Pagrindų sprendimo 2002/584 dėl Europos arešto orderio ir perdavimo tarp valstybių narių tvarkos, iš dalies pakeisto Pamatiniu sprendimu 2009/299, 4a straipsnio 1 dalies a punkto i papunktį reikia aiškinti taip, kad teismo šaukimo įteikimas, kai įteikiama ne tiesiogiai suinteresuotajam asmeniui, bet perduodama pastarojo adresu gyvenančiam pilnamečiam asmeniui, šio namų ūkio nariui, kuris jį įsipareigoja perduoti suinteresuotajam asmeniui, ir iš Europos arešto orderio neįmanoma nustatyti, ar namų ūkio narys faktiškai perdavė teismo šaukimą prašomam perduoti asmeniui, ir, atitinkamu atveju, kada, pats savaime neatitinka šioje nuostatoje nustatytų sąlygų.

Iš tiesų laikantis Pagrindų sprendimo 2002/584 4a straipsnio 1 dalies a punkto i papunktyje išdėstytų teismo šaukimo įteikimo sąlygų užtikrinama, kad suinteresuotasis asmuo laiku gavo informaciją apie savo bylos nagrinėjimo laiką ir vietą, taigi vykdančioji teisminė institucija gali konstatuoti, kad buvo užtikrinta teisė į gynybą. Asmens, šaukiamo atvykti į baudžiamosios bylos nagrinėjimą teisme, teisė į teisingą bylos nagrinėjimą reikalauja, kad jis būtų informuotas tokiu būdu, kad galėtų veiksmingai pasirengti savo gynybai. 4a straipsnio 1 dalies a punkto i papunkčiu siekiama šio tikslo, tačiau išsamiai neįvardijamos priemonės, kurių šiuo atveju galima imtis. Iš tiesų, šioje nuostatoje įtvirtintos sąlygos įvykdomos ne tik asmeniškai įteikus, bet ir atitinkamam asmeniui faktiškai gavus oficialią informaciją apie numatytą jo bylos nagrinėjimo laiką ir vietą „kitomis priemonėmis“. Atsižvelgiant, be kita ko, į minėto 4a straipsnio 1 dalies a punkto i papunkčio formuluotę, pagal kurią turi būti aiškiai nustatyta, kad suinteresuotasis asmuo „žinojo apie numatytą teisminį nagrinėjimą“, tai, kad teismo šaukimas buvo perduotas trečiajam asmeniui, o šis įsipareigojo jį perduoti suinteresuotajam asmeniui, nesvarbu, ar toks trečiasis asmuo yra suinteresuotojo asmens namų ūkio narys, ar ne, savaime nereiškia, kad įvykdytas šis reikalavimas. Toks įteikimo būdas nesuteikia galimybės aiškiai nustatyti, nei to, kad suinteresuotasis asmuo faktiškai gavo informaciją apie savo bylos nagrinėjimo laiką ir vietą, nei, jei reikia, tikslaus šios informacijos gavimo momento. Be to, kadangi Pagrindų sprendimo 2002/584 4a straipsnio 1 dalies a punkto i papunktyje numatyti atvejai laikytini neprivalomo nepripažinimo pagrindo išimtimis, vykdančioji teisminė institucija bet kuriuo atveju, net konstatavusi, kad nagrinėjama situacija nepatenka į vieną iš tokių atvejų, gali atsižvelgti į kitas aplinkybes, kuriomis remdamasi ji gali įsitikinti, kad perdavus suinteresuotąjį asmenį nebus pažeista jo teisė į gynybą. Vertindama galimybę taikyti minėtą neprivalomą nepripažinimo pagrindą, vykdančioji teisminė institucija gali atsižvelgti į suinteresuotojo asmens elgesį. Būtent šiame perdavimo procedūros etape ypatingas dėmesys gali būti skirtas galimam akivaizdžiam suinteresuotojo asmens pastangų trūkumui, ypač, jeigu matyti, kad jis siekė išvengti jam skirtos informacijos įteikimo. Bet kuriuo atveju vykdančioji teisminė institucija turi galimybę, remdamasi Pagrindų sprendimo 2002/584 15 straipsnio 2 dalimi, paprašyti skubiai pateikti papildomos informacijos, jeigu mano, kad išduodančiosios valstybės narės informacijos nepakanka sprendimui dėl perdavimo priimti.

(žr. 38, 43, 47, 50, 51, 53, 54 punktus ir rezoliucinės dalies 2 punktą)