ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
25

Antra, Parlamentas ir Taryba kritikuoja metodologiją, taikytą rengiant pirmąją ir antrąją Rumunijos nurodytas ataskaitas, nes, be kita ko, jos grindžiamos nerealiomis prielaidomis, visų pirma kiek tai susiję su kelionių be krovinio skaičiumi ir sąnaudomis, kurių patiria įmonės, teikiančios įvairias tarptautinio krovinių vežimo keliais paslaugas, ir jose yra ekstrapoliacijų, padarytų remiantis duomenimis, gautais iš mažai reprezentatyvių imčių. Be to, Rumunija klaidingai aiškino kelis šiose ataskaitose pateiktus vertinimus.
29

Teisingumo Teismas konkrečiai pažymėjo, kad paskolos gavėją reikia aiškiai informuoti apie tai, kad, sudarant paskolos sutartį užsienio valiuta, jam tenka tam tikra valiutų keitimo rizika, kurią galbūt bus sunku prisiimti ekonominiu požiūriu, jei valiuta, kuria jis gauna pajamas, nuvertėtų. Be to, iš pardavėjo ar tiekėjo turi būti reikalaujama, kad jis nurodytų galimus valiutų kursų svyravimus ir riziką, galinčią kilti dėl to, kad tokia sutartis sudaroma užsienio valiuta (2021 m. birželio 10 d. Sprendimo BNP Paribas Personal Finance, C‑609/19, EU:C:2021:469, 50 punktas; taip pat 2021 m. birželio 10 d. Sprendimo BNP Paribas Personal Finance, C‑776/19–C‑782/19, EU:C:2021:470, 71 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
24

Be to, pirmojo klausimo antra dalis, susijusi su „ex ante reguliavimu“ iš esmės yra fakto klausimas. Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas iš tikrųjų Teisngumo Teismo prašo pareikšti nuomonę dėl to, kaip atitinkamoje valstybėje narėje turi būti taikomas Leidimų direktyvos 12 straipsnis, nors tai yra jam pačiam tenkanti užduotis. Kiek tai susiję su antruoju klausimu, reikia pažymėti, kad prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas nepateikia jokios faktinės informacijos apie nagrinėjamų metinių ataskaitų patvirtinimą ir turinį, taip pat konkrečiai nenurodo priežasčių, kodėl Elektroninių ryšių kodekso 34 straipsnio 2ter dalis galėtų būti nesuderinama su šios direktyvos 12 straipsnio 2 dalimi. Be to, abu klausimai konkrečiai ir faktiškai nereikšmingi siekiant priimti sprendimą pagrindinėje byloje.
22

Atlikęs muitų patikrinimą, tikrintojas nustatė, kad aptariamus užuolaidų karnizus reikia klasifikuoti kaip „kitus vamzdžius iš geležies arba nelegiruoto plieno“, nurodant EMT kodą 7306 3077 800, taigi iš esmės jiems muitas netaikomas. Vis dėlto tam tikriems Kinijos kilmės importuojamiems suvirintiems vamzdžiams ir vamzdeliams iš geležies arba iš nelegiruotojo plieno, klasifikuojamiems priskiriant KN kodą 73063077, remiantis 2008 m. gruodžio 16 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 1256/2008, kuriuo nustatomas galutinis antidempingo muitas tam tikriems importuojamiems suvirintiems vamzdžiams ir vamzdeliams iš geležies arba nelegiruotojo plieno Baltarusijos, Kinijos Liaudies Respublikos ir Rusijos kilmės (atlikus tyrimą pagal Reglamento (EB) Nr. 384/96 5 straipsnį), Tailando kilmės (atlikus priemonių galiojimo termino peržiūrą pagal to paties reglamento 11 straipsnio 2 dalį), Ukrainos kilmės (atlikus priemonių galiojimo termino peržiūrą pagal to paties reglamento 11 straipsnio 2 dalį ir tarpinę peržiūrą pagal 11 straipsnio 3 dalį), ir kuriuo baigiami to paties Bosnijos ir Hercegovinos bei Turkijos kilmės produkto importo tyrimai (OL L 343, 2008, p. 1, klaidų ištaisymas OL L 352, 2013, p. 88), 1 straipsniu, taikytas 90,6 % antidempingo muitas.
20

