Civilinė byla Nr.  e3K-3-73-378/2018 
Teisminio proceso Nr.  2-68-3-40447 -2016 -7 
Procesinio sprendimo kategorij os: 3.1.2.5; 
3.1.14.8.2  
(S) 
 
 
 
LIETUVOS AUKŠČIAUSIASIS TEISMAS  
 
N U T A R T I S  
LIETUVOS RESPUBLIKOS VARDU  
 
2018 m. vasario 22  d. 
Vilnius  
 
Lietuvos Aukščiausiojo Teismo Civilinių bylų skyriaus teisėjų kolegija, susidedanti iš 
teisėjų Alės Bukavinienės, Gražinos Davidonienės  (kolegijos pirmininkė ir pranešėja) ir Gedimino 
Sagačio,  
teismo posėdyje kasacine rašytinio proceso tvarka išnagrinėjo civilinę bylą pagal ieškovo 
E. Č. kasacinį skundą dėl Vilniaus apygardos teismo 2017 m. gegužės 25 d. nutarties, kuria spręstas 
ieškovo  E. Č. ieškinio atsakovei R. Č. dėl santuokos nutraukimo dėl abiejų sutuoktinių kaltės ir kitų 
su tuo susijusių reikalavimų, išvadą teikianti institucija – Vilniaus miesto savivaldybės 
administracijos Vaiko teisių apsaugos skyrius, priėmimo klausimas, perž iūrėjimo . 
 
Teisėjų kolegija  
 
n u s t a t ė :  
 
I. Ginčo esmė  
 
1. Kasacinėje b yloje sprendžiama  dėl proceso  teisės normų, regla mentuojančių  jurisdikcijos 
nustatymo taisykles  santuokos nutraukimo bylose, turinčiose tarptautinį elementą , aiškinimo bei 
taikymo . 
2. Ieškov as pateikė teism ui ieškinį, kuriuo prašė  nutraukti Vilniaus miesto savivaldybės 
administracijos Civilinės metrikacijos skyriuje (duomenys neskelbtini ) sudarytą šalių santuoką 
dėl abiejų sutuoktinių kaltės, nustatyti šalių nepilnamečių vaikų D. Č. , gimusio (duomenys 
neskelbtini ), ir A. Č. , gimusi o (duomenys neskelbtini ), gyvenamąją vietą kartu su atsakove, 
priteisti iš ieškovo nepilnamečiams vaikams išlaikymą  kiekvienam po 1000  Eur, mokamą 
periodinėmis išmokomis kas mėnesį, nustatyti bendravimo su vaikais tvarką, padalyti šalių 
finansinius įsipare igojimus ir santuokos metu įgytą turtą ieškovo nurodytu būdu, išspręsti kitus 
su santuokos nutraukimu susijusius klausimus bei priteisti turėtų bylinėjimosi išlaidų 
atlyginimą.  
 
