Keywords

Summary



Keywords

1. Bendra prekybos politika – Apsauga nuo dempingo – Dempingo marža

(Tarybos reglamento Nr. 384/96 2 straipsnio 7 dalies a, b ir c punktai, 11 straipsnio 3 dalis ir 20 straipsnis)

2. Bendra prekybos politika – Apsauga nuo dempingo – Dempingo marža

(Tarybos reglamento Nr. 384/96 6 straipsnio 1 dalis)

Summary

1. Nors Antidempingo pagrindinio reglamento Nr. 384/96 2 straipsnio 7 dalies c punktas draudžia institucijoms siekiant nustatyti dempingo buvimą iš naujo vertinti informaciją, kurią jos turėjo iš pradžių, nustatydamos įmonei rinkos ekonomikos sąlygomis veikiančios įmonės statusą, jis nenumato, kad atitinkamų prekių normalioji vertė būtų nustatoma pagal rinkos ekonomikos valstybėms taikomas taisykles, kai paaiškėja, jog tyrimo metu ir prireikus po laikinųjų priemonių įvedimo atitinkama šalis veikė ne rinkos ekonomikos sąlygomis pagrindinio reglamento 2 straipsnio 7 dalies c punkto prasme.

Pagrindinio reglamento 2 straipsnio 7 dalies a punktas iš tiesų numato specialų normaliosios vertės apskaičiavimo metodą importo iš ne rinkos ekonomikos valstybių atveju būtent dėl to, kad informacija, kuria remiamasi apskaičiuojant normaliąją vertę, kaip numatyta šio straipsnio 1–6 dalyse, nelaikoma patikima normaliajai vertei apskaičiuoti. Tačiau, nors pagrindinio reglamento 2 straipsnio 7 dalies b punktas tam tikroms valstybėms numato 7 dalies a punkte numatyto normaliosios vertės apskaičiavimo metodo išimtį, ši išimtis turi būti aiškinama siaurai ir dėl to neturėtų būti taikoma tuo atveju, kai pasikeitus faktinei situacijai arba paaiškėjus naujoms aplinkybėms, apie kurias Komisija negalėjo pagrįstai žinoti per pirmus tris mėnesius nuo antidempingo procedūros pradžios nustatydama įmonės statusą rinkos ekonomikos sąlygų atžvilgiu, paaiškėja, kad atitinkamas gamintojas neatitinka kriterijų, kuriuos turi atitikti rinkos ekonomikos sąlygomis veikianti įmonė.

Todėl pagrindinio reglamento 2 straipsnio 7 dalies c punkto paskutinis sakinys nedraudžia panaikinti suteikto rinkos ekonomikos sąlygomis veikiančios įmonės statuso, kai pasikeitusi faktinė situacija, kurios pagrindu buvo suteiktas šis statusas, nebeleidžia atitinkamo gamintojo laikyti veikiančiu rinkos ekonomikos sąlygomis.

Tiek, kiek šis rinkos ekonomikos sąlygomis veikiančios įmonės statuso panaikinimas yra tik priemonių ateičiai ėmimasis dėl konstatuoto svarbių aplinkybių pasikeitimo ir todėl turi poveikį tik ex nunc , jis visiškai nekelia pavojaus atitinkamos įmonės įgytoms teisėms.

Rinkos ekonomikos sąlygomis veikiančios įmonės statusas buvo panaikintas ne pagal procedūrą, numatytą pagrindinio reglamento 11 straipsnio 3 dalyje, kurios tikslas – tik peržiūrėti galutines priemones, įvestas antidempingo procedūros pabaigoje. Iš tiesų peržiūrėjimo procedūros tikslas – priderinti nustatytus muitus prie aplinkybių, kuriomis jie įvesti, vėlesnės raidos, o tai paprastai reiškia, kad remiamasi tiriamuoju laikotarpiu po galutinių priemonių, kurias siekiama peržiūrėti, įvedimo. Atvirkščiai, peržiūrėjimo procedūra nėra skirta peržiūrėti aplinkybes, kuriomis buvo remiamasi nustatant šiuos muitus, jeigu jos liko nepakitusios, nes toks peržiūrėjimas iš tikrųjų yra pradinės procedūros pradėjimas iš naujo.

Galiausiai, kadangi atitinkama įmonė galėjo pateikti savo pastabas dėl priemonių, kurių Komisija ketino imtis dėl paaiškėjusių naujų aplinkybių, ši įmonė negali tvirtinti, kad buvo pažeista teisė į gynybą, pripažįstama Bendrijos teisės bendrųjų principų bei įtvirtinta pagrindinio reglamento 20 straipsnyje.

(žr. 44–47, 53–54, 56 punktus)

2. Tiriamojo laikotarpio nustatymo ir draudimo atsižvelgti į vėlesnes nei šis laikotarpis aplinkybes tikslas – užtikrinti, kad tyrimo rezultatai būtų tipingi ir patikimi. Šiuo klausimu Antidempingo pagrindinio reglamento Nr. 384/96 6 straipsnio 1 dalyje numatytas tiriamasis laikotarpis skirtas visų pirma užtikrinti, kad suinteresuotųjų gamintojų veiksmai pradėjus antidempingo procedūrą neturėtų poveikio veiksniams, kuriais grindžiamas dempingo ir žalos apskaičiavimas, ir kad procedūros pabaigoje įvesti galutiniai muitai iš tikrųjų atlygintų žalą dėl dempingo.

Be to, kadangi antidempingo muitų įvedimas yra ne sankcija už ankstesnius veiksmus, bet gynybos ir apsaugos nuo dempingu grindžiamos nesąžiningos konkurencijos priemonė, tyrimą būtina atlikti remiantis kuo naujesne informacija, kad būtų galima įvesti antidempingo muitus, galinčius apsaugoti Bendrijos pramonę nuo dempingo.

Iš to darytina išvada, kad pagrindinis reglamentas, atsižvelgiant į jo 6 straipsnio 1 dalyje pavartotą žodį „paprastai“, leidžia išimtis iš draudimo atsižvelgti į vėlesnę nei tiriamasis laikotarpis informaciją. Todėl jeigu informacija apie vėlesnį nei tiriamasis laikotarpį, atskleidžianti faktinius atitinkamų įmonių veiksmus, pateisina antidempingo muitų įvedimą arba padidinimą, institucijos turi teisę ir net pareigą į ją atsižvelgti.

Iš to darytina išvada, kad, atsižvelgusi į tai, jog po tiriamojo laikotarpio įmonė dalyvavo gamintojų grupėje, kurios tikslas – išvengti antidempingo muitų, ir dėl to panaikinusi jos rinkos ekonomikos sąlygomis veikiančios įmonės statusą ir taip išvengusi akivaizdžiai netinkamų galutinių priemonių įvedimo, Taryba teisingai taikė pagrindinio reglamento 6 straipsnio 1 dalį.

(žr. 59–61, 63 punktus)