ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
42.

Komisija pažymi, kad, jeigu Reglamentas Nr. 883/2004 būtų taikytinas pagrindinės bylos ginčui, Belgijos valdžios institucijos nebūtų galėjusios remtis stažo vieneto taisykle prieš A. Wojciechowski, nes taip būtų pažeistas skirtingų draudimo laikotarpių sudėjimo principas, be to, tai neatitiktų šiame reglamente numatytų kumuliaciją draudžiančių normų esmės ( 29 ). Tačiau, Komisijos teigimu, tas pats sprendimas taikytinas dėl Belgijos Karalystei pagal ESS 4 straipsnio 3 dalį tenkančios lojalaus bendradarbiavimo pareigos. Šiuo atžvilgiu ji nurodo, pirma, kad stažo vieneto taisyklė gali sukliudyti vykdyti profesinę veiklą Sąjungos institucijoje, taigi ir atgrasyti nuo jos, jeigu, sutikdamas dirbti tokioje institucijoje, šis darbuotojas netektų apsaugos nuo Belgijos teisės aktuose numatytos kumuliaciją draudžiančios taisyklės, kuria nebūtų galima remtis prieš jį, jeigu jis būtų pasinaudojęs teise į laisvą judėjimą kitoje valstybėje narėje. Antra, ji pabrėžia, jog iš teismo praktikos matyti, kad kvalifikuotų darbuotojų įdarbinimo Sąjungos institucijose tikslas, kurio valstybės narės padeda siekti Sąjungai pagal lojalaus bendradarbiavimo principą, lemia pagrindinį principą, kuriuo paremta Teisingumo Teismo praktika, t. y. principą, pagal kurį valstybėje narėje dirbusio asmens teisės į socialinę apsaugą neturi pablogėti dėl to, kad šis darbuotojas dirbo Europos institucijose. Komisijos teigimu, skirtumai tarp pagrindinės bylos ir bylos, kurioje buvo priimtas Sprendimas My (C‑293/03, EU:C:2004:821), neleidžia pateikti kitokios išvados nei ta, kurią Teisingumo Teismas padarė tame sprendime. Be to, kadangi šioje byloje taikytas Karaliaus dekreto Nr. 50 10bis straipsnis, A. Wojciechowski mokėjo socialines įmokas į Belgijos pensijų sistemoje prarastus fondus.
14.

Kiek tai susiję su dalyvių patvirtinimo ir atsitiktinio paskirstymo procedūra (Nutarimo Nr. 18/2007 19–31 straipsniai), Nutarime Nr. 18/2007 numatyta, kad valdytojai privalo du kartus per mėnesį (kiekvieno mėnesio 1 ir 15 d.) pateikti Casa Națională de Pensii și Alte Drepturi de Asigurări Sociale (Nacionalinė pensijų ir kitų socialinio draudimo išmokų tarnyba, toliau – CNPAS) ataskaitą, kurioje būtų pateikiama informacija, susijusi su asmenimis, pasirašiusiais individualų dalyvavimo aktą likus dviem savaitėms iki šios ataskaitos parengimo. Jeigu teikiant ataskaitas du kartus per mėnesį paaiškėja, kad vieno ar kelių valdytojų pateiktose ataskaitose nurodytas asmuo yra pasirašęs kelis individualius dalyvavimo aktus, arba konstatuojama, kad jo dalyvavimas yra laikinai patvirtintas pagal ankstesnes ataskaitas, CNPAS įtraukia šį asmenį į elektroninį įstojusių į kelis fondus asmenų sąrašą (Nutarimo Nr. 18/2007 21 straipsnio 1 dalis). Tokiu atveju fondų valdytojai teisiškai privalėjo patikrinti individualaus dalyvavimo akto ir asmens tapatybės dokumento, kuriame yra asmens, pasirašiusio kelis individualius dalyvavimo aktus, parašas, kopijos tikrumą, ir, patvirtinę akto tikrumą, valdytojai gali kitoje du kartus per mėnesį teikiamoje ataskaitoje iš naujo perduoti CNPAS informaciją, susijusią su atitinkamo asmens dalyvavimu.
18.