II. Pir mosios ir apeliacinės instancijos  teismų procesinių sprendimų  esmė  
 

 2 
3. Vilniaus miesto  apylinkės  teismas 201 6 m. gruodžio 27  d. nutartimi atsisakė priimti ieškovo 
ieškinį, išaiškino, kad jis gali būti pareikštas Šveicarijos Konf ederacijos teismui pagal atsakovės 
gyvenamąją vietą; grąžino ieškovui sumokėtą žyminį mokestį .  
4. Nagrinėdamas ieškinio priėmimo klausimą, teismas nustatė, kad šalys savo gyvenamąją vietą 
yra deklaravusios Lietuvoje: ieškovas – (duomenys neskelbtini ), atsakovė – (duomenys 
neskelbtini ), tačiau ieškinyje ir atsakovės atstovės teismui pateiktuose dokumentu ose nurodytos 
aplinkybės bei su ieškiniu pateikti rašytiniai įrodymai patvirtina, kad šalių ir jų vaikų nuolatinė 
gyvenamoji vieta yra Šveicarijo je. Iš Valstybinio socialinio draudimo fondo valdybos turimų 
duomenų teismas nustatė, kad ieškovas Lietuvoje ne dirba nuo (duomenys neskelbtini ), atsakovė 
– nuo (duomenys neskelbtini ). Šalys  gyvena ir dirba Šveicarijo je, jų vaikai gyvena Šveicarijo je 
nuo gimimo, lanko mokyklą (duomenys neskelbtini ) miestelyje. Šalys Šveicarijo je nuosavybės 
teise valdo didelės vertės  nekilnojamąjį turtą, kuri am įsigyti yra suteikta Šveicarijos banko 
paskola, Šveicarijo je yra registruotos jų transporto priemonės  – automobili ai „BMW X5“ (valst. 
Nr. (duomenys neskelbtini ) ir „Aston Martin DBS“ (valst. Nr. (duomenys neskelbtini ); Lietuvoje 
šalių vardu nėra įregistruota transporto priemonių. Šveicarijos draudimo bendrovėse yra 
apdrausta šalių gyvybė. Aplinkybę, kad šalys nuolat gyvena Šveicarijo je, patvirtina ir tai, jog 
Šveicarijo je, (duomenys neskelbtini ) apygardos teisme yra pradėta byla dėl šalių gyvenimo 
skyrium.  
5. Teismas pažymėjo, kad ieškinys dėl santuokos nutraukimo pareiškiamas teismui pagal atsakovo 
gyvenamąją vietą; jeigu ieškovas turi kartu su juo gyvenančių nepilnamečių vaikų, ieškinys gali 
būti pareiškiamas apylinkės teismui pagal ieškovo gyvenamąją vietą ( Lietuvos Respublikos 
civilinio proceso kodekso (toliau – ir CPK) 381 straipsnio 1 dalis). Gyvenimą skyrium ir 
santuokos nutraukimą nustato sutuoktinių nuolatinės gyvenamosios vietos teisė (Lietuvos 
Respublikos civilinio kodekso (toliau – CK) 1.29 straipsni s). Fizinio asmens gyvenamąja vieta 
laikoma vieta, kurioje jis faktiškai gyvena. Pagrindine asmens gyvenamąja vieta laikoma vieta, 
su kuria jis labiausiai susijęs (kur yra asmens turtas ar didžioji turto dalis, darbo vieta arba kur 
asmuo  gyvena ilgiausia i (CK 2.16 straipsnio 1, 2 dalys).  
6. Nustatęs, kad abiejų šalių ir jų nepilnamečių vaikų faktinė nuolatinė gyvenamoji vieta yra 
Šveicarijo je, teismas atsisakė priimti ieškinį kaip neteismingą Vilniaus miesto apylinkės 
teismui.  
7. Vilniaus  apygardos  teism as, išnagrin ėjęs bylą pagal ieškov o atskirąjį skundą , 2017 m. gegužės  
25 d. nutartimi  panaikino  Vilniaus miesto  apylinkės  teismo 201 6 m. gruodžio 27  d. nutartį  ir 
ieškovo E. Č. ieškinio atsakovei R. Č. dėl santuokos nutraukimo ir kitų su tuo susijusių 
reikalavimų priėmimo klausimą perdavė spręsti iš naujo pirmosios instancijos teismui . 
8. Apeliacinės instancijos teismas i š šios nutarties 4 punkte nurodytų byloje nustatytų aplinkybių 
padarė išvadą, kad byla turi tarptautinį elementą.  Spręsdamas, ar byla jam  teisminga, teismas 
nurodė, kad Šveicarij os Konf ederacija  nėra Europos Sąjungos narė, be to, Lietuva ir Šveicarij os 
Konf ederacija  nėra pasirašiusios dvišalės sutarties dėl teisinės pagalbos. Šveicarij os 
Konf ederacija  yra Konvencijos dėl jurisdikcijos ir teismo sprendimų civilinėse ir komercinėse 
bylose pripažinimo ir vykdymo (toliau – Lugano konvencija) narė. Šioje konvencijo je įtvirtinta, 
kad jos privalančioje laikytis valstybėje nuolat gyvenantiems asmenims, neatsiž velgiant į jų 
pilietybę, bylos turi būti keliamos tos valstybės teismuose (Lugano konvencijos 2 straipsnio 
1 dalis).  
9. Pagal Lugano konvencijos 3 straipsnį, šios konvencijos privalančioje laikytis valstybėje nuolat 
