Keywords

Summary



Keywords

1. Konkurencija – Sąjungos taisyklės – Pažeidimai – Inkriminavimas – Patronuojančioji bendrovė ir dukterinės bendrovės – Vertinimo kriterijai

(EB 81 ir 82 straipsniai; Tarybos reglamento Nr. 1/2003 23 straipsnio 2 dalis)

2. Konkurencija – Administracinė procedūra – Teisės į gynybą paisymas – Pranešimas apie kaltinimus – Būtinas turinys

(EB 81, 82 ir 85 straipsniai; Tarybos reglamento Nr. 1/2003 27 straipsnio 1 dalis)

3. Konkurencija – Administracinė procedūra – Teisės į gynybą paisymas – Pažeidimas, atsiradęs dėl Komisijos padaryto pažeidimo – Sąlygos

(EB 81, 82 ir 85 straipsniai)

4. Konkurencija – Baudos – Dydis – Nustatymas – Maksimalus dydis – Skaičiavimas – Apyvarta, į kurią reikia atsižvelgti

(EB 81 ir 82 straipsniai; Tarybos reglamento Nr. 1/2003 23 straipsnio 2 dalis)

5. Konkurencija – Sąjungos taisyklės – Pažeidimai – Inkriminavimas – Juridinis asmuo, atsakingas už įmonės valdymą pažeidimo padarymo metu – Išimtys

(EB 81 straipsnio 1 dalis)

6. Konkurencija – Baudos – Dydis – Nustatymas – Kriterijai – Atgrasomasis pobūdis – Proporcingumo principo paisymas

(EB 81 ir 82 straipsniai; Tarybos reglamento Nr. 1/2003 23 straipsnis)

7. Konkurencija – Baudos – Dydis – Nustatymas – Kriterijai – Atgrasomasis pobūdis – Dauginimo koeficiento taikymas

(EB 81 ir 82 straipsniai; Tarybos reglamento Nr. 17 15 straipsnio 2 dalis ir Nr. 1/2003 23 straipsnis; Komisijos pranešimo 98/C 9/03 1 A punkto ketvirta pastraipa)

Summary

1. Konkurencijos srityje, kai visą dukterinės bendrovės kapitalą valdo patronuojanti bendrovė, Komisija gali preziumuoti, kad ji daro lemiamą įtaką tos dukterinės bendrovės veiksmams, ir neprivalo pateikti papildomų įrodymų, kad patronuojanti bendrovė tikrai darė tokią įtaką ar žinojo apie pažeidimą arba dukterinės bendrovės dalyvavimą darant tą pažeidimą. Tai nuginčijama prezumpcija, kurią galima paneigti priešingais įrodymais. Todėl patronuojanti bendrovė, kurią Komisija laiko solidariai atsakinga už jos dukterinei bendrovei skirtos baudos sumokėjimą, turi paneigti tą prezumpciją pateikusi įrodymų, kad jos dukterinė bendrovė savarankiškai nustato veiksmų rinkoje politiką ir šios dvi bendrovės nėra vienas ūkio subjektas. Priešingu atveju kontrolė laikoma įrodyta tuo, kad prezumpcija, grindžiama viso kapitalo valdymu, nebuvo paneigta.

Siekiant nustatyti, ar dukterinė įmonė savarankiškai sprendžia dėl savo veiksmų rinkoje, reikia atsižvelgti į visus reikšmingus duomenis apie ekonominius, organizacinius ir teisinius ryšius, kurie sieja šią dukterinę įmonę su patronuojančia bendrove ir kurie gali skirtis, nelygu konkretus atvejis.

Tačiau tai, kad dukterinė bendrovė turi vietos vadovybę ir savo išteklius, savaime neįrodo, jog elgesį rinkoje ji nustato nepriklausomai nuo patronuojančios bendrovės. Tai, kad einamosios veiklos valdymas perduotas visiškai valdomos dukterinės bendrovės vietos vadovybei, yra įprasta praktika, todėl tuo remiantis negalima įrodyti realaus dukterinių bendrovių savarankiškumo. Taip pat dukterinių bendrovių ir jų patronuojančių bendrovių užduočių pasidalijimas yra įprasta praktika vertikaliai integruotose grupėse, kuria remiantis negalima paneigti prezumpcijos, kad patronuojančios bendrovės tikrai daro lemiamą įtaką dukterinių bendrovių veiksmams.

