento 
10 straipsnyje (Lietuvos Aukščiausiojo Teismo 2017 m. spalio 6 d. nutartis civil inėje byloje 
Nr. 3K-3-280-969/2017, 46 punktas).  
37. Byloje nustatyta, kad i eškovė su duk terimi , nuo 2017 m. pradžios gyvenusios Vokietijoje,  
2019  m. rugsėjo 30 d. grįžo gyven ti į Lietuv ą. 2019 m. lapkričio 20 d. ieškovė kreipėsi į teismą 
su ieškiniu  dėl jos ir atsakovo santuok os nutraukimo, nepilnametės duk ters gyvenam osios vietos 
su ja (ieškove)  ir atsakovo bendravimo su duk terimi  tvarkos nustatymo, išlaikymo dukteriai 
priteisimo ir kitų susijusių klausimų.  2019 m. gruodžio 6 d. atsakovas  kreipėsi su par eiškimu į 
teismą, prašydamas išduoti teismo leidimą grąžinti neteisėtai Lietuvoje laikomą nepilnametę 
dukterį į jos nuolatinę gyvenamąją vietą Vokietijoje.  Vilniaus apygardos teismas 2020 m. sausio 
20 d. nutarti mi (ji įsiteisėjo  2020 m. vasario 27 d. ) pripažino, kad pagal tarptautinės teisės normas 
vaikas iš Vokietijos į Lietuvą buvo išvežtas neteisėtai , tačiau, konstatavę s, jog mergaitė jau 
daugiau kaip vienerius metus gyvena Lietuvoje, yra prisitaikiusi prie naujos aplinkos ir šios 
aplinkos pakeitimas nea titiktų jos interesų (t. y. pritaikę s Hagos konvencijos 12 straipsnio 2  dalyje 
nustatytą išimtį), nusprendė netenkinti atsakovo  prašymo leisti grąžinti duk terį į Vokietiją.  
 