gyvenantiems asmenims bylos gali būti keli amos kitos šios konvencijos privalančios laikytis 
valstybės teismuose tik pagal konvencijos 2 –7 skirsniuose nustatytas taisykles. Specialios 
jurisdikcijos taisyklės įtvirtintos byloms dėl išlaikymo  – nustat yta, kad byla gali būti iškelta 
kreditoriaus nuola tinės gyvenamosios arba gyvenamosios vietos teismuose (Lugano konvencijos 
5 straipsnio 2 dalis). Teismo vertinimu, Lugano konvencijos 5 straipsnio 2 dalyje įtvirtinta 
taisyklė nustato alternatyvųjį teismingumą, todėl , nagrinėjant bylą dėl santuokos nutrauk imo bei 
 3 
vaikų gyvenamosios vietos nustatymo, tikslinga išlaikymo priteisimo klausimą spręsti 
kompleksiškai, neišskiriant jo iš kitų su santuokos nutraukimu susijusių klausimų.  
10. Teismas nurodė, kad byloje nustatyta, jog šalių nepilnamečiai vaikai nuolat gyve na ir lanko 
mokyklą Šveicarijo je, ieškovas lankosi Vilniuje, dirba Šveicarij oje bei Rusijoje. Atsakovei 
išduotas leidimas nuolat gyventi Šveicarij os Konf ederacijoje , ji Lietuvoje nedirba nuo 
(duomenys neskelbtini ). Šalims nuosavybės teise Šveicarij oje priklauso nekilnojamasis turtas, jų 
vardu registruotos transporto priemonės.  Teismas atmetė ieškovo argumentus, kad atsakovės 
nuolatinė gyvenamoji vieta negali būti pripažinta Šveicarij oje, nes ji lankosi Lietuvoje, čia 
leidžia laiką, yra deklaravusi gyvenamąj ą vietą (duomenys neskelbtini ), pažymėjo, kad fizinio 
asmens nuolatinė gyvenamoji vieta parodo asmens santykį su tam tikra valstybe, kurią jis laiko 
savo asmeninių, socialinių, ekonominių ir kitų interesų centru. Teismo vertinimu, byloje esantys 
įrodymai patvirtina, kad atsakovės nuolatinė gyvenamoji vieta yra Šveicarij oje, kur gyvena šalių 
nepilnamečiai vaikai, šalys turi nekilnojamojo turto, transporto priemones, finansinių 
įsipareigojim ų. Ieškovas nepateikė duomenų, kad atsakovė ekonominiais, s ocialiniais bei 
asmeniniais ryšiais labiau susijusi su Lietuva (CPK 178, 185 straipsniai). Be to, Šveicarijos 
Konfederacijos teisme yra iškelta byla dėl šalių separacijos, taigi, Šveicarij os Konfederacijos 
teismai, atsižvelgdami į šios šalies teisinį bei t arptautinį reglamentavimą, nustatė, kad byla jiems 
yra teisminga.  
11. Kadangi, vadovaujantis tarptautinės teisės aktais, jurisdikcijos klausimas sprendžiamas ne pagal 
asmenų pilietybę, tačiau atsižvelgiant į jų nuolatinę gyvenamąją vietą bei ryšį su konkrečia 
valstybe, tai apeliacinės instancijos teismas atmetė atsakovo argumentus, kad pirmosios 
instancijos teismas nepagrįstai neatsižvelgė į tai, jog tiek ieškovas, tiek atsakovė yra Lietuvos 
Respublikos piliečiai. Aplinkybė, kad, atsakovei pagal Šveicarij os Konfederacijos įstatymus 
inicijavus bylą dėl separacijos , ieškovas santuoką Šveicarij oje galėtų nutraukti tik 2018 metais, 
nesudaro teisinio pagrindo nesivadovauti tarptautinio teismingumo taisyklėmis.  
12. Teismas pažymėjo, kad Lugano konvencija netaikoma nuosav ybės teisėms, susijusioms su 
santuokiniais ryšiais (Lugano konvencijos 1 straipsnio 2 dalies a punktas), todėl turto padalijimo 
klausimui spręsti taikytinas CPK. Remiantis CPK 786 straipsniu, tik Lietuvos Respublikos 
teismai nagrinėja bylas dėl daiktinių t eisinių santykių, susijusių su Lietuvos Respublikoje 
esančiu nekilnojamuoju daiktu; šia teisės norma pašalinama ne Lietuvos Respublikos 
teisingumo įstaigų galimybė spręsti dėl daiktinių teisių į Lietuvos Respublikoje esantį 
nekilnojamąjį turtą. Ieškovas ie škiniu , be kito turto , taip pat prašė padal yti šalims priklausantį 
nekilnojamąjį turtą, esantį Lietuvoje, todėl apeliacinės instancijos teismas sutiko su ieškovo 
argumentais, kad ši ginčo dalis teisminga Lietuvos Respublikos teismams. Remdamasis pirmiau 
nurodytais argumentais apeliacinės instancijos teismas konstatavo, kad pirmosios instancijos 
teismas netinkamai aiškino ir taikė teisės normas, todėl skundžiamą nutartį panaikino ir ieškovo 
ieškinio priėmimo klausimą perdavė spręsti iš naujo pirmos ios instancijos teismui.  
 