(žr. 125, 126, 130 ir 131 punktus)

2. Teisės į gynybą paisymas vykdant administracines procedūras konkurencijos politikos srityje reikalauja, kad suinteresuotajai įmonei per administracinę procedūrą būtų suteikta galimybė veiksmingai pareikšti nuomonę dėl nurodomų faktų ir aplinkybių tikrumo bei tinkamumo, taip pat dėl Komisijos pateiktų dokumentų teiginiui dėl Sutarties pažeidimo pagrįsti. Šis principas įgyvendinamas Reglamento Nr. 1/2003 27 straipsnio 1 dalimi, joje nustačius, kad šalims siunčiamas pranešimas apie kaltinimus, kuriame turi būti aiškiai išdėstyti pagrindiniai argumentai, kuriais Komisija remiasi toje procedūros stadijoje, kad suinteresuotieji asmenys galėtų veiksmingai susipažinti su informacija apie veiksmus, kuriais Komisija juos kaltina, ir tinkamai apsiginti prieš Komisijai priimant galutinį sprendimą. Šio reikalavimo laikomasi, kai minėtame sprendime suinteresuotieji asmenys nekaltinami pranešime apie kaltinimus nenurodytais pažeidimais ir jame pateikiami tik tie faktai, dėl kurių suinteresuotieji asmenys galėjo pasiaiškinti.

Vis dėlto ta informacija gali būti pateikta glaustai, o galutinis sprendimas nebūtinai turi visiškai atitikti pranešimą apie kaltinimus, nes pranešimas yra parengiamasis dokumentas, kuriame išdėstytas faktinių ir teisinių aplinkybių vertinimas yra tik laikinas. Taigi leidžiama papildyti pranešimą apie kaltinimus atsižvelgiant į šalių, iš kurių argumentų matyti, kad jos galėjo veiksmingai įgyvendinti teisę į gynybą, atsakymą. Per administracinę procedūrą Komisija taip pat gali pakeisti ir papildyti faktinius bei teisinius argumentus suformuluotiems kaltinimams pagrįsti.

(žr. 179–181 punktus)

3. Vykstant administracinei procedūrai dėl konkurencijos taisyklių taikymo atsižvelgimas į per procedūrą įmonės pateiktą argumentą, nesuteikus jai galimybės šiuo klausimu išsakyti nuomonės prieš priimant galutinį sprendimą, negali būti savaime laikomas teisės į gynybą pažeidimu.

Teisė į gynybą pažeidžiama, kai egzistuoja galimybė, jog dėl Komisijos padaryto pažeidimo jos vykdytos administracinės procedūros rezultatas galėjo būti kitoks. Įmonė įrodo, kad toks pažeidimas padarytas, jei pateikia pakankamai įrodymų ne dėl to, kad Komisijos sprendimo turinys būtų buvęs kitoks, o kad ji būtų galėjusi geriau apsiginti, jei nebūtų buvę pažeidimo, pavyzdžiui, dėl to, kad gynybai ji būtų galėjusi panaudoti dokumentus, su kuriais per administracinę procedūrą jai nebuvo leista susipažinti.

(žr. 182 ir 183 punktus)

4. Reglamento Nr. 1/2003 23 straipsnio 2 dalyje numatyta 10 % nuo apyvartos riba turi būti skaičiuojama atsižvelgiant bendrai į visų bendrovių, sudarančių vieną ekonominį subjektą, veikiantį kaip įmonė, kaip tai suprantama pagal EB 81 straipsnį, apyvartą, nes tik visų bendrovių bendra apyvarta gali būti nagrinėjamos įmonės dydžio ir ekonominės galios rodiklis.

