ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys C 78/11

2016 m. gruodžio 12 d.High Court of Justice (England & Wales), Queen’s Bench Division (Administrative Court) (Jungtinė Karalystė) prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje American Express Co./The Lords Commissioners of Her Majesty’s Treasury

(Byla C-643/16)

(2017/C 078/15)

Proceso kalba: anglų

Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

High Court of Justice (England & Wales), Queen’s Bench Division (Administrative Court)

Šalys pagrindinėje byloje

Ieškovė: American Express Co.

Atsakovai: The Lords Commissioners of Her Majesty’s Treasury

Prejudiciniai klausimai

1. Ar mokėjimo sistemai, kuriai Direktyvos (ES) 2015/2366 (1) (toliau – MPD2) 35 straipsnio 1 dalyje nustatytas įpareigojimas suteikti teisę naudotis mokėjimo sistemomis kitais atvejais nebūtų taikomas, pagal MPD2 35 straipsnio 2 dalies b punktą šis įpareigojimas pradedamas taikyti: i) kai ji sudaro kelių prekių ženklų naudojimo susitarimus su kelių prekių ženklų naudojimo partneriais, kurie patys toje sistemoje neteikia mokėjimo paslaugų, susijusių su keliais prekių ženklais žymimu produktu, ir (arba) ii) kai ji naudojasi tarpininko paslaugomis ir teikiant mokėjimo paslaugas tarpininkas veikia jos vardu?

2. Jeigu atsakymas į pirmąjį klausimą būtų teigiamas, ar MPD2 35 straipsnio 1 dalis negalioja ta apimtimi, kuria joje nustatyta, kad mokėjimo sistemoms, kurios yra sudariusios tokius susitarimus, turi galioti įpareigojimas suteikti teisę naudotis mokėjimo sistemomis, remiantis tuo, kad: a) nenurodyti motyvai, kaip reikalaujama pagal SESV 296 straipsnį; b) padaryta akivaizdi vertinimo klaida; ir (arba) c) pažeistas proporcingumo principas?

(1) 2015 m. lapkričio 25 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva (ES) 2015/2366 dėl mokėjimo paslaugų vidaus rinkoje, kuria iš dalies keičiamos direktyvos 2002/65/EB, 2009/110/EB ir 2013/36/ES bei Reglamentas (ES) Nr. 1093/2010 ir panaikinama Direktyva 2007/64/EB (OL L 337, 2015, p. 35).
2.

Jeigu atsakymas būtų teigiamas, ar taip yra kuriuo nors iš toliau nurodytų arba visais atvejais, t. y. kai prašomo perduoti asmens perdavimui per 2 dalyje nustatytą laikotarpį jau sutrukdė aplinkybės, nepriklausančios nuo valstybių narių, ir dėl to buvo suderinta nauja perdavimo data, be to, nustatyta, kad tokios aplinkybės: (i) tebesitęsia; arba ii) išnyko, tačiau vėl atsirado; arba (iii) išnyko, tačiau atsirado kitų aplinkybių, kurios sutrukdė arba, tikėtina, sutrukdytų perduoti prašomą perduoti asmenį per reikalaujamą laikotarpį, siejamą su minėta nauja perdavimo data?
LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys C 7/11

2015 m. spalio 30 d. pareikštas ieškinys byloje Europos Komisija/Maltos Respublika

(Byla C-557/15)

(2016/C 007/18)

Proceso kalba: anglų

Šalys

Ieškovė: Europos Komisija, atstovaujama C. Hermes, K. Mifsud-Bonnici

Atsakovė: Maltos Respublika

Ieškovės reikalavimai

— pripažinti, kad nustatydama išimtinę tvarką, leidžiančią gaudyti septynias žvirblinių paukščių rūšis (kikilius (Fringilla coelebs), čivylius (Carduelis cannabina), dagilius (Carduelis carduelis), žaliukes (Carduelis chloris), svilikus (Coccothraustes coccothraustes), svilikėlius (Serinus serinus) ir alksninukus (Carduelis spinus)), Maltos Respublika neįvykdė įsipareigojimų pagal 2009 m. lapkričio 30 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2009/147/EB dėl laukinių paukščių apsaugos (1) 5 straipsnio a ir e dalis ir 8 straipsnio 1 dalį, siejamas su IV priedo a punktu, skaitomus atsižvelgiant į 9 straipsnio 1 dalį,

— priteisti iš Maltos Respublikos bylinėjimosi išlaidas.

Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai

Malta 2014 m. nustatė išimtinę tvarką, leidžiančią 2014 ir 2015 m. sezonais gaudyti septynias žvirblinių paukščių rūšis.

Direktyva 2009/147 įpareigoja valstybes nares uždrausti gaudyti ir laikyti į II priedą neįrašytų laukinius paukščius, tokius kaip aptariami žvirbliniai paukščiai, ir uždrausti gaudyti laukinius paukščius neatrankiniu būdu, kaip antai spąstais ar tinklais. Bet koks nukrypimas nuo šio draudimo turi atitikti griežtas direktyvos 9 straipsnyje numatytas sąlygas.

Komisija mano, kad Maltos įtvirtinta išimtinė tvarka, leidžianti gaudyti septynias žvirblinių paukščių rūšis, neatitinka direktyvos 5 straipsnio a ir e punktų, taip pat 8 straipsnio 1 dalies, siejamų su IV priedo a punktu.

Komisija mano, kad Malta neįrodė, kad tenkinamos nukrypti leidžiančios sąlygos, įtvirtintos direktyvos 9 straipsnio 1 dalyje. Pirma, Malta neįrodė, kad nėra kito priimtino sprendimo, kaip numatyta direktyvos 9 straipsnio 1 dalies pirmame sakinyje. Antra, Maltos nustatyta išimtinė tvarka nesuteikia jokių motyvų, susijusių su kito priimtino sprendimo nebuvimu. Trečia, Malta neįrodė, kad leista veikla yra „teisėtas naudojimas“, kaip tai suprantama pagal direktyvos 9 straipsnio 1 dalies c punktą. Ketvirta, Malta neįrodė, kad tenkinamas direktyvos 9 straipsnio 1 dalies c punkte nustatytas reikalavimas, pagal kurį išimtis gali būti taikoma tik nedideliam skaičiui paukščių. Penkta, Malta neįrodė, kad leista gaudyti „griežtai prižiūrint“, kaip tai reikalaujama pagal direktyvos 9 straipsnio 1 dalies c punktą.

(1) OL L 20, p. 7.
2)

Bendrasis Teismas pažeidė SESV 108 straipsnį ir Tarybos reglamento (EB) Nr. 659/1999 (1) 1 straipsnį dėl naujos pagalbos ir esamos pagalbos sąvokų. Konkrečiai kalbant, jis nepagrįstai nusprendė, kad pagalba gali būti laikoma esama pagalba, nepaisant to, kad buvo pažeista sprendimu, kuriuo pagalba buvo pripažinta suderinama su vidaus rinka, nustatyta sąlyga. Jis taip pat nepaisė nusistovėjusios teismų praktikos, pagal kurią paprasčiausio šių sąlygų pažeidimo pakanka, kad būtų galima konstatuoti naują pagalbą, o nesant naujų aplinkybių, kurios pateisintų kitokį vertinimą – pagrįsti naują sprendimą dėl nesuderinamumo. Be to, pagrįstai atmetęs argumentus, susijusius su tariamai nepakankamu sprendimo motyvavimu, Bendrasis Teismas sugrįžo prie šio vertinimo kaltindamas Komisiją, kad ji neįrodė, jog sąlygos pažeidimas turėjo įtakos Tarybos patvirtintos schemos esmei, ir remdamasis tuo jis nepagrįstai konstatavo, kad gali iš dalies panaikinti sprendimą dėl jame padarytos teisės klaidos. Bendrasis Teismas tinkamai neatsižvelgė į institucinę pusiausvyrą tarp Tarybos ir Komisijos, numatytą SESV 108 straipsnyje. Kai Taryba vienbalsiai priimdama sprendimą įgyvendina savo kompetenciją išimtiniais atvejais paskelbti pagalbą suderinama su vidaus rinka, tačiau šį suderinamumą susieja su konkrečiomis sąlygomis, Komisija neturi vertinti, ar šios sąlygos iš tikrųjų yra esminės, ar vis dėlto jų pažeidimas gali likti nebaudžiamas.
LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys C 302/16

