ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
23

Tokiomis aplinkybėmis Krajský súd v Prešove (Prešovo apygardos teismas) nutarė sustabdyti bylos nagrinėjimą ir pateikti Teisingumo Teismui šį prejudicinį klausimą: „Ar Pamatinio sprendimo 2008/909 <…> 7 straipsnio 3 dalis ir 9 straipsnio 1 dalies d punktas turi būti aiškinami taip, kad dvigubo baudžiamumo sąlyga laikytina tenkinama tik tada, kai sprendime, kurį prašoma pripažinti, nurodyta veika, atsižvelgiant į konkretų jos vertinimą (in concreto), yra nusikalstama ir pagal vykdančiosios valstybės teisę (nepaisant nusikalstamos veikos sudėties arba to, kaip ji kvalifikuojama), ar tam, kad būtų tenkinama ši sąlyga, pakanka, kad veika apskritai (in abstracto) būtų nusikalstama ir pagal vykdančiosios valstybės teisę?“
2

Šis prašymas pateiktas nagrinėjant Loterie Nationale – Nationale Loterij NV van publiek recht (toliau – Loterie Nationale) ir Paul Adriaensen, Werner De Kesel, The Right Frequency VZW ginčą dėl kolektyvinio dalyvavimo viešuose žaidimuose Belgijoje sistemos, kuri vadinama „Lucky 4 All“ (toliau – Lucky 4 All sistema), organizavimo ir reklamavimo.
50

Šioje byloje reikia priminti, kad 2014 m. vasario 13 d. nutarimas visų pirma susijęs su techniniais standartais, eksploatavimo tvarka (be kita ko, su stroboskopiniais šešėliais), avarijų ir gaisro prevencija (be kita ko, vėjo jėgainės sustabdymo atveju), garso lygio standartais, vėjo jėgainių remontu ir finansinių garantijų suteikimu. Šie standartai yra pakankamai svarbūs ir pakankamai plačios apimties, kad būtų galima nustatyti atitinkamam sektoriui taikomas sąlygas, o priimant sprendimus, be kita ko, susijusius su aplinka, kurie galimi pagal šiuos standartus, turi būti nustatomos sąlygos, kurių laikantis gali būti leista ateityje vystyti konkrečius vėjo jėgainių parko įrengimo ir eksploatavimo projektus.
11

To peri diasosis me idia mesa tis Trapezas Kyprou Dimosias Etaireias Ltd Diatagma tou 2013, Kanonistiki Dioikitiki Praxi No. 103 (2013 m. Dekretas dėl gelbėjimo privačiomis Trapeza Kyprou Dimosia Etaireia Ltd lėšomis, Reguliavimo administracinis aktas, Nr. 103, EE, III(I) priedas, Nr. 4645, 2013 3 29, p. 769, toliau – Dekretas Nr. 103) numatyta rekapitalizuoti Trapeza Kyprou Dimosia Etaireia Ltd (toliau – Bank of Cyprus), be kita ko, negarantuojamų indėlių turėtojų, jo akcininkų ir obligacijų turėtojų sąskaita, kad jis galėtų toliau teikti bankininkystės paslaugas. Taigi negarantuojami indėliai buvo konvertuoti į Bank of Cyprus akcijas (37,5 % kiekvieno negarantuojamo indėlio), vertybinius popierius, kuriuos Bank of Cyprus galėjo konvertuoti į akcijas arba į indėlius (22,5 % kiekvieno negarantuojamo indėlio), ir vertybinius popierius, kuriuos KCB galėjo konvertuoti į indėlius (40 % kiekvieno negarantuojamo indėlio). Šis dekretas, remiantis jo 10 punktu, įsigaliojo 2013 m. kovo 29 d. 6 val.
39