Be to, iš ieškinio 150–157 punktų matyti, kad šiuo klausimu buvo diskutuojama iš esmės pirmojoje instancijoje, nors jis ir nebuvo aptariamas kaip „kognityvumo“ kriterijus. Taigi būtent ieškinio pirmojoje instancijoje 156 punkte ginčijamas sprendimas buvo aiškiai kritikuojamas dėl to, kad jame nebuvo taikomas 2002 m. Pranešimo dėl atleidimo nuo baudų ir jų sumažinimo 23 punktas. Be to, minėto ieškinio 157 punkte Repsol ir kt. tvirtino pateikusios informaciją, leidusią aiškinti Komisijos nurodytus dokumentus ir sužinoti apie 1998–2002 m. susiklosčiusias faktines aplinkybes.
54.

„Snoro“ ir IID nuomone, Investuotojų direktyvoje numatytas draudimas susijęs ne su finansinės priemonės rūšimi, o su jos saugotoju (finansiniu tarpininku) ir juo nedraudžiama emitento nemokumo rizika. Be to, tuo atveju, kai, kaip ir nagrinėjamoje byloje, investuotojo lėšos pervedamos emitentui kaip atlygis už įsigyjamas finansines priemones, investuotojo sumokėtos sumos negali būti laikomos pinigais, kurie bus investuoti ir kuriems taikoma Investuotojų direktyvos 2 straipsnio garantija. Nagrinėjamos bylos atveju pinigai buvo savanoriškai pervesti „Snorui“ pagal su Vitoldu Guliavičiumi ir Virgilijumi Vidučiu Nemaniūnu sudarytas sutartis, kuriose, be to, dar ir numatyta, kad bankui leidžiama naudoti savo klientų lėšas. Tokiomis aplinkybėmis tai, kad „Snoras“ kartu yra ir vertybinių popierių emitentas, ir tarpininkas, neturi reikšmės aiškinant Investuotojų direktyvą.
26.

Svarbu pabrėžti, kad Sprendime eDate Advertising ir kt. (EU:C:2011:685) nagrinėti tik asmens teisių pažeidimo atvejai. Taip yra dėl to, kad priešingu atveju būtų kilęs pavojus pažeisti Reglamento Nr. 44/2001 5 straipsnio 3 dalies tikslą. Viena vertus, nukentėjusiojo interesų centro kriterijumi akcentuojamas žiniasklaidos priemonės prieinamumas; daugeliu atvejų, taip pat ir aplinkybėmis, kurios skiriasi nuo Reglamento Nr. 44/2001 5 straipsnio 3 dalies konteksto, Teisingumo Teismas šį veiksnį atmetė arba apribojo ( 10 ). Dėl to, kad žiniasklaidos priemonė yra prieinama vietoje, kur yra nukentėjusiojo interesų centras, atsiranda galimybė kreiptis į šios valstybės teismus ir, be to, reikalauti juose atlyginti visą patirtą žalą, o tai leidžia smarkiai keisti pusiausvyrą, kurios siekiama pagal 5 straipsnio 3 dalyje nustatytą jurisdikciją. Kita vertus, taip pat reikia atsižvelgti į panašumą tarp nukentėjusiojo interesų centro kriterijaus ir forum actoris, nes daugeliu atvejų, nors ne visada ( 11 ), interesų centras sutampa su nukentėjusiojo, t. y. ieškovo byloje gyvenamąja vieta.
30.