III. Kasacini o skund o teisiniai argumentai  
 
13. Kasaciniu skundu  ieškovas  prašo panaikinti Vilniaus  apygardos teismo  2017 m. gegužės  25 d. 
nutartį ir Vilniaus miesto apylinkės teismo 2016 m. gruodžio 27 d. nutartį;  perduoti ieškinio 
priėmimo klausimą nagrinėti iš naujo Vilniaus miesto apylinkės teismui. Kasacinis skundas 
grindžiamas šiais argumentais:  
13.1. Lietuvos Respublikos  Konstitucijos 30 straipsnis įpareigoja užtikrinti tokį teisinį 
reguliavimą, kad asmenų teisiniai ginčai galėtų būti nagrinėjami Lietuvos teismuose. 
Įstatymų leidėjas savo pareigą užtikrinti šeimos bylų su tarptautiniu elementu teismingumą 
Lietuvos teismam s įgyvendino  CPK 784 straipsnio 1 dalyje. Ieškinio priėmimo klausimą 
sprendę teismai atsisakė taikyti pirmiau nurodytą teisės normą  ir taip paneigė ieškovo  
 4 
konstitucinę teisę į teismą. Nesant tarptautinės sutarties, kuri nustatytų kitokią tvarką, nei 
įtvirtinta CPK 784 straipsnio 1 dalyje, ieškovo (Lietuvos piliečio) teisė į teisminę gynybą 
Lietuvos teismuose buvo paneigta neteisėtai ir be jokio teisinio pagrindo , pažeistas  
konstitucinis teisinės valstybės principas.  
13.2. Teismai neišskyrė ieškovo reikalavimų, nesilaikė kasacinio teismo nustatytos jurisdikcijos 
patikrinimo, kuris turi būti atliekamas tarptautinį elementą turinčiose šeimos bylose , 
tvarkos,  procesinius sprendimus priėmė remdamiesi formaliais pagrindais, motyvuodami  
tuo, kad tarptautinis elementas p anaikina ieškovo teisę į teisminę gynybą Lietuvoje.  
13.3. Ieškovo ieškinys turėjo būti išskirtas į šiuos atskirus reikalavimus – dėl santuokos 
nutraukimo, dėl sutuoktinių išlaikymo priteisimo, dėl sutuoktinių turto padalijimo, dėl tėvų 
pareigų vaikams, vaikų gy venamosios vietos ir bendravimo tvarkos nustatymo. 
Kasaciniame skunde nekeliama reikalavimų dėl tėvų pareigų vaikams, vaikų gyvenamosios 
vietos, bendravimo tvarkos nustatymo ir kitų tiesiogiai su nepilnamečiais vaikais susijusių 
klausimų, nes šie klausimai  pagal 1996 m. spalio 19 d. Konvencijos dėl jurisdikcijos, 
taikytinos teisės, pripažinimo, vykdymo ir bendradarbiavimo tėvų pareigų ir v aikų 
apsaugos priemonių srityje  5 straipsnį yra teismingi valstybės, kurioje yra vaikų nuolatinė 
(įprasta) gyvenamoji vi eta, teismams; šios bylos atveju – Šveicarijos  Konf ederacijos . 
Tačiau , teismui priėmus ieškinį dėl santuokos nutraukimo ir kitų reikalavimų, ieškovas 
sutiktų pasinaudoti jurisdikcijos prorogacija, kad klausimai dėl tėvų pareigų pagal ieškinį 
būtų nagrinėjami Lietuvos teismuose.  
13.4. Vertinant reikalavimo dėl santuokos nutraukimo jurisdikciją, svarbios aplinkybės, kad 
ieškovas ir atsakovė yra Lietuvos Respublikos piliečiai, su Lietuva turintys glaudžius ir 
nenutrūkusius ryšius, periodiškai grįžtantys į Lietuvą ir joje deklaravę savo gyvenamąją 
vietą. Kadangi faktinė sutuoktinių gyv enamoji vieta, dalis turto ir įsipareigojimų yra 
Šveicarij oje, joje gimė ir gyvena šalių nepilnamečiai vaikai, tai byloje egzistuoja 
tarptautinis elementas, susijęs su Šveicarij os Konf ederacija . Šveicarij a nėra Europos 
Sąjungos narė, Lietuva ir Šveicarij a nėra sudariusios dvišalės teisinės pagalbos sutarties, 
tačiau yra Lugano konvencijos valstybės narės, todėl svarbu prima facie  (visų pirma) 
įvertinti Lugano konvencijos taikymą.  
13.5. Lugano konvencijos 1 straipsnio 2 dalies a punkte nustatyta, kad konvencija ne taikoma 
asmenų statusui arba teisnumui ir veiksnumui, nuosavybės teisėms, susijusios su 
santuokiniais ryšiais, testamentais ir paveldėjimu. Atsižvelgiant į tai ir kasacinio teismo 
praktiką (Lietuvos Aukščiausiojo Teismo 2016 m. lapkričio 24 d. nutartis civ ilinėje byloje 
Nr. 3K -3-454-969/2016) , darytina išvada, kad Lugano konvencija, išplečianti 2000  m. 
gruodžio 22 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 44/2001 dėl jurisdikcijos ir teismo  sprendimų 
civilinėse ir komercinėse bylose pripažinimo ir vykdymo (toliau – reglamentas 
„Briuselis  I“) taikymą, nereglamentuoja bylų dėl šeimos teisinių santykių (santuokos 
nutraukimo, sep aracijos, tėvų pareigų vaikams) . 
13.6. Nustačius, kad tarptautinės sutarty s ieškovo reikalavimo dėl santuokos nutraukimo 
nereglamentuoja kitaip, taikomos CPK VII dalies nuostatos (CPK 780 straipsnis). Pagal 
CPK 784 straipsnio 1 dalį, Lietuvos Respublikos teismams yra teismingos šeimos bylos, 
jeigu nors vienas iš sutuoktinių yra Lietuvos Respublikos pilietis. Byloje nėra ginčo, kad 
tiek ieškovas, tiek atsakovė yra Lietuvos Respublikos piliečiai, be to, jų ryšiai su Lietuva 
nėra nutrūkę, todėl, remiantis CPK 784 straipsnio 1 dalimi, ieškinio reikalavimas dėl 
santuokos nutraukimo te ismingas Lietuvos teismams (pagal atsakovės deklaruotą 
gyvenamąją vietą – Vilniaus miesto apylinkės teismui). Asmens sprendimas gyventi kitoje 
valstybėje negali būti vertinamas kaip pagrindas atimti iš asmens teisę šeimos bylas spręsti 
savo tėvynėje, kurio s pilietybę asmuo yra išsaugojęs.  
13.7. Reikalavimo dėl sutuoktinių tarpusavio išlaikymo teismingum as taip pat nustat ytinas 
pagal  Lugano konvencij os nuostatas . Šios konvencijos 5 straipsnio 2 dalies b punkte 
 5 
įtvirtinta alternatyvi jurisdikcija byloms dėl išlaiky mo, viena iš alternatyvų – bylos dėl 
išlaikymo gali būti nagrinėjamos teisme, kuris turi jurisdikciją nagrinėti bylas dėl asmens 
statuso, jeigu išlaikymo byla yra susijusi su tokiomis bylomis, išskyrus atvejus, kai tokia 
jurisdikcija yra pagrįsta tik vieno s iš šalių pilietybe. Kadangi CPK 784 straipsnio 1 dalies 
pagrindu Lietuvos Respublikos teismai turi jurisdikciją nagrinėti ieškovo reikalavimą dėl 
santuokos su atsakove nutraukimo, o ieškinio reikalavimas dėl tarpusavio išlaikymo dydžio 
nustatymo yra negi nčijamai susijęs su reikalavimu dėl santuokos nutraukimo, tai 
reikalavimas dėl išlaikymo nustatymo yra teismingas Lietuvos Respublikos teismams. Tiek 
ieškovas, tiek atsakovė yra Lietuvos Respublikos piliečiai, todėl Lugano konvencijos 
5 straipsnio 2 dalies b punkte nustatyta išimtis dėl pilietybės yra netaikoma , Lietuvos 
teismai išsaugo jurisdikciją.  
13.8. Ieškovo reikalavimo dėl sutuoktinių turto padalijimo daliai (reikalavimui padalyti 
Lietuvoje esantį turtą) apeliacinės instancijos teismas p ritaikė CPK 786 straipsnyje 
nustatytą išimtinės jurisdikcijos nuostatą, tačiau neteisėtai apsiribojo vien reikalavimo 
dalimi dėl Lietuvoje esančio nekilnojamojo turto, pažeidė pareigą tinkamai ir visapusiškai 
įvertinti visą ieškovo reikalavimą dėl sutuokti nių turto padalijimo. Pagal Lugano 
konvencijos 1 straipsnio 2 dalies a punktą, konvencija netaikoma fizinių asmenų 
nuosavybės teisėms, susijusioms su santuokiniais ryšiais. Tai n ustačius, taik ytinos CPK 
VII dalies nuostatos (CPK 780 straipsnis). Kadangi pa gal CPK 784 straipsnio 1 dalį 
Lietuvos teismams yra teismingos šeimos bylos, o ieškovo reiškiamas reikalavimas dėl 
sutuoktinių turto (aktyvo ir pasyvo) padalijimo yra tiesiogiai susijęs su santuokos 
nutraukimo byla ir yra priskirtinas šeimos byloms, tai ši o reikalavimo jurisdikcija 
nustatoma remiantis CPK 784 straipsnio 1 dalimi – reikalavimas teismingas Lietuvos 
teismams. Pagal CPK 786  straipsnį reikalavimo dalis dėl nekilnojamojo turto, esančio 
Lietuvoje, rei kština  išimtinai tik Lietuvos teismuose, tačiau  išimtinės jurisdikcijos 
nustatymas šiai reikalavimo daliai nepanaikina jurisdikcijos pagal CPK 784 straipsnio 
1 dalį kitai reikalavimo daliai (dėl kito turto).  
14. Atsiliepimų į kasacinį skundą įstatymų nustatyta tvarka negauta.  
 