  12 
38. Atkreiptinas dėmesys, kad nurodyta teismo nutartis ginčo šalių duk ters neteisėto iš vežimo 
klausimu ieškinio padavimo teismui momentu (2019 m. lapkričio 20 d.)  dar nebuvo priimta . 
Jurisdikcijos nustatymui reikšmingas aplinkybes apeliacinės instancijos teismas , spręsdamas 
reikalavim o dėl tėvų pareigų jurisdikcijos nustatymo klausimą , vertino  būtent ieškinio pateikimo 
teismui momentu . Tačiau teismo  procesinis  sprendimas  pripažinti ginčo šalių dukters išvežimą iš 
Vokietijos į Lietuvą neteisėtu taikytinas retrospektyviai  (atsižvelgiant į  praeitį), todėl laikytina, 
jog ieškinio pateikimo šioje byloje 2019 m. lapkričio 20  d. momentu egzistavo ginčo šalių dukters 
neteisėto išvežimo iš valstybės narės, kurioje vaikas turėjo nuolatinę gyvenamąją vietą, faktas.  
39. Atsižvelgiant į tai, darytina iš vada, kad nagrinėjamoje byloje jurisdikcija turėjo būti nustatoma ne 
pagal bendrąją jurisdikcijos taisyklę, įtvirtintą Reglamento „Briuselis II bis“ 8 straipsnio 1 dalyje 
(kuria rėmėsi bylą nagrinėjęs apeliacinės instancijos teismas), o pagal specialiąsias  jurisdikcijos 
taisykles, įtvirtintas Reglamento „Briuselis II bis“ 10 straipsnyje.  
40. Remiantis Reglamento „Briuselis II bis“ 10 straipsniu („Jurisdikcija vaikų grobimo atvejais“), 
vaiką neteisėtai išvežus ar negrąžinus, valstybės narės, kurioje vaikas iki n eteisėto išvežimo ar 
negrąžinimo turėjo nuolatinę gyvenamąją vietą, teismai išlaiko savo jurisdikciją iki tol, kol vaikas 
įgyja nuolatinę gyvenamąją vietą kitoje valstybėje narėje ir: a) išvežimui ar negrąžinimui tylėjimu 
pritaria kiekvienas globos teises turintis asmuo, institucija ar kita organizacija; arba  b) vaikas toje 
kitoje valstybėje narėje pragyvena bent vienerius metus nuo to, kai globos teises turintis asmuo, 
institucija ar kita organizacija sužinojo arba turėjo sužinoti apie vaiko buvimo vietą, ir vaikas 
susigyvena su nauja aplinka, ir įvykdoma ben t viena iš sąlygų: i) per vienerius metus nuo to, kai 
globos teises turintis asmuo, institucija ar kita organizacija sužinojo arba turėjo sužinoti apie vaiko 
buvimo vietą, valstybės narės, kurioje vaikas buvo išvežtas ar yra laikomas, kompetentingoms 
valdž ios institucijoms nebuvo pateiktas prašymas jį grąžinti; ii) globos teisių turėtojo prašymas 
grąžinti buvo atsiimtas ir per i papunktyje nustatytą laikotarpį nebuvo pateiktas naujas prašymas; 
iii) byla valstybės narės, kurioje vaikas iki neteisėto išvežimo  ar negrąžinimo turėjo nuolatinę 
gyvenamąją vietą, teisme buvo užbaigta pagal 11 straipsnio 7 dalį;  iv) valstybės narės, kurioje 
vaikas iki neteisėto išvežimo ar negrąžinimo turėjo nuolatinę gyvenamąją vietą, teismai priėmė 
sprendimą dėl globos, nereikalau jantį vaiką grąžinti.  
41. Teisėjų kolegija pažymi , kad, atsižvelgiant į Reglament o „Briuselis II bis“  10 straipsnyje 
nustatytą teisinį reglamentavimą, valstybės narės, į kurią vaikas neteisėtai išvežtas, teismo 
sprendimas dėl vaiko negrąžinimo savaime nereiški a, jog ši valstybė perima jurisdikciją spręsti 
tėvų pareigų vaikui (šiuo atveju – nepilnametės ginčo šalių dukters gyvenamosios vietos ir 
bendravimo su ja tvarkos nustatymo) klausimą.  Neteisėtu vaiko išvežimu negali būti sukuriamos 
pageidaujamos teisinės p asekmės  jurisdikcijos su vaiku susijusi ems klausim ams išspręsti 
atžvilgiu.  
42. Tam, kad jurisdikcija pereitų iš vaiko nuolatinės gyvenamosios vietos valstybės iki neteisėto 
vaiko išvežimo (šiuo atveju – Vokietijos) valstybei, į kurią vaikas atvežtas (šiuo atve ju – 
Lietuvai), būtinos dvi kumuliatyvios sąlygos: 1) vaikas turi įgyti nuolatinę gyvenamąją vietą 
kitoje valstybėje ir 2) išvežimui ar negrąžinimui turi pritarti kitas globos teises turintis asmuo arba 
vaikas, pragyvenęs naujoje valstybėje bent vienerius metus, prie jos prisitaikė ir kartu yra bent 
viena iš nustatytų alternatyvių keturių sąlygų. Taigi vien vaiko nuolatinės gyvenamosios vietos 
įgijimo valstybėje, į kurią vaikas buvo neteisėtai atvežtas, faktas nėra pakankamas jurisdikcijos 
nagrinėti bylas d ėl tėvų pareigų perėjimo pagrindas.  
43. Nagrinėjamoje byloje pagal joje nustatytas faktines aplinkybes  darytina išvada , kad šalių duk tė 
ieškinio pateikimo teismui metu (2019 m. lapkričio 20 d.) faktiškai buvo įgijusi gyvenamąją vietą 
kitoje valstybėje narėje (Lietuvoje), tačiau  Lietuvoje procedūros dėl neteisėtai iš kilmės valstybės 
išvežto vaiko grąžinimo prasidėjo 2019 m. lapkričio 7 d., kai atsakovas  pateikė prašymą Valstyb ės 
vaiko teisių apsaugos ir įvaikinimo tarnybai prie Socialinės aps augos ir darbo ministerijos dėl 
dukters grąžinimo pagal Hagos konvenciją. Taigi, nėra sąlygos, kad išvežimui ar negrąžinimui 
 
