Civilinė byla Nr.  3K-3-367-969/2018  
Teisminio proceso Nr.  2-55-3-02626 -2015 -9 
Procesinio sprendimo kategorij a 3.1.14.8.6.  
(S)  
 
 
 
LIETUVOS AUKŠČIAUSIASIS TEISMAS  
 
N U T A R T I S  
LIETUVOS RESPUBLIKOS VARDU  
 
2018 m. spalio 19 d. 
Vilnius  
 
Lietuvos Aukščiausiojo Teismo Civilinių bylų skyriaus teisėjų kolegija, susidedanti iš 
teisėjų Sigitos Rudėnaitės (kolegijos pirminink ė), Gedimino Sagačio (pranešėja s) ir Antano 
Simniškio ,   
teismo posėdyje kasacine rašytinio proceso tvarka išnagrinėjo civ ilinę bylą pagal ieškovo 
bankrutavusios akcinės bendrovės banko „Snoras “ kasacin į skund ą dėl Lietuvos apeliacinio 
teismo 2018 m. sausio 16  d. nutarties  peržiūrėjimo civilinėje byloje pagal ieškov o bankrutavusios 
akcinės bendrovės banko „Snoras“ ieškinį ats akovams „East-West United Bank S.A. “ ir „Multiasset 
S.A.“ dėl sandorių pripažinimo negaliojančiais ir žalos atlyginimo . 
 
Teisėjų kolegija  
 
n u s t a t ė :  
 
I. Ginčo esmė  
 
1. Kasacinėje byloje sprendžiama dėl teisės normų, reglamentuojančių  civilinių bylų teisingumą , 
aiškinimo ir taikymo . 
2. Ieškov as prašė teismo  pripažinti negaliojančiomis nuo jų sudarymo momento: 1) atsakovų 
„East-West United Bank S.A. “ ir „Multiasset S.A. “ 2011 m. rugpjūčio 8 d. sudarytą paskolos 
sutartį su vėlesniu 2011 m. lapkričio 8 d. p akeitimu; 2) ieškov o BAB banko „Snoras“ ir 
atsakovo „East-West United Bank S.A. “ 2011 m. rugpjūčio 8 d. ir 2011 m. lapkričio 8 d. 
sudarytas įkeitimo sutartis; 3) taikyti restituciją ir ieškov ui grąžinti atsakovo „East-West United 
Bank S.A. “ perimtus ieškov ui priklausančius 41 113 888,89 Eur arba priteisti ieškov ui iš 
atsakovų 41 113 888,89 Eur žalos atlyginimo ; 5) kiekvieno iš alternatyvių reikalavimų 
tenkinimo atveju priteisti ieškov ui iš atsakovų 6 proc. metines procesines palūkanas nuo 
priteistos sumos n uo bylos iškėlimo teisme iki visiško teismo sprendimo įvykdymo ir 
bylinėjimosi išlaid ų atlyginimą.  
3. Ieškovas nurodė, kad atsakovai, pasinaudoję neteisėtomis pinigų pasisavinimo schemomis, 
padarė ieškovui daugiau nei 41 mln. Eur žalos. Ieškovas ginčija sand orius actio Pauliana  
(Pauliano ieškin ys) pagrindu, be to, kaip prieštaraujančius imperatyvio sioms įstatymų 
nuostatoms ir juridinio asmens teisnumui, pažeidžiančius viešąją tvarką ir kaip sudarytus tik dėl 
akių. Ginčijama paskolos sutartimi atsakovas „East-West United Bank S.A. “: suteikė 41  mln. 

   2 
Eur paskolą atsakovui „Multiasset S.A. “, kurio įsipareigojimų įvykdymui užtikrinti ginčijama 
įkeitimo sutartimi ieškovas įkeitė savo lėšas, buvusias ieškovo sąskaitoje „East-West United 
Bank S.A. “. Pripažinus sutartis negaliojančiomis, atsakovas „Multiasset S.A. “ turėtų grąžinti 
atsakovui „East-West United Bank S.A. “ jam suteiktas lėšas, o atsakovas „East-West United 
Bank S.A. “ turėtų grąžinti ieškovui be pagrindo perimtas ieškovo lėšas. Netaik ant restitucijos, 
ieškovui turi būti atlyginta žala ta apimtimi, kuria sumažėjo jo turtas.  
4. Ieškovas Lie tuvos teismų jurisdikciją nagrinėti šią bylą grindė Lietuvos Respublikos įmonių 
bankroto įstatymo (toliau – ĮBĮ) 14 straipsnio 3 dalies nuostatomis, nu statančiomis išimtinę 
bankroto bylą nagrinėjančio teismo jurisdikciją, taip pat Europos Parlamento ir Tar ybos 2012 m. 
gruodžio 12 d. reglamento (ES) Nr. 1215/2012 dėl jurisdikcijos ir teismo sprendimų civilinėse ir 
komercinėse bylose pripažinimo ir vykdymo (toliau – ir reglamentas „Briuselis I bis “, 
Reglamentas Nr.1215/2012 ) 7 straipsnio 2 punkto, 2007 m. spa lio 30 d. Lugano konvencijos dėl 
jurisdikcijos ir teismo sprendimų civilinėse ir komercinėse bylose pripažinimo ir vykdymo 
(toliau – Lugano konvencija) 5 straipsnio 3 dalies nuostatomis, pagal kurias ieškinys gali būti 
pareikštas vietos, kurioje įvyko ar g ali įvykti žalą sukėlęs įvykis, teismuose. Ieškovo teigimu, 
sutartinis teismingumas (Liuksemburgo teismų jurisdikcija pagal ginčijamas paskolos ir 
įkeitimo sutartis) netaikytinas, nes išimtinio teismingumo negalima pakeisti šalių susitarimu 
(Lietuvos Respublikos civilinio proceso kodekso (toliau – ir CPK ) 31 straipsnis), be to, toks 
susitarimas yra vienpusis, nelygiavertis, nekonkretus . 
 