Šiuo klausimu Croce Verde tvirtina, kad ji yra ne paprasta pagal privatinę teisę įsteigta savanorišką veiklą vykdanti asociacija, bet ekonominės veiklos nevykdanti viešoji įstaiga, konkrečiai – IPAB. Be to, ji daugiau nei šimtmetį teikia medicinos pagalbą Padujos (Italija) teritorijos gyventojams, iš esmės užtikrindama sužeistųjų ir ligonių vežimą nesiekiant pelno. Be to, vadovaujantis Regiono įstatymu Nr. 26/2012, su ja 2017 m. gruodžio 22 d. AULSS Nr. 6 sudarė susitarimą dėl greitosios medicinos pagalbos ir pagalbos ekstremaliais atvejais paslaugų teikimo. Be to, pasibaigus 2010 m. paskelbtam konkursui, kurio data buvo pratęsta du kartus ir kuris baigėsi 2018 m. kovo 31 d., su ja taip pat buvo sudaryta sutartis dėl vežimo, nesant skubos paslaugos teikimo.
21

Trečia, kiek tai susiję su šios nutarties 13 ir 14 punktuose pateiktais argumentais, kad apeliaciniame skunde keliami nauji klausimai, atsižvelgiant į Teisingumo Teismo jurisprudenciją, konstatuotina, kad šiame prašyme priimti apeliacinį skundą taip pat konkrečiai nenurodyta, kokią Sąjungos teisės nuostatą ar jurisprudenciją pažeidė Bendrasis Teismas, kai nusprendė, kad pakanka remtis motorinėmis transporto priemonėmis apskritai, siekiant konstatuoti individualias savybes pagal produktą, kurį vaizduoja nagrinėjamas dizainas. Be to, tai, kad teisės klausimo nenagrinėjo Teisingumo Teismas, nereiškia, kad šis klausimas būtinai yra svarbus Sąjungos teisės raidai; apeliantas visada privalo įrodyti šią svarbą, pateikdamas konkrečių duomenų ne vien apie tai, kad klausimas yra naujas, bet ir apie tai, dėl kokių priežasčių jis yra svarbus minėtai raidai (2019 m. rugsėjo 30 d. Nutarties All Star / EUIPO, C‑461/19 P, nepaskelbta Rink., EU:C:2019:797, 16 punktas). Vis dėlto nagrinėjamu atveju apeliantė tik teigia, kad jos argumentuose keliami teisės klausimai yra svarbūs Sąjungos teisės raidai, ir šiuo aspektu nurodo, kad nėra Teisingumo Teismo jurisprudencijos, bet nepateikia kitos informacijos.
3

Reglamento Nr. 261/2004 1 konstatuojamojoje dalyje nustatyta: „Bendrijos veiksmais oro transporto srityje, be kita ko, turėtų būti siekiama užtikrinti aukštą keleivių apsaugos lygį. Be to, turėtų būti visokeriopai atsižvelgiama į vartotojų apsaugos reikalavimus apskritai.“
24

Šiuo klausimu reikia pažymėti, kad jeigu Teisingumo Teismas neleistų pateikti dubliko (nors jis dar nepriėmė dėl to sprendimo), neaišku, kaip, nesant dubliko, taigi ir argumentų ir paaiškinimų, papildančių tuos, kurie jau išdėstyti ieškinyje ir į kuriuos atsakovė galėjo nevaržomai atsakyti atsiliepime į ieškinį, atsakovė gali teigti, kad jos teisė į gynybą būtų pažeista neleidus jai pateikti tripliko. Be to, primintina, kad prieš Teisingumo Teisme iškeliant bylas dėl įsipareigojimų neįvykdymo vyksta ikiteisminė procedūra, per kurią šalys turi galimybę pateikti ir išplėtoti argumentus, kuriuos vėliau pateiks Teisingumo Teismui, jeigu jame bus iškelta byla.
2