2015 m. birželio 15 d.Slovenská pošta a.s. pateiktas apeliacinis skundas dėl 2015 m. kovo 25 d. Bendrojo Teismo (devintoji kolegija) priimto sprendimo byloje T-556/08, Slovenská pošta/Komisija

(Byla C-293/15 P)

(2015/C 302/21)

Proceso kalba: anglų

Šalys

Apeliantė: Slovenská pošta a.s., atstovaujama advokatų O. W. Brouwer ir A.A.J. Pliego Selie

Kita proceso šalis: Europos Komisija, Slovakijos Respublika, Cromwell a.s., Slovak Mail Services a.s., Prvá Doručovacia, a.s., ID Marketing Slovensko s.r.o. (buvusi TNT Post Slovensko s.r.o.)

Apeliantės reikalavimai

Apeliantė Teisingumo Teismo prašo:

1) skundžiamą sprendimą panaikinti visą ar iš dalies ir priimti galutinį sprendimą dėl ieškinio bei ginčijamą sprendimą panaikinti visą ar iš dalies arba, jei šis prašymas būtų atmestas, grąžinti bylą nagrinėti Bendrajam Teismui ir

2) priteisti iš Komisijos bylinėjimosi išlaidas per procesą Bendrajame Teisme ir Teisingumo Teisme, įskaitant į bylą įstojusių šalių išlaidas.

Apeliacinio skundo pagrindai ir pagrindiniai argumentai

Bendrasis Teismas atmetė ieškinį dėl Slovakijos Respublikai skirto 2008 m. spalio 7 d. Europos Komisijos sprendimo C(2008) 5912 dėl Slovakijos pašto paslaugas reglamentuojančių teisės aktų, susijusių su hibridinio pašto paslaugomis, panaikinimo.

Slovenská pošta a.s. Teisingumo Teismo prašo:

i) minėtą Bendrojo Teismo sprendimą panaikinti visą ar iš dalies remiantis šiais pagrindais: i. Pirmasis pagrindas: teisės klaidos, klaidingo įrodymų lygio taikymas ir klaidingas įrodinėjimo naštos taikymas darant išvadą, kad Slovakijos Respublika pažeidė EB 86 straipsnio 1 dalį, aiškinamą atsižvelgiant į EB 82 straipsnį, a. Teisės klaidos dėl išvados, kad išimtinės teisės suteikimas savaime gali būti EB 86 straipsnio 1 dalies, aiškinamos atsižvelgiant į EB 82 straipsnį, pažeidimas, b. Teisės klaidos taikant klaidingą įrodinėjimo lygį ir klaidingą įrodinėjimo naštą bei darant išvadą, kad Slovakijos Respublika pažeidė EB 86 straipsnio 1 dalį, aiškinamą atsižvelgiant į EB 82 straipsnį, apribodama paslaugų teikimą galutiniams vartotojams. ii. Antrasis pagrindas: teisės klaidos, nepakankamas kontrolės lygis ir įrodymų iškraipymas atliekant kontrolę bei taikant Europos Komisijos siūlomą atitinkamos rinkos apibrėžtį, a. Teisės klaida ir nepakankamas kontrolės lygis pripažįstant aplinkybę, kad atitinkama integruotų hibridinio pašto paslaugų rinka galėjo būti apibrėžta remiantis (tariamu) vienos paslaugos pasiūlos ir paklausos egzistavimu, b. Įrodymų iškraipymas ir nepakankamas kontrolės lygis padarius išvadą, kad apie paklausą rinkoje buvo galima nuspręsti remiantis Komisijos pateiktais įrodymais.

ii) Priimti galutinį sprendimą dėl ieškinio, panaikinti skundžiamą sprendimą visą ar iš dalies arba, jei šis reikalavimas būtų atmestas, grąžinti bylą nagrinėti Bendrajam Teismui.
1.