Kitas esminis Direktyvos 85/374 13 straipsnio reglamentavimo elementas dėl konkrečios atsakomybės sistemos yra teiginys, kad sistema turi „egzistuoti pranešimo apie šią direktyvą metu“. Ši išlyga susijusi tik su šia konkrečia sistema, o ne su 13 straipsnyje taip pat nurodytomis sutartinės ar deliktinės atsakomybės sistemomis. Tai reiškia, kad teisės, atsirandančios iš sutartinės ar deliktinės atsakomybės sistemos, lieka nepaveiktos, nepaisant to, ar ši sistema buvo nustatyta iki pranešimo apie direktyvą, ar vėliau. Taip yra todėl, kad šios sistemos, grindžiamos kitokiu atsakomybės principu nei atsakomybė be kaltės, nepatenka į direktyvos reglamentavimo sritį, nes joje įtvirtinta atsakomybės be kaltės sistema ( 18 ). Teisės, suteikiamos pagal konkrečią atsakomybės sistemą, grindžiamą atsakomybės be kaltės sistema, panašiai kaip ir direktyvoje įtvirtinta sistema, išlieka nepaveiktos tik su sąlyga, kad ši sistema nustatyta anksčiau už direktyvą. Tokia išvada man atrodo akivaizdi (leidus nacionalinėje teisėje kartu egzistuoti kitai atsakomybės be kaltės sistemai, direktyvos nuostatos netektų prasmės).
15.

Grindeks ir kompetentingos nacionalinės valdžios institucijos mano, kad referencinio vaisto gamintojas neturi subjektinės teisės ginčyti ministerijos sprendimo, pagal kurį įregistruotas generinis vaistas. Be to, jų manymu, vaistas, kuriuo leista prekiauti pagal Direktyvos 2001/83 10a straipsnį, galėtų būti nurodytas kaip referencinis vaistas per leidimo prekiauti generiniu vaistu išdavimo procedūrą. Grindeks nurodo, kad, jeigu valstybei narei įstojus į Europos Sąjungą atnaujinami dokumentai, kurių reikia norint pateikti paraišką leisti prekiauti referenciniu vaistu, ir taip įvykdomi Direktyvoje 2001/83 numatyti leidimo išdavimo reikalavimai, toks vaistas gali būti laikomas referenciniu vaistu, kaip jis suprantamas pagal direktyvą. Grindeks taip pat pažymi, kad, priešingai nei nurodo Olainfarm, vaistui, kuriuo prekiauti jau išduotas leidimas, negali būti dar kartą išduotas toks leidimas ir suteikta papildoma apsauga. Be to, tokiam vaistui negali būti nustatytas papildomas apsaugos laikotarpis. Maža to, Grindeks mano, kad Direktyvos 2001/83 10 straipsnio 1 dalyje numatytas duomenų išimtinumo laikotarpis taikomas tik tikrai naujoms medžiagoms, kurios įregistruotos pirmą kartą. Todėl, kai buvo išduotas leidimas prekiauti generiniu vaistu, Grindeks nesuteiktas pranašumas, palyginti su Olainfarm. Iš esmės taip atsitiko todėl, kad su Olainfarm įregistruotais vaistais susijusių duomenų apsaugos laikotarpis jau buvo pasibaigęs.
43.

Ši abejonė iš esmės išsklaidyta per teismo posėdį. Kaip dabar suprantu, centrinė vyriausybė finansavimą vietos valdžiai iš esmės teikia per Gemeentefonds (toliau – savivaldybių fondas), iš kurio vietos valdžios institucijos turi teisę gauti lėšas savo išlaidoms padengti, laikydamosi apribojimų, nustatytų remiantis tam tikrais kriterijais, įskaitant jų dydį ir gyventojų skaičių. Iki 2002 m. pabaigos savivaldybės iš šio fondo gaudavo vienodo dydžio įnašus visoms išlaidoms padengti, atitinkamais atvejais įskaitant PVM. PVM kompensavimo fondas nuo savivaldybių fondo atskirtas 2003 m. (todėl dabar PVM vertinamas atskirai nuo išlaidų be PVM), siekiant užtikrinti, kad kompensacija galėtų būti mokama už visą ir tik už tokį PVM už prekes ir paslaugas, įsigytas valdžios institucijos veiklai, kuri visiškai neapmokestinama PVM. Kaip per teismo posėdį aiškiai nurodė Nyderlandų vyriausybė ir patvirtino Komisija, tokia sistema yra ne fiskalinė, o biudžetinė priemonė, kuria tiesiog siekiama užtikrinti tinkamą vietos valdžios išlaidų finansavimą ir panaikinti vidaus bei užsakomųjų paslaugų kainų iškraipymą.
34.