Šis prašymas buvo pateiktas nagrinėjant tris ginčus: pirma, Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie (Saugumo ir teisingumo reikalų valstybės sekretorius, Nyderlandai) (toliau – valstybės sekretorius) ir C, antra, J ir valstybės sekretoriaus ir, trečia, S ir valstybės sekretoriaus, dėl C, J ir S nustatytų sulaikymo priemonių, po to, kai jų pateikti tarptautinės apsaugos prašymai buvo atmesti kaip akivaizdžiai nepagrįsti, kaip tai suprantama pagal Direktyvos 2013/32 32 straipsnio 2 dalį ir 46 straipsnio 6 dalies a punktą.
16

Ginčijamu sprendimu SRATC atsisakė duoti išankstinį pritarimą šiai sutarčiai ir kaip motyvą nurodė, kad skelbime apie pirkimą įtvirtintas geografinis atrankos kriterijus prieštaravo Regioninio dekreto Nr. 27/2015/A 40 straipsnio 3 daliai ir 5 dalies c punktui. Be to, anot SRATC, toks kriterijus neleidžia įrodyti konkurso dalyvių techninių ir profesinių pajėgumų, būtinų nagrinėjamai sutarčiai vykdyti. Šiomis aplinkybėmis skelbimas apie pirkimą gali apriboti konkurenciją ir todėl pažeisti, be kita ko, vienodo požiūrio principą.
2.

Direktyvos 93/13 3–5 straipsniai turi būti aiškinami taip, kad kredito sutarties sąlygą, kaip nagrinėjama pagrindinėje byloje, pagal kurią visa valiutos kurso kitimo rizika tenka skolininkui ir kuri nėra skaidriai suformuluota, ir dėl to pats skolininkas, remdamasis tiksliais ir suprantamais kriterijais, negali įvertinti šios sutarties sudarymo ekonominių pasekmių, nacionalinis teismas gali laikyti nesąžininga, jei ją vertindamas nustato, kad nepaisant sąžiningumo reikalavimo ji sukuria ryškų neatitikimą tarp iš sutarties kylančių šalių teisių ir pareigų vartotojo nenaudai. Šiuo klausimu prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas, atsižvelgęs į visas pagrindinės bylos aplinkybes ir, be kita ko, verslininko patirtį ir žinias, susijusias su galimais valiutos kurso pokyčiais ir rizika, būdinga imant kreditą užsienio valiuta, pirmiausia turi įvertinti galimą sąžiningumo reikalavimo nesilaikymą, o po to, galimą ryškų neatitikimą, kaip jis suprantamas pagal Direktyvos 93/13 3 straipsnio 1 dalį.
2017 m. sausio 26 d. Teisingumo Teismo (devintoji kolegija) nutartis

Synergy Hellas / Komisija

(Byla C‑45/16 P) ( 1 )

„Apeliacinis skundas – Teisingumo Teismo procedūros reglamento 181 straipsnis – Arbitražinė išlyga – Sutartis „Multi-level patient – specific artery and artherogenesis model for outcome prediction, decision support treatment, and virtual hand-on training (ARTreat)“, sudaryta vykdant mokslinių tyrimų, technologinės plėtros ir demonstracinės veiklos septintąją bendrąją programą (2007–2013 m.) – Šios sutarties nutraukimas dėl pažeidimų, padarytų vykdant kitą su Europos Komisija sudarytą sutartį – Sąžiningumas – Teisėti lūkesčiai, kad sutartis nebus nutraukta“

Apeliacinis skundas–Pagrindai–Teisingumo Teismo atliekama faktinių aplinkybių ir įrodymų vertinimo kontrolė–Netaikymas, išskyrus iškraipymo atvejį–Įrodymų iškraipymu grindžiamas pagrindas–Būtinybė tiksliai nurodyti iškraipytus įrodymus ir įrodyti šį iškraipymą lėmusias analizės klaidas

(SESV 256 straipsnio 1 dalies antra pastraipa; Teisingumo Teismo statuto 51 straipsnio pirma pastraipa ir 58 straipsnio pirma pastraipa; Teisingumo Teismo procedūros reglamento 168 straipsnio 1 dalies d punktas)