Ar SESV 45 straipsnis aiškintinas taip, kad juo draudžiami nacionalinės teisės aktai, pagal kuriuos vienoje valstybėje narėje valstybės tarnyboje dirbęs asmuo netenka per šį tarnybos laiką įgytų teisių į senatvės pensiją dėl to, kad, norėdamas įsidarbinti kitoje valstybėje narėje, savo prašymu atleidžiamas iš valstybės tarnybos ir pagal nacionalinės teisės aktus atgaline data apdraudžiamas valstybinėje pensijų sistemoje, taikant per tarnybos laiką gautą bendrąjį darbo užmokestį, tačiau dėl to jo senatvės pensija tampa mažesnė negu ta, kurią jis gautų pagal per tarnybos laiką įgytas, bet netektas teises?
2.

Ar Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 107 straipsnis, siejamas su Europos Sąjungos sutarties 4 straipsnio 3 dalimi ir 2007 m. rugsėjo 25 d. Europos Komisijos sprendimo 4 straipsnio 1 ir 2 dalimis, atsižvelgiant į Per didelių sąnaudų tyrimo metodikos 3.3 ir 4.2 punktus, aiškintinas taip, kad įgyvendinant valstybės pagalbos programą, kurią Europos Komisija pripažino suderinama su bendrąja rinka, įmonių grupėms priklausančių gamintojų per didelių sąnaudų metinis tikslinimas atliktinas darant prielaidą, kad esminės reikšmės situacijoje, apibūdintoje Europos Komisijos vertinto teisės akto prieduose, turi tik gamintojo priklausymas įmonių grupei, ar metinis per didelių sąnaudų tikslinimas atliktinas atsižvelgiant ir į naudos gavėjo pagal valstybės pagalbos, susijusios su per didelėmis sąnaudomis, programą faktinį priklausymą įmonių grupei, apimančiai ir kitus gamintojus, kuriems taikoma ši programa?
LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys C 194/16

2014 m. balandžio 14 d.Corte suprema di cassazione (Italija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje A/B

(Byla C-184/14)

2014/C 194/20

Proceso kalba: italų

Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

Corte suprema di cassazione

Šalys pagrindinėje byloje

Apeliantas: A

Priešpriešinį apeliacinį skundą pateikusi šalis: B

Prejudicinis klausimas

Ar, remiantis prevencijos kriterijumi, per sutuoktinių separacijos procedūrą pateiktas prašymas dėl vaikų išlaikymo, kuris buvo pateiktas kartu su prašymu dėl separacijos, gali būti nagrinėjamas tiek separacijos bylą sprendžiančio teismo, tiek ir to, kuris turi priimti sprendimą dėl tėvų pareigų, ar vis dėlto jį turi nagrinėti pastarasis teismas, nes abu skirtingi veiksniai, nurodyti jau ne sykį minėto [2008 m. gruodžio 18 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 4/2009 dėl jurisdikcijos, taikytinos teisės, teismo sprendimų pripažinimo ir vykdymo bei bendradarbiavimo išlaikymo prievolių srityje (1)] 3 straipsnio c ir d punktuose, yra alternatyvūs (tai yra, taikant vieną, kitas būtinai atmetamas)?

(1) OL L 7, 2009, p. 1.
—

Pripažinti, kad per nustatytą terminą nepriėmusi visų priemonių, būtinų susigrąžinti bendrovei Aluminium of Greece SA suteiktą valstybės pagalbą (valstybės pagalba SA.26117 – C 2/10 (ex NN 62/09)), kuri 2011 m. liepos 13 d. Komisijos sprendimo (1) 1 straipsniu buvo pripažinta neteisėta ir nesuderinama su bendrąja rinka, arba bet kuriuo atveju tinkamai neinformavusi Komisijos apie pagal 4 straipsnį priimtas priemones, Graikijos Respublika neįvykdė įsipareigojimų pagal minėto sprendimo 2, 3 ir 4 straipsnius ir Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo.
LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys C 85/17

2014 m. sausio 20 d.Conseil d'État (Prancūzija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Beaudout Père et Fils SARL prieš Ministre du travail, de l’emploi, de la formation professionnelle et du dialogue social, Confédération nationale de la boulangerie et boulangerie-pâtisserie française, Fédération Générale Agroalimentaire — CFDT ir kt.