Norėčiau pridurti, kad Reglamento Nr. 715/2009 2 straipsnio 1 dalies 3 punkte „pajėgumai“ apibrėžti kaip „didžiausias srautas, išreikštas įprastais kubiniais metrais per laiko vienetą arba energijos vienetu per laiko vienetą, kuriuo tinklo naudotojas turi teisę naudotis pagal transportavimo sutarties nuostatas“. Be to, pagal 2 straipsnio 1 dalies 18 punktą „techniniai pajėgumai“ reiškia didžiausius nuolatinius pajėgumus, kuriuos perdavimo sistemos operatorius gali siūlyti tinklo naudotojams atsižvelgdamas į sistemos vientisumą ir perdavimo tinklo eksploatacijos reikalavimus. Nei kurioje nors iš šių nuostatų, nei daugelyje kitų Reglamento Nr. 715/2009 nuostatų, kuriose minimas žodis „pajėgumai“, nenurodyta, kad šis terminas apimtų ir virtualius srautus. Kaip paaiškinau šios nuomonės 1 punkte, tai reiškia, kad fiziškai dujos neteka.
72.

Galiausiai, nors galima toleruoti tam tikrą „netikslumą“ vartojant terminus, reiškiančius skirtingas kapitalo judėjimo kategorijas, kurioms taikomas SESV 63 straipsnis, nes to straipsnio taikymo sritis yra labai plati, to negalima pasakyti apie „tiesiogines investicijas“, išvardytas SESV 64 straipsnio 1 dalyje (buvusi EB 57 straipsnio 1 dalis), kuri, kaip nukrypti nuo Sąjungos teisėje numatyto laisvės režimo, kuris, be to, dar yra itin platus, leidžianti nuostata, turi būti aiškinama siaurai ( 32 ).
59.

Be to, kaip savo rašytinėse pastabose pažymėjo Komisija, mažiau palanki padėtis, kurioje dėl nagrinėjamų nacionalinės teisės aktų atsiduria B. Soukupová, akivaizdžiai prieštarauja vienodo požiūrio principui. Nei rašytinėse pastabose, nei per teismo posėdį nebuvo ginčijama, kad tiek pat vaikų kaip B. Soukupová turinčiam vyrui būtų buvusi skirta ankstyvo išėjimo į pensiją parama. To visiškai pakanka, kad būtų įrodytas nevienodas požiūris.
4.

Be to, atsižvelgiant į laiko momentą, kada Belgijoje nustatyta biodegalų kvota, kyla klausimų dėl direktyvų veikimo laiko atžvilgiu. Taip pat reikia išsiaiškinti, ar Belgija dėl ginčijamų Belgijos teisės nuostatų pakankamai konsultavosi su Komisija, kaip to reikalaujama pagal Direktyvą 98/34/EB ( 7 ).
15.

