Keywords

Summary



Keywords

1. Teisės aktų derinimas – Fizinių asmenų apsauga tvarkant asmens duomenis – Direktyva 95/46 – Išsamus suderinimas – Baigtinis asmens duomenų teisėto tvarkymo atvejų sąrašas

(Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 95/46 7 straipsnis)

2. Teisės aktų derinimas – Fizinių asmenų apsauga tvarkant asmens duomenis – Direktyva 95/46 – Asmens duomenų tvarkymo teisėtumo sąlygos

(Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 7 ir 8 straipsniai; Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 95/46 5 straipsnis ir 7 straipsnio f punktas)

3. Teisės aktų derinimas – Fizinių asmenų apsauga tvarkant asmens duomenis – Direktyva 95/46 – Valstybių narių diskrecija – Apimtis

(Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 95/46 5 straipsnis)

4. Teisės aktų derinimas – Fizinių asmenų apsauga tvarkant asmens duomenis – Direktyva 95/46 – Asmens duomenų tvarkymo teisėtumo sąlygos

(Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 7 ir 8 straipsniai; Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 95/46 7 straipsnio f punktas)

5. Pagrindinės teisės – Privataus gyvenimo gerbimas – Asmens duomenų apsauga – Ribojimai, galimi pagal Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartiją

(Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 7, 8 straipsniai ir 52 straipsnio 1 dalis)

6. Institucijų aktai – Direktyvos – Tiesioginis veikimas – Sąlygos

(EB 249 straipsnio trečia pastraipa; Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 95/46 7 straipsnio f punktas)

Summary

1. Direktyvoje 95/46 dėl asmenų apsaugos tvarkant asmens duomenis ir dėl laisvo tokių duomenų judėjimo numatytas nacionalinės teisės aktų suderinimas nėra tik minimalus ir iš esmės yra išsamus. Būtent šiuo požiūriu grindžiama direktyva siekiama užtikrinti laisvą asmens duomenų judėjimą, garantuojant aukštą duomenų subjektų teisių ir interesų apsaugos lygį. Taigi iš šio tikslo matyti, kad šios direktyvos 7 straipsnyje pateiktas atvejų, kai asmens duomenų tvarkymas gali būti laikomas teisėtu, sąrašas yra išsamus ir baigtinis. Darytina išvada, kad valstybės narės negali nei papildyti šios direktyvos 7 straipsnyje nurodytų asmens duomenų tvarkymo teisėtumo principų naujais, nei numatyti papildomų reikalavimų, kuriais būtų pakeista kurio nors iš šiame straipsnyje numatytų principų apimtis.

Tokio aiškinimo nepaneigia galimybė, valstybėms narėms suteikta Direktyvos 95/46 5 straipsniu, tiksliau apibrėžti asmens duomenų tvarkymo teisėtumo sąlygas. Iš tiesų naudodamosi Direktyvos 95/46 5 straipsnyje numatyta diskrecija valstybės narės negali įvesti kitų asmens duomenų tvarkymo teisėtumo principų nei numatyti šios direktyvos 7 straipsnyje ar papildomais reikalavimais keisti šiame 7 straipsnyje numatytų principų apimties.

(žr. 29, 30, 32, 33, 35 ir 36 punktus)

2. Direktyvos 95/46 dėl asmenų apsaugos tvarkant asmens duomenis ir dėl laisvo tokių duomenų judėjimo 7 straipsnio f punktą reikia suprasti taip, kad juo draudžiami nacionalinės teisės aktai, pagal kuriuos duomenų valdytojas arba tretieji asmenys, kuriems atskleidžiami asmens duomenys, turėdami teisėtą tikslą, gali tvarkyti asmens duomenis be duomenų subjekto sutikimo, tik jei paiso duomenų subjekto pagrindinių teisių ir laisvių, ir, be to, šie duomenys yra viešųjų rinkmenų dalis, todėl tokiose rinkmenose nesančių duomenų tvarkymas yra kategoriškai ir jokiais atvejais negalimas.

Viena vertus, iš šios direktyvos tikslo užtikrinti laisvą asmens duomenų judėjimą, garantuojant aukštą duomenų subjektų teisių ir interesų apsaugos lygį, matyti, kad jos 7 straipsnyje pateiktas atvejų, kai asmens duomenų tvarkymas gali būti laikomas teisėtu, sąrašas yra išsamus ir baigtinis. Taigi, valstybės narės negali nei papildyti šiame 7 straipsnyje nurodytų asmens duomenų tvarkymo teisėtumo principų naujais, nei numatyti papildomų reikalavimų, kuriais būtų pakeista kurio nors iš šiame straipsnyje numatytų principų apimtis. Be to, naudodamosi šios direktyvos 5 straipsnyje numatyta diskrecija valstybės narės negali įvesti kitų asmens duomenų tvarkymo teisėtumo principų nei numatyti 7 straipsnyje ar papildomais reikalavimais keisti šiame 7 straipsnyje numatytų principų apimties.

