Byla T‑37/08

Robert Walton

prieš

Europos Komisiją

„Biudžeto vykdymas – Išieškojimas – Priešpriešinių reikalavimų įskaitymas – Galiojimas atgaline data – Pirmosios instancijos teismo sprendimas, kuriame Komisijai nurodoma sumokėti kompensaciją kartu su palūkanomis – Tikra, likvidi ir mokėtina skola“

Sprendimo santrauka

1. Ieškinys dėl panaikinimo – Aktai, dėl kurių galima pareikšti ieškinį – Sąvoka – Pagal reglamentą Nr. 1605/2002 Komisijos priimtas sprendimas neteismine tvarka įskaityti skolas ir skolinius reikalavimus – Įtraukimas

(EB 230 straipsnis; Tarybos reglamento Nr. 1605/2002 73 straipsnis; Komisijos reglamentas Nr. 2342/2002)

2. Komisija – Kompetencija – Bendrijos biudžeto vykdymas – Sprendimas išieškoti įskaitymo būdu – Procedūra

(Tarybos reglamento Nr. 1605/2002 71 ir 73 straipsniai; Komisijos reglamento Nr. 2342/2002 78 straipsnio 2 dalis, 79 ir 83 straipsniai)

3. Bendrijos teisė – Principai – Teisėtų lūkesčių apsauga – Sąlygos – Administracijos suteiktos aiškios garantijos

4. Komisija – Kompetencija – Bendrijos biudžeto vykdymas – Sprendimas išieškoti įskaitymo būdu

(Tarybos reglamento Nr. 1605/2002 73 straipsnis; Komisijos reglamento Nr. 2342/2002 83 straipsnis)

1. Aktas, kuriuo Komisija neteismine tvarka įskaito iš skirtingų teisinių santykių su tuo pačiu asmeniu atsiradusias skolas ir skolinius reikalavimus, yra aktas, kurį galima ginčyti, kaip jis suprantamas pagal EB 230 straipsnį. Spręsdamas dėl tokio ieškinio Bendrasis Teismas turi išnagrinėti sprendimo dėl įskaitymo teisėtumą atsižvelgdamas į jo poveikį, susijusį su tuo, kad ginčijamos sumos nebuvo faktiškai išmokėtos ieškovui.

(žr. 25 punktą)

2. Komisija nepadaro procedūros pažeidimo ir nevengia bet kokios priešpriešinių reikalavimų įskaitymo teisėtumo teisminės kontrolės, jei nenurodo šio įskaitymo kaip gynybos pagrindo per procesą, susijusį su byla, kurioje buvo priimtas Pirmosios instancijos teismo sprendimas pripažinti Komisijos skolą ieškovui, ir po šio sprendimo tik atliko tokį įskaitymą. Iš tiesų nei Reglamente Nr. 1605/2002 dėl Europos Bendrijų bendrajam biudžetui taikomo finansinio reglamento įtvirtintoje procedūroje, kuria remiantis priimamas sprendimas dėl skolos išieškojimo įskaitymo būdu, nei Reglamente Nr. 2342/2002, nustatančiame išsamias Finansinio reglamento įgyvendinimo taisykles, atitinkamai jo 71 straipsnyje ir 73 straipsnio 1 dalyje bei jo 78 straipsnio 2 dalyje ir 79 straipsnyje, nenumatyta, kad teisme Komisija turi iš anksto pranešti apie savo ketinimą įskaityti priešpriešinius reikalavimus.

(žr. 31–38 punktus)

3. Teisė remtis teisėtų lūkesčių apsaugos principu taikoma kiekvienam asmeniui, kurio padėtis leidžia manyti, kad Bendrijos institucija sukėlė jam pagristų vilčių. Niekas iš principo negali remtis šio principo pažeidimu, jei administracijos jam nesuteikė konkrečių garantijų.

(žr. 40 punktą)

4. Kalbant apie Komisijos sprendimą išieškoti įskaitymo būdu, pažymėtina, kad ieškovo skolinis reikalavimas – kompensacija, kurią Komisija turėjo sumokėti suinteresuotajam asmeniui pagal Sąjungos teismo sprendimą, tampa likvidus tik tuomet, kai yra žinoma jo tiksli suma, o ji galiausiai sužinoma tokio sprendimo paskelbimo dieną. Tokiomis aplinkybėmis, nors tiesa, kad šio sprendimo rezoliucinėje dalyje nenurodyta Bendrijos tą dieną mokėtina galutinė suma, nes priteistos palūkanos iki faktinio kompensacijos sumokėjimo momento, vis dėlto Bendrijos skola ieškovui tapo tikra, likvidi ir mokėtina paskelbimo dieną.

Be to, nors nėra aiškiai išreikštos nuostatos šiuo klausimu, Reglamente Nr. 1605/2002 dėl Europos Bendrijų bendrajam biudžetui taikomo finansinio reglamento numatytas įskaitymas turi atgalinį poveikį, taigi dėl jo atitinkami priešpriešiniai reikalavimai pasibaigia nuo tada, kai susidarė sąlygos atlikti įskaitymą. Iš tiesų pagal šio reglamento 73 straipsnyje ir Reglamento Nr. 2342/2002, nustatančio išsamias Finansinio reglamento įgyvendinimo taisykles, 83 straipsnyje numatytą tvarką apskaitos pareigūnas atlieka įskaitymą prieš tai pranešęs apie tai skolininkui, kai šis neįvykdo įsipareigojimų geranoriškai. Priešpriešinių reikalavimų įskaitymo retroaktyvus poveikis nuo datos, kai materializuojasi apskaitos pareigūno pareiga, vadovaujantis daugumos valstybių narių teisinėse sistemose pripažinta įskaitymo tvarka, leidžia užkirsti kelią neigiamoms pasekmėms, kurių gali patirti skolininkas, kiek jos, be kita ko, susijusios su palūkanomis už pradelstą terminą, mokėtinomis nuo tada, kai įgyvendintos įskaitymo sąlygos, iki faktinio šio įskaitymo atlikimo. Taigi Komisija pažeidė Finansinio reglamento 73 straipsnį, nes įskaitė priešpriešinius reikalavimus nuo vėlesnės datos nei ieškovo reikalavimas tapo tikras, likvidus ir mokėtinas.