(Byla C-26/14)

2014/C 85/31

Proceso kalba: prancūzų

Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

Conseil d'État

Šalys pagrindinėje byloje

Pareiškėja: Beaudout Père et Fils SARL

Kitos proceso šalys: Ministre du travail, de l’emploi, de la formation professionnelle et du dialogue social, Confédération nationale de la boulangerie et boulangerie-pâtisserie française, Fédération Générale Agroalimentaire — CFDT ir kt.

Prejudicinis klausimas

Ar pagal Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 56 straipsnį kylančios skaidrumo pareigos laikymasis yra privaloma išankstinė sąlyga, kai valstybė narė siekia kolektyvinės sutarties, kuria vienam socialinių partnerių pasirinktam subjektui pavedamas darbuotojams nustatytos privalomos papildomos socialinio draudimo sistemos valdymas, taikymo sritį išplėsti visoms sektoriaus įmonėms?
LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys C 298/3

2013 m. liepos 22 d.Reber Holding GmbH & Co. KG pateiktas apeliacinis skundas dėl 2013 m. gegužės 16 d. Bendrojo Teismo (penktoji kolegija) priimto sprendimo byloje T-530/10 Reber Holding GmbH & Co. KG prieš Vidaus rinkos derinimo tarnyba (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui)

(Byla C-414/13 P)

2013/C 298/05

Proceso kalba: vokiečių

Šalys

Apeliantė: Reber Holding GmbH & Co. KG, atstovaujama advokatų O. Spuhler, M. Geitz

Kita proceso šalis: Vidaus rinkos derinimo tarnyba (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui)

Apeliantės reikalavimai

I. Panaikinti 2013 m. gegužės 16 d. Bendrojo Teismo sprendimą byloje T-530/10 ir pripažinti negaliojančiu 2010 m. rugsėjo 14 d. VRDT ketvirtosios apeliacinės tarybos sprendimą byloje R 363/2008-4.

II. Nepatenkinus šio reikalavimo, panaikinti I punkte nurodytą sprendimą ir grąžinti bylą Bendrajam Teismui.

III. Priteisti iš atsakovės bylinėjimosi išlaidas.

Apeliacinio skundo pagrindai ir pagrindiniai argumentai

Apeliaciniame skunde apeliantė nurodo kaltinimą dėl materialinės Bendrijos teisės pažeidimo, neišsamiai išnagrinėjus ir įvertinus faktines aplinkybes pagrindžiančius faktus. Bendrasis Teismas jam pateiktus faktus įvertino tik paviršutiniškai. Tai yra teisės klaida (2010 m. birželio 24 d. Teisingumo Teismo sprendimas Becker prieš Harman International Industries (1), C-51/09 P) ir ją galima nurodyti apeliaciniame skunde Teisingumo Teisme (žr. 2010 m. birželio 16 d. Teisingumo Teismo sprendimą Union Investment Privatfonds prieš UniCredito Italiano (2), C-317/10 P).

Bendrasis Teismas skundžiamame sprendime rėmėsi prielaida, kad prisiekus padarytame pareiškime visiškai nenurodomi kiti pateikti įrodymai. Šis teiginys yra neteisingas. Iš šio pareiškimo aiškiai matyti, kad jame yra remiamasi kitais pateiktais įrodymais. Vadinasi, Bendrasis Teismas neišsamiai išnagrinėjo ir įvertino prisiekus padarytą pareiškimą. Tai reiškia, kad skundžiamame sprendime yra padaryta teisės klaida ir ją galima nurodyti per apeliacinį procesą.