Teisėjų kolegija  
 
k o n s t a t u o j a :  
 
IV. Kasacinio teismo argumentai ir išaiškinimai  
 
Dėl teisės normų, reglamentuojančių šeimos bylų teismingumą  
 
15. Asmens teisė kreiptis į teismą gali būti tinkamai įgyvendint a tik nustačius, kuriam konkrečiam 
teismui teisming a konkreti civilinė byla (kuris teismas turi jurisdikciją  ją nagrinėti ). Teismas 
pareikštų reikalavimų teismingumą tikrina savo iniciatyva bylos iškėlimo metu . Tai reiškia, kad 
iškeldamas bylą teismas turi turėti pakankamą pagrindą spręsti, jog jis turi jurisdikciją nagrinėti 
pareikšt us reikalavim us. 
16. Atsižvelgiant į tai, kad šeimos bylose paprastai yra pareiškiami keli reikalavimai (pavyzdžiui, 
nutraukti santuo ką ir padal yti bendrą turtą; nustatyti tėvystę, vaiko gyvenamąją vietą, 
bendravimo su skyrium gyvenančiu tėvu tvarką ir priteisti išlaikymą), teismas, gavęs ieškinį, 
visų pirma turi kiekvienam jų (reikalavimų) atskirai nustatyti tarptautinį (užsienio) elem entą, 
susijusią valstybę ir teismingumo klausimui spręsti taikytiną teisės aktą. Taigi, esant 
 6 
pareikštiems keliems reikalavimams, dėl kiekvieno jų teismingumo teismas turi nuspręsti 
atskirai. Pažymėtina, kad bylose su tarptautiniu (užsienio) elementu vieno  iš ieškiniu pareikštų 
reikalavimų teismingumas Lietuvos Respublikos teismams automatiškai nesuponuoja galimybės 
nagrinėti kitus tuo pačiu ieškiniu reiškiamus reikalavimus, nebent taikytiname tarptautinio 
teismingumo klausimus reglamentuojančiame teisės ak te tokia galimybė tiesiogiai nurodyta 
(Lietuvos Aukščiausiojo Teismo 2016 m. spalio 20 d. nutartis civilinėje byloje Nr. e3K -3-426-
969/2016, 13 punktas).  
17. Nustatęs, kad pagal taikytinas ES, tarptautinės teisės ar nacionalinės teisės normas pareikšti 
reikala vimai ar jų dalis jam neteismingi, teismas atsisako priimti ieškinį ar jo dalį dėl konkrečių 
reikalavimų (CPK 137 straipsnio 2 dalies 2 punktas). Jeigu teismas jau po bylos iškėlimo 
konstatuoja, kad byla nėra teisminga Lietuvos Respublikos teismams, pareiš kimas paliekamas 
nenagrinėtas (CPK 782 straipsnis) . 
18. Nagrinėjamoje byloje ieškovas pateikė teismui ieškinį, kuriame pareiškė reikalavimus dėl 
santuokos nutraukimo, nepilnamečių vaikų gyvenamosios vietos ir bendravimo su jais tvarkos 
nustatymo, išlaikymo nep ilnamečiams vaikams priteisimo, santuokos metu įgyto turto ir 
finansinių įsipareigojimų padalijimo. Pirmosios instancijos teismas atsisakė priimti ieškinį kaip 
neteismingą Lietuvos teismams . Apeliacinės instancijos teismas panaikino pirmosios instancijos 
teismo nutartį ir grąžino šiam teismui ieškinio priėmimo klausimą spręsti iš naujo, nurodė, kad 
bylas dėl daiktinių teisinių santykių, susijusių su Lietuvos Respublikoje esančiu nekilnojamuoju 
daiktu, nagrinėja išimtinai tik Lietuvos Respublikos teismai (CP K 786 straipsnis).   
19. Ieškovas pateikė kasacinį skundą, kuriame, nesutikdamas su apeliacinės instancijos teismo 
pozicija, nurodo, kad teismas netinkamai nustatė ieškinio teismingumą, neišskyrė bylos dalyką 
sudarančių ieškinio reikalavimų ir jų atskirai never tino, apribojo konstitucinę ieškovo (Lietuvos 
Respublikos piliečio) teisę reikalauti, jog jo ieškinys būtų išnagrinėtas Lietuvos Respublikos 
teisme.  
20. Kasaciniame skunde pažymėta, kad jame nekeliama reikalavimų dėl tėvų pareigų vaikams, 
vaikų gyvenamosios vietos, bendravimo tvarkos nustatymo ir kitų tiesiogiai su nepilnamečiais  
vaikais susijusių klausimų, todėl kasacinis teismas nepasisakys dėl tokių ieškinio reikalavimų 
teismingumo.  
21. Kasacine tvarka taip pat nenagrinėtini kasacinio skundo argu mentai dėl reikalavimo priteisti  
sutuoktinių tarpusavio išlaikym ą teismingumo  (šios nutarties 13.7 punktas) , nes tok io 
reikalavim o ieškov as nekėlė nei ieškinyje, nei 2016 m. gruodžio 12 d. patikslintame ieškinyje  
(kurio teismingumo klausimas sprendžiamas š ioje byloje) , o kasaciniame skunde neleidžiama 
remtis naujais įrodymais ir aplinkybėmis, kurie nebuvo nagrinėti pirmosios ar apeliacinės 
instancijos teisme (CPK 347 straipsnio 2 dalis).  
22. Atsižvelgdama  į pirmiau nurodytas aplinkybes , teisėjų kolegija sprendžia , kad šioje kasacinėje 
byloje bus nagrinėjami  išimtinai ieškovo reikalavimų nutraukti santuoką ir padal yti jos metu 
įgytą turtą teismingumo  klausimai .  
 
Dėl teisės normų, reglamentuojančių jurisdikciją nagrinėti reikalavimus dėl santuokos 
nutraukimo  
 