(žr. 61, 62, 64–68 punktus)

BENDROJO TEISMO (ketvirtoji kolegija) SPRENDIMAS

2011 m. lapkričio 8 d.( )

„Biudžeto vykdymas – Išieškojimas – Priešpriešinių reikalavimų įskaitymas – Galiojimas atgaline data – Pirmosios instancijos teismo sprendimas, kuriame Komisijai nurodoma sumokėti kompensaciją kartu su palūkanomis – Tikrai ir tiksliai nustatyta ir mokėtina skola“

Byloje T‑37/08

Robert Walton, gyvenantis Oksforde (Jungtinė Karalystė), atstovaujamas baristerio D. Beard,

ieškovas,

prieš

Europos Komisiją, atstovaujamą J. Currall,

atsakovę,

dėl prašymo panaikinti 2007 m. lapkričio 16 d. Komisijos sprendimą išieškoti įskaitymo būdu 36 551,58 euro sumą, kurią ieškovas buvo jai skolingas,

BENDRASIS TEISMAS (ketvirtoji kolegija),

kurį sudaro pirmininkė I. Pelikánová, teisėjai K. Jürimäe ir M. van der Woude (pranešėjas),

posėdžio sekretorė K. Pocheć, administratorė,

atsižvelgęs į rašytinę proceso dalį ir įvykus 2011 m. kovo 23 d. posėdžiui,

priima šį

Sprendimą

Ginčo aplinkybės

1 Ši byla yra susijusi su 2007 m. lapkričio 16 d. Komisijos sprendimu pagal 2002 m. birželio 25 d. Tarybos reglamento (EB, Euratomas) Nr. 1605/2002 dėl Europos Bendrijų bendrajam biudžetui taikomo finansinio reglamento (OL L 248, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 1 sk., 4 t., p. 74, toliau – Finansinis reglamentas) 73 straipsnį išieškoti įskaitymo būdu 36 551,58 euro sumą, kurią ieškovas Robert Walton buvo skolingas Bendrijai (toliau – ginčijamas sprendimas).

1. Dėl ieškovo skolos Bendrijai

2 1999 m. spalį Europos Bendrijų Komisija įdarbino ieškovą laikinuoju tarnautoju penkeriems metams įskaitant šešių mėnesių bandomąjį laikotarpį.

3 2000 m. spalio 3 d. laišku Komisija informavo ieškovą, kad jo sutartis bus nutraukta nuo 2000 m. spalio 16 dienos. 2000 m. lapkričio 22 d. laiške Komisija nurodė, kad ieškovas buvo skolingas Europos bendrijai 13 104,14 euro sumą, nes jis nepagrįstai gavo darbo užmokestį už mėnesius, per kuriuos nebuvo darbe. Todėl 2001 m. sausio 24 d. jam buvo išsiųsta debeto aviza.

4 Ieškovas apskundė savo atleidimą Pirmosios instancijos teismui (dabar – Bendrasis Teismas). 2003 m. balandžio 9 d. Sprendimu Walton prieš Komisiją (T‑155/01, Rink. VT p. I‑A‑121 ir II‑595) Pirmosios instancijos teismas atmetė ieškinį, nes manė, kad ieškovas savo elgesiu nuo 2000 m. birželio pabaigos iki tų pačių metų rugpjūčio 9 d. pats nutraukė savo darbo sutartį.

5 Dėl šios priežasties Komisija manė, kad ji neturėjo išmokėti ieškovui kompensacijos dėl atleidimo. Todėl ji 2003 m. spalio 23 d. laiške paprašė grąžinti išeitinę kompensaciją, lygią 13 815,16 euro sumai, kartu su palūkanomis, apskaičiuotomis nuo 2004 m. sausio 11 d., kurią ji išmokėjo ieškovui nutraukus jo darbo sutartį. 2003 m. lapkričio 27 d. buvo išsiųsta debeto aviza, kurioje buvo reikalaujama grąžinti šią sumą.

6 2005 m. gegužės 27 d. pagal Finansinio reglamento 72 straipsnį Komisija priėmė sprendimą, kuris vykdomas privaloma tvarka, kaip apibrėžta EB 256 straipsnyje, dėl 26 919,30 euro sumos (kuri atitinka 13 104,14 euro ir 13 815,16 euro sumą), prie kurios buvo pridėta 4 813,26 euro palūkanų, apskaičiuotų iki 2005 m. kovo 31 d., suma (prie kurios reikia pridėti 5,06 euro sumą už kiekvieną dieną nuo šios dienos) (toliau – sprendimas dėl priverstinio išieškojimo).