  13 
tylėjimu pritaria kiekvienas globos teises turintis asmuo (Reglamento „Briuselis II  bis“ 
10 straipsnio a punktas).  
44. Ieškinio, kuriuo , be kita ko, reikšti reikalavimai dėl tėvų pareigų vaikui, pateikimo teismui 
momentu (2019 m. lapkričio 20 d.) šalių duk tė nuo atsakovo sužinojimo apie vaiko buvimo vietą 
momento (2019 m. rugsėjo 30 d.) buvo pragyvenusi Lietuvoje mažiau kaip 2 mėnesius. T aigi, 
nėra sąlygos, kad vaikas toje kitoje valstybėje narėje pragyvena bent vienerius metus nuo to, kai 
globos teises turintis asmuo, institucija ar kita organizacija sužinojo arba turėjo sužinoti apie vaiko 
buvimo vietą, ir vaikas susigyvena su nauja apli nka (Reglamento „Briuselis II bis“ 10 straipsnio 
b punktas). Nustačius šios sąlygos nebuvimą, nebeaktualu tampa spręsti dėl Reglamento 
„Briuselis II bis“ 10 straipsnio b punkto i –iv papunkčiuose nurodytų sąlygų egzistavimo . 
45. Teisėjų kolegija nusprendžia, ka d šioje byloje nėra Reglamento „Briuselis II bis“ 10 straipsn yje 
nustatytų kriterijų, kurių pagrindu galima būtų konstatuoti , kad ieškinio šioje byloje priėmimo 
momentu buvo  pasibaigus i Vokietijos  teismų jurisdikcij a nagrinėti juo pareikštus reikalavimus 
dėl tėvų pareigų. Darytina išvada, kad apeliacinės instancijos teismas  pagrįstai reikalavimus dėl 
vaiko gyvenamosios vietos ir bendravimo tvarkos su juo nustatymo paliko nenagrinėtus kaip 
neteismingus L ietuvos Respublikos  teismams (CPK 782  straipsnis).  
46. Atsižvelgiant į tai, kad L ietuvos Respublikos  teismai pagal Reglamento  „Briuselis II bis“  
3 straipsnį turi jurisdikciją nagrinėti šioje byloje pareikštą reikalavimą dėl santuokos nutraukimo, 
nagrinėjamoje byloje kyla klausimas dėl gal imybės taikyti šio reglamento 12 straipsnio 1 dalyje 
įtvirtintą bendrąją jurisdikcijos prorogacijos taisyklę pagrindžiant reikalavimo dėl vaiko 
gyvenamosios vietos nustatymo teismingumą Lietuvos Respublikos teismams.  
47. Pagal šio reglamento 12 straipsnį teism ui, į kurį kreiptasi dėl santuokos nutraukimo, suteikiama 
jurisdikcija spręsti ir dėl tėvų pareigų, jeigu: a) bent vienas iš sutuoktinių turi tėvų pareigas vaikui; 
ir b) tokiai teismų jurisdikcijai, teismui priėmus bylą savo žinion, aiškiai išreikštu ar ki tokiu 
nedviprasmišku būdu pritarė abu sutuoktiniai ir tėvų pareigų turėtojai, ir ji labiausiai atitinka 
vaiko interesus.  
48. Taigi, jurisdikcijos prorogacija galima ne visais atvejais, o tik tuomet, kai egzistuoja jurisdikcijos 
prorogacijos sąlygos. Viena iš j urisdikcijos prorogacijai būtinų sąlygų – jurisdikcijos 
pripažinimas (Reglamento „Briuselis II bis“ 12 straipsnio 1 dalies b punktas) , kuris, kaip 
konstatuota aukščiau , neegzistuoja . 
49. Nagrinėjamoje byloje atsakovas nuo pat bylos iškėlimo pradžios teigė nesu tinkantis dėl bylos 
jurisdikcijos priklausymo Lietuvos teismams, todėl šiuo atveju abiejų sutuoktinių pritarimo nėra 
ir jurisdikcijos prorogacija negalima . 
 
        Dėl jurisdikcijos šioje byloje vaiko išlaikymo klausimu  
 
50. Ieškovė kasaciniame skunde teigia, kad L ietuvos Respublikos  teismai turi jurisdikciją nagrinėti 
reikalavimą dėl išlaikymo priteisimo pagal Išlaikymo reglamento 3 straipsnio b, c ir d  punktus.  
51. Remiantis Išlaikymo r eglamento 3 straipsniu, jurisdikciją nagrinėti su išlaikymo prievolėmi s 
susijusias bylas valstybėse narėse turi: a) tos vietos, kurioje yra atsakovo įprastinė gyvenamoji 
vieta, teismas; arba b) tos vietos, kurioje yra kreditoriaus įprastinė gyvenamoji vieta, teismas; arba 
c) teismas, kuris pagal teismo valstybės teisę turi j urisdikciją nagrinėti su asmenų statusu 
susijusias bylas, jei kartu keliamas reikalavimas dėl išlaikymo, išskyrus atvejus, kai ši jurisdikcija 
grindžiama vien tik vienos iš šalių pilietybe; arba d) teismas, kuris pagal teismo valstybės teisę 
turi jurisdikc iją nagrinėti su tėvų pareigomis susijusias bylas, jei kartu keliamas reikalavimas dėl 
išlaikymo, išskyrus atvejus, kai ši jurisdikcija grindžiama vien tik vienos iš šalių pilietybe.  
 