(žr. 23 ir 41 punktus)

Rezoliucinė dalis

1. Atmesti apeliacinį skundą.

2. Priteisti iš d.d. Synergy Hellas Anonymi Emporiki Etaireia Parochis Ypiresion Pliroforikis bylinėjimosi išlaidas.

( 1 ) OL C 98, 2016 3 14.
21

Be to, trūksta aiškaus patikslinimo, susijusio su galimu šalių prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo jurisdikcijos ginčijimu; šis teismas tik nurodo tikrinęs savo jurisdikciją ex officio. Toks patikslinimas būtų, be kita ko, naudingas siekiant patvirtinti šalių valią, išreikštą sutarties sąlygose dėl jurisdikcijos paskirstymo arba dėl taikytinos teisės pasirinkimo.
2

Šis prašymas pateiktas nagrinėjant P. C. ir Presidenza del Consiglio dei Ministri (Ministrų Tarybos prezidiumas) ginčą dėl pastarojo atsakomybės už tai, kad Italijos Respublika neperkėlė Direktyvos 2004/80 ir dėl to P. C. patyrė žalą.
2.

Priteisti iš Cindu Chemicals BV, Deza a.s., Koppers Denmark A/S ir Koppers UK Ltd bylinėjimosi išlaidas.
Jeigu valstybė narė privalo pradėti suteiktos pagalbos susigrąžinimo procedūrą pagal Reglamento Nr. 659/1999, nustatančio išsamias SESV 108 straipsnio taikymo taisykles, 14 straipsnio 3 dalį dėl to, kad ši pagalba nesuderinama su vidaus rinka, ši valstybė narė įpareigojama prieš savo valią priimti teisiškai įpareigojančias priemones tam, kad įvykdytų jai pagal Sąjungos teisę tenkančias pareigas. Be to, SESV 278 straipsnyje įtvirtintas principas, pagal kurį ieškinio pareiškimas neturi sustabdomojo poveikio ir todėl tik išimtiniais atvejais laikinąsias apsaugos priemones taikantis teisėjas gali įpareigoti sustabdyti ginčijamo akto vykdymą bylą iš esmės nagrinėjančiame teisme arba paskirti laikinąsias apsaugos priemones.

Iš to darytina išvada, kad tai, jog valstybė narė privalo priimti įpareigojančias priemones, skirtas pagalbai susigrąžinti, net jei ji Sąjungos teismo prašo sustabdyti Komisijos sprendimo, kuriuo ji įpareigoja priimti tas priemones, vykdymą, išplaukia iš Sąjungos teisėje numatytos procedūros ir kompetencijos padalijimo tarp Komisijos ir nacionalinių valdžios institucijų.

Todėl skubos sąlygos įvykdymas siejamas su kompetentingų nacionalinių valdžios institucijų įpareigojančių priemonių, skirtų susigrąžinti nagrinėjamą pagalbą, priėmimu.

(žr. 24–27 punktus)
20

Be to, Teisingumo Teismas dėl valstybių imuniteto principo aiškinimo ir taikymo nagrinėjant vienos valstybės piliečių reikalavimą kitai valstybei atlyginti žalą dėl aplinkybių, susiklosčiusių per Antrąjį pasaulinį karą, nurodo, kad abi valstybės, pagrindinės bylos šalys, kreipėsi į Tarptautinį Teisingumo Teismą ir jo jurisdikcijos neginčijo. Šis teismas pripažino turįs jurisdikciją ir 2012 m. vasario 3 d. priėmė sprendimą dėl bylos esmės.
2011 m. lapkričio 29 d. Teisingumo Teismo (aštuntoji kolegija) nutartis Tresplain Investment prieš VRDT

(Byla C‑76/11 P)