II. Pirmosios ir apeliacinės instancijos teismų procesinių sprendimų esmė  
 
5. Vilniaus apygardos teismas 2017  m. birželio 22  d. nutartimi ieškinį paliko nenagrinėtą, išaiškino 
teisę kreiptis su ieškiniu į atitinkamą Liuksemburgo teismą . 
6. Vilniaus apygardos teismas 2017 m. liepos 14 d. papildoma nutartimi: 1) išmokėjo kuratoriui 
advokatui L. S. 605 Eur už kuratoriaus paslaugų atlikimą iš ieškov o į Vilniaus apygardos teismo 
depozitinę sąskaitą įmokėtų atstovavimo išlaidų (sumokėta 900 Eur); 2)  grąžino ieškov ui iš 
Vilniaus apygardos teismo depozitinės sąskaitos 295 Eur permoką; 3)  atsakovo „East-West 
United Bank S.A. “ prašymą dėl bylinėjimosi išlai dų atlyginimo priteisimo atmetė . 
7. Teismas konstatavo, kad byloje kilęs ginčas turi užsienio elementą, nes ieškov o buveinė yra 
Lietuvoje, atsakovo „East-West United Bank S.A. “ – Liuksemburge, o atsakovo „Multiasset 
S.A.“ – Šveicarijoje. Todėl atsakovo „East-West United Bank S.A. “ atžvilgiu nustatant ginčo 
teismingumą yra taikomas Tarybos 2000 m. gruodžio 22 d. reglamentas (EB) Nr. 44/2001 dėl 
jurisdikcijos ir teismų sprendimų civilinėse ir komercinėse bylose pripažinimo ir vykdymo 
(toliau – reglamentas „Brius elis I “, Reglamentas Nr. 44/2001 ), o atsakovo „Multiasset S.A. “ 
atžvilgiu – Lugano konvencija . 
8. Teismas nustatė, kad atsakovai tarpusavyje ir ieškov as bei atsakovas „East-West United Bank 
S.A.“ ginčijamose sutartyse susitarė dėl kitos valstybės jurisdikcijo s pasirinkimo, pagal kurį 
šalių sutartims ir visiems iš jų kylantiems klausimams išimtinę jurisdikciją spręsti visus ginčus 
turi Liuksemburgo Didžiosios Hercogystės teismai . 
9. Teismas vertino, kad ieškov o reiškiami reikalavimai dėl sandorių nuginčijimo negal i būti 
pripažinti kaip tiesiogiai kylantys iš bankroto bylos ir glaudžiai su ja susiję. Todėl ieškov o 
reikalavimai, nepaisant ĮBĮ 14 straipsnio 3 dalies nuostatų, patenka į reglamento „Briuselis I “ 
taikymo sritį ir nagrinėtini Liuksemburgo teismuose ( reglamento  „Briuselis I “ 23 str aipsnio 
1 dalis). 
10. Byla nepriskirta išimtiniam teismingumui pagal Lugano konvencijos 22 straipsnį, nėra 
aplinkybių, aptartų konvencijos 8, 15, 18 straipsniuose. Šalių susitarimas dėl teismingumo yra 
   3 
rašytinis, turin ys yra aiškus ir išsamus, taigi jis atitinka Lugano konvencijos 23 straipsnio 
1 dalies tokiems susitarimams keliamus reikalavimus . 
11. Teismas vertino, kad ginčijami sandoriai bei paskolos ir įkeitimo faktas , taip pat jų teisėtumui ir 
pagrįstumui nustatyti rei kšmingos aplinkybės yra Liuksemburge, o ne Lietuvoje (taikytina 
sutartinė Liuksemburgo teisė, ginčo sutartys sudarytos Liuksemburge, įkaito įskaitymas taip pat 
atliktas Liuksemburge). Todėl vietos, kurioje įvyko žalą sukėlęs įvykis, taisyklė netaikytina. 
Be to, vadovaujantis Europos Sąjungos Teisingumo Teismo (toliau – ir ESTT , Teisingumo 
Teismas ) praktika, nustatant teismingumą pagal šią taisyklę, vertintina tik tiesioginė žala, o vien 
ieškov o finansinių interesų centras neturėtų būti pagrindas nustatyti jurisdikcij ą Lietuvoje, 
bankroto atveju lėšų pirminis gavėjas yra ieškov as, o ne jo kreditoriai . 
12. Lietuvos apeliacin is teism as, išnagrinėjęs ieškov o ir atsakovo „East-West United Bank S.A. “ 
atskir uosius skundus, 2018 m. sausio 16  d. nutartimi  Vilniaus apygardos teism o 2017 m. 
birželio 22 d. nutart į ir Vilniaus apygardos teism o 2017 m. liepos 14 d. papildom ą nutart į paliko 
nepakeistas , priteisė atsakovui „East-West United Bank S.A. “ bylinėjimosi išlaidų atlyginimą.  
13. Teismas pažymėjo, kad, prieši ngai nei nurodo ieškov as, klausimas dėl teismingumo turi būti 
išspręstas pradinėje bylos stadijoje  (CPK 782 straipsnis) , o ne išnagrinėjus bylą iš esmės . 
14. Atsakovo „East-West United Bank S.A. “ buveinė yra Europos Sąjungos valstybėje narėje – 
Liuksemburge. Jurisdikcijos taisyklės civilinėse ir komercinėse bylose, taikytinos Europos 
Sąjungos valstybėms narėms, išdėstytos reglamente „Briuselis I bis “. Nors ginčo teisiniams 
santykiams taikytinos šio reglamento nuostatos  ir pirmosios instancijos teismas nepagrįstai 
rėmėsi reglamento „Briuselis I “ nuostatomis, teismas vertino, kad tai įtakos teisingam bylos 
išsprendimui neturėjo, nes reglamentas „Briuselis I bis “ ginčui aktualius teisinius santykius 
reglamentuoja analogiškai . 
15. Teismas rėmėsi kasacinio teismo išaiškinimais  dėl pareikšto ieškinio glaudžios sąsajos su 
bankroto byla, kai p pagrind u netaikyti reglamento „Briuselis I bis “ nuostatų nustatant ginčo 
teismingumą ( reglamento 1 straipsnio 2 dalies b punkte nu statyta išimtis) , pateiktais  2014 m. 
sausio 30 d. nutartyje civilinėje byloje Nr. 3K -3-142/2014, 2014 m. lapkričio 5 d. nuta rtyje 
civilinėje byloje Nr. 3K -3-214/2014 , ir konstatavo, kad ieškinys neatitinka dviejų kriterijų  
(ieškinį galėjo pareikšti tik bankroto administratorius; ieškinys grindžiamas taisyklėmis, 
nukrypstančiomis nuo bendrųjų civilinės teisės taisyklių) , leidžiančių ieško vo reikalavimus 
priskirti kaip tiesiogiai kylančius iš bankroto bylos ir glaudžiai su ja susijusius. Nesant šių 
kriterijų visumos, pirmosios instancijos teismas pagrįstai tarptautiniam teismingumui nustatyti 
taikė reglamento „Briuselis I b is“ nuostatas . 
16. Teismas konstatavo, kad nėra pagrindo remtis ĮBĮ 14 straipsnio 3 dalies nuostatomis, 
įtvirtin ančiomis išimtinę bankroto bylą nagrinėjančio teismo jurisdikciją, nes jos taikytinos 
sprendžiant tik dėl teritorinio bylos teismingumo Lietuvos Res publikoje, bet ne tarptautinio 
teismingumo klausimus (Lietuvos Aukščiausiojo Teismo 2014 m. lapkričio 5 d. nutartis 
civilinėje byloje Nr. 3K -3-214/2014 ).  
17. Teismas rėmėsi reglamento „Briuselis I bis “ 25 straipsnio 1 dalies, Lugano konvencijos 
23 straipsnio nuostatomis, nurodė, kad nėra pagrindo nesivadovauti nenuginčytose sutartyse 
įtvirtinta teismingumo išlyga ir pritarti ieškov o argumentams, kad ši išlyga neturi teisinės galios 
(sprendžiant teismingumo klausimą šalių sutartiniai teisiniai santykiai – sutar čių ir (ar) atskirų 
jos sąlygų (ne)galiojimas  – nėra apeliacinio nagrinėjimo dalykas, nes tai reikštų ginčo 
sprendimą iš esmės ). Be to, susitarimas dėl jurisdikcijos yra nepriklausomas, jo galiojimas 
negali būti ginčijamas remiantis vien teigimu, kad sutar tis laikytina negaliojančia.  
18. Nors pagal bendrąją taisyklę sutartinis teismingumas įpareigoja tik susitarimo šalis, o 
tretiesiems asmenims jis neturi teisinės galio s, tačiau teisės doktrinoje pripažįstamos 
(išskiriamos) ir šios taisyklės išimtys, k ai sutart yje esanti išlyga dėl teismingumo gali būti 
taikoma ir šios sutarties nesudariusiam trečiajam asmeniui . Teismas vertino, kad nagrinėjamu 
   4 
atveju sprendžiant dėl ginčijamoje paskolos sutartyje įtvirtintos jurisdikcinės išlygos galiojimo 
ieškov ui aktualūs  kasacinio teismo išaiškinimai  dėl galimybės išplėsti arbitražinio susitarimo 
galiojimą trečiosioms šalims  (Lietuvos Aukščiausiojo Teismo 2014 m. balandžio 2 d. nutartis 
civilinėje byloje Nr. 3K -3-171/2014 ). Teismas pripažino teisiškai reikšmingom is ginčijamų 
paskolos ir įkeitimo sutarčių sudarymo aplinkybes, patvirtinančias, jog paskolos suteikimas 
buvo inicijuotas ieškov o, kuri s savo raštuose nurodė, kad j is ir atsakovas „Multiasset S.A. “ yra 
susiję juridiniai asmenys, atsakovas „East-West United  Bank S.A. “ iki ginčo sutarčių sudarymo 
visas sąlygas derino su ieškov u; ieškov o 2011 m. balandžio 20 d. rašte atsakovui „East-West 
United Bank S.A. “ ieškov as patvirtino, kad bendrovę „Multiasset S.A. “ kontroliuoja 
„AS Latvijas Krajbanka “, kuri yra ieškov o patronuojamoji bendrovė, ir kad sandoriai, kuriuos 
ketinama atlikti, bus atliekami vadovaujantis vien tik ieškov o interesais. Įkeitimo sutar tyje 
ieškov as patvirtino gav ęs paskolos sutarties kopiją, o šios sutarties 7 punkte suformuluota 
analogiška sutartinio teismingumo išlyga , kaip ir paskolos sutartyje, nu statant jurisdikciją 
Liuksemburgo teismuose . Teismas vertino, kad ieškov as gali būti laikoma s išreiškus iu aiškiai 
numanomą savo valią dėl savo sutikimo  būti susaistyt am ne tik įkeitimo, bet ir paskolos 
sutartyje nu statyta išlyga dėl teismingumo.  
19. Teismas konstatavo, kad nei reglamente „Briuselis I bis “ (25 straipsnio 1, 4 dal ys), nei Lugano 
konvencijoje (23 straipsnio 5 dal is) nėra jokių nuostatų, kurios teiktų pagrindą manyti dėl 
negalimumo šalims susitarti dėl asimetriškų teismingumo išlygų ; nesutiko ir su ieškov o 
argumentu dėl teismingumo išlygos neatitikties aiškumo kriterijui.  
20. Reikalavimo priteisti žalos atlyginimą teismingumą ieškov as grindė  reglamente „Briuselis I bis “ 
nustatytu vienu iš specialiosios jurisdikcijos atvejų – šio reglamento 7 straipsnio 2 punkte 
(Lugano konvencijos 5 straipsnio 3 dalyje) įtvirtinta galimybe bylose dėl civilinės teisės 
pažeidimų, delikto arba kvazidelikto ieškinį pareikšti vietos, kurioje įvyko  ar gali įvykti žalą 
sukėlęs įvykis, teismuose, teigdama s, kad ieškiniu prašoma priteisti žala atsirado Lietuvos 
Respublikoje ir padaryta veiksmais, atliktais Lietuvos Respublikoje. Teismas rėmėsi 
ESTT  išaiškinimais, kad tokia vieta ga li apimti tiek vietą,  kurioje įvyko žalą lėmusi aplinkybė, 
tiek vietą, kur atsirado pati žala, jei šios  vietos nesutampa (žr., pvz., 1976 m. sprendimo byloje 
Handelskwekerij Bier v Mines de Potasse d'Alsace , C-21/76, 24 –25 punktus; 2012 m. spalio 
25 d. sprendimo  byloje  Folien Fisher ir Fofitec , C-133/11, 39 punktą) ; vietos, kurioje atsirado 
žala, sąvoka negali būti aiškinama taip plačiai, kad apimtų bet kurią vietą, kur jaučiamos 
neigiamos žalą sukėlusio įvykio pasekmės (1995 m. rugsėjo 19 d. sprendimo  byloje  Marinari 
v Lloyd's Bank , C-364/93, 14 punktas) . Atsižvelg damas  į tai, kad lėšos, kurias pritaikius 
restituciją siekia susigrąžinti ieškov as, buvo laikomos atsakovo „East-West United Bank S.A. “, 
kurio buveinė yra Liuksemburge, sąskaitoje ; ginčo įkeitimo sutartis sudar yta Liuksemburge ; 
šios sutarties pagrindu įvykęs ieškov o lėšų nurašymas taip pat atliktas Liuksemburge, 
apeliacinės instancijos teismas sutiko su pirmosios instancijos teismo išvada, kad tiek žalą 
sukėlęs įvykis, tiek žalingi padariniai kilo Liuksemburge. Aplinkybės, kurias ieškov as siekia 
įrodyti  (kad Lietuvoje kilo neteisėtos veikos schemos sumanymas ) yra bylos nagrinėjimo iš 
esmės dalykas. Galimi ieškov o indėlininkų dėl ieškov o bankroto nuostoliai, teismo vertinimu, 
laikytini netiesioginėmis neigiamomis pasekmėmis, kurios susijusios su ieškov o patirta pirmine 
žala, taigi neturi teisinės reikšmės sprendžiant ginčo teismingumą . 
21. Teismas nesutiko su ieškovo argumentais, kad nagrinėjamu atveju savarankišką pagrindą ginčo 
teismingumui Lietuvoje suteikia reglamento „Briuselis I bis “ 7 straipsnio 3 punkte įtvirtinta 
viena iš alternatyvaus teismingumo taisyklių, nu statanti, jog asmeniui, kurio nuolatinė 
gyvenamoji (buveinės) vieta yra valstybėje narėje, civiliniai ieškiniai dėl žalos atlyginimo ar 
restitucij os, grindžiami veika, dėl kurios gali būti iškelta baudžiamoji byla, gali būti pareikšti 
taip pat tas bylas nagrinėjančiame teisme, jeigu minėtas teismas pagal jam taikomą teisę turi 
jurisdikciją nagrinėti civilines bylas . Ieškov o pateikti duomenys patvirt ina, kad Lietuvoje 
atliekamas ikiteisminis tyrimas, tačiau jie nėra pakankami spręsti, kad jame atsakovams gali būti 
pareikšti įtarimai ir kad civilinis ieškinys apskritai jiems yra galimas . Šie duomenys 
   5 
nepakankami spręsti, kad ikiteisminis tyrimas atliek amas būtent dėl ginčo sandorių pagrindu 
pervestų lėšų, o apie tai, kad būtų tiriami ir vertinami kurie nors atsakovo „East-West United 
Bank S.A. “ veiksmai (jų teisėtumas) , apskritai neužsimenama. Teismas nurodė, kad taip pat 
nėra pagrindo vertinti, jog dėl ikiteisminio tyrimo metu renkamų įrodymų ginčo ryšys su 
Lietuvos jurisdikcija yra stipresnis . 
 