Šios išvados negali paneigti Komisijos internetinėje svetainėje paskelbtame dokumente „Guidance Document no 7 on the harmonized free allocation methodology for the EU-ETS post 2012 New Entrants and Closures“ pateikti paaiškinimai. Iš tikrųjų šiame dokumente aiškiai nurodyta, kad jis nėra teisiškai privalomas ir neatspindi oficialios Komisijos pozicijos.
37

Be to, sąlyga, jog atsižvelgiant į pirkėjo ar gavėjo naudojimąsi atitinkamomis prekėmis ar paslaugomis nustatoma tiekėjo teisė į atskaitą, reikštų, kad apmokestinamojo asmens teisė į atskaitą priklauso nuo tolesnių pirkėjo ar gavėjo, kuris visuomet turi teisę per trumpą ar ilgą laikotarpį pakeisti turto naudojimą, veiksmų.
4

KN pirmos dalies „Preliminariosios nuostatos“ I skyriaus „Bendrosios taisyklės“ A poskyryje „Bendrosios Kombinuotosios nomenklatūros aiškinimo taisyklės“, be kita ko, nustatyta: „Klasifikuojant prekes pagal (KN), turi būti vadovaujamasi šiais principais: 1. Skyrių, skirsnių ir poskirsnių pavadinimai pateikiami tik nurodymui palengvinti; juridiniais tikslais prekių klasifikavimas turi būti nustatomas pagal pozicijų pavadinimus bei skyrių ir skirsnių pastabas ir, jeigu šiuose pozicijų pavadinimuose ir pastabose nenurodyta kitaip, vadovaujantis toliau išdėstytomis nuostatomis: 2. <…> b) Bet kuri pozicijos pavadinime esanti nuoroda į kokią nors medžiagą turi būti taip pat laikoma nuoroda į [šią gryną medžiagą arba] šios medžiagos mišinius ir kombinacijas (derinius) su kitomis medžiagomis. Bet kuri nuoroda į prekes iš tam tikros medžiagos turi būti taip pat laikoma nuoroda į tokias prekes, visiškai ar iš dalies pagamintas iš šios medžiagos. Prekės, sudarytos iš daugiau kaip vienos medžiagos, turi būti klasifikuojamos vadovaujantis 3 taisyklės nuostatomis. 3. Jeigu pritaikius 2 taisyklės b punktą arba dėl kokių nors kitų priežasčių prekę galima prima facie klasifikuoti dviejose arba daugiau pozicijų, ji turi būti klasifikuojama taip: <…> b) mišiniai, kombinuotos prekės, sudarytos iš įvairių medžiagų arba surinktos iš įvairių dalių, taip pat prekės, supakuotos į mažmeninei prekybai skirtus rinkinius, kurios negali būti klasifikuojamos taikant 3 taisyklės a punktą, turi būti klasifikuojamos taip, tarsi jos būtų sudarytos tik iš medžiagų arba sudėtinių dalių, kurios nulemia esminius prekių požymius, jeigu tokį kriterijų galima taikyti; c) prekės, kurios negali būti klasifikuojamos taikant 3 taisyklės a arba b punktus, turi būti klasifikuojamos pozicijoje, kuri lygiaverčių pozicijų numeracijos požiūriu yra paskutinė. <…> 6. Juridiniais tikslais klasifikuojant prekes bet kurios pozicijos subpozicijose vadovaujamasi subpozicijų pavadinimais ir visomis taikytinomis subpozicijų pastabomis, taip pat mutatis mutandis pirmiau išdėstytomis taisyklėmis, laikantis nuostatos, kad gali būti sugretinamos tik to paties lygio subpozicijos. Taikant šią taisyklę taip pat reikia remtis atitinkamo skyriaus ar skirsnio pastabomis, jeigu pagal kontekstą nereikalaujama kitaip.“
3