„Apeliacinis skundas – Bendrijos prekių ženklas – Reglamentas (EB) Nr. 40/94 – 8 straipsnio 4 dalis ir 52 straipsnio 1 dalies c punktas – Vaizdinis Bendrijos prekių ženklas „Golden Elephant Brand“ – Prašymas pripažinti prekių ženklo registraciją negaliojančia, grindžiamas neregistruotu nacionaliniu prekių ženklu GOLDEN ELEPHANT – Nuoroda į nacionalinę teisę, reglamentuojančią ankstesnį prekių ženklą – Ieškinį dėl prisidengimo svetimu vardu (action for passing off) reglamentuojančios taisyklės common law sistemoje“

1. Apeliacinis skundas – Pagrindai – Per apeliacinį procesą pirmą kartą pateiktas pagrindas – Nepriimtinumas (žr. 53 punktą)

2. Apeliacinis skundas – Pagrindai – Klaidingas faktinių aplinkybių ir įrodymų vertinimas – Nepriimtinumas – Bendrojo Teismo vykdoma atlikto faktinių aplinkybių ir įrodymų vertinimo kontrolė – Netaikymas, išskyrus iškraipymo atvejį (SESV 256 straipsnio 1 dalis; Teisingumo Teismo statuto 58 straipsnio pirma pastraipa) (žr. 73 punktą)

Dalykas

Apeliacinis skundas dėl 2010 m. gruodžio 9 d. Bendrojo Teismo (aštuntoji kolegija) sprendimo Tresplain Investments prieš VRDT – Hoo Hing (T‑303/08), kuriuo šis teismas atmetė Bendrijos vaizdinio prekių ženklo „Golden Elephant Brand“ 30 klasės prekėms savininko pareikštą ieškinį dėl 2008 m. gegužės 7 d. Vidaus rinkos derinimo tarnybos (VRDT) pirmosios apeliacinės tarybos sprendimo R 889/2007‑1 panaikinti Anuliavimo skyriaus sprendimą, kuriuo atmestas neregistruoto nacionalinio vaizdinio prekių ženklo GOLDEN ELEPHANT 30 klasės prekėms savininko prašymas pripažinti nurodyto prekių ženklo registraciją negaliojančia, panaikinimo – Reglamento (EB) Nr. 40/94 8 straipsnio 4 dalies (dabar – Reglamento (EB) Nr. 207/2009 8 straipsnio 4 dalis) aiškinimas ir taikymas.

Rezoliucinė dalis

1. Atmesti apeliacinį skundą.
19

Šiuo atveju taip pat neginčijama, kad toks informacijos perkėlimo procesas apima du atgaminimo veiksmus, t. y. TIFF formato rinkmenų sukūrimą nuskaičius atspausdintus straipsnius ir TIFF rinkmenų pavertimą tekstinėmis rinkmenomis. Be to, akivaizdu, kad per šį procesą dalis nuskaitytų straipsnių yra atgaminami tiek, kiek vienuolikos žodžių ištrauka yra išsaugoma kompiuterio atmintyje ir vėliau atspausdinama.
Keywords

Subject of the case

Rezoliucinė dalis



Keywords

Transportas

–

Kelių transportas

–

Vairuotojo pažymėjimas

–

Direktyva 91/439

–

Abipusis vairuotojo pažymėjimų pripažinimas

–

B kategorijos vairuotojo pažymėjimo atėmimas vienoje valstybėje narėje

–

Vėlesnis B kategorijos vairuotojo pažymėjimo išdavimas kitoje valstybėje narėje pažeidžiant gyvenamosios vietos sąlygą ir vėlesnis C kategorijos vairuotojo pažymėjimo išdavimas

–

C kategorijos vairuotojo pažymėjimas, iš kurio nematyti, kad buvo pažeista gyvenamosios vietos sąlyga

–

Vienos valstybės narės atsisakymas pripažinti šiuos naujus pažymėjimus galiojančiais

–

Leistinumas (Tarybos direktyvos 91/439, iš dalies pakeistos Direktyva 2000/56, 1 straipsnio 2 dalis ir 8 straipsnio 2 ir 4 dalys) (žr. 32, 33, 47

–

51, 54 punktus ir rezoliucinę dalį)

