ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
20

Be to, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas pažymi, kad viename iš jame pareikštų ieškinių teigiama, jog nustatydama Sprendime 2011/278 santykinį taršos rodiklį išlydytam metalui Komisija neatsižvelgė į tikrąjį anglies kiekį išmetamosiose dujose ir neteisingai prilygino išmetamąsias dujas natūralioms dujoms. Šis prilyginimas neskatino taikyti tokių priemonių, kaip termofikacija arba veiksmingas energijos gaminimas iš išmetamųjų dujų. Be to, šis santykinis taršos rodiklis buvo nustatytas remiantis ne pramonės subjektų Komisijai pateiktais duomenimis, o klaidingai remiantis geriausių prieinamų gamybos būdų informaciniais dokumentais, kaip tai suprantama pagal 2010 m. lapkričio 24 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvą dėl pramoninių išmetamų teršalų (taršos integruotos prevencijos ir kontrolės) (OL L 334, 2010, p. 17).
16

Kiek tai susiję su esamo geležinkelio pagerinimo ir pritaikymo dalimi, 2006 m. liepos 4 d. poveikio aplinkai vertinimas pateiktas viešosioms konsultacijoms. Remiantis minėtu vertinimu, 2006 m. lapkričio 26 d. sprendimu patvirtintas pareiškimas dėl poveikio aplinkai. Su infrastruktūra susiję darbai prasidėjo 2007 m. gruodžio 4 d. ir buvo sustabdyti 2009 m. Pagal minėtą projektą numatyta kirsti gamtos teritoriją, kurią Ispanijos valdžios institucijos 2008 m. liepos 29 d. pripažino paukščiams skirta SAT. Ši teritorija buvo pripažinta SAT vėliau, nei išduotas nagrinėjamo projekto leidimas ir Ispanijos valdžios institucijos patvirtino pareiškimą dėl šio projekto poveikio aplinkai. Tačiau nagrinėjama teritorija dar nuo 1998 m. buvo įtraukta į Paukščių apsaugai svarbių arealų Europos bendrijoje inventorių (jos eilės numeris 238), t. y. į Inventory of Important Bird Areas in the European Community (toliau – IBA 98).
63

Šiuo aspektu skundžiamo sprendimo 62 punktas suformuluotas taip: „Apibendrinant reikia pažymėti, kad [apliantės], atrodo, neatsižvelgia į tai, kad jų argumentai dėl Degussa vaidmens kartelyje po to, kai visas SKW kapitalas buvo parduotas, taip pat jų prašymas neleisti apie šiuos argumentus sužinoti Degussa, reikalauja suderinti reikalavimus, kylančius iš [apeliančių] teisės į gynybą ir iš Degussa teisės į gynybą, taip pat palyginti atitinkamus šių įmonių interesus. [Skundžiamo sprendimo] 24–32 punktuose išdėstytos aplinkybės parodo, kad bylą nagrinėjantis pareigūnas tokį palyginimą atliko tik po to, kai buvo išklausyta [apeliančių] paaiškinimų dėl šių argumentų turinio ir tariamos jų svarbos jų gynybai. Be to, iš to, kas išdėstyta, matyti, kad bylą nagrinėjantis pareigūnas padarė teisingą išvadą, jog nebuvo pagrindo pirmenybės teikti [apeliančių] teisės į gynybą apsaugai ir taip sutikti su galimu analogiškos Degussa teisės pažeidimu. <...>“
56

Be to, kaip matyti iš nusistovėjusios Teisingumo Teismo praktikos, teisėtų lūkesčių apsaugos principo taikymo sritis negali būti taip išplėsta taip, kad iš esmės neleistų taikyti naujos normos būsimoms situacijos, susiklosčiusios galiojant ankstesnei normai, pasekmėms (žr., be kita ko, 2015 m. rugsėjo 3 d. Sprendimo A2A, C‑89/14, EU:C:2015:537, 38 punktą ir jame nurodytą teismo praktiką).
22