Reglamento Nr. 40/94 8 straipsnyje „Santykiniai atsisakymo registruoti prekių ženklą pagrindai“ nurodyta: „1. Ankstesnio prekių ženklo savininkui užprotestavus, prekių ženklas, kurį įregistruoti buvo paduota paraiška, neregistruojamas: <...> b) jeigu dėl savo panašumo į ankstesnį prekių ženklą ar tapatumo jam arba dėl prekių ar paslaugų, kurioms prekių ženklai yra skirti, panašumo ar tapatumo yra galimybė suklaidinti visuomenę toje teritorijoje, kurioje ankstesnis prekių ženklas yra apsaugotas; suklaidinimo galimybė apima ir galimybę sieti su ankstesniu prekių ženklu. <...> 5. Be to, ankstesnio prekių ženklo savininkui (šio straipsnio 2 dalies prasme) užprotestavus, pareikštas registruoti prekių ženklas neregistruojamas, jeigu jis yra tapatus ankstesniam prekių ženklui arba panašus į jį, ir turi būti registruojamas prekėms arba paslaugoms, kurios nėra panašios į tas, kurioms yra įregistruotas ankstesnis prekių ženklas, jeigu, kalbant apie ankstesnį Bendrijos prekių ženklą, pareikštas registruoti prekių ženklas turi gerą vardą Bendrijoje arba, kalbant apie ankstesnį nacionalinį prekių ženklą, pareikštas registruoti prekių ženklas turi gerą vardą toje valstybėje narėje ir jeigu dėl prekių ženklo vartojimo be rimtos priežasties gali atsirasti galimybė nesąžiningai įgyti pranašumą arba pakenkti ankstesnio prekių ženklo išskirtinumui ar jo geram vardui.“
Byla C‑598/15

Banco Santander SA

prieš

Cristobalina Sánchez López

(Juzgado de Primera Instancia de Jerez de la Frontera prašymas priimti prejudicinį sprendimą)

„Prašymas priimti prejudicinį sprendimą – Direktyva 93/13/EEB – Su vartotojais sudarytos sutartys – Nesąžiningos sąlygos – Nacionalinio teismo galios – Vartotojams suteiktos apsaugos veiksmingumas – Hipoteka užtikrinta paskolos sutartis – Neteisminė išieškojimo iš hipoteka įkeisto turto procedūra – Žodinė turto įgijėjo daiktinių teisių pripažinimo procedūra“

Santrauka – 2017 m. gruodžio 7 d. Teisingumo Teismo (penktoji kolegija) sprendimas

Vartotojų apsauga – Nesąžiningos sąlygos sutartyse su vartotojais – Direktyva 93/13 – Taikymo sritis – Neteisminė išieškojimo iš hipoteka įkeisto turto procedūra, kai vartotojo nekilnojamasis turtas perduodamas kreditoriui, šiam vartotojui to neginčijus – Su kreditoriaus ir vartotojo santykiais nesusijusi procedūra – Netaikymas

(Tarybos direktyvos 93/13 6 straipsnio 1 dalis ir 7 straipsnio 1 dalis)

1993 m. balandžio 5 d. Tarybos direktyvos 93/13/EEB dėl nesąžiningų sąlygų sutartyse su vartotojais 6 straipsnio 1 dalis ir 7 straipsnio 1 dalis netaikytinos tokiai procedūrai, kaip nagrinėjama pagrindinėje byloje, kurią pradėjo nekilnojamojo turto įgijėjas įvykus išieškojimui iš hipoteka įkeisto turto, dėl kurio vartotojas sutiko kreditoriaus (pardavėjo ar tiekėjo) naudai, ir kurios tikslas apsaugoti šio įgijėjo teisėtai įgytas daiktines teises, nes, pirma, ši procedūra nesusijusi su kreditorių (pardavėją ar tiekėją) ir vartotoją siejančiais teisiniais santykiais ir, antra, išieškojimas iš hipoteka įkeisto turto buvo įvykdytas, nekilnojamasis turtas parduotas ir su tuo susijusios daiktinės teisės perleistos vartotojui nepasinaudojus tokiomis aplinkybėmis jam numatytomis teisių gynimo priemonėmis.