III. Kasacini o skund o ir atsiliepim ų į jį teisiniai argumentai  
 
22. Kasaciniu skundu  ieškovas prašo panaikinti Lietuvos apeliacinio teismo 2018 m. sausio 16 d. 
nutartį ir  Vilniaus apygardos teismo 2017 m. birželio 22 d. nutartį bei perduoti bylą nagrinėti iš 
naujo pirmosios instancijos teismui ; kreiptis į Europos Sąjungos Teisingumo Teismą su 
prašymu priimti preju dicinį sprendimą dėl to, ar, nesant pagrindų, nu statytų reglamento 
„Briuselis I bis “ 25 str aipsnio 1 dalies b ir c p unktuose, reglamento „Briuselis I bis “ 
25 straipsnio 1 dalies a punkte įtvirtinta nuostata, kad susitarimas dėl jurisdikcijos sudaromas ar 
paliudijimas raštu, aiškintina taip, jog prorogacinis susitarimas dėl vienos valstybės narės teismų 
jurisdikcijos, nu statytas paskolos sutartyje, turi būti aiškinamas , kaip saistantis kitą asmenį, 
nesantį paskolos sutarties šalimi, bet įkeitus į savo turtą paskolos sutar čiai vykdy ti. Kasacinis 
skundas grindžiamas šiais argumentais:  
22.1. Teismai pažeidė r eglamento „Briuselis I bis “ 25 str aipsnio 1 dalį,  nepagrįstai išplėtė 
paskolos sutartyje įtvirtinto susitarimo dėl jurisdikcijos galiojimą ieškovui – asmeniui, 
nesan čiam šios sutarties šalimi .  Reglamento „Briuselis I bis “ 25 straipsnis įtvirtina  
reikalavimus susitarimui dėl jurisdikcijos , tačiau apeliacin ės instancijos teismas jų 
neanalizavo  paskolos sutartyje esančios jurisdikcinės išlygos išplėtimo ieškovui kontekste . 
Pagal ESTT išaiškinimus į sutartį įtraukta sąlyga dėl jurisdikcijos gali sukelti padarinių iš 
esmės  tik šios sutarties sudarymui pritarusių šalių tarpusavio santykiams. Kad toki ą sąlygą 
būtų galima panaudoti prieš trečiąjį asmenį, iš principo būtina, kad jis būtų jai pritaręs  
(sprendim as byloje  Refcomp SpA v Axa Corporate Solutions Assurance  SA, C-543/10, 
ECLI:EU:C:213:62, 29 punktas ). Bylos duomenys nepatvirtina, kad ieškovas bū tų pritaręs, 
jog paskolos sutartyje įtvirtinta jurisdikcinė išlyga būtų taikoma jam. Ieškovo (banko) 
veiksmus, įskaitant ir „pritarimą “ jurisdikcinei išlygai paskolos sutartyje, reikia vertinti ne 
formaliai, o atsižvelgiant į tai, kad buvo vykdoma ne ieškovo , o jo pagrindinių akcininkų 
interesus užtikrinanti veikla, priešinga ieškovo  interesams ir privedusi jį prie bankroto . 
22.2. Teismai nepagrįstai rėmėsi kasacinio teismo išaiškinimais dėl arbitražinės išlygos 
išplėtimo ne sutarties šalims. Arbitražinės išlygos aiškinimui netaikomas reglamentas 
„Briuselis I bis “, arbitražinė išlyga apsk ritai eliminuoja visų  teismų jurisdikciją nagrinėti 
bylą iš esmės, nebent ginčas b ūtų nearbitruotinas . 
22.3. Teismai pažeidė reglamento „Briuselis I bis “ 7 straipsnio 2 punktą, netinkamai aiškino 
reikalavimo dėl žalos atlyginimo teismingumo taisykles, jurisdikcij ą parinko formaliai – ne 
pagal neteisėtų veiksmų grandinės pradžią, o pagal vieną iš neteisėtų veiksmų elementų. 
Vieta, kurioje įvyko žalą sukėlęs įvykis ar jis gali įvykti , pagal ESTT išaiškinimus , reiškia 
ir vietą, kurioje žala tapo materiali, ir vietą, kurioje a tsirado žalą lėmusi aplinkybė, todėl 
ieškinys atsakovui ieškovo nuožiūra gali būti pareikštas vienos iš šių dviejų 
vietų  teisme  (ESTT 2013 m. gegužės 16 d. sprendimo  byloje  Melzer prieš MF Global UK 
Ltd, C-228/11, ECLI:EU:C:2013:305, 24 punktas). Teismai n ukrypo nuo ESTT 
suformuotos praktikos . Tiek pagal ESTT, tiek ir pagal naujausią Lietuvos apeliacinio 
teismo praktiką (žr. Lietuvos apeliacinio teismo 2018 m. kovo 1 d. nutartį civilinėje byloje 
Nr. 2 -231-464/2018) ginčas yra teismingas Lietuvos Respublikos  teismams, nes tiesioginiai 
neteisėtų veiksmų padariniai yra jaučiami Lietuvoje (Lietuvoje buvę ieškovo (banko) 
indėlininkai buvo apgauti, iš Lietuvos iškeliavo jų lėšos ir Lietuvoje ieškovas dėl neteisėtos 
   6 
schemos bankrutuoja, taip pažeidžiamas visos Liet uvos Respublikos finansų rinkos 
stabilumas).  Be to, reglamento „Briuselis I bis “ 7 straipsnio 2 punktas taip pat aiškinamas 
kaip leidžiantis pareikšti ieškinius vietoje, kurioje prasidėjo įvykių grandinė, suteik usi 
pagrindą žalai atsirasti. Nagrinėjamu atveju būtent Lietuvoje buvo atlikti esminiai veiksmai, 
sukėlę žalą, neteisėtos sch emos inicijuotos Lietuvoje.  
22.4. Teismai išsprendė žalos padarymo  vietos  klausimą tinkamai nenustatę faktinių aplinkybių . 
Dėl kompleksinių faktinių aplinkybių bylos nagrinėjimo metu išsamiai jų neišanalizavus 
spręsti, kur buvo atlikti esminiai veiksmai ar kur  patirta žala, nagrinėjamoje situacijoje 
neįmanoma . Apeliacinės instancijos teismas nurodė, kad žalos padarymo vietą galima būtų 
nustatyti tik išnagrinėjus bylą iš esmės, tačiau tai nebuvo padaryta. Toks aiškinimas 
prieštarauja tiek protingumo taisyklėms, ti ek reglamento „Briuselis I bis “ 7 str aipsnio 
2 punkto aiškinimo taisyklėms .  
22.5. Teismai netinkamai aiškino reglamento „Briuselis I bis “ 7 straipsnio 3 punkto nuostatas,  
nukrypo nuo įrodymų vertinimo  taisyklių , nes sprendė, kad dėl ginčo sandorių ikiteisminis 
tyrimas n eatliekamas, nors ieškovas pateikė tiesiogiai tai patvirtinantį įrodym ą. Nepaisant 
to, kad atsakovams Lietuvoje atliekamame ikiteisminiame tyrime dar nepateikti įtarimai, 
prieš šiuos asmenis yra pagrindas reikšti reikalavimus Lietuvoj e, nes Lietuvos teismai bus 
kompetentingi nagrinėti baudžiamąją bylą dėl ieškovo  lėšų pasisavinimo per „East-West 
United Bank S.A. “. 
22.6. Tinkamas ginčo teismingumo išsprendimas yra reikšmingas viešojo intereso gynimui. 
Faktiškai šioje byloje tikrieji nukentėję asmenys yra ieškovo (banko) kreditoriai – būtent jų 
lėšos, laikytos ieškovo banke , per „East-West United Bank S.A. “ buvo perleistos 
„Multiasset S.A. “. Būtent dėl tokių veiksmų dalies savo indėlių neatgavo ieškov o 
indėlininkai jam bankrut avus, taip pat  savo lėšų neatgauna valstybė, sumokėjusi draudimo 
išmokas ieškovo  indėlininkams, bei tiriamos tokiais sandoriais padarytos nusikalstamos  
veikos . 
22.7. Egzistuoja pagrindas kreiptis į ESTT dėl prejudicinio sprendimo . Reglamento „Briuselis I 
bis“ 25 str aipsnio 1 dalies a punktas  nustato, kad susitarimas dėl jurisdikcijos sudaromas 
arba paliudijimas raštu. Nesant reglamento „Briuselis I bis “ 25 str aipsnio 1  dalies b ir c 
punktuose nu rodytų pagrindų, kyla klausimas, ar reglamento „Briuselis I bis “ 25 str aipsnio 
1 dalies a punkte  įtvirti nta nuostata, jog susitarimas dėl jurisdikcijos sudaromas ar 
paliudijimas raštu, aiškintina taip, kad prorogacinis susitarimas dėl vienos valstybės narės 
teismų jurisdikcijos, nu statytas paskolos sutartyje, aiškinamas , kaip saistantis kitą asmenį, 
nesantį paskolos sutarties šalimi, bet įkeitusį savo turtą paskolos sutarties vykdymui. 
ESTT  šiuo klausimu dar nėra pasisakęs . 
23. Atsakovas  „East-West United Bank S.A. “ atsiliepimu į kasacinį skundą prašo jį atmesti, 
skundžiamas nutartis palikti nepakeistas, priteisti bylinėjimosi išlaidų atlyginimą. Atsiliepime 
nurodomi šie argumentai:  
23.1. Viešojo intereso gynimas nesudaro pagrindo Lietuvos Respublikos teismų jurisdikcijai.  
Atsakovas buvo sąžininga ieškiniu ginčijamų sa ndorių šali s, nežinojo apie imperatyvius 