Antra, Komisija teigia, kad Prancūzijos Respublika pažeidė SESV 34 straipsnį, kai nustatė, kad kiekiai, viršijantys 2 kilogramus tabako arba 10 blokų cigarečių, automatiškai apmokestinami akcizu, nepaisant to, ar buvo įrodyta, kad jie skirti asmeniniam naudojimui. Grįsdama šį kaltinimą Komisija visų pirma pabrėžia, kad BMK 575 H straipsniu, kuriame numatytas tabako laikymas, nesvarbu, kur jis buvo nupirktas, tabako įsigijimas padaromas sunkesnis kitose valstybėse narėse ir taip varžomas laisvas prekių judėjimas. Kad tai įrodytų Komisija pabrėžia, kad patikrinimai, skirti užtikrinti šios nuostatos taikymą, vykdomi tik kai kertama siena. Be to, anot Komisijos, Prancūzijos valdžios institucijos niekada neslėpė, kad šios nuostatos buvo taikomos, kai tabako produktai įsigyjami ne Prancūzijos teritorijoje, bet kitose valstybėse narėse, siekiant nutraukti, kaip jos pačios nurodė, „mokesčių turizmą“.
16.

Perėmimo procedūra pradedama taikyti tuomet, kai priimančioji valstybė narė, remdamasi III skyriuje nurodytais kriterijais, nusprendžia, kad už prašymo nagrinėjimą atsako kita valstybė narė. 16 straipsnio 1 dalies a punkte numatyta, kad tokios valstybės narės privalo 17–19 straipsniuose nustatytomis sąlygomis perimti savo žinion prašytoją, prieglobsčio prašymą pateikusį kitoje valstybėje narėje. Valstybė narė, kuriai buvo pateiktas prašymas, gali per tris mėnesius nuo prašymo pateikimo dienos kreiptis į valstybę narę, kuri, jos manymu, yra atsakinga už tokio prašymo nagrinėjimą (toliau – prašomoji valstybė narė), kad ši perimtų prieglobsčio prašytoją savo žinion ( 10 ). Tuomet tokia valstybė narė turi per du mėnesius nuo prašymo gavimo dienos atlikti reikalingus patikrinimus ir pateikti sprendimą ( 11 ). Jeigu prašomoji valstybė narė sutinka, kad ji turėtų perimti prašytoją savo žinion, ta valstybė narė, kurioje yra pateiktas prašymas, turi pranešti prašytojui apie pareigą jį perduoti prašomajai valstybei narei, kuri bus atsakinga už prašymo nagrinėjimą. Tuomet prašytojas turi būti perduotas per šešis mėnesius nuo prašymo gavimo arba nuo sprendimo dėl skundo arba peržiūrėjimo priėmimo, jeigu sprendimo vykdymas buvo sustabdytas ( 12 ).
15.

Tarp šių pagrindų, be kita ko, yra vartotojų apsaugos tikslas, sukčiavimo bei piliečių skatinimo per daug išlaidauti lošiant prevencijos ir apskritai socialinės tvarkos sutrikdymo prevencijos tikslai ( 10 ). Be to, Teisingumo Teismas pripažino, kad lošimų ir lažybų, kurių perteklius turi žalingų socialinių pasekmių, srityje nacionalinės teisės normos, kuriomis siekiama išvengti paklausos stimuliavimo, priešingai, apribojant naudojimąsi žmonių aistra lošti, gali būti pateisinamos ( 11 ).
28.

Švedijos Karalystė tvirtina, kad finansų sektoriuje PVM mokėtojų grupavimo įvedimas yra ypač tinkamas, nes šiame sektoriuje veikla dažnai paskirstoma tarp įvairių juridinių asmenų. Tai nulėmė norminiai reikalavimai. Be to, finansų sektoriuje jaučiama didelė konkurencija su kitose valstybėse narėse įsisteigusiais ūkio subjektais, kurie gal pasinaudoti PVM mokėtojų grupavimo sistema, todėl Švedijos finansų paslaugas teikiantys ūkio subjektai patektų į nepalankią padėtį, jei to padaryti negalėtų.
97.