7 Ieškovas neapskundė sprendimo dėl priverstinio išieškojimo.

2. Dėl Bendrijos skolos ieškovui

8 Prieš 1999 m. spalį Komisijai įdarbinant ieškovą laikinuoju tarnautoju, jis priklausė asmenų grupei, kurią sudarė bendros įmonės Joint European Torus (JET), kurios tikslas buvo įgyvendinti programą „Fusion“, pagal kurią buvo numatyta sukonstruoti, paleisti veikti ir naudoti tokamak tipo didelę žiedo formos mašiną ir jos papildomą įrangą (toliau – JET projektas), susitariančiųjų trečiųjų įmonių darbuotojai. Dėl šios grupės pareikšto ieškinio dėl žalos atlyginimo Pirmosios instancijos teismas nusprendė: kadangi Komisija šiems asmenims nepasiūlė laikinųjų tarnautojų sutarčių tam, kad jie galėtų atlikti savo funkcijas JET, pažeisdama jos nuostatus ji padarė pažeidimą, galintį užtraukti Europos bendrijos atsakomybę (2004 m. spalio 5 d. Pirmosios instancijos teismo Sprendimas Eagle ir kt. prieš Komisiją, T‑144/02, Rink. p. II‑3381, toliau – tarpinis Sprendimas Eagle).

9 Šio sprendimo 8 punkte minėtame tarpiniame Sprendime Eagle Pirmosios instancijos teismas taip pat nusprendė, kad dėl Komisijos padaryto pažeidimo šie asmenys prarado rimtą galimybę būti įdarbinti laikinaisiais tarnautojais ir dėl to atsirado finansinė žala, lygi skirtumui tarp darbo užmokesčių ir kitų išmokų, kuriuos būtų gavę suinteresuotieji asmenys, jei būtų dirbę projekte JET laikinaisiais tarnautojais, ir darbo užmokesčių bei išmokų, kuriuos jie faktiškai gavo būdami trečiųjų įmonių darbuotojai.

10 Šio sprendimo 8 punkte minėto tarpinio Sprendimo Eagle 171 punkte Pirmosios instancijos teismas patikslino, kad žalos atlyginimo laikotarpis prasidėjo nuo seniausiai sudarytos arba pratęstos sutarties įsigaliojimo dienos, kuri negali būti ankstesnė nei penkeri metai prieš pateikiant prašymą dėl žalos atlyginimo, ir baigėsi arba suinteresuotajam asmeniui nutraukus darbą JET projekte, jei tai atsitiko iki projekto pabaigos 1999 m. gruodžio 31 d., arba projekto pabaigos dieną, jeigu jis dirbo iki JET projekto pabaigos.

11 Šio sprendimo 8 punkte minėtame tarpiniame Sprendime Eagle Pirmosios instancijos teismas nurodė Komisijai atlyginti kiekvieno iš ieškovų byloje, kurioje buvo priimtas šis sprendimas, tarp kurių buvo ir nagrinėjamos bylos ieškovas, patirtą finansinę žalą dėl to, kad Komisija jų neįdarbino laikinaisiais tarnautojais veiklai JET projekte atlikti. Be to, Pirmosios instancijos teismas nusprendė, kad šalys turi jam pateikti bendru sutarimu suderintą mokėtinų išmokų žalai atlyginti sumą. Jei susitarimas nebūtų pasiektas, jos turėjo pateikti savo reikalavimus dėl sumos Pirmosios instancijos teismui.

12 Šalims nesusitarus, 2005 m. spalio 28 d. jos Pirmosios instancijos teismui pateikė reikalavimus dėl sumos. 2007 m. liepos 12 d. Sprendimu Eagle ir kt. prieš Komisiją (T‑144/02, Rink. p. II‑2721) Pirmosios instancijos teismas nurodė Komisijai atlyginti žalą kiekvienam ieškovui sumokant šio sprendimo 3 priede nurodytą sumą. Jis taip pat nusprendė, kad nuo šios sumos reikia priskaičiuoti 5,25 % palūkanas nuo 1999 m. gruodžio 31 d. iki faktinio sumokėjimo dienos.

13 Pagal šio sprendimo 12 punkte minėto Sprendimo Eagle ir kt. prieš Komisiją 3 priedą 1999 m. gruodžio 31 d. ieškovui buvo mokėtina 208 021 Didžiosios Britanijos svarų sterlingų (GBP) suma.

3. Dėl priešpriešinių reikalavimų įskaitymo

14 Per žalos dydžio nustatymo procedūrą byloje, kurioje buvo priimtas šio sprendimo 12 punkte minėtas Sprendimas Eagle ir kt. prieš Komisiją, 2005 m. spalio 28 d. pateiktų reikalavimų dėl sumos priede Komisija pirmą kartą iškėlė galimo priešpriešinių reikalavimų: kompensacijos, kurią Komisija turėjo sumokėti ieškovui priėmus sprendimą, ir Bendrijos skolinių reikalavimų ieškovui, įskaitymo klausimą. 2005 m. gruodžio 21 d. ieškovas elektroniniu laišku paprašė Komisijos pateikti paaiškinimus dėl šio galimo įskaitymo. 2005 m. gruodžio 22 d. laišku Komisija atsakė į šį prašymą.

15 2007 m. vasario 19 d. reikalavimuose dėl sumos ieškovai byloje, kurioje buvo priimtas šio sprendimo 12 punkte minėtas Sprendimas Eagle ir kt. prieš Komisiją, nepritarė tam, kad Komisija įskaitytų Bendrijos skolinius reikalavimus ieškovui į jam mokėtiną sumą.

16 Po šių naujų reikalavimų dėl sumos Komisija pareiškė, jog nebepalaiko savo prašymo, kad būtų išspęstas galimas priešpriešinių reikalavimų įskaitymas byloje, kurioje buvo priimtas šio sprendimo 12 punkte minėtas Sprendimas Eagle ir kt. prieš Komisiją. Pirmosios instancijos teismas įrašė šį pareiškimą į šio sprendimo 12 punkte minėto Sprendimo Eagle ir kt. prieš Komisiją 19 punktą.