draudimus. Ieškovas nepateikė įrodymų, kad sudarydamas ginčijamus sandorius atsakovas 
veikė kartu su ieškovu ir (arba) „Multiasset S.A. “.  
23.2. Nesant baudžiamojo proceso ir pareikšto civilinio ieškinio baudžiamajame procese 
atsakovo  atžvilgiu, nėra pagrindo nustatyti Lietuvos Respublikos civilines bylas 
nagrinėjančio teismo jurisdikciją nagrinėti šioje civilinėje byloje pareikštą ieškinį pagal 
reglamento „Briuselis I bis “ 7 str aipsnio 3 punktą. Atsakovas su ieškovu ir „Multiasset 
S.A.“ sudarė tris paskolos ir įkeitimo sandorius , todėl teismas pagrįstai vertino, kad pateikti 
duomenys n epakankami spręsti, jog ikiteisminis tyrimas atliekamas būtent dėl ginčo 
sandorių (o ne kitų sandorių) pagrindu pervestų lėšų . 
   7 
23.3. Nustatant žalingo įvykio padarymo vietą yra reikšminga tik fizinė vieta, kurioje galimas 
pažeidėjas atliko tam tikrus veiksmus, sukėlusius žalą , ir reikšminga bei vertintina tik 
tiesiog inė žala. Nustatęs , kad bylą atsakovui galima inicijuoti ieškovo pasirinkimu arba 
žalos atsiradimo vietos teisme , arba veiksmų, sukėlusių žalą, vietos teisme, 
ESTT  detalizavo sąvoką „vieta, kur žala atsirado “ ir konstatavo, kad vieta, kur atsirado 
žala, ki lusi tik netiesiogiai iš ankstesnio delikto, negali būti įtraukta į vietos, kur įvyko žalą 
sukėlęs įvykis, koncepciją (ESTT 1990  m. sausio 11 d. sprendimas byloje Dumez v. 
Hessische Landesbank , C-220/88).  Apeliacinės instancijos teismas pagrįstai laikėsi šios 
pozicijos. Ieškovo pozicija remtis tariamais netiesioginiais padariniais yra akivaizdžiai 
nepagrįsta. Neteisėtos veikos schemos sumanymas tiek, kiek jis ne įgyvendintas , nėra ir 
negali būti vertinamas nei kaip žalą sukėlęs įvykis, nei kaip žalingi padariniai reglamento 
„Briuselis I bis “ ir Lugano konvencijos prasme . 
23.4. Reikalavimas dėl sutarčių pripažinimo negaliojančiomis yra teismingas Liuksemburgo 
teismams.  Ieškovo reikalavimai , susiję su įkeitimo sutar timi, yra teismingi išimtinai 
Liuksemburgo teismams ( reglamento „Briuselis I bis “ 25 straipsnis).  Paskolos sutartyje 
nustatytos jurisdikcijos taikymą ieškovo atžvilgiu nagrinėjamu atveju lemia ieškovo sąsajos 
su „Multiasset  S.A.“, kaip paskolos gavėju , bei ieškovo vaidmuo paskolos sutarties 
sudarymo procese.   
23.5. Remiantis ESTT išaiškinimais, turinio ir formos reikalavimai, kuriuos įvykdžius trečiasis 
asmuo gali būti laikomas pritarusiu sąlygai dėl jurisdikcijos, gali įvairuoti, nelygu pradinės 
sutarties pobūdis (ESTT sprendimo  byloje  SpA v Axa Corporate Solutions Assurance SA ir 
kt., C-543/10, ECLI:EU:C:2013:62, 29 –30 p.). Šalių valia sudaryti susitarimą yra  esminis 
kriterijus vertinant, ar yra sudarytas susitarimas dėl jurisdikcijos (žr., pvz., ESTT 1985  m. 
liepos 11 d. sprendimą byloje F. Berghoefer GmbH & Co. KG prieš ASA SA , bylos 
Nr. 221/84 ). Kasacinio teismo  išaiškinimai dėl arbitražinio susitarimo galiojimo tretiesiems 
asmenims ( pvz., Lietuvos Aukščiausiojo Teismo 2014 m. balandžio 2 d. nutartis civilinėje 
byloje Nr.  3K-3-171/2014 ) neprieštarauja ESTT praktikai, kur esminis dėmesys skiriamas 
šalių valiai ir elgesiui sudarant susitarimą, todėl apeliacinės instancijos teismas pagrįstai 
nagrinėjamą situaciją vertino atsižvelgdamas į šiuos išaiškinimus. Bylos duomenys 
pakankami išvadai, kad ieškovas įsipareigojo ginčus dėl paskolos sutarties nagrinėti pagal 
joje įtvirtintą susitarimą dėl jurisdikcijos. Ieškovas sudarė tris analogiškus sandorius, 
kuriuose įtvirtinti analogiški susitarimai dėl jurisdikcijos , ir nereiškė prieštaravimų dėl jų, 
taigi p askolos sutartyje įtvirtintas susitarimas atitinka ir šalių tarpusav yje nustatytą praktiką 
reglamento „Briuselis I bis “ 25 str aipsnio 1 dalies b punkto prasme . 
23.6. ESTT pripažįsta jurisdikcijos susitarimo perėmimą tuo atveju, kai perimamos teisės ir 
pareigos iš sutarties (žr. ESTT 1984  m. birželio 19 d. sprendimą byloje Partenreederei ms. 
Tilly Russ ir Ernest Russ prieš NV Haven - & Vervoerbedrijf Nova ir NV Goeminne Hout , 
bylos Nr. 71/83; 2000  m. lapkričio 9 d. sprendimo byloje Coreck Maritime GmbH prieš 
Handelsveem BV ir kt. , bylos Nr. C -387/98, 22 –27 p.). Atsakovui realizavus užstatą pagal 
įkeitimo sutartį, ieškovas įstatymo pagrindu įgijo regresinį reikalavimą į „Multiasset S.A. “, 
kartu perimdamas ir susitarimą dėl jurisdikcijos.  
23.7. Susitarimo dėl jurisdikcijos galiojimas nesietinas su sutarties, kurioje jis įtvirtintas, 
galiojimu (reglamento „Briuselis I bis “ 25 straipsnio 5 dalis ).   
23.8. Reikalavimas priteisti žalą yra teismingas Liuksemburgo teismams . Ginčijami sandoriai 
bei paskolos ir įkeitimo faktas bei jų teisėtumui ir pagrįstumui nustatyti reikšmingos 
aplinkybės yra ne Lietuvoje, o Liuksemburge . Ginčydamas sandorius ir (ar) reikalau damas  
žalos atlyginimo ieškovas privalo įrodyti neteisėtus atsakovo  veiksmus, be kita ko, juos 
vertinant iš Liuksemburgo teisės perspektyvos ; atsakovui ikiteisminiame tyrime įtarimai 
nepareikšti , todėl nėra pagrindo manyti, kad Lietuvoje bus surinkta daugiausia su ieškovo 
   8 
reikalavimais susijusių įrodymų , juolab atsižvelgi ant į glaudų ieškinio reikalavimų dėl žalos 
atlyginimo ryšį su Liuksemburgu . 
23.9. Klausimas dėl teismingumo turi būti išspręstas pradinėje bylos stadijoje, o ne išnagrinėjus 
bylą iš esmės . 
23.10.  Nėra pagrindo kreiptis į ESTT dėl prejudicinio sprendimo.  Nacionaliniai teismai nėra 
saistomi proceso šalių iniciatyvos.  ESTT yra suformavęs pakankamai aiškią ir nuoseklią 
praktiką dėl susitarimo dėl jurisdikcijos sudarymo raštu vertinimo ( reglamento 
„Briuselis  I bis“ 25 straipsnio 1 dalies a punktas).  ESTT taip pat pripažįsta jurisdikcijos 
susitarimo perėmimą, kai perimamos teisės ir pareigos iš sutarties . ESTT išaiškinimas 
nebūtų svarbus nagrinėjamai bylai.    
24. Atsakovas  „Multiasset S.A. “ atsiliepimu į kasacinį skundą prašo jį atmesti, skundžiamas nutartis 
palikti nepakeistas . Atsiliepime nurodomi šie argumentai:  
24.1. Paskolos sutartyje įtvirtintas susitarimas dėl išimtinio teismingumo turėtų būti taikomas ir 
ieškovui dėl neabejotino jo sąsajum o su atsakovu  „Multiasset S.A. “. Toks teisės aiškinimas, 
priešingai nei nurodo ieškovas, neprieštarauja reglamento „Briuselis I bis “ 25 straipsnio 
1 dalies nuostatoms.   
24.2. Apeliacinės instancijos teismas pagrįstai rėmėsi kasacinio teismo išaiškinimais dėl 
arbitražinės išlygos galiojimo tretiesiems asmenims ir sprendė, kad susitarimas dėl 
teritorinio teismingumo gali būti prilygintas arbitražinei išlygai ir, egzistuojant tam tikroms 
sąlygoms, turi būti taikomas ginčo šalims, tiesiogiai nesudariusioms tokio susi tarimo.   
24.3. Teismai tinkamai nustatė faktines aplinkybes ir padarė pagrįstas išvadas dėl žalos 
atsiradimo vietos .  
24.4. Nepagrįstas argumentas, kad žalos atsiradimo vieta yra Lietuvoje. Reali žala ieškovui 
atsirado Liuksemburge tuo metu, kai atsakovo prievolių įvykdymui užtikrinti įkeistos lėšos 
buvo nurašytos.  
24.5. Argumentai dėl baudžiamosios bylos iškėlimo, kaip pagrindo ginčą nagrinėti Lietuvoje, 
taip pat atmestini.      
 