Kita vertus, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas konstatuoja, kad ErbStG 2 straipsnio 3 dalies antras sakinys įpareigoja apmokestinti visą turtą, iš to paties asmens įgytą per dešimt metų iki ir dešimt metų po nagrinėjamo turto įgijimo, apmokestinamas sumas sumuojant pagal ErbStG 14 straipsnį. Taigi ErbStG 2 straipsnio 1 dalies 1 punkte nurodytų apmokestinamųjų asmenų atveju neapmokestinamoji suma yra susijusi su visu to paties asmens per dešimt metų įgytu dovanojamu turtu, o šioje 2 straipsnio 3 dalyje nurodytų apmokestinamųjų asmenų atveju atsižvelgiama į 20 metų laikotarpį.
d)

„standartinis kiekis“ reiškia didžiausią tradicinio importuotojo per metus importuoto česnako kiekį 1998, 1999 ir 2000 kalendoriniais metais. Jei importuotojas bent dvejus iš šių trejų metų česnako neimportavo, standartinis kiekis yra didžiausias per metus importuoto česnako kiekis per tris importo laikotarpius, buvusius iki to laikotarpio, dėl kurio pateikta paraiška licencijai gauti;
37

Šiomis aplinkybėmis Tribunale amministrativo regionale per il Lazio (Lacijaus apygardos administracinis teismas) nusprendė sustabdyti bylos nagrinėjimą ir pateikti Teisingumo Teismui šiuos prejudicinius klausimus: „1. Ar Sprendimas 2013/448 <...> negalioja dėl to, kad, apskaičiuojant nemokamai suteiktinų apyvartinių taršos leidimų skaičių, neatsižvelgta į emisijos, susijusios su dujų atliekomis arba metalurgijos procesų dujomis, ir emisijos, susijusios su šiluma, pagaminta termofikacijos būdu, dalį, taip pažeidžiant SESV 290 straipsnį ir Direktyvos 2003/87 1, 4 ir 5 dalis, viršijant šios direktyvos suteiktus įgaliojimus ir prieštaraujant direktyvos tikslams (skatinti efektyvaus energijos vartojimo technologijas ir saugoti ekonominės plėtros ir užimtumo poreikius)? 2. Ar Sprendimas 2013/448 <...> negalioja atsižvelgiant į ESS 6 straipsnį dėl to, kad prieštarauja Žmogaus teisių ir pagrindinių laisvių apsaugos konvencijos[, pasirašytos 1950 m. lapkričio 4 d. Romoje,] (EŽTK) Pirmojo protokolo 1 straipsniui ir tos pačios konvencijos 17 straipsniui, nes nepagrįstai pažeidė bendrovių pareiškėjų teisėtus lūkesčius išlaikyti turtą, kurį sudaro preliminariai suteiktas ir pagal direktyvos nuostatas bendrovėms priklausantis apyvartinių taršos leidimų skaičius, o tai lėmė su minėtu turtu susijusios ekonominės naudos negavimą? 3. Ar Sprendimas 2013/448 tiek, kiek jame apibrėžtas pataisos koeficientas, negalioja dėl to, kad šiuo sprendimu pažeidžiama SESV 296 straipsnio 2 dalis ir chartijos 41 straipsnis, nes nėra tinkamai pagrįstas? 4. Ar Sprendimas 2013/448 tiek, kiek jame apibrėžtas pataisos koeficientas, negalioja dėl to, kad šiuo sprendimu pažeidžiama Direktyvos 2003/87 10a straipsnio 5 dalis ir ESS 5 straipsnio 4 dalyje nustatytas proporcingumo principas, be to, kad šis sprendimas yra ydingas dėl nepakankamai paaiškinto apskaičiavimo metodo ir vertinimo klaidos, nes, apskaičiuojant didžiausią nemokamai suteiktinų apyvartinių taršos leidimų skaičių (šis duomuo svarbus apibrėžiant pataisos koeficientą), neatsižvelgta į sąvokos „kurą deginantis įrenginys“ aiškinimo pakeitimų, priimtų laikotarpiu tarp pirmojo (2005–2007 m.) ir antrojo (2008–2012 m.) Direktyvos 2003/87 įgyvendinimo etapų, pasekmes? 5. Ar Sprendimas 2013/448 tiek, kiek jame apibrėžtas pataisos koeficientas, negalioja dėl to, kad juo pažeidžiama Direktyvos 2003/87 10a straipsnio 5 dalis ir Direktyvos 2003/87 9a straipsnio 2 dalis ir kad jame nepakankamai paaiškintas apskaičiavimo metodas ir vertinimo klaida, atsižvelgiant į tai, kad, apskaičiuojant didžiausią nemokamai suteiktinų leidimų skaičių (šis duomuo svarbus apibrėžiant pataisos koeficientą), remtasi valstybių narių pateiktais tarpusavyje nesuderintais nenuosekliais duomenimis, pagrįstais skirtingu Direktyvos 2003/87/EB 9a straipsnio 2 dalies aiškinimu? 6. Ar Sprendimas 2013/448 tiek, kiek jame apibrėžtas pataisos koeficientas, negalioja dėl to, kad juo pažeidžiamos Direktyvos 2003/87 10a straipsnio 1 dalyje ir 23 straipsnio 3 dalyje nustatytos procedūros taisyklės?“
17