17 Priėmus šio sprendimo 12 punkte minėtą Sprendimą Eagle ir kt. prieš Komisiją, 2007 m. liepos 19 d. ieškovas kreipėsi į Komisiją prašydamas patvirtinti jo apskaičiuotų ieškovams mokėtinų sumų tikslumą. 2007 m. liepos 31 d. elektroniniu laišku Komisija atsakė, kad pritaria jo nurodytoms sumoms, tačiau išreiškė abejonę dėl palūkanų už dieną apskaičiavimo.

18 2007 m. rugsėjo 24 d. laiške Komisija nurodė, kad ketina įskaityti ieškovui mokėtiną sumą. 2007 m. spalio 25 d. laiške ieškovas atsakė, kad Komisija neturi teisės atlikti tokio įskaitymo. 2007 m. spalio 25 d. laiške Komisija atsakė nepritarianti ieškovui šiuo klausimu.

19 2007 m. lapkričio 9 d. laiške, kurį ieškovas gavo 2007 m. lapkričio 13 d., Komisija informavo ieškovą, kad įskaitys priešpriešinius reikalavimus ir atims 36 551,58 euro sumą, kurią ieškovas buvo skolingas Bendrijai, iš 421 749,73 euro sumos, kurią Bendrija buvo skolinga jam. 36 551,58 euro sumą sudarė 13 104,14 euro suma, nurodyta 2001 m. sausio 24 d. debeto avizoje, ir 13 815,16 euro suma, nurodyta 2003 m. lapkričio 27 d. debeto avizoje, bei 9 632,28 euro palūkanų už šias sumas. Iš 2007 m. lapkričio 9 d. laiško priedo matyti, kad šios palūkanos yra už laikotarpį nuo kiekvienoje debeto avizoje nurodyto mokėjimo termino pabaigos iki 2007 m. lapkričio 8 dienos. 421 749,73 euro sumą sudarė 208 021 GBP išmoka ir palūkanos.

20 2007 m. lapkričio 16 d. Komisija priėmė ginčijamą sprendimą ir pervedė ieškovui iš viso 385 198,15 euro sumą (t. y. iš 421 749,73 euro sumos atėmė 36 551,58 euro sumą).

Procesas ir šalių reikalavimai

21 Ši byla buvo iškelta 2008 m. sausio 23 d. ieškovui pateikus ieškinį Pirmosios instancijos teismo kanceliarijai.

22 Ieškovas Pirmosios instancijos teismo prašo:

– panaikinti ginčijamą sprendimą,

– priteisti iš Komisijos bylinėjimosi išlaidas.

23 Komisija Pirmosios instancijos teismo prašo:

– atmesti ieškinį kaip nepriimtiną ar, nepatenkinus šio prašymo, kaip nepagrįstą,

– priteisti iš ieškovo bylinėjimosi išlaidas.

Dėl teisės

1. Dėl priimtinumo

24 Komisija tvirtina, kad nagrinėjamu atveju nėra akto, kurį galima ginčyti. Įskaitymas – ankstesnio teismo sprendimo ir ankstesnio institucijos sprendimo, kurie tapo galutiniai, pasekmė. Taigi įskaitymas nėra aktas, kurį galima ginčyti, ir dėl to ieškinys yra nepriimtinas.

25 Reikia priminti, kad aktas, kuriuo Komisija neteismine tvarka įskaito iš skirtingų teisinių santykių su tuo pačiu asmeniu atsiradusias skolas ir skolinius reikalavimus, yra aktas, kurį galima ginčyti, kaip jis suprantamas pagal EB 230 straipsnį (šiuo klausimu žr. 2003 m. liepos 10 d. Teisingumo Teismo sprendimo Komisija prieš CCRE, C‑87/01 P, Rink. p. I‑7617, 45 punktą), ir spręsdamas dėl tokio ieškinio Bendrasis Teismas turi išnagrinėti sprendimo dėl įskaitymo teisėtumą jo poveikio, susijusio su tuo, kad ginčijamos sumos nebuvo faktiškai išmokėtos ieškovui, atžvilgiu (šiuo klausimu žr. 2008 m. spalio 8 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo Helkon Media prieš Komisiją, T‑122/06, neskelbiamo Rinkinyje, 46 punktą ir 2009 m. liepos 8 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo Komisija prieš Atlantic Energy, T‑182/08, neskelbiamo Rinkinyje, 70 punktą).

26 Kadangi nagrinėjamu atveju Komisija atliko įskaitymą neteismine tvarka, ieškinys dėl ginčijamo sprendimo yra priimtinas. Todėl Komisijos pateiktą prieštaravimą dėl priimtinumo reikia atmesti.

2. Dėl esmės

27 Grįsdamas savo reikalavimus ieškovas nurodo keturis pagrindus. Pirmasis susijęs su procedūros pažeidimu. Antrasis – su teisėtų lūkesčių principo pažeidimu. Trečiasis – su klaidomis, kurios daro įtakos įskaitymo pagrindui. Ketvirtasis – su įskaitymo apskaičiavimo klaidomis, kurios buvo padarytos dėl to, kad buvo atsižvelgta į palūkanas.

Dėl pirmojo pagrindo, susijusio su procedūros pažeidimu

28 Ieškovas nurodo, kad netinkama ir neteisinga Komisijai atlikti įskaitymą neteismine tvarka, nes ji galėjo klausimą dėl įskaitymo pateikti Bendrijos teismui. Klausimas dėl įskaitymo turėjo būti pateiktas ir nagrinėjamas ankstesniame procedūros etape. Negalima sutikti su tuo, kad Komisija, veikdama pavėluotai ir vienpusiškai paskelbus šio sprendimo 12 punkte minėtą Sprendimą Eagle ir kt. prieš Komisiją, išvengė svarstymo, pagrįsto rungimosi principu, ir teisminės kontrolės.