Teisėjų kolegija  
 
k o n s t a t u o j a :  
 
IV. Kasacinio teismo argumentai ir išaiškinimai  
 
Dėl taikytinų teisės normų  
 
25. Nagrinėjamoje byloje pareikšti šie reikalavimai: 1) pripažinti negaliojančia  atsakovų  2011 m. 
rugpjūčio 8 d. sudarytą paskolos sutartį  su 2011 m. lapkričio 8 d. pakeitimu ; 2) pripažinti 
negaliojanči omis  ieškovo ir atsakovo „East-West United Bank S. A. “ 2011 m. rugpjūčio 8 d. ir 
2011 m. lapkričio 8 d. įkeitimo sutart is; 3) taikyti restituciją arba priteisti ieškovui iš atsakovų 
žalos atlyginimą. Bylą nagrinėję teismai nustatė, kad ieškovo buveinė yra Lietuvoje, atsakovo 
„East-West United Bank “ – Liuksemburge , o atsakovo „Multiasset S.A. “ – Šveicarijoje .   
26. Ginčo šalių buveinės yra skirtingose valstybėse, taigi b yloje kilęs ginčas turi užsienio elementą .  
Pagal nacionalinį teisinį reguliavimą Lietuvos teismui užsienio elementą turinčioje byloje 
   9 
pirmiausia reik ia išspręsti jurisdikcijos klausimą, t. y. teismas ex officio (savo iniciatyva)  turėtų 
patikrinti, ar jis turi kompetenciją priimti ieškinį ir nagrinė ti bylą (CPK 782 str aipsnis ). Jeigu 
yra galiojanti Lietuvos Respublikos tarptautinė sutartis, kurioje išspręsti teismingumo klausimai, 
turi būti taikomos tarptautinės sutarties nuostatos, o ne teismingumo taisyklės, nustatytos 
nacionalinėje teisėje (CPK 78 0 str aipsnis ). Taigi bylą nagrinėjantis teismas pirmiausia tur i 
nustatyti, koks teisės aktas (Lietuvos vidaus teisė, tarptautinė dvišalė sutartis, tarptautinė 
daugiašalė sutartis, Europos Sąjungos teisės aktai) reglamentuoja šios bylos teismingumo 
klausimą.  
27. Visus jurisdikcijos ir teismų sprendimų pripažinimo bei vykdymo klausimus civilinėse ir 
komercinėse bylose, kylančius tarp Europos Sąjungos valstybių narių ir Europos laisvosios 
prekybos asociacijos (toliau – ELPA) narių – Norvegijos Karalystės, Islandijos Respublikos ir 
Šveicarijos Konfederacijos, bei Danijos Karalystės  reglamentuoja  2007 m. spalio 30 d. Lugano 
konvencija dėl jurisdikcijos ir teismo sprendimų civilinėse ir komercinėse bylose pripažinimo ir 
vykdymo . Ši konvencija, kuri  Šveicarijai įsigaliojo 2011 m. sausio 1 d. , taikytina s prendžiant 
dėl reikalavim ų pripažinti negaliojančia paskolos sutartį ir priteisti žalą iš „Multiasset S.A. “ 
teismingumo .  
28. Sprendžiant dėl likusių reikalavimų (pripažinti negaliojanč iomis  įkeitimo sutart is, priteisti žalą 
iš atsakovo „East-West United Bank “) teismingumo taikytinas 2012  m. gruodžio 12  d. Europos 
Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) Nr.  1215/2012 dėl jurisdikcijos ir teismo sprendimų 
civilinėse ir komercinėse bylose pripaž inimo ir vykdymo. Šis teisės aktas pakeitė 2000 m. 
gruodžio 22 d. Tarybos reglamentą (EB) Nr. 44/2001 dėl jurisdikcijos ir teismo sprendimų 
civilinėse ir komercinėse bylose pripažinimo ir vykdymo ir yra  taikomas teismo procesams, 
pradėtiems 2015  m. sausio 10 d. arba vėliau (66 , 81 straipsniai)  (ieškinys nagrinėjamoje byloje 
pareikštas 2015 m. gruodžio 31 d. ).  
29. Teisėjų kolegija pažymi, kad Lugano k onvencija iš esmės yra išplečiamas  reglamento „ Briuselis 
I“ (šiuo metu ir – reglament o „Briuselis I bis “) principų taikymas ELPA narėms.  Lugano 
konvencijos struktūra pagrįsta reglamento „Briuselis I “ principais, joje atkartojama dauguma šio 
reglamento  nuostatų. Vadovaujantis antruoju Lugano konvencijos protokolu,  susitariančios ios 
šalys įsipareigojo vadovautis  ir Europos Sąjungos Teisingumo Teismo jurisprudencija bei 
doktrina, suformuota aiškinant reglamentą „Briuselis I “ (reglamentą „Briuselis I bis “). Taigi 
aiškinant Lugano konvencijos nuostatas, ypa č tais atvejais, kai jos identiškos atitinkamo 
reglamento nu ostatoms, privalu vadovautis suformuota  ESTT praktika bei doktrina.  
30. Bendroji jurisdikcijos taisyklė , pagal kurią ieškiniai turi būti reiškiami (bylos keliamos) 
atsakovo nuolatinės gyvenamosios vietos (buveinės) valstybėje, nustatyta  Lugano konvencijos 
2 straipsnio 1 dalyje ir r eglamento „Briuselis I bis “ 4 straipsnio 1 dalyje .  
31. Lugano konvencijos 23 straipsnio 1 dalyje bei reglamento „Briuselis I bis “ 25 straipsnio 
1 dalyje įtvirtintos nuostatos dėl jurisdikcijos prorogacijos (jurisdikcijos šalių susitarimu) , ir jos 
savo esme  yra identiškos , šalių susitarimui kilusius arba galinčius kilti ginčus dėl konkrečių 
teisinių santykių spręsti pasirinktos valstybės teisme jos suteikia išimtinės jurisdikcijos galią.   
32. Reikalavimų, kylančių iš deliktų, teismin gumą  reglamentuojančios Lugano konvencijos 
5 straipsnio 3 dalies  bei reglamento „Briuselis I bis “ 7 straipsnio 2 dalies nuostatos taip pat yra  
identiškos. Jose įtvirtinta, kad bylose dėl civilinės teisės pažeidimų, delikto arba kvazidelikto, be 
atsakovo gy venamosios (buveinės) vietos teismo , taip pat yra kompetentingi ir vietos, kurioje 
įvyko ar gali įvykti žalą sukėlęs įvykis, teismai.  
33. Taigi, nors kasacinio skundo argumentai iš esmės yra susiję ne su Lugano k onvencijos , o su 
reglamento  „Briuselis I bis “ nuostatų  aiškinimu, teisėjų kolegija šioje nutartyje  skundžiamos 
nutarties pagr įstumą vertins tiek atitinkamų Lugano konvencijos (ta apimtimi, kuria teismas 
sprendė dėl reikalavimų pripažinti negaliojančia paskolos sutartį ir priteisti žalą iš „Multiasset 
S.A.“), tiek  Reglamento  Nr. 1215/2012  (dėl likusių reikalavimų) nuostatų kontekste . 
   10 
Aiškin dama  atitinkamas šių teisės aktų nuostatas teisėjų kolegija  remsis , be kita ko, ESTT 
suformuota praktika . 
 