Po to, kai A pareiškė ieškinį bendrovei SOVAG, bendrovė If tame pačiame pirmosios instancijos teisme irgi pareiškė ieškinį šiai bendrovei. Ji prašė pripažinti, kad A, be kitos žalos, patyrė sunkų galvos ir smegenų sužeidimą, dėl kurio visam laikui tapo nedarbingas. Be to, remdamasi Draudimo nuo nelaimingų atsitikimų įstatymo 61 straipsnio 2 dalimi, If prašė pripažinti, kad SOVAG privalo kompensuoti jai visas žalos atlyginimo išmokas ir su jomis susijusias palūkanas, kurias ji dėl nagrinėjamo įvykio išmokėjo ar dar išmokės A.
33

Be to, Monrealio konvencijos 22 straipsnio 1 dalies versijos anglų, ispanų ir rusų kalbomis skiriasi nuo jos versijos prancūzų kalba, nes šiose versijose nurodoma dėl vėlavimo atsiradusi žala (angl. k. damage caused by delay, isp. k. daño causado por retraso ir rus. k. вред, причиненный при перевозке лиц в результате задержки), nesusiaurinant jos tik iki keleivių patirtos žalos.
66

Be to, to paties reglamento 18 straipsnio 6 dalyje nustatyta, kad jeigu suinteresuotoji šalis vengia bendradarbiauti arba bendradarbiauja nepakankamai ir dėl to nuslepiama svarbi informacija, tyrimo išvados tai šaliai gali būti ne tokios palankios kaip tuo atveju, jeigu ji būtų tinkamai bendradarbiavusi (Sprendimo Simon, Evers & Co., C‑21/13, EU:C:2014:2154, 34 punktas).
37

Be to, nors sprendimas dėl prašymo priimti prejudicinį sprendimą atrodo esąs šiek tiek per glaustas ir su kai kuriomis dviprasmybėmis, kurių kyla, be kita ko, dėl to, kad prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas pateiktų klausimų prielaida lyg ir laiko sutuoktinių Lantos argumentus, vis dėlto Teisingumo Teismas turi informacijos apie faktines ir teisines aplinkybes, būtinas tam, kad naudingai atsakytų į šiuos klausimus.
24