29 Ieškovas mano, kad per procesą, susijusį su ieškiniu dėl žalos atlyginimo, klausimas dėl įskaitymo yra, bent jau pagal Anglijos teisę, gynybos pagrindas, kuris turi būti tinkamai pateiktas bylą nagrinėjančiam teismui. Antraip prašomos ir galimos teismo patvirtinti sumos gali būti sumažintos ar net panaikintos.

30 Pirmiausia reikia priminti, kad ginčijamas sprendimas dėl išieškojimo įskaitymo būdu priimtas pagal Finansinio reglamento 73 straipsnį ir 2002 m. gruodžio 23 d. Komisijos reglamento (EB, Euratomas) Nr. 2342/2002, nustatančio išsamias Finansinio reglamento įgyvendinimo taisykles, iš dalies pakeisto 2006 m. rugpjūčio 7 d. Komisijos reglamentu (EB, Euratomas) Nr. 1248/2006 (OL L 227, p. 3, toliau – Įgyvendinimo taisyklės), 83 straipsnį.

31 Toliau konstatuotina, kad Finansiniame reglamente įtvirtintoje procedūroje, kuria remiantis priimamas sprendimas dėl skolos išieškojimo įskaitymo būdu, nenumatyta, jog Komisija turi iš anksto teisme pranešti apie savo ketinimą įskaityti priešpriešinius reikalavimus.

32 Iš tiesų Finansinio reglamento 73 straipsnio 1 dalyje numatyta, kad apskaitos pareigūnas išieško sumas, į kompetentingo leidimus duodančio pareigūno tinkamai nustatytus Bendrijos reikalavimus skolininkui įskaitydamas tolygią tikrai ir tiksliai nustatytą sumą, kurią pačiam skolininkui turi grąžinti Bendrijos.

33 Be to, Finansinio reglamento 71 straipsnyje numatyta, kad kompetentingas leidimus išduodantis pareigūnas pirmiausia turi nustatyti gautiną sumą, t. y. patikrina, kad yra skolininko skola, nustato ir patikrina jos tikrumą ir sumą bei sąlygas, kuriomis skola turi būti sumokėta. Įgyvendinimo taisyklių 79 straipsnyje reikalaujama, kad leidimus išduodantis pareigūnas užtikrintų, be kita ko, kad skola yra „tikra“ ir kad jai netaikomos jokios sąlygos. Jis taip pat turi patikrinti skolos, kurios suma turi būti tiksliai išreikšta pinigais, „likvidumą“ ir tai, kad skolos „terminas jau yra suėjęs“, t. y. kad jai netaikomas joks išmokėjimo laikas. Be to, Įgyvendinimo taisyklių 80 straipsnyje numatyta, kad skolos nustatymas turi būti pagrįstas pirminiais dokumentais, liudijančiais Bendrijų teisę ją gauti.

34 Pagal Finansinio reglamento 71 straipsnio 2 dalį bet kokia skola, apibūdinama kaip „tikrai ir tiksliai nustatyta ir mokėtina“, turi būti patvirtinta kompetentingo leidimus duodančio pareigūno apskaitos pareigūnui siunčiamu vykdomuoju raštu. Be to, pagal Įgyvendinimo taisyklių 78 straipsnio 2 dalį vykdomojo rašto išdavimas – tai veiksmas, kuriuo atsakingasis leidimus duodantis pareigūnas nurodo apskaitos pareigūnui susigrąžinti nustatytą sumą.

35 Taigi Komisija teisingai tvirtino, kad neprivalėjo nurodyti įskaitymo kaip gynybos pagrindo per procesą, susijusį su byla, kurioje buvo priimtas šio sprendimo 12 punkte minėtas Sprendimas Eagle ir kt. prieš Komisiją.

36 Be to, reikia pastebėti, kad Komisija, nusprendusi išieškoti skolą įskaitymo būdu pagal Finansinio reglamento 73 straipsnį, niekaip nepažeidė ieškovo procesinių teisių. Iš tiesų jis galėjo pasinaudoti procesinėmis teisėmis trimis būdais. Pirma, jis galėjo pateikti apeliacinį skundą dėl šio sprendimo 4 punkte minėto Sprendimo Walton prieš Komisiją tam, kad užginčytų teiginį, kad jo elgesys prilygo jo darbo sutarties nutraukimui. Antra, jis turėjo galimybę apskųsti sprendimą dėl priverstinio išieškojimo. Trečia, jis galėjo pareikšti ieškinį dėl 2007 m. lapkričio 16 d. Komisijos sprendimo išieškoti įskaitymu 36 551,58 euro sumą, kurią buvo jai skolingas ieškovas, panaikinimo (žr. šio sprendimo 25 punktą); tai ieškovas ir padarė nagrinėjamu atveju.

37 Taigi ieškovas negali teisėtai kaltinti Komisijos, kad ši vengė bet kokios priešpriešinių reikalavimų įskaitymo teisėtumo teisminės kontrolės.

38 Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, Komisija nepadarė „procedūros pažeidimo“. Todėl pirmasis pagrindas turi būti atmestas kaip nepagrįstas.

Dėl antrojo pagrindo, susijusio su teisėtų lūkesčių principo pažeidimu

39 Ieškovas nurodo, kad Komisija sukėlė jam teisėtus lūkesčius, jog išmokės visą 2007 m. liepos 31 d. elektroniniu laišku atsiųstoje lentelėje nurodytą sumą (žr. šio sprendimo 17 punktą).