Dėl susitarimo dėl jurisdikcijos galiojimo asmeniui, nesančiam sutarties šalimi  
 
34. Lugano konvencijos 23 straipsn io 1 dalyje , be kita ko,  nustatyta, kad jeigu šalys, kurių vienos 
arba daugiau nuolatinė gyvenamoji vieta (buveinė) yra šios konvencijos privalančioje laikytis 
valstybėje, yra susitarusios, jog šios konvencijos privalančios laikytis valstybės teismas arba 
teismai turi jurisdikciją spręsti bet ku riuos ginčus, kilusius arba galinčius kilti dėl konkrečių 
teisinių santykių, minėtas teismas arba minėti teismai turi jurisdikciją. Tokia jurisdikcija yra 
išimtinė, jeigu šalys nebuvo susitarusios kitaip.  
35. Reglamento „ Briuselis I bis“ 25 straipsn io 1 dal yje, be kita ko, nustatyta, kad  jeigu šalys, 
neatsižvelgiant į jų nuolatinę gyvenamąją (buveinės) vietą, yra susit arusios, kad valstybės narės 
teismas arba teismai turi jurisdikciją spręsti bet kuriuos ginčus, kilusius arba galinčius kilti iš 
konkrečių teisinių santykių, tas teismas (tie teismai) turi jurisdikciją, išskyrus atvejus, kai pagal 
tos valstybės narės teisę  susitarimas yra niekinis turinio galiojimo atžvilgiu.  Tokia jurisdikcija 
yra išimtinė, jeigu šalys nesusitarė kitaip . 
36. Kad galiotų pagal Lugano konvenciją  bei reglamentą  „Briuselis I bis “, susitarimas dėl teismo 
vietos privalo būti sudarytas arba raštu,  arba žodžiu ir patvirtintas raštu,  arba tokia forma, kuri 
atitinka šalių tarpusavyje nustatytą praktiką, arba tarptautinės prekybos ar komercijos srityje  – 
praktiką, apie kurią šalys žinojo arba turėjo žinoti  (Lugano konvencijos 23 straipsnio 1 dali s, 
reglamento „ Briuselis I bis “ 25 straipsnio 1 dalis ; ESTT 2016  m. liepos 7  d. sprendimo  byloje  
Hőszig , C-222/15, EU:C:2016:525, 35  punkt as). 
37. Nagrinėjamu atveju ginčo paskolos sutarties 25.1 punkt e įtvirtinta, kad „Liuksemburgo 
Didžiosios Kunigaikštystės teismai turi išimtinę jurisdikciją spręsti visus ginčus, kylančius iš 
šios sutarties ar su ja susijusius “. Pagal sutarties 25.3 punkt ą „Šis 25 straipsnis yra tik Banko  
[t. y. atsakovo „East-West United Bank S.A. “] naudai. Todėl šio straipsnio nuostatos nedraudžia 
Bankui pradėti su Ginču susijusį procesą bet kuriuose kituose jurisdikcijos teismuose “. 
38. Įkeitimo sutar čių 7 punkt e, be kita ko, įtvi rtinta, kad  „Liuksemburgo miesto (Liuksemburgo 
Didžiosios Hercogystės) teismai turi jurisdikciją spręsti ginčus, kylančius pagal šią Įkeitimo 
sutartį arba dėl jos. Ši nuostata parengta Banko [t. y. atsakovo „East-West United Bank S.A. “], 
kuris gali nuspręs ti iškelti bylą Įkaito davėjui  [t. y. ieškov ui] jurisdikcijoje pagal jo juridinį 
adresą arba bet kuriame teisme, kuris sutiktų su jurisdikcija, naudai “. 
39. Nėra ginčo, kad įkeitimo  sutarty se esantis susitarimas dėl jurisdikcijos formos prasme visiškai 
atitinka pirmiau nurodytus Lugano konvencijos 23 straipsnio ir reglamento „ Briuselis I bis “ 
25 straipsnio reikalavimus  bei Teisingumo Teismo praktikoje suformuluotus kriterijus  
(susitarimas dėl teismingumo yra rašytinis, jo turinys yra  aiškus ir  tikslus ; žr., pvz., ESTT 
2016  m. liepos 7  d. sprendimo  byloje  Hőszig , C-222/15, EU:C:2016:525, 37  punktą ir jame 
nurodytą jurisprudenciją ). Tačiau ieškovas  ginčija teismų išvadą dėl paskolos  sutartyje esa nčio 
susitarimo dėl jurisdikcijos įtakos jam, kai jis tokio susitarimo  de facto (faktiškai)  nėra sudaręs.  
40. ESTT jurisprudencijoje išaiškinta, kad į sutartį įtraukta jurisdikciją suteikianti nuostata iš 
principo gali sukelti padarinių tik šios sutarties sudarymui pritarusių šalių tarpusavio 
santykiams. Kad tokią sąlygą būtų galima panaudoti prieš trečiąjį asmenį, iš principo būtina, kad 
jis būtų jai pritaręs. Tiesa, turinio ir formos reikalavimai, kuriuos įvykd ęs trečiasis asmuo gali 
būti laikomas pritarusiu sąlygai dėl jurisdikcijos, gali įvairuoti, nelygu pradinės sutarties 
pobūdis  (ESTT 2013 m. vasario 7 d. sprendimo  byloje  Refcomp , C 543/10, EU:C: 2013:62, 29, 
30 punktai).  
   11 
41. Taigi, nagrinėjamos bylos atveju teismas tur ėjo pareigą nustatyti ar buvo ieškovo  pritarimas 
paskolos sutarties sąlygai dėl jurisdikcijos . 
42. Spręsdamas šį klausimą a peliacinės instancijos teismas teisiškai reikšmingomis pripažino 
ieškov o ieškinyje nurodytas ginčijamų paskolos ir įkeitimo sutarčių sudarymo aplinkybes, 
patvirtinančias, kad paskolos suteikim ą inicijavo ieškov as, kuri s savo raštuose nurodė, jog jis ir 
atsakovas „Multiasset S.A. “ yra susiję juridiniai asmenys, atsakovas „East-West United Bank 
S.A.“ iki sutarčių sudarymo visas sąlygas derino su ieškov u. 2011  m. balandžio 20  d. rašte 
atsakovui „East-West United Bank S.A. “ ieškov as patvirtino, kad bendrovę „Multiasset S.A. “ 
kontroliu oja „AS Latvijas Krajbanka “, kuri yra ieškov o patronuojamoji bendrovė, ir kad 
sandoriai, kuriuos ketinama atlikti, bus atliekami vadovaujantis vien tik ieškov o interesais. 
Įkeitimo sutar tyse ieškov as patvirtino gav ęs paskolos sutarties bei šios sutarties s u pakeitimais 
kopij as, o įkeitimo sutar čių 7 punkte suformuluota analogiška sutartinio teismingumo išlyga 
kaip ir paskolos sutartyje, nu statant tos pačios valstybės – Liuksemburgo – teism ų jurisdikciją . 
Iš nurodytų ginčo sutarčių sudarym o faktinių aplinkyb ių teismas  sprendė, kad ieškov as gali būti 
laikoma s išreiškusi u aiškiai numanomą valią dėl savo sutikimo būti susaistyta m ne tik įkeitimo, 
bet ir paskolos sutartyje nu statyta išlyga dėl teismingumo.  
43. Kartu pažymėtina, kad pagal bylos duomenis paskolos ir įkeitimo sutartys sudarytos tuo pačiu 
metu : 2011 m. rugpjūčio 8 d. atsakovai „East-West United Bank S.A. “ ir „Multiasset S.A. “ 
sudarė paskolos sutartį ir ieškovas BAB banko „Snoras“ su atsakovu „East-West United Bank 
S.A.“ sudarė įkeitimo sutartį; 2011 m. rugpjūčio 8 d. pasirašytas paskolos sutarties pakeitimas 
(pratęstas paskolos terminas iki 2012 m. vasario 8 d.) ir atitinkama įkeitimo sutartis.  
44. Teisėjų kolegijos vertinimu,  atsižvelgiant į tai, kad ieškov as ir „Multiasset S.A. “ paskolos ir 
įkeitimo sutarčių sudarymo tikslais buvo susij ę, ieškov as žinojo apie paskolos sutartį, buvo su ja 
susipažin ęs, išlygai neprieštaravo,  tuo pačiu metu su atsakovu  „East -West United Bank S.A.“ 
sudarytose įkeitimo sutarty se įtvirt ino analogišką nuostatą, to pakanka konstatuoti , jog ieškov as 
pritarė paskolos sutarties sąlygai dėl jurisdikcijos.  
45. Teisėjų kolegija atmeta kaip teisiškai nepagrįstą ieškovo argument ą, kad jo (banko) veiksmus, 
įskaitant ir „pritarimą“ jurisdikcinei išlygai paskolos sutartyje, reikia vertinti atsižvelgiant į tai, 
jog buvo vykdoma ne ieškovo, o pagrindinių jo akcininkų interesus užtikrinanti veikla, 
priešinga ieškovo interesams ir privedusi jį pr ie bankroto.  Lugano konvencijos 23 straipsnio 
1 dalies ir Reglamento Nr.  1215/2012 25  straipsnio 1  dalies nuostatos susijusios tik su 
susitarimu dėl jurisdikcijos, o ne su esminėmis sutarties nuostatomis. J urisdikciją suteikiantis 
susitarimas nesusijęs su šalių sutarties likimu.  Pagrindinės sutarties, į kurią įtraukta ta nuostata, 
sąlygoms  ir atitinkamai ginčams dėl tos sutarties galiojimo taikoma lex causae , kuri nustatoma 
pagal jurisdikciją turinčio teismo valstybės privatinę tarptautinę teisę  (žr. 1997 m. liepos 3 d. 
ESTT s prendim o byloje  Benincasa  C-269/95, EU:C:1997:337, 25  punkt ą). 
46. Kasacin iame skunde ieškovas argumentuoja, kad teismas skundžiamoje nutartyje nepagrįstai 
rėmėsi arbitražinių išlygų išplėtimo ir taikymo tretiesiems asmenims doktrina  ir kasacinio 
teismo suformuota  atitinkama  praktika . Teisėjų kolegija , iš esmės pritardama šiam argumentui, 
nurodo, kad apeliacinės instanc ijos teismas neturėjo pagrindo remtis išaiškinimais  dėl 
arbitražinės išlygos išplėtimo ir taikymo ne sutarties šalims . Nei Lugano k onvencija , nei 
reglamentas „ Briuselis I bis “ arbitražui netaikomi ( Lugano konvencijos 1 straipsnio 2 dalies d 
punktas, reglamento „ Briuselis I bis “ 1 straipsnio 2 dalies d punktas) , todėl nelaikytina, kad yra 
ir vice versa  (priešingai) . Kita vertus, teismas išvadą dėl paskolos sutartyje esančio susitarimo 
dėl jurisdikcijos įtakos ieškovui  grindė ne vien pirmiau nurodyta kasacinio teismo praktika. 
Kitus teismo argumentus pripažinus teisiškai pagrįstais, vien aptariama aplinkybė neturi įt akos 
skundžiamos nutarties teisėtumui.  
 