Be to, kaip matyti iš nusistovėjusios Teisingumo Teismo praktikos dėl Briuselio konvencijos, taikytinos Reglamentui Nr. 44/2001, kadangi šio reglamento nuostatos įtvirtina šio reglamento bendrųjų jurisdikcijos taisyklių, ypač 2 straipsnio 1 punkto taisyklės, pagal kurią laikantis šio reglamento nuostatų asmenims, gyvenantiems valstybės narės teritorijoje, bylos keliamos šios valstybės narės teismuose, išimtį, šio reglamento 22 straipsnio 1 punkto nuostatos neturi būti aiškinamos plačiau, nei to reikalauja jomis siekiamas tikslas. Šios nuostatos atima iš šalių galimybę pasirinkti ginčo nagrinėjimo vietą, kurią kitu atveju jos galėtų pasirinkti, ir tam tikrais atvejais numato joms teismą, kuris nėra nė vienos iš šalių gyvenamosios vietos teismas (pagal analogiją žr. Sprendimo ČEZ, C‑343/04, EU:C:2006:330, 26 ir 27 punktus ir juose nurodytą teismo praktiką).
31

Iš nusistovėjusios Teisingumo Teismo praktikos matyti, kad toks vienos iš pagrindinių SESV garantuojamų laisvių apribojimas gali būti leidžiamas, tik jeigu juo siekiama teisėto, Sutartį atitinkančio tikslo ir jis pateisinamas privalomaisiais bendrojo intereso pagrindais. Be to, tokiu atveju reikia, kad tokios priemonės taikymas būtų tinkamas nagrinėjamam tikslui įgyvendinti ir neviršytų to, kas būtina jam pasiekti (žr., be kita ko, Nutarties Kovács, C‑5/13, EU:C:2013:705, 31 punktą ir jame nurodytą teismo praktiką).
4

Šios direktyvos 3 straipsnio „Darbo sutarties sąlygos“ 1 ir 8 dalyse nustatyta: „1. Valstybės narės užtikrina, kad, nepriklausomai nuo to, kokia teisė yra taikoma darbo santykiams, 1 straipsnio 1 dalyje paminėtos įmonės garantuoja į jų teritoriją komandiruotiems darbuotojams darbo sutarties sąlygas dėl toliau nurodytų dalykų, kuriuos toje valstybėje narėje, kurioje darbas yra atliekamas, reglamentuoja: — įstatymai ir kiti teisės aktai ir (arba) — kolektyvinės sutartys ar arbitražo sprendimai, kurie buvo paskelbti visuotinai taikytinais, kaip numatyta šio straipsnio 8 dalyje, jeigu jie yra susiję su priede išvardyta veikla: <…> c) dėl minimalių užmokesčio normų, įskaitant viršvalandžių apmokėjimo normas; šis punktas netaikomas papildomo pensinio draudimo sistemoms; <…> Šioje direktyvoje šio straipsnio 1 dalies c punkte paminėtų minimalių užmokesčio normų sąvoką apibrėžia valstybės narės, į kurios teritoriją darbuotojas yra komandiruojamas, nacionalinės teisės aktai ir (arba) praktika. <…> 8. „Kolektyvinės sutartys arba arbitražo sprendimai, kurie buvo paskelbti visuotinai taikytinais“ – tai kolektyvinės sutartys arba arbitražo sprendimai, kurių privalo laikytis visos tam tikros profesijos ar pramonės šakos įmonės konkrečioje geografinėje zonoje. <…>“
30

Pirmiausia dėl Pareigūnų tarnybos nuostatų 85a straipsnio nurodytina, kad, nors versijoje vokiečių kalba aiškiai daroma nuoroda į kaltės sąvoką, nes vartojama frazė „auf das Verschulden eines Dritten“, versijoje anglų kalba vartojama neutralesnė formuluotė „padaryta trečiųjų asmenų“ („caused by a third party“). Kitose kalbinėse versijose, pavyzdžiui, ispanų k. („imputable a un tercero“), italų k. („imputabile a un terzo“), nyderlandų k. („aan een derde is te wijten“), portugalų k. („imputável a um terceiro“), prancūzų k. („imputable à un tiers“), daroma nuoroda į priskyrimą trečiajam asmeniui, nekalbant apie jo kaltę.
10

