2011 m. gruodžio 2 d.New Yorker SHK Jeans GmbH & Co. KG (buvusi New Yorker SHK Jeans GmbH) pateiktas apeliacinis skundas dėl 2011 m. rugsėjo 29 d. Bendrojo Teismo (šeštoji kolegija) priimto sprendimo byloje T-415/09 New Yorker SHK Jeans GmbH & Co. KG (buvusi New Yorker SHK Jeans GmbH) prieš Vidaus rinkos derinimo tarnybą (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui), Vallis K. — Vallis A. & Co. O.E.

(Byla C-621/11 P)

(2012/C 25/82)

Proceso kalba: anglų

Šalys

Apeliantė: New Yorker SHK Jeans GmbH & Co. KG (buvusi New Yorker SHK Jeans GmbH), atstovaujama Rechtsanwälte V. Spitz, A. Gaul, T. Golda, S. Kirschstein-Freund,

Kitos proceso šalys: Vidaus rinkos derinimo tarnyba (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui), Vallis K. — Vallis A. & Co. O.E.

Apeliantės reikalavimai

Apeliantė Bendrojo Teismo prašo:

— panaikinti 2011 m. rugsėjo 29 d. Europos Sąjungos Bendrojo Teismo sprendimą byloje T-415/09 ir a) panaikinti 2009 m. liepos 30 d. Vidaus rinkos derinimo tarnybos (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui) pirmosios apeliacinės tarybos sprendimą tiek, kiek juo atmetama apeliacija ir patvirtinamas atsisakymas registruoti prekių ženklą 25 klasės prekėms; — jei šis reikalavimas nebūtų patenkintas: b) grąžinti bylą Bendrajam Teismui, kad šis priimtų galutinį sprendimą.

— priteisti iš Vidaus rinkos derinimo tarnybos (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui) bylinėjimosi išlaidas, patirtas pirmojoje ir apeliacinėje instancijose.

Apeliacinio skundo pagrindai ir pagrindiniai argumentai

— Tai, kad atsižvelgta į papildomus prekių ženklo naudojimo įrodymus, pateiktus pasibaigus VRDT nustatytam terminui tokiems įrodymams pateikti, pažeidžia Reglamento Nr. 207/2009 (1) 42 straipsnio 2 ir 3 dalis ir 76 straipsnio 2 dalį (anksčiau — Reglamento Nr. 90/94 43 straipsnio 2 ir 3 dalys ir 74 straipsnio 2 dalis) ir Reglamento Nr. 2868/95 22 taisyklės 2 dalį.

— Prekių ženklo, kuriuo grindžiamas protestas, naudojimo iš tikrųjų įrodymų pateikimui taikoma tik Reglamento Nr. 2868/95 22 taisyklės 2 dalis, kurios formuluotė nepalieka diskrecijos. Taigi, Reglamento Nr. 207/2009 76 straipsnio 2 dalis netaikoma. Jeigu prekių ženklo, kuriuo grindžiamas protestas, naudojimo iš tikrųjų įrodymas nepateikiamas per VRDT pagal Reglamento Nr. 2868/95 22 taisyklės 1 dalį nustatytą terminą, protestas turi būti atmestas.

— Vadinasi, tuo atveju, kai VRDT pasiūlo priešingai šaliai pateikti pastabas dėl pareiškėjo argumentų, susijusių su pateiktu naudojimo įrodymu, kaip numatyta Reglamento Nr. 207/2009 75 straipsnyje ir Reglamento Nr. 2868/95 20 taisyklės 4 dalyje, priešinga šalis gali pateikti pastabas. Tačiau negali būti atsižvelgta į naujai pateiktus naudojimo įrodymus, nes jie pateikti pasibaigus terminui. Atsižvelgdama į pavėluotai pateiktus įrodymus, VRDT pažeidė 42 straipsnio 2 ir 3 dalis ir Reglamento Nr. 2868/95 22 taisyklės 2 dalį.

— Vien tai, kad pareiškėjas pateikė pastabas, kuriose užginčijo per nustatytą terminą pateiktų įrodymų pakankamumą, nepateisina atsižvelgimo į papildomus naudojimo įrodymus.

— Net jei būtų nuspręsta, kad pateikiant papildomus naudojimo įrodymus pasibaigus pagal Reglamento Nr. 2868/95 22 taisyklės 2 dalį nustatytam terminui turi būti taikoma Reglamento Nr. 207/2009 76 straipsnio 2 dalis, nagrinėjamu atveju buvo pažeisti Reglamento Nr. 207/2009 42 straipsnio 2 ir 3 dalys ir 76 straipsnio 2 dalis ir Reglamento Nr. 2868/95 22 taisyklės 2 dalis.

— Vėliau pateikti įrodymai nebuvo papildomi įrodymai. Tam, kad įrodymai būtų laikomi papildomais, reikia, kad pirmą kartą pateikti įrodymai įrodytų, jog prekių ženklas, kuriuo grindžiamas protestas, naudotas iš tikrųjų, o vėliau pateikti įrodymai tik pagrįstų jau įrodytus faktus. Taigi, leisdamas takyti šią nuostatą per apeliacijos procedūrą, Bendrasis Teismas pažeidė Reglamento Nr. 207/2009 76 straipsnio 2 dalį.

— Buvo piktnaudžiauta Reglamento Nr. 207/2009 76 straipsnio 2 dalimi suteikta diskrecija. VRDT piktnaudžiavo jam suteikta diskrecija dėl to, kad paprasčiausiai atsižvelgė į tai, jog pateikti naujų naudojimo pavyzdžių buvo būtina priešingai šaliai. Klausimas, ar vienai proceso šaliai būtina pateikti papildomų įrodymų, nėra tas veiksnys, į kurį turi atsižvelgti priešinga šalis. Į šį klausimą savarankiškai turi atsakyti atitinkama šalis. Maža to, VRDT neatsižvelgė į kitas aplinkybes. Ji net neapsvarstė pirma pateiktos medžiagos vertingumo. Nuspręsdamas, jog nebuvo piktnaudžiauta diskrecija, Bendrasis Teismas pažeidė taikytiną teisę.

(1) 2009 m. vasario 26 d. Tarybos reglamentas (EB) Nr. 207/2009 dėl Bendrijos prekių ženklo (OL L 78, p. 1).