23. Kasacinis teismas yra išaiškinęs, kad tarptautinis šeimos bylų teismingumas (jurisdikcija), 
priklausomai  nuo konkrečioje byloje esančio tarptautinio (užsienio) elemento pobūdžio, 
nustatomas pagal taikytinus Europos Sąjungos (toliau – ir ES), tarptautinės t eisės arba 
nacionalinės teisės aktus (Lietuvos Aukščiausiojo Teismo 2017 m. gegužės 24 d. nutartis 
civilinėje byloje Nr. e3K -3-256-916/2017, 15 punktas).  Taigi nacionalinės teisės nustatytos 
 7 
tarptautinio civilinio proceso taisyklės taikytinos tik tais atve jais, kai teismingumo  klausimo 
nereguliuoja ES ar tarptautinės teisės aktas.  
24. Europos Sąjungoje jurisdikcijos klausimus, susijusius su santuoka ir tėvų pareigomis , 
reglamentuoja  2003 m. lapkričio 27 d. Tarybos reglamentas (EB) Nr. 2201/2003 dėl 
jurisdikcijo s ir teismo sprendimų, susijusių su santuoka ir tėvų pareigomis, pripažinimo bei 
vykdymo (toliau – reglamentas „ Briuselis II  bis“).  
25. Reglamento  „Briuselis II  bis“ komentare paaiškinta, kad šis reglamentas griežtai neapibrėžia 
tarptautinės savo taikymo srities arba taikymo ratione loci (išlyga, apribojanti akto taikymą tam 
tikroje teritorijoje) . Komentatorių yra pažym ėta, kad reglamentas „ Briuselis II  bis“ neturi ir 
nuostatų, apibrėžiančių jo taikymo sritį a smenims  (t. y. skirtingai nuo reglamento „Briuselis I“, 
neturi taisyklės, reikalaujančios, kad tam, jog reglamentas apskritai būtų taikomas, atsakovo 
nuolatinė gyvenamoji vieta būtų Europos Sąjungos valstybėje narėje ), todėl  vien tai, kad 
atsakovo gyvenamo ji vieta yra  už ES ribų , automatiškai nereiškia reglamento „ Briuselis II  bis“ 
netaikymo.  Taigi,  šis instrumentas leidžia ES valstybės narės teismui prisiimti jurisdikciją 
nagrinėti bylą ir tais atvejais, kai atsakovo nuolatinė gyvenamoji vieta yra trečiojo je valstybėje , 
– reglamento „ Briuselis II  bis“ taikymui pakanka nors vieno iš jo 3 straipsnyje nurodytų 
pagrindų (jungiamųjų faktorių) ( Magnus, U.; ir Mankowski, P. European Commentaries on 
Private International Law, Brussels II bis regulation . Germany : Sellier European Law 
Publishers,  2017, p. 20; 92). Vienas iš tokių faktorių  – reglamento „ Briuselis  II bis“ 3 straipsnio 
1 dalies b punkte nurodyta abiejų sutuoktinių turima tos pačios valstybės narės pilietybė.  
26. Dėl galimybės taikyti reglamento „ Briuselis II  bis“ nuostatas tuo atveju, kai šeimos byloje 
esantis užsienio elementas susijęs su valstybe, kuri nėra ES narė (nurodytu atveju – Norvegijos 
Karalystė), yra pasisakyta ir Lietuvos Aukščiausiojo Teismo praktikoje ( pagal analogiją žr. 
Lietuvos Aukščiausiojo Teismo 2016 m. lapkričio 24 d. nutarties civilinėje byloje Nr. 3K -3-
454-969/2016 54.1 punktą).  
27. Apibendrindama tai, kas išdėstyta pirmiau , ir vadovaudamasi CPK 361 straipsnio 4  dalies 
2 punktu , teisėjų kolegija formuluoja teisės taiky mo ir aiškinimo taisyklę, kad tais atvejais, kaip 
nagrinėjamoje byloje, kai abi bylos šalys (t. y. abu sutuoktiniai) yra Lietuvos Respublikos 
(Europos Sąjungos valstybės narės) piliečiai, nepaisant to, kad nuolatinė jų gyvenamoji vieta 
yra valstybėje, kuri  nėra ES valstybė narė, jurisdikcijos patikrinimas vis tiek turi apimti ir 
reglamento „ Briuselis II  bis“ nuostatų, įtvirtinančių jurisdikcijos nustatymo pagrindus, 
įvertinimą . 
28. Reglamento „ Briuselis II  bis“ 3 straipsnio 1 dalyje įtvirtinta, kad bylose, susi jusiose su 
santuokos nutraukimu, gyvenimu skyriumi (separacija) ir santuokos pripažinimu negaliojančia, 
jurisdikciją turi teismai, esantys toje valstybėje narėje: a) kuri os teritorijoje yra sutuoktinių 
nuolatinė gyvenamoji vieta <...>; b) kurios pilietybę turi abu sutuoktiniai  <...>.  
29. Europos Sąjungos Teisingumo Teismas (toliau – Teisingumo Teismas) yra išaiškinęs, kad 
reglamento „ Briuselis  II bis“ 3 straipsnio 1 dalies a ir b punktuose yra nustatyti keli jurisdikcijos 
pagrindai, tarp kurių nėra hierarchijos. Visi minėto  3 straipsnio 1 dalyje įtvirtinti objektyvūs 
kriterijai yra alternatyvūs.  Nors minėto reglamento 3 straipsnio 1 dalies a punkte išvardyti 
kriterijai įvairiais atžvilgiais grindžiami sutuoktinių nuolatine gyvenamąja vieta, tos pačios 
straipsnio dalies b  punkte įtvirtintas „abiejų sutuoktinių pilietybės < ...>“ kriterijus (Teisingumo 
Teismo 2009 m. liepos 16 d. sprendimas byloje Laszlo Hadadi (Hadady) prieš Csilla Marta 
Mesko, epouse Hadadi (Hadady) , C-168/08, 48, 50 punktai).  
30. Nagrinėjamoje byloje teismai nustatė faktines aplinkybes, kad ieškovas ir atsakovė yra Lietuvos 
Respublikos piliečiai, kurie nuolat gyvena Šveicarij os Konfederacijoje . Kasaciniame skunde 
ieškovas rėmėsi tuo , kad byloje turėtų būti taikomos CPK 784 straipsnio nuostatos. Ši jo 
pozicija neatitinka pirmiau aptartų  ES teisės aktų nuostatų ir jas aiškinant suformu luotos teisės 
taikymo taisyklės .  
 8 
31. Teisėjų kolegija, r emdamasi  šios nutarties 2 7 punkte nurodyta teisės aiškinimo  ir taikymo 
taisykle,  nurodo, kad , sprendžiant reikalavimo dėl Lietuvos  Respublikos  piliečių santuokos 
nutraukimo teismingumo klausimą , visų pirma turi būti įvertintos reglament o „Briuselis II  bis“, 
o ne nacionalinės teisės nuostatos . Šiame kontekste pažymėtina, kad Lietuvos Respublikos 
konstituciniame akte dėl Lietuvos Respublikos narystės Europos Sąjungoje  nurodyta, jog  ES 
teisės normos yra sudedamoji Lietuvos Respublikos teisinės sistemos dalis; je igu tai kyla iš 
sutarčių, kuriomis grindžiama Europos Sąjunga , ES teisės normos taikomos tiesiogiai, o teisės 
normų kolizijos atveju jos turi viršenybę prieš Lietuvos Respublikos įstatymus ir kitus teisės 
aktus. Taigi, klausimus reguliuojant ES teisės norm oms, CPK ar kiti nacionaliniai įstatymai 
tiems klausimams nėra taikomi.  
32. Atsižvelgdama į pirmiau nurodytus argumentus ir išaiškinimus teisėjų kolegija konstatuoja, kad, 
nors Šveicarij os Konf ederacija  nėra ES narė, kilus joje nuolat gyvenančių Lietuvos Respublikos 
piliečių ginčui dėl santuokos nutraukimo, nustatant jurisdikcij ą taikytinas reglamentas 
„Briuselis II  bis“. Remiantis šio reglamento 3  straipsnio 1 dalies b punktu, tokia byla teisminga 
teismams, esantiems valstybėje narėje,  kurios pilietybę turi abu sutuoktiniai, nagrinėjamos bylos 
atveju – Lietuvos Respublikos teismams.   
33. Šios išvados  nekeičia teismų nustatyta aplinkybė, kad Šveicarijos Konf ederacijos teisme yra 
iškelta byla dėl šalių separacijos.  Pagal Šveicarijos Konf ederacijos teisės aktus, vienam iš 
sutuoktinių kreipusis į teismą dėl separacijos užsienio šalyje, kitas sutuoktinis gali kreiptis į 
teismą Šveicarijo s Konf ederacijoje  dėl santuokos nutraukimo, nes šie du reikalavimai yra 
skirtingi  (Trachsel, D.; Brändli, G. Family law in Switzerland: overview  [interaktyvus]. 
<https://content.next.westlaw.com/Document/I1a75100d0ad111e598db8b09b4f043e0/View/Ful
lText.html?contextData=(sc.Default)&transitionType=Default&firstPage=true&bhcp=1 >). Be 
to, pagal Šveicarijos Konfederacijos teisę, užsienio teismų sprendimai santuokos nu traukimo 
bylose yra pripažįstami Šveicarijoje, jei toks sprendimas buvo priimtas kurio nors iš sutuoktinių 
nuolatinės gyvenamosios vietos ar gyvenamosios vietos ar pilietybės valstybėje arba jei 
sprendimas yra pripažįstamas kurioje nors iš tų šalių  (Šveica rijos tarptautinės privatinės teisės 
federalinio akto (angl. Switzerland‘s Federal Act on Private International Law ) 65 straipsnio 
1 dalis) . Atsižvelgian t į tai, darytina išvada, kad Šveicarijos Konfederacijoje pradėtas 
separacijos procesas nedaro įtakos ieškinio dėl santuokos nutraukimo priėmimo klausimui.  
 