Šio 22 straipsnio, kuris yra tos pačios direktyvos XIII antraštinėje dalyje „Apmokestinamoji vertė“, 1 dalies a punkto, 3 dalies b punkto, 4 dalies a punkto ir 5 dalies redakcijoje, kaip ji išdėstyta 28h straipsnyje, nustatyta: a) Kiekvienas apmokestinamasis asmuo turi deklaruoti, kada jo, kaip apmokestinamojo asmens, veikla prasideda, pasikeičia ar baigiasi. Valstybės narės, pagal savo nustatytas sąlygas, leidžia apmokestinamajam asmeniui pateikti tokias deklaracijas elektroninėmis priemonėmis bei gali reikalauti, kad būtų naudojamos elektroninės priemonės. <…> 3. <…> b) Nukrypstant nuo konkrečių priemonių, nustatytų šia direktyva, tik toliau išvardyti duomenys turi būti nurodyti PVM tikslais, išrašant sąskaitas faktūras pagal a punkto pirmą, antrą ir trečią pastraipas: — išrašymo data, — individualus vienos ar kelių serijų eilės numeris, identifikuojantis sąskaitą faktūrą, — PVM identifikavimo numeris, nurodytas 1 dalies c punkte, pagal kurį apmokestinamasis asmuo tiekia prekes ir teikia paslaugas, — kai klientas atsako už mokesčio sumokėjimą dėl tiekiamų prekių ir teikiamų paslaugų arba dėl prekių, kurios jam buvo tiekiamos kaip nurodyta 28c straipsnio A skirsnyje, 1 dalies c punkte nurodytas PVM identifikavimo numeris, pagal kurį jam buvo tiekiamos prekės ir teikiamos paslaugos, — apmokestinamojo asmens ir jo kliento vardas, pavardė ir adresas, — tiekiamų prekių kiekis ir rūšis arba teikiamų paslaugų apimtis ir pobūdis, — data, kada patiektos prekės arba suteiktos paslaugos arba data, kada atliktas apmokėjimas pagal sąskaitą, nurodytas a punkto antrojoje pastraipoje, jei tą datą galima nustatyti ir ji skiriasi nuo sąskaitos faktūros išrašymo datos, — apmokestinamoji vertė pagal kiekvieną tarifą ar atleidimas nuo mokesčio, kiekvieno vieneto kaina be mokesčio ir nuolaidos arba sumokėto mokesčio grąžinimas, jei jie neįskaičiuoti į vieneto kainą, — taikomas PVM tarifas, — mokėtina PVM suma, išskyrus atvejus, kai taikoma speciali procedūra, kuriai esant ši direktyva nereikalauja to nurodyti, <…> a) Kiekvienas apmokestinamasis asmuo turi pateikti mokesčio deklaraciją per tokį laikotarpį, kokį nustato kiekviena valstybė narė. Šis laikotarpis negali būti ilgesnis kaip du mėnesiai po kiekvieno mokestinio laikotarpio pabaigos. Valstybės narės gali nustatyti mėnesio, dviejų mėnesių ar ketvirčio mokestinį laikotarpį. Tačiau valstybės narės gali nustatyti ir kitokius laikotarpius su sąlyga, kad jie nebus ilgesni kaip vien[i] metai. Valstybės narės, pagal savo nustatytas sąlygas, leidžia apmokestinamajam asmeniui pateikti tokias deklaracijas elektroninėmis priemonėmis bei gali reikalauti, kad būtų naudojamos elektroninės priemonės. <…> 5. Pateikę deklaraciją visi apmokestinamieji asmenys turi sumokėti mokėtiną pridėtinės vertės mokestį. Tačiau valstybė narė gali nustatyti kitokią mokėjimo datą arba gali reikalauti tarpinio mokėjimo.“
69