(žr. 210 ir 211 punktus)

5. Už įmonės padarytą pažeidimą iš esmės turi atsakyti tas fizinis ar juridinis asmuo, kuris vadovavo įmonei pažeidimo darymo laikotarpiu, net jei sprendimo, kuriame nustatytas šis pažeidimas, priėmimo momentu įmonės valdymas buvo patikėtas kitam asmeniui.

Konkurencijos taisykles pažeidusio subjekto teisinės ar organizacinės reformos nebūtinai lemia, kad sukuriama nauja įmonė, kuri nėra atsakinga už pirmtakės atliktus konkurencijos taisyklėms prieštaraujančius veiksmus, jei ekonominiu požiūriu abu subjektai sutampa.

Siekiant veiksmingai įgyvendinti konkurencijos taisykles išimtiniais atvejais gali reikėti kartelį inkriminuoti naujajam jame dalyvavusios įmonės valdytojui, jei, vertinant ekonominiu požiūriu, jis gali būti laikomas pirminio valdytojo teisių perėmėju.

Vadinamasis „ekonominio tęstinumo“ kriterijus svarbus ypatingomis aplinkybėmis, kaip antai tuo atveju, kai už įmonės valdymą atsakingas juridinis asmuo po pažeidimo padarymo nustoja teisiškai egzistavęs.

Jeigu įmonė nustoja egzistavusi dėl to, kad susijungė su įgijėju, pastarasis perima jos aktyvus ir pasyvus, įskaitant ir atsakomybę už konkurencijos teisės pažeidimą. Tokiu atveju atsakomybė už prijungtos įmonės padarytą pažeidimą gali būti perkelta įgijėjui.

Asmeninės atsakomybės principo negali užgožti ekonominio tęstinumo principas, jei kartelyje dalyvavusi įmonė buvo perleista trečiajam nepriklausomam asmeniui ir jei nėra struktūrinių ryšių tarp buvusio ir naujojo valdytojų.

(žr. 215–218, 220 ir 221 punktus)

6. Reglamento Nr. 1/2003 23 straipsnyje numatytų sankcijų tikslas yra nubausti už neteisėtą elgesį ir užkirsti kelią jam pasikartoti. Taigi atgrasymas yra baudos tikslas.

Turint omenyje būtinybę užtikrinti pakankamai atgrasomąjį baudos poveikį, reikia nustatyti tokį jos dydį, kad būtų atsižvelgta į siekiamą padaryti poveikį įmonei, kuriai ji skiriama, kad, atsižvelgiant į nagrinėjamos įmonės finansinį pajėgumą ir laikantis reikalavimo užtikrinti, pirma, baudos veiksmingumą ir, antra, proporcingumo principo laikymąsi, skirta bauda nebūtų nei per maža, nei per didelė.

(žr. 234 ir 235 punktus)

7. Taikant dauginimo koeficientą dėl atgrasymo, kai apskaičiuojamos Reglamento Nr. 1/2003 23 straipsnyje numatytos baudos, atsižvelgiama į dalyvių objektyvias savybes, kaip antai jų dydis ir ekonominiai ištekliai. Šį teiginį pagrindžia baudų, skiriamų pagal Reglamento Nr. 17 15 straipsnio 2 dalį nustatymo metodo gairių 1 skirsnio a punkto ketvirtos pastraipos formuluotė, nes į dalykus, kuriais grindžiamas atgrasymo veiksnio taikymas, atsižvelgiama, nelygu paties pažeidimo pobūdis, jo konkretus poveikis ir geografinis paplitimas.

Kadangi patronuojanti bendrovė ir dukterinė bendrovė remiantis EB 81 straipsniu yra viena įmonė, apskaičiuodama dauginimo koeficientą Komisija atsižvelgia į bendrą patronuojančios bendrovės, o ne tik į atitinkamų dukterinių bendrovių apyvartą.

Jei ekonominis vienetas iki sprendimo priėmimo buvo išformuotas, visi Komisijos sprendimo adresatai turi teisę į individualią 10 % apyvartos ribą. Įmonės bendrieji ištekliai, siekiant tinkamai pasiekti atgrasymo tikslą ir laikantis proporcingumo principo, turi būti įvertinti baudos skyrimo momentu.

(žr. 243, 252, 255, 257 punktus)