Atkreipiu dėmesį, kad LuFV ribojamos valstybės subsidijos iki nustatytos sumos per metus neatsižvelgiant į infliaciją, o infrastruktūros valdytojas taip įpareigojamas gerinti veiksmingumą, nes jam taikomi kokybės standartai, kurie gali išlikti tokie patys arba gali būti padidinti. Be to, kiekvienais metais valdytojas turi skirti minimalią sumą investicijoms į pakeitimus. Be to, valdytojas privalo naudoti nuosavus išteklius tinklo priežiūrai ir tai atlikti taip, kad tokia pati kokybė būtų užtikrinta patiriant mažesnes išlaidas.
11.

Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas, remdamasis Vokietijos teise, mano, kad nagrinėjamas sandoris yra Vokietijoje suteikta paslauga, už kurią reikia sumokėti PVM. Vis dėlto šiam teismui kilo abejonė dėl to, ar tokios nacionalinės teisės nuostatos atitinka Bendrijos tiesę, ir todėl Teisingumo Teismui jis pateikė tokius prejudicinius klausimus: „1. Ar <…> Šeštosios <…> direktyvos <…> 9 straipsnio 2 dalies e punkto penktą įtrauką ir 13 straipsnio B skirsnio a punktą bei d punkto 2 ir 3 papunkčius reikia aiškinti taip, kad gyvybės perdraudimo sutarties, kuria remdamasis sutarties gavėjas draudėjo sutikimu perima ligšiolinio draudiko vykdytą neapmokestinamą perdraudimo veiklą ir nuo šiol vietoj ligšiolinio draudiko teikia draudėjui neapmokestinamas perdraudimo paslaugas, perėmimas už gavėjo mokamą pirkimo kainą turi būti laikomas: a) draudimo arba banko sandoriu <…> Šeštosios <…> direktyvos <…> 9 straipsnio 2 dalies e punkto penktos įtraukos prasme; arba b) perdraudimo sandoriu <…> Šeštosios <…> direktyvos <…> 13 straipsnio B skirsnio a punkto prasme; arba c) sandoriu, kurį iš esmės sudaro neapmokestinamas įsipareigojimo perėmimas ir neapmokestinamas sandoris dėl reikalavimų <…> Šeštosios <…> direktyvos <…> 13 straipsnio B skirsnio d punkto 2 ir 3 papunkčių prasme? 2. Ar atsakymas į pirmąjį klausimą būtų kitoks, jei ne gavėjas, o ligšiolinis draudikas mokėtų atlygį už perėmimą? 3. Jei į pirmojo klausimo a, b ir c punktus būtų atsakyta neigiamai: ar <…> Šeštosios <…> direktyvos <…> 13 straipsnio B skirsnio c punktą reikėtų aiškinti taip, kad: — atlygintinas gyvybės perdraudimo sutarčių perėmimas yra prekių tiekimas ir — kad taikant <…> Šeštosios <…> direktyvos <…> 13 straipsnio B skirsnio c punktą neturi būti daromas skirtumas dėl to, ar nuo mokesčio atleistos veiklos vykdymo vieta yra tiekimo valstybėje narėje, ar kitoje valstybėje narėje?“
42.

Galima būtų atsižvelgti netgi į atliekų sudėtį, tačiau dėl to dar labiau padidėtų darbo apimtys, nes reikėtų naudoti specialius matavimo prietaisus arba vizualiai patikrinti atliekas. Be to, dėl išsamios komunalinių atliekų sudėties analizės būtų pažeista atliekų gamintojų teisė į privatų gyvenimą, nes remiantis atliekų pobūdžiu būtų galima daryti išvadas apie jų gyvenimo būdą.
538.

Be to, atrodo, kad Komisija, nustatydama pradinį baudos dydį, neteikė lemiamos reikšmės tikrojo pažeidimo poveikio rinkai kriterijui. Ji taip pat pagrindė savo vertinimą kitais veiksniais, t. y. konstatavo, kad pažeidimas laikytinas labai sunkiu dėl savo pobūdžio (ginčijamo sprendimo 506 ir 507 konstatuojamosios dalys), ir nurodė, kaip atitinkamos įmonės dėl savo ekonominio pajėgumo galėjo iškreipti konkurenciją (to paties sprendimo 515–519 konstatuojamosios dalys).
13.