Jei Bendrasis Teismas būtų išsamiai išnagrinėjęs ir ištyręs prisiekus padarytą pareiškimą, jis būtų turėjęs pripažinti, kad abu prekių ženklai, kuriais remiamasi per protesto procedūrą, buvo naudojami iš tikrųjų pagal Reglamento Nr. 40/94 42 (3) straipsnio 2 dalies pirmą sakinį ir 3 dalį. Todėl skundžiamas sprendimas pažeidžia Reglamento Nr. 40/94 42 straipsnio 2 dalies pirmą sakinį ir 3 dalį.

Be to, skundžiamas sprendimas pažeidžia Reglamento Nr. 40/94 15 straipsnio 1 dalį ir 2 dalies a punktą. Bendrasis Teismas padarė teisės klaidą, kai manė, kad apeliantė prekių ženklo Nr. 115 1 678 „W. Amadeus Mozart“, kuriais remiamasi per protesto procedūrą, nenaudojo kaip prekių ženklo.

(1) Rink. p. I-5805.

(2) Rink. 2011, p. I-5471.

(3) 1993 m. gruodžio 20 d. Tarybos reglamentas (EB) Nr. 40/94 dėl Bendrijos prekių ženklo (OL L 11, 1994, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 17 sk., 1 t., p. 146).
LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys C 260/26

2013 m. birželio 24 d.Tribunal do Trabalho de Leiria (Portugalija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Modelo Continente Hipermercados SA prieš Autoridade Para As Condições de Trabalho — Centro Local do Lis (ACT)

(Byla C-343/13)

2013/C 260/45

Proceso kalba: portugalų

Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

Tribunal do Trabalho de Leiria

Šalys pagrindinėje byloje

Ieškovė: Modelo Continente Hipermercados SA

Atsakovė: Autoridade Para As Condições de Trabalho — Centro Local do Lis (ACT)

Prejudiciniai klausimai

1. Ar, atsižvelgiant į Bendrijos teisę, konkrečiai kalbant, į Direktyvą 2011/35/ES (1) ir jos 19 straipsnį, sujungus įmones prijungiančiai bendrovei taip pat turi būti perduota administracinė atsakomybė už veikas, kurias padarė prijungta bendrovė iki sujungimo įregistravimo?

2. Ar, taikant direktyvą, bauda už administracinį teisės pažeidimą gali būti pripažinta skola trečiosioms šalims (šiuo atveju — valstybei už darbo teisės normų pažeidimus) ir ar ta skola (bauda), kurios atžvilgiu valstybė yra kreditorė, už administracinį darbo teisės pažeidimą gali būti perduota prijungiančiai bendrovei?

3. Ar Komercinių bendrovių kodekso 112 straipsnio aiškinimas, kad tuo straipsniu nereikalaujama nutraukti procedūros dėl administracinio darbo teisės pažeidimo, padaryto iki prijungimo, ar panaikinti už tą pažeidimą skirtos baudos, prieštarauja minėtai Bendrijos direktyvai, kurioje nustatytos bendrovių jungimo pasekmės, nes toks platus nuostatos aiškinimas prieštarauja Bendrijos teisės principams ir, konkrečiai kalbant, direktyvos 19 straipsniui?

4. Ar tokiu aiškinimu nepažeidžiamas principas, kad negali kilti administracinė atsakomybė už darbo teisės pažeidimus, jei nėra prijungiančiosios bendrovės objektyviosios (lengvesnės) atsakomybės arba atsakomybės dėl kaltės?

(1) 2011 m. balandžio 5 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2011/35/ES dėl akcinių bendrovių jungimo (OL L 110, p. 1).
LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys C 141/16

2013 m. kovo 20 d.Reber Holding GmbH & Co. KG pateiktas apeliacinis skundas dėl 2013 m. sausio 17 d. Bendrojo Teismo (penktoji kolegija) priimto sprendimo byloje T-355/09 Reber Holding GmbH & Co. KG prieš Vidaus rinkos derinimo tarnybą (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui)

(Byla C-141/13 P)

2013/C 141/30

Proceso kalba: vokiečių

Šalys

Apeliantė: Reber Holding GmbH & Co. KG, atstovaujama advokatų O. Spuhler, M. Geitz

Kita proceso šalis: Vidaus rinkos derinimo tarnyba (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui)

Apeliantės reikalavimai

Apeliantė prašo:

I. Panaikinti 2013 m. sausio 17 d. Bendrojo Teismo sprendimą byloje T-355/09 ir 2009 m. liepos 9 d. VRDT ketvirtosios apeliacinės tarybos sprendimą (byla R 623/2008-4).

