Argumentui, kad pažeidimo organizatoriaus ar kurstytojo vaidmuo gali būti konstatuojamas tik vertinant horizontaliuosius, o ne vertikaliuosius kartelius, pritarti negalima. Tai, kad kalbant apie vertikalius kartelius, šis vaidmuo paprastai painiojamas su aptariamų prekių gamintojo vaidmeniu, nereiškia, jog apskaičiuojant baudos sumą negalima atsižvelgti į sunkinančią aplinkybę, susijusią su pažeidimo organizatoriaus ar kurstytojo vaidmeniu. Be to, organizatoriaus vaidmenį nebūtinai atlieka aptariamų produktų gamintojas, nes jokiu būdu negalima atmesti galimybės, kad vertikalų pažeidimą inicijuoja įmonė, kuri tėra aptariamų produktų platintoja, o ne gamintoja.

Skirtinų baudų apskaičiavimo taikant Reglamento Nr. 17 15 straipsnio 2 dalį ir EAPB sutarties 65 straipsnio 5 dalį gairių 1 punkto A dalyje nurodytas atgrasymo tikslas ir joje nurodyta, kad būtina nustatyti tokio dydžio baudą, kuri turėtų pakankamą atgrasantį poveikį. Būtinybė užtikrinti tokį poveikį yra bendras reikalavimas, kuriuo Komisija turi vadovautis per visą baudos apskaičiavimo procedūrą, ir jis nereiškia, kad šis skaičiavimas būtinai turi būti būdingas konkrečiam etapui, per kurį bendrai vertinamos visos aplinkybės, susijusios su šio tikslo įgyvendinimu. Todėl negalima pritarti teiginiui, kad padidinimas atgrasymo tikslais turi būti taikomas galutiniame baudos dydžio nustatymo etape.

1996 m. Komisijos pranešime dėl baudų neskyrimo ar sumažinimo kartelių atvejais, kuriuo siekiama paskatinti įmones atskleisti ypač sunkiai aptinkamus kartelius, aiškiai pasakyta, kad jis taikomas tik horizontaliųjų pažeidimų, kaip antai karteliai, atvejais. Pranešimo A skyriaus 1 dalies pirmojoje pastraipoje pasakyta, kad jis taikomas „slaptų įmonių susitarimų dėl kainų ir gamybos ar pardavimo kvotų nustatymo, rinkų pasidalijimo arba importo ar eksporto draudimo“ atvejais. Taigi šis pranešimas neturi būti taikomas tuo atveju, kai įmonės dalyvavo vertikaliame pažeidime, kuriuo buvo siekiama apriboti prekių lygiagretų eksportą. Be to, net jei toks pažeidimas sankcijos atžvilgiu laikomas karteliu, minėto pranešimo taikyti pagal analogiją nereikia. Iš tikrųjų nėra ryšio tarp aptariamo labai sunkaus pažeidimo kvalifikavimo ir bendradarbiavimo per administracinę procedūrą vertinimo.

Teisė remtis teisėtų lūkesčių apsaugos principu užtikrinama kiekvienam asmeniui, jei Bendrijos administracija paskatina atsirasti pagrįstus lūkesčius. Niekas negali remtis šio principo pažeidimu, jei nebuvo administracijos jam suteiktų konkrečių garantijų. Be to tam, kad atsirastų teisėti lūkesčiai, suteiktos garantijos turi kilti iš teisėtų ir patikimų šaltinių.

Kai įgyvendinamos Bendrijos konkurencijos taisyklės, per neoficialų posėdį Komisijos atstovo pateiktas pareiškimas įmonės atstovui, kad apskaičiuojant įmonei skirtinos baudos dydį bus atsižvelgta į trečiosioms šalims išmokėtas kompensacijas, negali būti laikomas tikslia ir besąlygine garantija, kad visa minėtų kompensacijų suma bus atimta iš galutinės baudos sumos. Be to, bet kuriuo atveju atsižvelgiant į Komisijos narių kolegijos išskirtinę kompetenciją priimti sprendimą dėl baudos skyrimo, Komisijos pareigūnas negali per neoficialų posėdį įmonei suteikti teisėtais ir patikimais šaltiniais pagrįstų tikslių garantijų dėl trečiosioms šalims išmokėtų kompensacijų atėmimo iš galutinės baudos sumos.

(žr. 203 ir 206–208 punktus)