Dėl 2002 m. Sprendimo 2 straipsnyje nurodytų sumų susigrąžinimo Teisingumo Teismas pirmiausia atmetė Graikijos Respublikos argumentą, kad šios sprendimo dalies negalima įvykdyti, nes nėra tikslios informacijos apie susigrąžintinas sumas. Šiuo atžvilgiu Teisingumo Teismas priminė, kad jokia Bendrijos teisės nuostata nereikalauja, kad Komisija, nurodydama grąžinti su bendrąja rinka nesuderinama paskelbtą pagalbą, nustatytų tikslią grąžintinos pagalbos sumą, nes „pakanka, kad Komisijos sprendime būtų pateikta informacija, leidžianti jo adresatui be pernelyg didelių sunkumų pačiam nustatyti šią sumą“ ( 12 ). Be to, Teisingumo Teismas pastebėjo, kad grąžintinos sumos „gali būti nustatytos pagal sprendimo 2 straipsnį ir motyvuojamosios dalies 206–208 punktus“ ( 13 ). Galiausiai Teisingumo Teismas pažymėjo, kad Graikijos valdžios institucijos „apsiribojo tam tikromis procedūrinėmis ir administracinėmis priemonėmis, skolų sureguliavimu iš dalies, taip pat kompensacinėmis operacijomis“. Vis dėlto šių iniciatyvų „buvo imtasi per vėlai, arba jos buvo iki galo neapgalvotos, arba neįpareigojančios ir jomis nebuvo pasiektas veiksmingas [OA] mokėtinų sumų susigrąžinimas, todėl jos negali būti laikomos įvykdančiomis valstybės narės įsipareigojimus valstybės pagalbos susigrąžinimo srityje“ ( 14 ).
17.

Direktyvos A dalies 4 straipsnyje numatyta bendra leidimų suteikimo procedūra, kurios turi laikytis visi pranešėjai. Be kita ko, šioje dalyje numatyta, kad: „1 <…> GMO gali būti apgalvotai išleisti į aplinką arba pateikti į rinką tik laikantis atitinkamai B arba C dalių nuostatų. <…> 2. Prieš pateikdami pagal B arba C dalį pranešimą, visi asmenys įvertina riziką aplinkai. Informacija, kurios gali prireikti aplinkai keliamai rizikai įvertinti, yra nustatyta III priede. <…> <…> 4. Valstybės narės paskiria kompetentingą instituciją ar institucijas, atsakingas už šios direktyvos reikalavimų vykdymą. Kompetentinga institucija išnagrinėja pagal B ir C dalis pateiktus pranešimus ir nustato, ar jie atitinka šios direktyvos reikalavimus ir ar tinkamai buvo atliktas šio straipsnio 2 dalyje numatytas įvertinimas. <…>“
2.

Kol bus priimtas sprendimas šioje apeliacinėje byloje, Tarnautojų teisme šiuo metu sustabdytos dar penkiasdešimt bylų dėl iš esmės to paties klausimo. Be to, jeigu bus priimtas sprendimas, kad ginčijamos nuostatos neturėjo būti taikomos atitinkamiems pareigūnams, Komisija įsipareigojo iš to išplaukiantį naują priskyrimą lygiams taikyti visiems pareigūnams, kurių situacija tokia pati kaip ir su tokiu sprendimu susijusių pareigūnų, įskaitant tuos, kurie neskundė savo priskyrimo atitinkamiems lygiams ( 3 ).
37.