Šiuo klausimu reikia pažymėti, kad prašymas pateikti patariamąją nuomonę susijęs su atitinkamomis vėliavos valstybės ir pakrantės valstybės pareigomis ir įsipareigojimais dėl NNN žvejybos, kuri kelia pavojų žuvų išteklių išsaugojimui ir valdymui. Kaip nurodyta šio sprendimo 10 ir 11 punktuose, NNN žvejyba patenka į visų JTJTK, kurios susitariančioji šalis Sąjunga yra, FAO priemonių laikymosi susitarimo, prie kurio Bendrija prisijungė Sprendimu 96/428, Jungtinių Tautų susitarimo dėl žuvų išteklių, kurį Bendrija ratifikavo Sprendimu 98/414, ir Sąjungos ir SŽK valstybių narių partnerystės susitarimų, kurie pagal SESV 216 straipsnio 2 dalį yra sudedamoji Sąjungos teisės dalis (šiuo klausimu žr. Sprendimo Air Transport Association of America ir kt., C‑366/10, EU:C:2011:864, 73 punktą ir jame nurodytą teismo praktiką), nuostatų taikymo sritį. Be to, ji išsamiai reglamentuota Sąjungos teisėje ir, beje, šis reglamentavimas, buvo sustiprintas 2008 m. siekiant atsižvelgti į tarptautinius Sąjungos įsipareigojimus, kaip nurodyta šio sprendimo 14–19 punktuose.
11

2013 m. lapkričio 27 d. Komisija priėmė Komunikatą Tarybai ir Europos Parlamentui „Pasitikėjimo ES ir JAV duomenų mainais atkūrimas“, [COM(2013) 846 final] (toliau – Komunikatas COM(2013) 846 final). Prie šio komunikato buvo pridėta tos pačios dienos ataskaita „ES ir JAV darbo grupės duomenų apsaugos klausimais ES pirmininkų išvados“ („Report on the Findings by the EU Co-chairs of the ad hoc EU-US Working Group on Data Protection“). Kaip matyti iš šios ataskaitos 1 punkto, ji buvo parengta bendradarbiaujant su Jungtinėmis Amerikos Valstijomis, kai paaiškėjo, kad šioje šalyje vykdomos kelios sekimo programos, apimančios didelės apimties asmens duomenų rinkimą ir tvarkymą. Šioje ataskaitoje, be kita ko, pateikta išsami Jungtinių Amerikos Valstijų teisės sistemos analizė, ypač kiek tai susiję su teisiniu pagrindu, kuriuo grindžiamas sekimo programų buvimas ir Jungtinių Amerikos Valstijų institucijų vykdomas asmens duomenų rinkimas ir tvarkymas.
53

Be to, kaip generalinis advokatas nurodė savo išvados 46 punkte, F. Spies von Büllesheim ir bendrovė Holterman Ferho Exploitatie laisva valia prisiėmė abipusius įsipareigojimus, t. y. F. Spies von Büllesheim įsipareigojo vadovauti bendrovei ir ją valdyti, o bendrovė įsipareigojo atlyginti už šį darbą; tai leistų manyti, kad jų santykiai yra sutartinio pobūdžio, todėl buvusiam bendrovės vadovui pareikštas bendrovės ieškinys dėl to, kad jis tariamai nesilaikė pareigos tinkamai atlikti jam pagal įmonių teisę tenkančių funkcijų, patenka į sąvoką „byla dėl sutarties“, kaip ji suprantama pagal Reglamento Nr. 44/2001 5 straipsnio 1 dalį.
107