Bet kuriuo atveju, pirma, nors Direktyva 93/13 siekiama užtikrinti ja vartotojams suteikiamą apsaugą, įpareigojant nacionalinį teismą ex officio išnagrinėti, ar į šios direktyvos taikymo sritį patenkančios sutarties sąlyga nėra nesąžininga, reikia pažymėti, kad minėtos direktyvos nuostatomis negalima veiksmingai remtis tuo atveju, kai nėra nieko, kas rodytų, kad hipoteka užtikrintos paskolos sutarties, kuri buvo neteisminės išieškojimo procedūros dalykas, sąlyga gali būti nesąžininga. Antra, kaip pabrėžė generalinis advokatas savo išvados 70 punkte, matyti, kad vykdant neteisminę turto perleidimo procedūrą C. Sánchez López turėjo galimybę jai prieštarauti arba paprašyti ją sustabdyti remdamasi tuo, kad hipoteka užtikrintos paskolos sutartyje yra nesąžininga sąlyga, ir reikalauti, kad būtų priimtos laikinosios priemonės siekiant sustabdyti nekilnojamojo turto, kurio savininkė ji buvo, pardavimą (tai turi patikrinti prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas). Būtent vykstant išieškojimo iš hipoteka įkeisto turto procedūrai teismas prireikus galėjo ex officio išnagrinėti, ar hipoteka užtikrintos paskolos sutartyje esančios sąlygos nėra nesąžiningos.

(žr. 48–50 punktus ir rezoliucinę dalį)
Reglamento Nr. 1346/2000 dėl bankroto bylų 5 straipsnis turi būti aiškinamas taip, kad daiktinė teisė pagal šį straipsnį yra užtikrinimo priemonė, kuri nustatyta pagal tokią nacionalinės teisės nuostatą, pagal kurią žemės mokesčių skolininko žemės sklypo atžvilgiu yra nustatyta prievolė mokėti valstybinius žemės mokesčius ir dėl to šio žemės sklypo savininkas turi sutikti su mokestiniame reikalavime nurodytu priverstiniu išieškojimu iš šio žemės sklypo.

Šiuo požiūriu nors Reglamento Nr. 1346/2000 5 straipsnio 2 ir 3 dalyse nėra apibrėžta daiktinės teisės sąvoka, vis dėlto, pasitelkiant įvairius teisių, laikomų reglamente daiktinėmis teisėmis, pavyzdžius, patikslinama pagal šią nuostatą suteikiamos nemokaus skolininko kreditorių privilegijų, garantijų ar kitų teisių, kurios numatytos pagal valstybių narių nacionalinę teisę, apsaugos apimtis, taigi ir jos ribos. Teisė atitinka šiuos Reglamento Nr. 1346/2000 5 straipsnio 2 dalyje išvardytus kriterijus, tam, kad nebūtų prarastas minėto reglamento 5 straipsnio taikymo srities apribojimo daiktinėms teisėms veiksmingumas, nes, pirma, ji tiesiogiai ir nedelsiant apsunkina apmokestinamąjį nekilnojamąjį turtą ir, antra, nekilnojamojo turto savininkas turi sutikti su priverstiniu išieškojimu iš to turto. Be to, per nemokumo bylą mokesčių institucija, remdamasi nekilnojamojo turto mokesčiu, įgyja teisę tapti privilegijuotu kreditoriumi.

Be to, nei Reglamento Nr. 1346/2000 nuostatų tekstas, nei šiomis nuostatomis siekiami tikslai neleidžia šio reglamento 5 straipsnio aiškinti kaip neapimančio daiktinių teisių, kurios suteiktos ne pagal komercinį sandorį.