Subject of the case

Dalykas

Prašymas priimti prejudicinį sprendimą – Bayerischer Verwaltungsgerichtshof – 1991 m. liepos 29 d. Tarybos direktyvos 91/439/EEB dėl vairuotojo pažymėjimų (OL L 237, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 7 sk., 1 t., p. 317) 1 straipsnio 2 dalies ir 8 straipsnio 2 ir 4 dalių aiškinimas, atsižvelgiant į Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 2 straipsnio 1 dalį ir 3 straipsnio 1 dalį – B kategorijos vairuotojo pažymėjimas, kurį viena valstybė narė pažeisdama gyvenamosios vietos sąlygą išdavė kitos valstybės narės piliečiui po to, kai buvo atimtas jo nacionalinis vairuotojo pažymėjimas ir pasibaigė draudimo prašyti išduoti naują pažymėjimą terminas – Vėlesnis C kategorijos vairuotojo pažymėjimo išdavimas toje pačioje valstybėje narėje laikantis gyvenamosios vietos sąlygos – Gyvenamosios vietos valstybės narės galimybė atsisakyti pripažinti šiuos pažymėjimus galiojančiais.

Rezoliucinė dalis

Rezoliucinė dalis

1991 m. liepos 29 d. Tarybos direktyvos 91/439/EEB dėl vairuotojo pažymėjimų, iš dalies pakeistos 2000 m. rugsėjo 14 d. Komisijos direktyva 2000/56/EB, 1 straipsnio 2 dalimi ir 8 straipsnio 2 ir 4 dalimis valstybei narei nedraudžiama nepripažinti leidimų vairuoti B ir C kategorijų transporto priemones, išduotų kitoje valstybėje narėje asmeniui, kurio atžvilgiu pirmoji valstybė narė anksčiau ėmėsi priemonių pagal šios direktyvos 8 straipsnio 2 dalį, jeigu antrojoje valstybėje narėje leidimas vairuoti B kategorijos transporto priemones buvo išduotas nesilaikant šios direktyvos 7 straipsnio 1 dalies b punkte numatytos įprastos gyvenamosios vietos sąlygos, kaip matyti iš įrašų, esančių vairuotojo pažymėjime, kuris išduotas remiantis minėtu leidimu, ir jeigu leidimas vairuoti C kategorijos transporto priemones išduotas remiantis pirmuoju leidimu, o iš naujo vairuotojo pažymėjimo, išduoto remiantis šiuo leidimu vairuoti C kategorijos transporto priemones, nematyti, kad pažeista šios įprastos gyvenamosios vietos sąlyga.
Keywords

Subject of the case

Rezoliucinė dalis



Keywords

Apeliacinis skundas

–

Pagrindai

–

Paprastas pagrindų ir argumentų, pateiktų Pirmosios instancijos teisme, pakartojimas

–

Teisės klaidos, kuria remiamasi, nenurodymas

–

Nepriimtinumas (SESV 256 straipsnis; Teisingumo Teismo statuto 58 straipsnio pirma pastraipa; Teisingumo Teismo procedūros reglamento 112 straipsnio 1 dalies pirmos pastraipos c punktas) (žr. 41 punktą)

Subject of the case

Dalykas

Apeliacinis skundas dėl 2010 m. rugsėjo 8 d. Bendrojo Teismo (aštuntoji kolegija) sprendimo Quinta do Portal prieš VRDT – Vallegre (T‑369/09), kuriuo šis teismas atmetė ieškinį, pareikštą dėl 2009 m. birželio 18 d. VRDT pirmosios apeliacinės tarybos sprendimo (byla R 1012/2008‑1), susijusio su registracijos pripažinimo negaliojančia procedūra tarp Vallegre, Vinhos do Porto, SA ir Sociedade Quinta do Portal, SA .