Šioje byloje apeliantės tvirtina, jog Mory bendrovės yra konkrečiai susijusios su ginčijamu sprendimu, nes nepradėjusi formalios tyrimo procedūros Komisija iš šių bendrovių atėmė procesines teises, joms pripažintas SESV 108 straipsnio 2 dalyje, visų pirma siekiant teigti, kad ši institucija neturi kompetencijos priimti tą sprendimą. Be to, Mory bendrovės įrodė, kad yra suinteresuotumas pareikšti ieškinį. Jos taip pat dalyvavo per administracinę procedūrą, kuri buvo užbaigta priimant Sprendimą Sernam 3, ir ginčijamo sprendimo priėmimo išvakarėse teiravosi Komisijos dėl teisinio pagrindo, kuriuo ji ketino šiuo tikslu remtis. Be to, tik šios bendrovės pareiškė ieškinį Prancūzijos teismuose, kad Prancūzijos valdžios institucijos būtų įpareigotos susigrąžinti nagrinėjamą pagalbą iš jos gavėjų, ir jos, kaip ir Superga Invest, šiuose teismuose pareiškė ieškinį, kad būtų atlyginta dėl tokios pagalbos suteikimo patirta žala.
20

Dėl ALIC buvo atliktas mokestinis patikrinimas už 2011 m. rugpjūčio–spalio mėn. laikotarpį. Per šį patikrinimą mokesčių administratorius konstatavo, kad sąskaitos faktūros buvo išrašytos per sutartyse nurodytą terminą, tinkamai įtrauktos į paslaugų teikėjų ir ALIC apskaitą ir nurodytos PVM deklaracijose. Mokesčių administratorius taip pat pažymėjo, kad mokėjimai pagal paslaugų teikėjų išrašytas sąskaitas faktūras buvo atlikti per banką. Be to, buvo nustatyta, kad paslaugų teikėjų personalas buvo pakankamai kvalifikuotas teikti sutartas paslaugas.
2

Šis prašymas pateiktas nagrinėjant du ginčus, kilusius, pirma, tarp TOP Logistics BV (toliau – TOP Logistics) ir Van Caem International BV (toliau – Van Caem), vienos šalies, ir Bacardi & Company Ltd ir Bacardi International Ltd (toliau abi kartu – Bacardi), kitos šalies, ir, antra, tarp Bacardi, vienos šalies, ir TOP Logistics ir Van Caem, kitos šalies, dėl Bacardi produktų, kurie be pastarosios sutikimo buvo įvežti į Europos ekonominę erdvę (EEE) ir kuriems čia pritaikytas laikino akcizų mokėjimo atidėjimo režimas.
42

Be to, Direktyvos 2009/54 I priede nurodyta, kokios savybės svarbios identifikuojant natūralų mineralinį vandenį, t. y. konkrečiai mineralinių medžiagų, mikroelementų ar kitų sudedamųjų dalių kiekis, požiūriai ir kriterijai, pagal kuriuos šios savybės turi būti vertinamos; šie kriterijai išvardyti šio priedo II skirsnyje, iš kurio, be kita ko, matyti, kad atliekant geologinius ir hidrologinius patikrinimus, be kita ko, turi būti reikalaujama nurodyti tikslią kaptažo vietą ir hidrogeologinio sluoksnio stratografiją ir kad fizikiniai, cheminiai ir fizikiniai-cheminiai patikrinimai, kuriuos privaloma atlikti, turi, be kita ko, apimti grunto sluoksnio pobūdžio ir vandenyje esančių mineralinių medžiagų pobūdžio bei tipo santykio nustatymą. Be to, minėtame priede paaiškinta, kad „[n]atūralaus mineralinio vandens sudėtis, temperatūra ir kitos svarbiausios savybės išlieka [turi išlikti] pastovios neviršijant tam tikro natūralaus svyravimo ribų“.
35