   12 
Dėl Lugano konvencijos 5 straipsnio 3 dalies ir reglamento  „Briuselis I bis “ 7 straipsnio 
2 punkto aiškinimo ir taikymo  
 
47. Ieškov as reikalavimo dėl žalos atlyginimo teismingumą Lietuvos Respubliko s teismams grindė 
vienu iš specialiosios jurisdikcijos pagrind ų – Lugano konvencijos 5 straipsnio 3 dalyje , 
reglamento „Briuselis I bis “ 7 straipsnio 2 punkte įtvirtinta galimybe bylose dėl c ivilinės teisės 
pažeidimų, delikto arba kvazidelikto ieškinį pareikšti ir vietos, kurioje įvyko ar gali įvykti žalą 
sukėlęs įvykis, teismuose . Kasaciniame skunde ieškovas argumentuoja, kad esminiai veiksmai, 
dėl kurių atsirado ieškiniu prašoma priteisti ža la (inicijuota neteisėta schema) , buvo atlikti 
Lietu voje, kur jaučiami ir tiesioginiai šių veiksmų padariniai .    
48. Pagal pirmiau nurodytas reglamento „ Briuselis I bis “ 25 straipsnio 1 dalies ir Lugano 
konvencijos 23 straipsnio 1 dalies  nuostatas , reglamentuojančias  susitarimus dėl tarptautinės 
jurisdikcijos , sutartinė  jurisdikcija laikoma  išimtine , jeigu šalys nesusitarė kitaip.     
49. Remiantis Teisingumo Teismo formuojama  praktika, valstybės narės teismo ar teismų 
jurisdikcija, kurią sutarties šalys patvirtino jurisdikciją suteikiančioje nuostatoje , iš esmės yra 
išimtinė  (ESTT 2015  m. gegužės 21  d. sprendimas  byloje  El Majdoub , C-322/14, 
EU:C:2015:334, 24 punktas).  
50. Pagal Reglamento Nr.  1215/2012 25  straipsnio (Lugano konvencijos 23 straipsnio) nuostatas 
tokiu susitarimu  dėl jurisdikcijos  šalys gali nukrypti ne tik nuo bendrosios jurisdikcijos , 
nustatomos pagal atsakovo gyvenamosios vietos (buveinės) prin cipą, įtvirtintą šio reglamento 
4 straipsnyje (Lugano konvencijos 2 straipsnyje), bet ir nuo  specialios ios jurisdikcijos, 
reglamentuojamos reglamento  7–8 straipsniuose (atitinkamai Lugano konvencijos 5 –
6 straipsniuose)  (ESTT  1976 m. gruodžio 14 d. sprendimo  byloje  Estasis  Salotti  di Colzani  
Aimo  e Gianmario  Colzani  s.n.c.  prieš  Rüwa  Polstereimaschinen  GmbH , 24/76, 7  punkt as; 
2015  m. gegužės 21 d. sprendimo  byloje  Cartel Damage Claims (CDC) Hydrogen Peroxide SA 
prieš  Akzo Nobel NV ir kt. , C-352/13, 59, 61 punkt ai). 
51. Šioje nutartyje konstatavus, kad susitarimas dėl jurisdikcijos buvo  sudarytas  ir taikomas 
ieškovui , sutartinė jurisdikcija , kuriai pagal Lugano konvenciją ir reglamentą „Briuselis I bis “ 
suteikta išimtinės jurisdikcijos gali a, gali eliminuo ti kitus jurisdikcijos pagrindus , jei konkretus 
ginčas patenka į susitarimo apimtį.  
52. Siekiant nustatyti į susitarimo dėl jurisdikcijos taikymo sritį patenkančius ginčus, 
jį turi išaiškinti nacionalinis teismas, kuriame juo remiamasi (ESTT sprendimo  byloje  Powell 
Duffryn , C-214/89, EU:C:1992:115, 37 punktas ir sprendimo  byloje  Benincasa , C-269/95, 
EU:C:1997:337, 31  punktas).  
53. Pažymėtina, kad  pagal paskolos ir įkeitimo sutarčių nuostatų dėl jurisdikcijos formuluotes  
(žr. šios nutarties 3 7, 38 punktus)  pasirinkto teismo jurisdikcija apima ne tik ginčus, kylančius iš 
sutarties (pagal sutartį), bet ir su jomis  susijusius. Taigi susitarimai dėl jurisdikcijos yra 
platesnės apimties. Nagrinėjamu atveju ieškovas siekia įrodyti, kad ne teisėti atsakovų veiksmai 
pasireiškė neteisėtos schemos įgyvendinimu per ginčo sutartis, dėl ko buvo perimtos banko 
lėšos ir ieškovas patyrė žalą. Žala, kaip nurodo ieškovas, – tai suma, perimta kaip įkaitas pagal 
įkeitimo sutartį, neįvykdžius įsipareigoji mų pagal paskolos sutartį. Nurodytos aplinkybės 
suponuoja išvadą, kad egzistuoja glaudus ryšys  (sąsajos) tarp nurodomų pažeidimų ir ginčo 
sutarčių, o tai reiškia, kad reikalavimas dėl žalos atlyginimo patenka į susitarimų dėl 
jurisdikcijos apimtį. Tokia iš vada koreliuoja su Teisingumo Teismo išaiškinimais, pagal kuriuos 
nuostata dėl jurisdikcijos sutartyse apima ir reikalavimus dėl deliktinės teisės pažeidimų, 
susijusius su sutartiniais santykiais, tol, kol šalys, sudarydamos sutartį, gali pagrįstai nu statyti 
tokius reikalavimus, ir dėl to jie nėra netikėti tuomet, kai yra susiduriama su teismo vietos 
pasirinkimu pagal sutartį (ESTT sprendimo  byloje  CDC prieš Akzo Nobel , C-352/13, 
   13 
68 punktas). Taigi nagrinėjamu atveju sutartinė jurisdikcija eliminuoja šio s nutarties 47  ir 48  
punkt uose nurodyt ą jurisdikcijos pagrindą.  
 