40 Reikia priminti, kad pagal nusistovėjusią teismų praktiką teisė remtis teisėtų lūkesčių apsaugos principu taikoma kiekvienam asmeniui, esančiam padėtyje, kuri leidžia manyti, jog Bendrijos institucija sukėlė jam pagristų vilčių. Niekas negali remtis šio principo pažeidimu, jei nebuvo administracijos jam suteiktų konkrečių garantijų (2005 m. lapkričio 24 d. Teisingumo Teismo sprendimo Vokietija prieš Komisiją, C‑506/03, neskelbiamo Rinkinyje, 58 punktas ir 2006 m. birželio 22 d. Teisingumo Teismo sprendimo Belgique ir Forum 187 prieš Komisiją, C‑182/03 ir C‑217/03, Rink. p. I‑5479, 147 punktas; 2002 m. spalio 23 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo Diputación Foral de Álava ir kt. prieš Komisiją, T‑346/99–T‑348/99, Rink. p. II‑4259, 93 punktas).

41 Nagrinėjamu atveju Komisija niekada nesuteikė konkrečių garantijų, kad neįskaitys priešpriešinių reikalavimų. Iš tiesų jos 2007 m. liepos 31 d. elektroniniame laiške, kuriuo remiasi ieškovas, nėra jokio pažado ar garantijos šiuo klausimu. Šis elektroninis laiškas buvo susijęs vien su apskaičiavimų, taikomų visiems ieškovams byloje, kurioje buvo priimtas šio sprendimo 12 punkte minėtas Sprendimas Eagle ir kt. prieš Komisiją, tikslumu. Šiame laiške nenurodytas konkretus ginčas tarp Komisijos ir ieškovo, jame nėra jokios užuominos dėl skolų Bendrijai išieškojimo tvarkos. Taigi šis elektroninis laiškas negalėjo sukelti ieškovui teisėtų lūkesčių, kad Komisija netaikys priešpriešinių reikalavimų įskaitymo.

42 Tas pats matyti iš Komisijos pareiškimo, pateikto po naujų reikalavimų dėl sumos per procesą byloje, kurioje priimtas šio sprendimo 12 punkte minėtas Sprendimas Eagle ir kt. prieš Komisiją. Šiame pareiškime, kurį Pirmosios instancijos teismas įrašė į minėto sprendimo 19 punktą, Komisija patikslino, kad nebepalaiko savo prašymo dėl įskaitymo, kurį pateikė per šį procesą, ir kad Pirmosios instancijos teismui nereikia priimti dėl jo sprendimo. Vis dėlto toks pareiškimas nereiškia, kad Komisija atsisakė teisės išieškoti ieškovo skolą Bendrijai įskaitymo būdu ne per šį procesą.

43 Taigi ieškovas nenurodė jokios konkrečios garantijos ar pažado, kurie galėjo sukelti jam teisėtų lūkesčių, kad Komisija neišieškos skolos įskaitymo būdu. Todėl reikia atmesti antrąjį pagrindą kaip nepagrįstą.

Dėl trečiojo pagrindo, susijusio su klaidomis, kurios daro įtaką įskaitymo pagrindui

44 Ieškovas ginčija Komisijos atlikto priešpriešinių reikalavimų įskaitymo teisėtumą. Kalbėdamas apie 2001 m. sausio 24 d. Komisijos debeto avizą, jis tvirtina, kad ši debeto aviza yra išleista anksčiau, nei buvo priimtas šio sprendimo 4 punkte minėtas Sprendimas Walton prieš Komisiją ir pagrįsta atleidimo iš darbo prielaida. Be to, jis nurodo: kadangi Pirmosios instancijos teismas nusprendė, jog sprendimas atleisti jį iš darbo yra negaliojantis, šiuo sprendimu nebuvo galima remtis išleidžiant debeto avizą. Ieškovas daro išvadą, kad 2001 m. sausio 24 d. Komisijos debeto aviza yra negaliojanti ir neturi jokio poveikio.

45 Papildomai ieškovas pastebi, kad prieš išleisdama 2001 m. sausio 24 d. debeto avizą Komisija nepriėmė sprendimo dėl skolos nustatymo, kaip jis suprantamas pagal Finansinio reglamento 71 straipsnį, ir dėl to nebuvo įvykdytos šio reglamento 73 straipsnyje nustatytos įskaitymo sąlygos.

46 Kiek tai susiję su 2003 m. lapkričio 27 d. Komisijos debeto aviza, ieškovas nurodo, kad įskaitymas negali būti pagrįstas šia debeto aviza, nes jis negalėjo susipažinti su dviem bylos dokumentais, apie kuriuos nurodoma šioje debeto avizoje. Atsisakydama jam pateikti šiuos bylos dokumentus, Komisija taip pat pažeidė Finansinio reglamento 60 straipsnio 4 dalį ir kartu skaitomus Įgyvendinimo taisyklių 48, 49 ir 80 straipsnius. Dėl šios teisinės klaidos galiausiai reikėtų panaikinti skolinį reikalavimą pagal Įgyvendinimo taisyklių 88 straipsnį.

47 Taigi ieškovas iš esmės ginčija skolos, kurią atlikdama įskaitymą Komisija išskaitė, buvimą.

48 Šiuo klausimu konstatuotina, kad nagrinėjamos sumos nurodytos tiek 2001 m. sausio 24 d. ir 2003 m. lapkričio 27 d. Komisijos debeto avizose, tiek sprendime dėl priverstinio išieškojimo.