Dėl teisės normų, reglamentuojančių jurisdikciją nagrinėti reikalavimus dėl bendro 
sutuoktinių turto padalijimo  
 
34. Nagrinėjamoje byloje nustatyta, kad sutuoktiniai turi tiek kilnojamojo, tiek ir nekilnojamojo 
turto, kurio dalis yra Šveicarijos Konfederacijoje, o dalis – Lietuvos Respublikoje. Apeliacinės 
instancijos teismas konstatavo, kad ginčo dalis, susijusi su nekilnojamojo turto, esančio 
Lietuvos Respublikoje, padalijimu yra teisminga Lietuvos Respublikos teismams. Ginčo dėl 
šios teismo išv ados nėra, tačiau ieškovas kasaciniame skunde papildomai teigia, kad apeliacinės 
instancijos teismas neteisėtai apsiribojo vien reikalavimo dalimi dėl Lietuvoje esančio 
nekilnojamojo turto, nes CPK 786  straipsnyje įtvirtin ta išimtinė jurisdikcija daliai re ikalavimo 
dėl Lietuvoje esančio nekilnojamojo turto nepanaikina jurisdikcijos kitai reikalavimo daliai (dėl 
kito turto) pagal CPK 784 straipsnio 1  dalį. Šie ieškovo argumentai pripažintini iš dalies 
pagrįstais.  
35. Sprendžiant , kokių teisės aktų pagrindu nusta tytina jurisdikcij a nagrinėti reikalavimą dėl bendro 
sutuoktinių turto padali jimo, taikytina šios nutarties 2 3 punkte nurodyta taisyklė . Pažymėtina, 
kad joks ES teisinio reguliavimo instrumentas nereglamentuoja sutuoktinių bendro turto 
padalijimo klausimų . Tokie klausimai nepatenka ir į Lugano konvencijos taikymo sritį  – šios 
konvencijos  1 straipsnio 2 dalyje nustatyta, kad ši konvencija netaikoma, be kita ko, nuosavybės 
 9 
teisėms, susijusioms su santuokiniais ryšiais. Dėl to  teismas, spręsdamas reik alavimo dėl bendro 
sutuoktinių turto padali jimo teismingumo klausimą, turi taikyti tarptautinių teisinės pagalbos 
sutarčių nuostatas, jeigu ginčas susijęs su valstybe, su kuria Lietuvos Respublika turi sudariusi 
tokią sutartį, arba nacionalines tarptautinė s jurisdikcijos taisykles, įtvirtintas CPK, kai Lietuvos 
Respublikos ir su ginču susijusios valstybės nesieja jokie tarptautiniai susitarimai.  
36. Lietuvos Respublika ir Šveicarijos Konfederacija nėra sudariusios dvišalės tarptautinės sutarties 
dėl teisinių sa ntykių ir teisinės pagalbos civilinėse bylose, todėl jurisdikcija dėl sutuoktinių 
bendro turto padalijimo nustatytina taikant nacionalines tarptautinės jurisdikcijos taisykles.  
37. Pagal CPK 786 straipsnį, Lietuvos Respublikos teismai turi išimtinę jurisdikciją nagrinėti bylas 
dėl daiktinių teisinių santykių, susijusių su Lietuvos Respublikoje esančiu nekilnojamuoju 
daiktu. Ši nuostata reiškia, kad tok ios bylos neteismingos kitų valstybių teismams; užsienio 
teismui priėmus sprendimą dėl Lietuvos Resp ublikoje esančio nekilnojamojo turto, tokį 
sprendimą būtų atsisakyta pripažinti CPK 810 straipsnio 1 dalies 2 punkto pagrindu.  
38. Nustatant reikalavimo dėl Šveicarijos Konfederacijoje esančio nekilnojamojo turto padalijimo 
teismingum ą, atkreiptinas dėmesys į tarptautinėje teisėje egzistuojančius abipusiškumo ir 
pagarbos principus, dėl kurių Lietuvos Aukščiausiojo Teismo praktikoje yra pasisakyta, kad 
CPK 786 straipsnio taisyklė reiškia ne tik tai, jog visiškai eliminuojama ne Lietuvos 
Respublikos teisingumo įs taigų galimybė spręsti dėl daiktinių teisių į Lietuvos Respublikoje 
esantį nekilnojamąjį turtą, bet taip pat ir tai, kad Lietuvos Respublikos teismai, nesant 
tarptautinių sutarčių (santykiuose su ES valstybėmis narėmis – ES teisės aktų), leidžiančių tai 
daryti, negali spręsti dėl daiktinių teisių į kitose valstybėse esantį nekilnojamąjį turtą (žr. 
Lietuvos Aukščiausiojo Teismo 2015 m. spalio 2 d. nutartį civilinėje byloje Nr. 3K -3-515-
687/2015).  
39. Šiame kontekste p apildomai pažymėtina, kad pagal Šveicarijos Konfederacijos teisinį 
reguliavimą išimtinę jurisdikciją nagrinėti bylas, susijusias su Šveicarijoje esančiu 
nekilnojamuoju turtu, turi tokio turto buvimo vietos Šveicarijos teismai  (Šveicarijos tarptautinės 
privatinės teisės federalinio akto (angl. Switze rland‘s Federal Act on Private International Law ) 
97 straipsnis) . Esant tokiam reglamentavimui ir nusistovėjusiai taisyklei, kad valstybės teisė 
spręsti dėl jos teritorijoje esančių nekilnojamųjų daiktų yra išimtinė ir susijusi su jos 
suverenitetu, Lietuvos Respublikos teismai negali spręsti dėl daiktinių teisių į Šveicarijos 
Konfederacijoje esantį nekilnojamąjį turtą ; net jei teismas tokį klausimą formaliai išspręstų, jo 
sprendimas  Šveicarijoje  nebūtų pripažįstamas ir leidžiamas vykdyt i.  
40. Atsižvelgiant į tai, darytina išvada, kad Lietuvos Respublikos teismai neturi jurisdikcijos spręsti 
dėl Šveicarijoje esančio sutuoktinių nekilnojamojo turto padalijimo.  
41. Dėl kilnojamojo turto padalijimo klausimo teismingumo pažymėtina, kad , remiantis CP K 
784 straipsnio 1 dalimi, Lietuvos Respublikos teismams yra teismingos šeimos bylos, jeigu nors 
vienas iš sutuoktinių yra Lietuvos Respublikos pilietis arba asmuo be pilietybės ir šio asmens be 
pilietybės nuolatinė gyvenamoji vieta yra Lietuvos Respubliko je. Kadangi pagal CPK 
385 straipsnio 1 dalyje įtvirtintą bendrąją taisyklę, priimdamas sprendimą nutraukti santuoką, 
teismas privalo išspręsti pareikštų reikalavimų, be kita ko, dėl turto padalijimo, klausimus , tai 
CPK 784 straipsnio 1 dalis aiškintina kai p reiškianti, kad teismas, kuriam teismingas santuokos 
nutraukimo klausimas ir kuris  be kita ko privalo išnagrinėti pareikšt us reikalavim us dėl turto 
padalijimo, turi jurisdikciją spręsti dėl kilnojamojo sutuoktinių turto padalijimo.  Ši taisyklė 
taikytina tik papildomai įvertinus, ar valstybė, su kuria yra susijęs byloje esantis užsienio 
elementas, nėra nustačiusi išimtinės jurisdikcijos klausimams, susijusiems su tam tikru turtu, 
nagrinėti arba nėra kitų absoliučių pagrindų nepripaži nti Lietuvoje priimto teismo sprendimo.  
42. Teisėjų kolegija, įvertinusi teismų nustatytas faktines bylos aplinkybes, remdamasi CPK 
784 straipsnio nuostatomis, atsižvelgdama į tai , kad Šveicarijos Konfederacija kilnojamojo turto 
jurisdikcijos klausimų nėra pri skyrusi savo išimtinei jurisdikcijai, konstatuoja, jog ieškovo 
 10 
ieškinio reikalavimas dėl jo ir atsakovės kilnojamojo turto padalijimo , nepriklausomai nuo to, 
kur šis turtas yra (Lietuvoje ar Šveicarijoje),  teismingas Lietuvos Respublikos teismams.  
43. Teisėjų kolegija, teisės taikymo aspektu patikrinusi apskųstą apeliacinės instancijos teismo 
nutartį, atsižvelgdama į pirmiau nurodytus argumentus, konstatuoja, kad apeliacinės instancijos 
teismas skundžiamos nutarties rezoliucinėje dalyje teisingai nurodė, jog pi rmosios instancijos 
teismo nutartis naikintina ir ieškovo E. Č. ieškinio atsakovei R. Č. dėl santuokos nutraukimo ir 
kitų su tuo susijusių reikalavimų priėmimo klausimas perduotinas spręsti iš naujo pirmosios 
instancijos teismui, todėl skundžiama apeliacin ės instancijos teismo nutartis paliktina galioti. 
Tačiau teisėjų kolegija atkreipia dėmesį į tai, kad , motyvuodam as savo nutartį, apeliacinės 
instancijos teismas nepagrįstai konstatavo, jog ieškinys, išskyrus reikalavimą dėl Lietuvos 
Respublikoje esančio nekilnojamojo turto padalijimo , yra teismingas Šveicarijos Konfederacijos 
teismams. Dėl to apeliacinės instancijos teismo nutartyje  nurodyti motyvai keistini pagal šioje 
nutartyje kasacinio teismo išdėstytus argumentus . 
 