Be to, sprendime Gillan Beach Teisingumo Teismas nusprendė, kad „aiškinant Bendrijos teisės nuostatą reikia atsižvelgti ne tik į jos formuluotę, bet ir į kontekstą bei teisės akto, kuriam ji priklauso, tikslus“ ( 12 ). Taigi, Teisingumo Teismo teigimu, reikia priminti, kad Šeštosios direktyvos 9 straipsnio 2 dalis yra kolizinė norma, nustatanti paslaugų apmokestinimo vietą ir todėl apibrėžianti valstybių narių kompetencijas. Pažymiu, kad iš to išplaukia, jog sąvoka „konsultavimo paslaugos“ yra Bendrijos teisės sąvoka, kuri turi būti aiškinama vienodai, siekiant išvengti dvigubo apmokestinimo ar neapmokestinimo ( 13 ).
62.

Be to, jis mano, jog „šalies“ metodas savaime prieštarauja vienodo požiūrio principui, nes baudžia visus sostinėje ir apskritai tose valstybės dalyse, kuriose pragyvenimo išlaidos yra didesnės nei tos valstybės vidurkis, gyvenančius pensininkus. Be to, „šalies“ metodas iš tikrųjų kliudo judėjimo ir apsigyvenimo Bendrijos teritorijoje laisvei.
30.

Tokiomis aplinkybėmis prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiam teismui tikslinga nurodyti, kad būtina nustatyti, ar Adidas prekių ženklui pagrindinėje byloje yra taikomas direktyvos 3 straipsnio 1 dalies b punktas, ar 3 straipsnio 1 dalies c punktas, nes c punkte įtvirtintas atsisakymo registruoti arba negaliojimo pagrindas, skirtingai nei b punkte įtvirtintas pagrindas, nėra priskiriamas prie prekių ženklų teisių apribojimų, nurodytų 6 straipsnio 1 dalyje. Iš to aišku, kad rezultatas skiriasi priklausomai nuo to, ar pačiam prekių ženklui trūksta skiriamųjų požymių (tokiu atveju būtų taikomas direktyvos 3 straipsnio 1 dalies b punktas), ar jį sudaro nuoroda, žyminti prekę (tokiu atveju būtų taikomas direktyvos 3 straipsnio 1 dalies c punktas). Tačiau tokį vertinimą dėl jo faktinio pobūdžio gali atlikti tik Hoge Raad arba, jeigu jis negali analizuoti faktinių aplinkybių nagrinėdamas kasacinį skundą, tas teismas, dėl kurio sprendimo pateiktas kasacinis skundas.
44.

Be to, teisę valdyti vaistines suteikus tik farmacininkams galima uždrausti farmacinių produktų gamintojams ar didmenininkams turėti vaistinių. Šios įmonės galėtų būti skatinamos pasirinktinai reklamuoti savo gaminamus ar platinamus vaistus, pažeidžiant tikruosius gydomuosius poreikius ir laisvą pacientų pasirinkimą. Be to, komercinė logika didelėje įmonėje yra nukreipta į platinimo ir saugojimo išlaidų sumažinimą ir, atsižvelgiant į tai, pardavimo vietų koncentraciją labiausiai apgyvendintose vietovėse. Be to, nesureguliuotas naujų vaistinių steigimas galėtų padidinti farmacines išlaidas.
31.

Be to, paminėtina, kaip Teisingumo Teismas jau turėjo progos pabrėžti, kad PTN ir KTĮS buvo patvirtintos Reglamentu Nr. 259/68 ir kad pagal EEB sutarties 189 straipsnio antrąją pastraipą (po pakeitimo – EB sutarties 189 straipsnio antroji pastraipa, tapusi EB 249 straipsnio antrąja pastraipa) šis reglamentas yra taikomas visuotinai; jis privalomas visas ir tiesiogiai taikomas visose valstybėse narėse ( 14 ). Teisingumo Teismo manymu, tai reiškia, kad PTN ir KTĮS, be poveikio Bendrijų institucijų vidaus sistemoje, taip pat įpareigoja valstybes nares visose srityse, kuriose jų pagalba yra būtina įgyvendinant šiuos aktus ( 15 ).