49 Tačiau nesant būtinybės nustatyti, ar nors vienas iš aktų – 2001 m. sausio 24 d. ir 2003 m. lapkričio 27 d. Komisijos debeto avizos ar sprendimas dėl priverstinio išieškojimo – yra aktai, kuriuos galima ginčyti, kaip jie suprantami pagal EB 230 straipsnį, reikia konstatuoti, kad bet kuriuo atveju ieškovas nepareiškė ieškinio dėl šių aktų panaikinimo per šiame straipsnyje numatytą dviejų mėnesių terminą.

50 Šiomis aplinkybėmis reikia konstatuoti, kad šiuo ieškiniu ieškovas negali ginčyti skolinių reikalavimų, kurie yra 2001 m. sausio 24 d. ir 2003 m. lapkričio 27 d. Komisijos debeto avizų ir sprendimo dėl priverstinio išieškojimo pagrindas.

51 Todėl trečiasis pagrindas turi būti atmestas kaip nepriimtinas.

Dėl ketvirtojo pagrindo, susijusio su įskaitymo apskaičiavimo klaidomis, kiek tai susiję su palūkanomis

52 Ieškovas abejoja Komisijos atlikto įskaitymo taisyklėmis, kiek tai susiję su tuo, kad buvo atsižvelgta į palūkanas. Anot jo, šis įskaitymas turėjo būti atliekamas tą dieną, nuo kurios galima buvo reikalauti sumų, kurias jis tariamai buvo skolingas Bendrijai, neatsižvelgiant į palūkanas.

53 Ieškovas pastebi, kad pagal šio sprendimo 12 punkte minėtą Sprendimą Eagle ir kt. prieš Komisiją pagrindinė suma, kurią Komisija buvo jam skolinga, turėjo būti pervesta vėliausiai 1999 m. gruodžio 31 dieną. Po šios dienos jam turėjo būti mokamos 5,25 % palūkanos. Bendrijos skoliniai reikalavimai jam atsirado vėliau, t. y. kai suėjo debeto avizose nurodyti mokėjimo terminai: 2001 m. kovo 31 d. ir 2004 m. sausio 11 dieną. Taigi Komisija turėjo atlikti įskaitymą du kartus. Jo nuomone, 2001 m. kovo 31 d. Komisija turėjo atlikti pirmą 13 104,14 euro sumos, kurią jis turėjo sumokėti Bendrijai, įskaitymą į sumą, kurią Bendrija buvo jam skolinga, o 2004 m. sausio 11 d. – antrą 13 815,16 euro sumos, kurią jis turėjo sumokėti Bendrijai, įskaitymą į sumą, kurią ši vis dar turėjo jam sumokėti.

54 Šiuo klausimu ieškovas nurodo, kad Komisija neveikė nurodytu būdu ir įskaitė visą sumą, kuri apėmė ir palūkanas. Jis tvirtina, kad taip Komisija padidino Bendrijos skolinius reikalavimus ieškovui, taikydama didesnę palūkanų normą, nei buvo taikoma ieškovo skoliniams reikalavimams Bendrijai, nes Bendrijos taikyta palūkanų norma buvo didesnė nei numatyta šio sprendimo 12 punkte minėtame Sprendime Eagle ir kt. prieš Komisiją. Taigi Komisija buvo finansiškai suinteresuota užvilkinti įskaitymo procedūrą.

55 Šiuo pagrindu ieškovas iš esmės tvirtina, kad jo skolinis reikalavimas Bendrijai yra ankstesnis nei Bendrijos skolinis reikalavimas jam ir kad įskaitymas turėjo būti atliktas atgaline data. Anot jo, įskaitymu turėjo būti panaikinti priešpriešiniai reikalavimai nuo tada, kai buvo įgyvendintos įskaitymo sąlygos.

56 Komisija mano, kad ieškovo skola Bendrijai buvo „tikra“ ir „likvidi“ iki atsirandant Bendrijos skolai ieškovui. Suma, kurią jis buvo skolingas Bendrijai, buvo žinoma 2000 metais. Komisija mano, kad ieškovo skola Bendrijai tapo „tikra“ ir „likvidi“ vėliausiai 2005 m. rugpjūčio mėn., kai baigėsi sprendimo dėl priverstinio išieškojimo apskundimo terminas. Tačiau suma, kurią Bendrija turėjo sumokėti ieškovui, tapo žinoma tik 2007 m. liepos mėnesį. Tai, kad ieškovui priteista suma apima palūkanas nuo 1999 m. gruodžio 31 d., neturi reikšmės, nes bendra palūkanų suma negali būti apskaičiuojama anksčiau nei žinoma pagrindinė suma.

57 Pirma, reikia priminti, kad skolos išieškojimo įskaitymo būdu sąlygos ir procedūra yra reglamentuojamos Finansiniame reglamente ir Įgyvendinimo taisyklėse (žr. šio sprendimo 30–34 punktus).

58 Iš Finansinio reglamento 73 straipsnio 1 dalies antros pastraipos ir Įgyvendinimo taisyklių 79 ir 83 straipsnių matyti, jog tam, kad būtų galima įskaityti priešpriešines Europos Sąjungos ir kitos šalies skolas, jos turi būti, pirma, tikros, t. y. joms neturi būti taikomos jokios sąlygos, antra, likvidžios, t. y. jų suma turi būti tiksliai išreikšta pinigais, ir, trečia, jų terminas turi būti suėjęs, t. y. joms neturi būti taikomas joks išmokėjimo laikas.