Dėl bylinėjimo si išlaidų  
 
44. Bylą nagrinėjant kasaciniame teisme, patirta 4,18 Eur  bylinėjimosi išlaidų, susijusių su 
procesinių dokumentų įteikimu (Lietuvos Aukščiausiojo Teismo 2018 m. vasario 22 d. pažyma 
apie išlaidas, susijusias su procesinių dokumentų įteikimu). Teisėjų kolegijai konstatavus, kad 
kasacinio skundo reikalavimas ( kad būtų pripažinta, jog ieškovo ieškinys teismingas Lietuvos 
Respublikos teismams) iš esmės yra pagrįstas , ir nenustačius , kad ieškovo procesinis elgesys 
buvo netinkamas , kasaciniame teisme turėtų išlaidų, susijusių su procesinių dokumentų 
įteikimu, atlyginimas valstybei iš ieškovo nepriteistinas  (CPK 96 straipsnio 5 dalis) .  
 
Lietuvos Aukščiausiojo Teismo Civilinių bylų skyriaus teisėjų kolegija, vadovaudamasi 
Lietuvos Res publikos civilinio proceso kodekso 359 straipsnio 1 dalies 1 punktu,  362 straipsnio 
1 dalimi,  
 
n u t a r i a :  
 
Vilniaus apygardos teismo 2017 m. gegužės 25 d. nutartį palikti nepakeistą.  
Ši Lietuvos Aukščiausiojo Teismo nutartis yra galutinė, neskundžiama ir įsiteisėja nuo 
priėmimo dienos.  
 
 
Teisėj ai                                                            Alė Bukavinienė  
 
 
                                                                  Gražina Davidonienė  
 
 
                                                                  Gediminas Sagatys