Rezoliucinė dalis

Rezoliucinė dalis

1. Atmesti apeliacinį skundą.

2. Quinta do Portal, SA padengia bylinėjimosi išlaidas.
Keywords

Summary



Keywords

1. Bendrijos prekių ženklas – Bendrijos prekių ženklo sąvoka ir įgijimas – Absoliutūs atmetimo pagrindai – Atskiras atmetimo pagrindų nagrinėjimas kiekvienos registracijos paraiškoje nurodytos prekės ar paslaugos atžvilgiu – Pareiga motyvuoti atsisakymą registruoti – Apimtis

(Tarybos reglamento Nr. 40/94 7 straipsnio 1 dalis ir 73 straipsnis)

2. Bendrijos prekių ženklas – Bendrijos prekių ženklo sąvoka ir įgijimas – Absoliutūs atmetimo pagrindai – Įvairių atmetimo pagrindų atskiras nagrinėjimas – Pagrindų, numatytų Reglamento Nr. 40/94 7 straipsnio 1 dalies b–d punktuose, taikymo sričių sutapimas

(Tarybos reglamento Nr. 40/94 7 straipsnio 1 dalis)

Summary

1. Absoliutūs atmetimo pagrindai, nurodyti Reglamento Nr. 40/94 dėl Bendrijos prekių ženklo 7 straipsnio 1 dalyje, pirma, turi būti vertinami dėl kiekvienos prekės ar paslaugos, kurioms prašoma įregistruoti prekių ženklą, ir, antra, sprendimas, kuriuo kompetentinga valdžios institucija atsisako registruoti prekių ženklą, iš esmės turi nurodyti atsisakymo registruoti priežastis kiekvienos iš šių prekių ar paslaugų atžvilgiu.

Tačiau kai tas pats atmetimo pagrindas taikomas prekių ar paslaugų kategorijai arba grupei, kompetentinga valdžios institucija gali pateikti tik bendrus visoms nurodytoms prekėms ir paslaugoms motyvus. Be to, ši kompetentingos valdžios institucijos pareiga negali pažeisti esminio reikalavimo, kad kiekvienam sprendimui, kuriuo atsisakoma suteikti Bendrijos teisės pripažįstamą teisę, būtų galima taikyti teisminę kontrolę, skirtą užtikrinti veiksmingą šios teisės apsaugą ir dėl to turinčią apimti motyvų teisėtumo nagrinėjimą.

Pirma, tokia pareiga taikoma tik toms prekėms ar paslaugoms, kurios pakankamai tiesiogiai ir konkrečiai susijusios taip, kad sudaro gana homogeninę prekių ar paslaugų kategoriją ar grupę. Antra, vien aplinkybės, kad atitinkamos prekės ar paslaugos priklauso tai pačiai Nicos sutarties klasei, nepakanka tokiam homogeniškumui pripažinti, nes šios klasės dažnai apima labai įvairias, nebūtinai pakankamai tiesiogiai ir konkrečiai susijusias prekes ar paslaugas.

(žr. 37–40 punktus)

2. Net jei Reglamento Nr. 40/94 dėl Bendrijos prekių ženklo 7 straipsnio 1 dalies b–d punktuose išvardytų atitinkamų absoliučių atsisakymo registruoti prekių ženklą pagrindų taikymo sritys tam tikra dalimi sutampa, vis dėlto minėto 7 straipsnio 1 dalyje išvardyti atsisakymo registruoti pagrindai yra nepriklausomi vieni nuo kitų ir turi būti nagrinėjami atskirai.

Tai, kad sutampa absoliutūs atmetimo pagrindai, reiškia, kad žodinis prekių ženklas, kuris apibūdina prekių ar paslaugų požymius, dėl to gali neturėti skiriamųjų požymių tų pačių prekių ar paslaugų atžvilgiu, neatsižvelgiant į kitas priežastis, galinčias pateisinti tokį skiriamųjų požymių nebuvimą.

(žr. 50, 52 punktus)
15

Pagal 1999 m. gegužės 28 d. RFEF ir Liga Nacional de Fútbol Profesional susitarimą nustatyta, kad pirmoje lygoje per sezonus nuo 2000–2001 metų iki 2004–2005 metų vienu metu į sudėtį gali būti įtraukti trys žaidėjai iš trečiųjų valstybių, o antroje lygoje – trys per 2000–2001 ir 2001–2002 metų sezonus ir du per kitus tris sezonus.