Nepaisant to, kad pradinės redakcijos Reglamento Nr. 2670/81 2 straipsnio 2 dalies antros pastraipos formuluotė vokiečių k. gali būti daugiareikšmė, iš šios nuostatos teksto kitomis oficialiosiomis kalbomis, be kita ko, prancūzų, graikų, italų ir nyderlandų kalbomis, aiškiai matyti, kad Sąjungos teisės aktų leidėjas C cukraus pakeitimui eksporto tikslais nustatė sąlygą, kad pakaitinis cukrus būtų pagamintas kito tos pačios valstybės narės teritorijoje įsisteigusio gamintojo. Be to, ši sąlyga aiškiai išplaukia iš pagrindinės bylos aplinkybėms ratione temporis taikytinos šio reglamento redakcijos vokiečių k., visų pirma iš formuluotės „die von einem anderen auf dem Hoheitsgebiet desselben Mitgliedstaats ansässigen Hersteller erzeugt worden sind“.
11

Reglamento 11 straipsnis „Vaiko grąžinimas“ suformuluotas taip: „1. Tais atvejais, kai globos teises turintis asmuo, institucija ar kita organizacija prašo valstybės narės teismą priimti sprendimą remiantis [1980 m. Hagos konvencija] sugrąžinti neteisėtai išvežtą ar kitoje, nei jis nuolat gyveno valstybėje narėje, laikomą vaiką [sugrąžinti į kitą, nei jis nuolat gyveno iki pat neteisėto išvežimo ar negrąžinimo, valstybę narę neteisėtai išvežtą ar neteisėtai tokioje valstybėje laikomą vaiką], taikomos šio straipsnio 2–8 dalys. <…> 3. Teismas, kuriam pateikiamas pareiškimas dėl vaiko grąžinimo pagal šio straipsnio 1 dalį, skubiai išnagrinėja tą pareiškimą taikydamas skubiausias procedūras, kurias leidžia nacionalinė teisė. Nepažeisdamas pirmos pastraipos, teismas ne vėliau kaip per šešias savaites nuo pareiškimo pateikimo, išskyrus atvejus, kai išimtinės aplinkybės neleidžia to daryti, priima sprendimą. <…> 6. Jei teismas priėmė nutartį dėl vaiko negrąžinimo pagal [1980 m.] Hagos konvencijos 13 straipsnį, tas teismas turi [nedelsdamas] tiesiogiai arba per savo centrinę instituciją perduoti teismo įsakymo dėl negrąžinimo ir atitinkamų dokumentų, visų pirma teismo posėdžio protokolo, kopiją valstybės narės, kurioje tas vaikas iki neteisėto išvežimo ar negrąžinimo turėjo nuolatinę gyvenamąją vietą, jurisdikciją turinčiam teismui arba centrinei institucijai, kaip nustatyta pagal nacionalinę teisę. [Teismas turi gauti visus nurodytus dokumentus per mėnesį nuo sprendimo dėl vaiko negrąžinimo priėmimo dienos.] 7. Jei viena iš šalių į valstybės narės, kurioje vaikas iki neteisėto išvežimo ar negrąžinimo turėjo nuolatinę gyvenamąją vietą, teismus dar nesikreipė, šio straipsnio 6 dalyje minėtą informaciją gavęs teismas ar centrinė institucija turi pranešti šalims ir pakviesti jas pagal nacionalinę teisę per tris mėnesius nuo pranešimo teikti teismui teikimus, kad teismas galėtų apsvarstyti vaiko globos klausimą. Nepažeisdamas šiame reglamente pateikiamų jurisdikcijos taisyklių, teismas užbaigia bylą, jei per tą laikotarpį negauna jokių teikimų. 8. Nepaisant sprendimo dėl negrąžinimo pagal 1980 m. Hagos konvencijos 13 straipsnį, bet kuris vėlesnis vaiką grąžinti reikalaujantis sprendimas, kurį priėmė pagal šį reglamentą jurisdikciją turintis teismas, siekiant užtikrinti vaiko grąžinimą yra vykdomas pagal III skyriaus 4 skirsnį.“