II. Nepatenkinus šio prašymo, Panaikinti I punkte nurodytą Teismo sprendimą ir grąžinti bylą nagrinėti iš naujo.

III. Priteisti iš kitos proceso šalies bylinėjimosi išlaidas.

Apeliacinio skundo pagrindai ir pagrindiniai argumentai

Bendrasis Teismas aiškina Bendrijos prekių ženklų reglamento 42 straipsnio 2 dalies 1 sakinyje, siejant ją su 42 straipsnio 3 dalimi, įtvirtintą frazę „iš tikrųjų naudoti“ kaip priklausomą nuo apyvartos dydžio ir prekybos vietų skaičiaus. Šis aiškinimas nėra teisingas dėl tokios paprastos priežasties, kad atsižvelgiant atitinkamą Teisingumo Teismo praktiką visiškai nėra reikalo pasiekti atitinkamą apyvartos dydį, jog prekių ženklas būtų „iš tikrųjų naudojamas“.

Net jei Bendrasis Teismas šioje byloje būtų nustatęs, kad nagrinėjamame proteste nurodytas prekių ženklas „Walzertraum“ nebuvo naudojamas ant šokolado, jis darydamas tokią išvadą paprasčiausiai nebūtų galėjęs į tai atsižvelgti.

Be to, Bendrasis Teismas atsižvelgdamas į 2012 m. birželio 19 d. Teisingumo Teismo sprendimo byloje C-307/10 (dar nepaskelbtas Rinkinyje) nustatytus principus, turėjo remtis rankų darbo pralininiais saldainiais. Paskui jis turėjo patikrinti, ar dokumentų, pateiktų siekiant įrodyti naudojimą, pakako siekiant įrodyti tokį naudojimą, kad būtų apsaugotos atitinkamos proteste nurodyto prekių ženklo „Walzertraum“, kiek jis susijęs su rankų darbo pralininiais šokoladiniais saldainiais, teisės. Akivaizdu, kad į tai reikia atsakyti teigiamai. Tačiau Bendrasis Teismas šio vertinimo neatliko.

Be to, ginčijamuoju sprendimu taip pat pažeidžiamas bendrasis vienodo požiūrio principas. Skirtingas požiūris atsiranda, konkrečiai kalbant, dėl to, kad Bendrasis Teismas bendrai remiasi, taip pat ir dėl proteste nurodyto prekių ženklo, šokoladu, nors šis prekių ženklas naudojimas rankų darbo pralininiams saldainiams. Imant kaip atramos tašką šokoladą, ieškovei neišvengiamai taikomi tokie pat kriterijai, kad būtų pateisintas panaudojimas apsaugant įgytas teises, kurie taikomi didelėms tarptautinėms įmonėms, tačiau tai prieštarauja bendrajam vienodo požiūrio principui.

Darytina išvada, kad visas apeliacinis skundas turi būti atmestas.
2.

Jei atsakymas į pirmąjį klausimą būtų teigiamas: kaip reikia aiškinti Reglamento Nr. 469/2009 3 straipsnio c punktą tuo atveju, kai vienu galiojančiu pagrindiniu patentu saugomi keli produktai ir paraiškos liudijimui, kuris skirtas vienam iš šiuo pagrindiniu patentu saugomam produktui (A), gauti padavimo momentu dar nebuvo išduoti liudijimai kitiems tuo pačiu pagrindiniu patentu saugomiems produktams (B, C), tačiau pagal tas paraiškas liudijimai produktams (B, C) buvo išduoti prieš priimant sprendimą dėl paraiškos išduoti liudijimą pirmajam produktui (A)?