Kita vertus, kad galėtų atlikti šios direktyvos 7 straipsnio f punkte numatytą atitinkamų priešingų teisių ir interesų palyginimą, valstybės narės gali nustatyti pagrindinius principus. Jos gali atsižvelgti ir į tai, kad duomenų subjekto pagrindinių teisių apribojimo, kurį lemia jo duomenų tvarkymas, sunkumas gali skirtis, nelygu, ar atitinkami duomenys jau įtraukti į viešąją rinkmeną. Tokiu atveju pažeidimas būtų sunkesnis.

Tačiau tai yra ne patikslinimas, o šios direktyvos 7 straipsnio f punktu draudžiamas papildomas reikalavimas, jei pagal nacionalinės teisės aktus kai kurių kategorijų asmens duomenys negali būti tvarkomi, nes šiuose aktuose numatytas galutinis priešingų teisių ir interesų palyginimo rezultatas, o tai neleidžia konkrečiu atveju, kuriam būdingos specifinės aplinkybės, pasiekti kitokio rezultato.

(žr. 29, 30, 32, 36, 44–49 punktus ir rezoliucinės dalies 1 punktą)

3. Direktyvoje 95/46 dėl asmenų apsaugos tvarkant asmens duomenis ir dėl laisvo tokių duomenų judėjimo yra normų, kurioms būdingas tam tikras lankstumas, be to, ja valstybėms narėms palikta pasirūpinti sprendimu dėl detalių arba pasirinkti iš kelių galimybių. Taigi svarbu skirti nacionalines priemones, kuriomis numatomi kurio nors iš šios direktyvos 7 straipsnyje numatytų principų apimtį keičiantys papildomi reikalavimai, ir nacionalines priemones, kuriomis paprasčiausiai patikslinamas kuris nors iš šių principų. Pirmojo tipo priemonės yra draudžiamos. Šios direktyvos 5 straipsnyje numatytą diskreciją valstybės narės turi tik antrojo tipo nacionalinių priemonių atžvilgiu.

(žr. 35 punktą)

4. Direktyvos 95/46 dėl asmenų apsaugos tvarkant asmens duomenis ir dėl laisvo tokių duomenų judėjimo 7 straipsnio f punkte įtvirtintos dvi kumuliacinės asmens duomenų tvarkymo teisėtumo sąlygos, t. y., pirma, reikalingumas tvarkyti asmens duomenis siekiant duomenų valdytojo arba trečiųjų asmenų, kuriems duomenys atskleidžiami, teisėtų interesų ir, antra, svarbesnių duomenų subjekto pagrindinių teisių ir laisvių nebuvimas. Pagal antrą iš nurodytų sąlygų reikalaujama palyginti priešingas teises ir interesus, o tai iš principo neatsiejama nuo konkrečių atskiro atvejo aplinkybių, be to, tokį palyginimą atliekantis asmuo arba institucija turi atsižvelgti į duomenų subjekto teisių, kurias jis turi pagal Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 7 ir 8 straipsnius, svarbą.

(žr. 38, 40 punktus)

5. Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 7 ir 8 straipsniais pripažinta teisė į privataus gyvenimo gerbimą tvarkant asmens duomenis susijusi su visa informacija apie fizinį asmenį, kurio tapatybė nustatyta arba gali būti nustatyta. Tačiau iš šios chartijos 8 straipsnio 2 dalies ir 52 straipsnio 1 dalies matyti, kad tam tikromis aplinkybėmis naudojimasis šia teise gali būti apribotas.

(žr. 42 punktą)

6. Visais atvejais, kai direktyvos nuostatos, sprendžiant iš jų turinio, yra besąlyginės ir pakankamai aiškios, privatūs asmenys nacionaliniuose teismuose gali jomis remtis prieš valstybę, jei ji laiku neperkėlė šios direktyvos į nacionalinę teisę arba ją perkėlė netinkamai. Toks yra Direktyvos 95/46 dėl asmenų apsaugos tvarkant asmens duomenis ir dėl laisvo tokių duomenų judėjimo 7 straipsnio f punkto atvejis. Nors ši direktyva valstybėms narėms neginčijamai suteikia didesnę ar mažesnę tam tikrų jos nuostatų įgyvendinimo diskreciją, minėtame 7 straipsnio f punkte įtvirtinta besąlyginė pareiga.

(žr. 51, 52, 55 punktus ir rezoliucinės dalies 2 punktą)