Dėl Lugano konvencijos 5 straipsnio 4 dalies ir reglamento  „Briuselis I bis “ 7 straipsnio 
3 punkto aiškinimo ir taikymo  
 
54. Lugano konvencijos 5 straipsnio 4 dalyje  nustatyta, kad šios konvencijos privalančioje laikytis 
valstybėje nuolat gyvenančiam asmeniui kitoje šios konvencijos privalančioje laikytis valstybėje 
byla dėl reikalavimo atlyginti nuostolius arba žalą, padarytą veiksmu, dėl kurio keliama 
baudžiamoji by la, gali būti iškelta tokias bylas nagrinėjančiame teisme, jeigu minėtas teismas 
pagal jam taikomą teisę turi jurisdikciją nagrinėti civilines bylas . Iš esmės a nalogiška nuostata 
įtvirtinta ir „Briuselis I bis “ reglamento 7 straipsnio 3 punkte . Kaip savara nkišku pagrindu ginčo 
teismingumui Lietuvo s teismams pagrįsti  ieškovas remiasi  ir šiomis nuostatomis.  
55. Atsižvelgiant į tai, kad valstybės narės teismo jurisdikcija, kurią sutarties šalys patvirtino 
jurisdikciją suteikiančioje nuostatoje , yra iš esmės išimt inė, pagal Lugano konvencijos ir 
reglamento „ Briuselis I bis “ nuostatas tokiu susitarimu  šalys gali nukrypti , inter alia  (be kita 
ko), nuo specialios ios jurisdikcijos  (žr. šios nutarties 49, 50  punktus), nagrinėjamu atveju  
konstatavus, kad šalys sudarė galiojantį susitarimą dėl jurisdikcijos  ir juo išimtin ę jurisdikcij ą 
suteik ė Liuksemburgo teismams, ieškovo nurodytas jurisdikcijos pagrindas yra nebeaktualus . Jį 
eliminuoja s usitarimas dėl jurisdikcijos .  
 
Dėl prašymo kreiptis į Teisingumo Teismą  
 
56. Ieškovas prašo kreiptis į Teisingumo Teismą su prašymu priimti prejudicinį sprendimą , kelia 
klausimą , ar reglamento „Briuselis I bis “ 25 straipsnio 1 dalies a punkte įtvirtinta nuostata, kad 
susitarimas dėl jurisdikcijos sudar omas ar paliudijamas raštu, aiškintina taip, kad prorogacinis 
susitarimas dėl vienos valstybės narės teismų jurisdikcijos, nu statytas paskolos sutartyje, 
aiškinamas kaip saistantis kitą asmenį, nesantį paskolos sutarties šalimi, bet įkeitusį savo turtą 
paskolos sutar čiai vykdy ti. 
57. Vadovaujantis Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo (toliau – SESV) 267 straipsnio 1 dalimi, 
ESTT priima prejudicinius sprendimus dėl Sutarčių aiškinimo ir Sąjungos institucijų, įstaigų ar 
organų aktų galiojimo išaiškinimo. Tokiam  klausimui iškilus nagrinėjant bylą valstybės narės 
teisme, kurio sprendimas pagal nacionalinę teisę negali būti toliau apskundžiamas teismine 
tvarka, tas teismas kreipiasi į ESTT (SESV 267 straipsnio 3 dalis).   
58. Nors SESV įtvirtina  pareigą galutinės instan cijos teismui kreiptis prejudicinio sprendimo, kai 
nagrinėjant bylą kylą ES teisės aiškinimo klausimas, tačiau ši pareiga nėra absoliuti. ESTT yra 
nurodęs, kad nacionaliniai galutinės instancijos teismai neprivalo kreiptis prejudicinio 
sprendimo, kai analo gišku klausimu ESTT jau išaiškino Europos Sąjungos teisę, kai šiuo 
klausimu praktika nusistovėjusi ir aiški net ir ne dėl visiškai tapačios teisės problemos, kai pats 
atitinkamos Europos Sąjungos teisės akto nuostatos aiškumas neleidžia abejoti jos turiniu , todėl 
nekyla kreipimosi poreikio (1982 m. spalio 6 d. sprendimas  byloje  CILFIT , C-283/81, 
ECLI:EU:C:1982:335).  
59. Kasacinio teismo praktikoje taip pat išaiškinta, kad tuo atveju, kai kasaciniam teismui nekyla 
klausimų dėl taikomų Europos Sąjungos teisės nor mų aiškinimo ir galiojimo, jis neturi pareigos 
kreiptis prejudicinio sprendimo. Be to, nacionalinis teismas nėra saistomas bylos šalių 
iniciatyvos, prašymo buvimo ir sprendimą kreiptis dėl prejudicinio sprendimo priima ex officio   
(žr. Lietuvos Aukščiausiojo Teismo  2018 m. vasario 9 d. nutarties civilinėje byloje Nr.  e3K-3-
   14 
17-701/2018 59 punktą; 2016 m. vasario 3 d. nutarties civilinėje byloje Nr.  3K-3-2-969/2016  
39 punktą).  
60. Teisėjų kolegija sprendžia, kad ieškovo  prašymas yra atmestinas , nes: pirma , esminiai 
išaiškinimai dėl į šalių sutartį įtrauktos jurisdikciją suteikiančios nuostatos sukeliamų padarinių 
tretiesiems asmenims  jau yra suformuluot i Teisingumo Teismo praktikoje  (žr. ESTT 2013 m. 
vasario 7 d. sprendim ą byloje  Refcomp , C-543/10, EU:C:2013:62) ; antra, nagrinėjamoje byloje 
ieškovo pritarimas paskolos sutarties sąlygai dėl jurisdikcijos teismų buvo nustatytas ne vien  
remiantis paskolos i r įkeitimo sutarčių santykiu, bet ir kitomis teisiškai reikšmingomis 
aplinkybėmis – ieškovo ryšiais su paskolos gavėju, sutarčių sudarym u ieškovo interesais, 
ieškovo dalyvavimu sutarčių sudarymo procese, ginčo sutarčių sąsajumu, jų pasirašymo 
aplinkybėmis, sąlygų dėl jurisdikcijos tapatumu , kt. (žr. šios nutarties 43, 44  punkt us). 
 
Dėl bylos baigties  
 
61. Teisėjų kolegija, remdamasi išdėstytais argumentais, konstatuoja, kad  apeliacinės instancijos 
teismas iš esmės tinkamai aiškino ir  taikė Lugano konvencijos ir reglamento „ Briuselis I bis “ 
normas, pagrįstai konstatavo, kad pagal bylos duomenis paskolos sutartyje esantis susitarimas 
dėl jurisdikcijos taikytinas ir ieškovui, išimtinę jurisdikciją nagrinėti ieškovo pareikštus 
reikalavimu s turi Liuksemburgo teismai, todėl ieškinys pagrįstai paliktas nenagrinėtas. Tai, kad 
teismas nepagrįstai pasirėmė  kasacinio teismo suformuota praktika dėl arbitražinių išlygų 
išplėtimo , atsižvelgiant į teismo prieitų išvadų teisingumą, neteikia pagrindo panaikinti iš esmės 
teisėtą ir pagrįstą nutart į.  
 
Dėl bylinėjimosi išlaidų  
 
62. Iš esmės atmetus ieškov o kasacinį skundą atsakovėms priteistinas bylinėjimosi išlaidų, patirtų 
bylą nagrinėjant kasaciniame teisme, atlyginimas (CPK 93 straipsnio 1 dalis).  
63. Atsakov o „Multiasset S.A. “ kuratorius, paskirtas Lietuvos Aukščiausiojo Teismo 2018 m. 
birželio 5 d. nutartimi, pateikė prašymą apmokėti 605 Eur išlaidas už atsiliepimo į kasaci nį 
skundą parengimą, kaip nurodyta sutikime būti kuratoriumi (500 Eur už atsiliepimo parengimą 
ir PVM). Ši suma, kuri nebuvo deponuota teismo sąskaitoje, atsakovui priteistina iš ieškovo, 
inicijavusio kuratoriaus paskyrimą ir pagal CPK 39 straipsnio 3 dalį  turinčio pareigą sumokėti 
atstovavimo išlaidas.  
64. Atsakovas „East-West United Bank S.A. “ nepateikė duomenų apie turėtas bylinėjimosi išlaidas, 
todėl jų priteisimo klausimo teisėjų kolegija nesprendžia.  
65. Lietuvos Aukščiausi ais Teismas nepatyrė išlaidų , susi jusių su procesinių dokumentų įteikimu . 
 
Lietuvos Aukščiausiojo Teismo Civilinių bylų skyriaus teisėjų kolegija, vadovaudamasi 
Lietuvos Respublikos civilinio proceso kodekso 359 straipsnio 1 dalies 1 punktu, 362 straipsnio 
1 dalimi,   
 
n u t a r i a :  
 
Lietuvos apeliacinio teismo 2018 m. sausio 16 d. nutart į palikti nepakeistą.  
Priteisti atsakovo „Multiasset S. A. “ kuratori ui advokatui L. S. iš ieškovo BAB  banko 
„Snoras “ (kodas 112025973) 605 (šešis šimtus penkis) Eur atstovavimo išlaidų atlyginimo.  
   15 
Ši Lietuvos Aukščiausiojo Teismo nutartis yra galutinė, neskundžiama ir įsiteisėja nuo 
priėmimo dienos.  
 
 
Teisėjai                                                                                                                 Sigita Rudėnaitė  
            
                                                                                                                             Gediminas Sagatys  
                                                                                                                        
                                                                                                                      Antanas Simniškis