  14 
52. Nagrinėjamoje byloje ieškovės pareikšto reikalavimo dėl išlaikymo priteis imo teismingumas 
Lietuvos Respublikos teismams negali būti grindžiamas: Išlaikymo reglamento 3 straipsnio 
a punktu, nes atsakovo įprastinė gyvenamoji vieta yra Vokietijoje; Išlaikymo reglamento 
3 straipsnio b punktu, nes nagrinėjamoje byloje nustatyta, kad  kreditoriaus (vaiko ) įprastinė 
gyvenamoji vieta yra Vokietijoje; Išlaikymo reglamento 3 straipsnio d punktu, nes,  minėta,  
remiantis teismo valstybėje (Lietuvos Respublikoje) galiojančiomis teismingumo taisyklėmis 
(nagrinėjamu atveju – taikytinu reglamentu „Briuselis II bis“), Lietuvos Respublikos teismai 
neturi teisės nagrinėti su tėvų pareigomis susijusių reikalavimų  (žr. š ios nutarties 45 punktą) . 
53. Ieškov ė kasaciniame skunde argumentuoja , kad reikalavimo dėl išlaikymo jurisdikcij a priskirtina 
Lietuvos Respublikos teismams Išlaikymo reglamento 3 straipsnio c punkto pagrindu, nes 
Lietuvos Respublikos teisma i turi jurisdikciją nagrinėti šalių ginčą dėl jų santuokos nutraukimo . 
54. ESTT , aiškindamas pagalbinę (šalutinę) jurisdikciją  ir Išlaikymo reglamento 3  straipsnio c ir 
d punktuose įtvirtintų jurisdikcijos pagrindų santykį , pažymėjo,  kad tais atvejais, kai dviejuose 
teismuose nagrinėjamos bylos – viename – byla dėl sutuoktinių, kurie yra nepilnamečių vaikų 
tėvai, separacijos arba santuokos nutraukimo, o kitame – byla dėl šių vaikų tėvų pareigų, – 
reikalavimas dėl šių vaikų išlaikymo n egali būti laikomas reikalavimu, kartu keliamu tiek su tėvų 
pareigomis susijusioje byloje, kaip tai suprantama pagal šio reglamento 3 straipsnio d punktą, tiek 
ir su asmenų statusu susijusioje byloje, kaip tai suprantama pagal minėto reglamento 3 straipsni o 
c punktą. Jis gali būti laikomas reikalavimu, kartu keliamu tik su tėvų pareigomis susijusioje 
byloje (2015 m. liepos 16 d. sprendimas A, C‑184/14 ). 
55. Pirmiau šioje nutartyje konstatuota, kad Vokietijos teismai pagal Reglamento „Briuselis II bis“  
10 straip snį išlaikė  jurisdikciją spręsti tėvų pareigų klausimus , todėl, remiantis šios nutarties  54 
punkte aptarta ESTT praktika, darytina išvada, kad Vokietijos teismai turi jurisdikciją nagrinėti 
ir papildomai šioje byloje reiškiamą reikalavimą dėl vaiko  išlaikymo . Šis reikalavimas negali būti 
reiškiamas Lietuvoje pradėtoje vaiko tėvų santuokos nutraukimo byloje.  Atsižvelgiant į tai , 
pripažintina, kad apeliacinės instancijos teismas teisingai nusprendė dėl teismingumo šioje byloje 
ginčo šalių dukters  išlaikymo klausimu ir pagrįstai šį reikalavim ą paliko nenagrinėt ą kaip 
neteisming ą Lietuvos Respublikos  teismams (CPK 782  straipsnis).   
 
Dėl bylos procesinės baigties  
 
56. Šioje nutartyje išdėstytų argumentų pagrindu  teisėjų kolegija konstatuoja, kad bylą nagrinėjęs 
apeliacinės instancijos teismas tinkamai aiškino ir taikė teisės normas, reglamentuojančias 
tarptautinės jurisdikcijos bylose dėl vaiko gyvenamosios vietos ir išlaikymo nustatymo 
klausimus , todėl kasacinio  skundo argumentais naikinti ar keisti priimtą apeliacinės instancijos 
teismo procesinį sprendimą nėra teisinio pagrindo. Ieškovės k asacinis skundas atmestinas, o 
apeliacinės instancijos teismo nutartis paliktina nepakeista (CPK 346 straipsnis, 359 straips nio 
1 dalies 1  punktas).  
 