59 Taigi reikia nustatyti, kada šios sąlygos buvo įgyvendintos kiekvienos iš nagrinėjamų skolinių reikalavimų atveju.

60 Kalbant apie Bendrijos skolinį reikalavimą ieškovui, nustatyta, kad 2001 m. sausio 24 d. Komisija išsiuntė pirmąją debeto avizą, o 2003 m. lapkričio 27 d. – antrąją, ir kad ieškovas nesumokėjo reikalaujamų sumų per šiose avizose nurodytus terminus, kurie atitinkamai buvo nustatyti iki 2001 m. kovo 31 d. ir 2004 m. sausio 11 dienos. Taigi bet kuriuo atveju ieškovo skola Bendrijai buvo tikra, likvidi ir jos terminas buvo suėjęs pasibaigus šiems terminams.

61 Dėl ieškovo skolinio reikalavimo Bendrijai reikia pastebėti, pirma, kad jį sudaro kompensacija, kurią Komisija turėjo sumokėti ieškovui pagal šio sprendimo 8 punkte minėtą tarpinį Sprendimą Eagle, kuriame Pirmosios instancijos teismas konstatavo, kad Bendrijos atsakomybės ieškovui atsiradimo sąlygos buvo įgyvendintos. Be to, reikia priminti, kad Pirmosios instancijos teismas, skelbdamas šį tarpinį sprendimą, negalėjo nustatyti ieškovui mokėtinos kompensacijos sumos ir kad procesas turėjo tęstis tam, kad būtų nustatyta tiksli suma. Galiausiai ši suma tapo žinoma tik 2007 m. liepos 12 d., t. y. šio sprendimo 12 punkte minėto Sprendimo Eagle ir kt. prieš Komisiją paskelbimo dieną. Darytina išvada, kad tik šią dieną Bendrijos skola ieškovui tapo likvidi.

62 Šiomis aplinkybėmis, nors tiesa, kad šio sprendimo rezoliucinėje dalyje nenurodyta šią dieną Bendrijos mokėtina galutinė suma, nes leista skaičiuoti palūkanas iki faktinio kompensacijos sumokėjimo, vis dėlto Bendrijos skola ieškovui tapo tikra, likvidi ir jos mokėjimo terminas suėjo 2007 m. liepos 12 dieną.

63 Todėl reikia atmesti ieškovo teiginį, kad jo skolinis reikalavimas Bendrijai buvo ankstesnis nei Bendrijos skolinis reikalavimas jam.

64 Antra, nors nėra aiškios nuostatos šiuo klausimu, reikia manyti, kad Finansiniame reglamente numatytas įskaitymas taikomas atgaline data, kaip tai nurodo ieškovas, todėl juo atitinkami priešpriešiniai reikalavimai panaikinami nuo tada, kai sąlygos įskaityti yra įgyvendintos.

65 Iš tikrųjų pagal Finansinio reglamento 73 straipsnyje ir Įgyvendinimo taisyklių 83 straipsnyje numatytą tvarką apskaitos pareigūnas atlieka įskaitymą prieš tai pranešęs apie tai skolininkui, kai šis neįvykdo įsipareigojimų geranoriškai.

66 Dėl priešpriešinių reikalavimų įskaitymo atgaline data, t. y. tą dieną, kai paaiškėja apskaitos pareigūno pareiga, pagal daugelio valstybių narių teisinėse sistemose pripažintą įskaitymo tvarką galima užkirsti kelią tam, kad skolininkas patirtų galimas neigiamas pasekmes, be kita ko, kiek tai susiję su palūkanomis, mokėtinomis nuo tada, kai įgyvendintos įskaitymo sąlygos, iki tada, kai priešpriešiniai reikalavimai faktiškai įskaitomi.

67 Nagrinėjamu atveju Komisija neįskaitė priešpriešinių reikalavimų 2007 m. liepos 12 d., kai buvo įgyvendintos Finansinio reglamento 73 straipsnyje nurodytos įskaitymo sąlygos, tačiau juos įskaitė 2007 m. lapkričio 8 d., t. y. prieš išsiųsdama 2007 m. lapkričio 9 d. laišką. Iš tiesų iš šio laiško priedo matyti, kad įskaitomos sumos apėmė ir po 2007 m. liepos 12 d. apskaičiuotas palūkanas.

68 Dėl šių priežasčių Komisija pažeidė Finansinio reglamento 73 straipsnį, kaip jis išaiškintas šio sprendimo 64 ir 65 punktuose. Todėl reikia iš dalies pritarti ketvirtajam pagrindui ir panaikinti ginčijamą sprendimą tiek, kiek jame į įskaitytas sumas įtraukos sumos, atitinkančios po 2007 m. liepos 12 d. apskaičiuotas palūkanas.

Dėl bylinėjimosi išlaidų

69 Pagal Procedūros reglamento 87 straipsnio 3 dalį, jeigu kiekvienos šalies dalis reikalavimų patenkinama, o dalis atmetama, Bendrasis Teismas gali paskirstyti išlaidas šalims arba nurodyti kiekvienai padengti savo išlaidas.

70 Kadangi ieškinys iš dalies patenkintas, teisingai įvertinus šios bylos aplinkybes reikia nuspręsti, kad kiekviena šalis padengia savo bylinėjimosi išlaidas.

Remdamasis šiais motyvais,

BENDRASIS TEISMAS (ketvirtoji kolegija)

nusprendžia:

1. Panaikinti 2007 m. lapkričio 16 d. Komisijos sprendimą tiek, kiek jame po 2007 m. liepos 12 d. susidariusios palūkanos įtraukiamos į įskaitant išskaičiuotas sumas.

2. Kiekviena šalis padengia savo bylinėjimosi išlaidas.

Pelikánová Jürimäe Van der Woude

Paskelbta 2011 m. lapkričio 8 d. viešame posėdyje Liuksemburge.

Parašai.