Dėl bylinėjimosi išlaidų  atlyginimo  
 
57. Šaliai, kurios naudai priimtas sprendimas, iš antrosios šalies priteisiamos bylinėjimosi išlaidos 
(CPK 93 straipsnio 1, 2 dalys, 98 straipsnio 1 dalis).  
58. Ieškov ei buvo teikiama 100 proc. dydžio valstybės garantuojama antrinė teisinė pagalba 
(Valstybės garantuojamos teisinės pagalbos tarnybos Kauno skyriaus 202 1 m. birželio 17  d. 
sprendimas  Nr. (8.2Mr)TP-21-T-1509 -5376 ). Valstybės garantuojamos teisinės pagalbos 
tarnybos Kauno skyriaus 2021  m. spalio  5 d. pažymos Nr. (12.33 Mr) PT -6789  „Dėl antrinės 
teisinės pagalbos išlaidų“ duomenimis, valstybės naudai priteistina antrinės teisinės pagalbos 
 
  15 
išlaidų suma – 270 Eur. Konstatavus, kad ieškov ės kasacinis skundas atmestinas, šių bylinėjimosi 
išlaidų atlyginimas valstybei iš kitos šalies nepriteistinas (CPK 93 straipsnio 1 dalis, 961 straipsnio 
2 dalis).  
59. Nurodytu Valstybės garantuojamos teisinės pagalbos tarnybos Kauno skyriaus 202 1 m. birželio 
17 d. sprendim u ieškov ė buvo 100 proc. atleista nuo ž yminio mokesčio ir kitų bylinėjimosi išlaidų 
atlyginimo, išskyrus CPK 88 straipsnio 1 dalies 6 ir 9 punktuose nurodytas bylinėjimosi išlaidas. 
Taigi ieškov ė nėra atleista nuo išlaidų advokato pagalbai už atsakov o atsiliepimo į kasacinį 
skundą parengimą  apmokėti.  
60. Atsakovas prašo priteisti iš ieškovės 1800 Eur išlaidų, patirtų advokato pagalbai rengiant 
atsiliepimą į kasacinį skundą, atlyginimą. Šioms išlaidoms pagrįsti pateikė  2021 m. rugsėjo 5 d. 
patvirtinimą apie  mokėjimo nurodymo pagal sąskaitą už teisines paslaugas įvykdymą.  Prašymas 
priteisti bylinėjimosi išlaidų atlyginimą pateiktas tinkamai, prašoma priteisti suma neviršija 
Lietuvos Respublikos teisingumo ministro 2004 m. balandžio 2 d. įsakymu Nr.  1R-85 ir L ietuvos 
advokatų tarybos 2004 m. kovo 26 d. nutarimu patvirtintų Rekomendacijų dėl civilinėse bylose 
priteistino užmokesčio už advokato ar advokato padėjėjo teikiamą pagalbą maksimalaus dydžio 
(redakcija, galiojanti nuo 2015 m. kovo 20 d.) 7, 8.14 punktuos e nustatyto dydžio, todėl  atsakovo 
prašymas tenkintinas ( CPK 79  straipsnis, 88 straipsnio 1 dalies 6 punktas, 93 straipsnio 1 dalis, 
98 straipsnis, 340 straipsnio 5 dalis).  
61. Kasaciniame teisme pažyma apie išlaidas, susijusias su procesinių dokumentų įteikim u, nebuvo 
rengiam a, todėl šių išlaidų  atlyginimo klausimas n esprendžiamas (CPK 96 straipsnio 6 dalis).  
 
Lietuvos Aukščiausiojo Teismo Civilinių bylų skyriaus teisėjų kolegija, vadovaudamasi 
Lietuvos Respublikos civilinio proceso kodekso 359 straipsnio 1 dalies 1 punktu , 362 straipsni o 
1 dalimi , 
 
n u t a r i a :  
 
Kauno apygardos teismo Civilinių bylų skyriaus teisėjų kolegijos 2021 m. gegužės 20 d. 
nutart į palikti nepakeistą.  
Priteisti atsakovui S. V. (a. k. (duomenys neskelbtini) ) iš ieškovės R. V. (a. k. (duomenys 
neskelbtini) ) 1800 (vieną tūkstantį aštuonis šimtus ) Eur bylinėjimosi išlaidų kasacinia me teisme 
atlyginimo.  
Ši Lietuvos Aukščiausiojo Teismo nutartis yra galutinė, neskundžiama ir įsiteisėja nuo 
priėmimo dienos.  
 
 
 
Teisėj os Goda Ambrasaitė -Balynienė   
 
 
 Alė Bukavinienė  
 
 
 Egidija Tamošiūnienė