Bet kuriuo atveju toks Reglamento Nr. 1346/2000 5 straipsnio aiškinimas, pagal kurį numatyta išimtis apima tik daiktines teises, suteiktas pagal komercinius ar kredito sandorius, reikštų nevienodą požiūrį į daiktinių teisių, suteiktų pagal kitokius nei komercinius sandorius, turėtojus.

(žr. 21, 23, 26, 30, 32 punktus ir rezoliucinę dalį)
Direktyvos 2002/21 dėl elektroninių ryšių tinklų ir paslaugų bendrosios reguliavimo sistemos (Pagrindų direktyva), iš dalies pakeistos Direktyva 2009/140, 3 straipsnis ir Direktyvos 2002/20 dėl elektroninių ryšių tinklų ir paslaugų leidimo (Leidimų direktyva) 12 straipsnis turi būti aiškinami taip, kad pagal juos nedraudžiama nacionalinės teisės norma, pagal kurią nacionalinei reguliavimo institucijai, kaip ji suprantama pagal Direktyvą 2002/21, taikomos nacionalinės teisės nuostatos viešųjų finansų srityje, visų pirma nuostatos, susijusios su viešojo administravimo institucijų išlaidų ribojimu ir racionalizavimu.

Pagal Direktyvos 2002/21 3 straipsnio 3a dalies pirmos pastraipos antrą sakinį nacionalinėms reguliavimo institucijoms, atsakingoms už ex ante rinkos reguliavimą arba ginčų tarp įmonių sprendimą, pagrįstai gali būti taikomos tam tikros nacionalinio parlamento vykdomos biudžeto kontrolės, kuri apima viešųjų išlaidų mažinimo priemonių taikymą ex ante, taisyklės. Todėl tokios mažinimo priemonės gali būti laikomos pažeidžiančiomis nacionalinių reguliavimo institucijų nepriklausomumą ir nešališkumą, garantuojamus pagal Direktyvą 2002/21, ir dėl to nesuderinamomis su šios direktyvos 3 straipsniu, tik jeigu galima konstatuoti, kad jos gali sudaryti kliūčių atitinkamoms nacionalinėms reguliavimo institucijoms patenkinamai vykdyti minėtoje direktyvoje ir specialiosiose direktyvose joms paskirtas funkcijas, arba jeigu jos pažeistų Direktyvoje 2002/21 valstybėms narėms nustatytus reikalavimus užtikrinti, kad nacionalinės reguliavimo institucijos būtų tiek nepriklausomos ir nešališkos, kiek reikalaujama pagal šią direktyvą. Atsižvelgiant į iš esmės skirtingas funkcijas, nacionalinė reguliavimo institucija negali pagrįstai teigti, kad Direktyvoje 2002/21 valstybėms narėms nurodoma garantuoti minėtoms institucijoms tokį patį nepriklausomumą, koks Sąjungos teisėje numatytas centriniams bankams.

(žr. 37–39, 43, 48 punktus ir rezoliucinę dalį)
Reglamento Nr. 2658/87 dėl tarifų ir statistinės nomenklatūros bei dėl Bendrojo muitų tarifo, iš dalies pakeisto Reglamentu Nr. 1214/2007, I priede esanti Kombinuotoji nomenklatūra aiškintina taip, kad tokia prekė, kaip vaizdo multiplekseris, priskirtina prie Kombinuotosios nomenklatūros 8521 pozicijos su sąlyga, kad nacionalinis teismas įvertins visas jam žinomas faktines aplinkybes.

Iš paties Kombinuotosios nomenklatūros 8517, 8521, 8531 ir 8543 pozicijų teksto ir su jomis susijusių paaiškinimų matyti, kad atitinkamos prekės funkcija yra lemiama sprendžiant šios prekės priskyrimo prie vienos iš šių pozicijų klausimą.

Be to, Kombinuotosios nomenklatūros XVI skyriaus, kuriame yra šios nomenklatūros 8517, 8521 ir 8531 pozicijos, 3 pastaboje numatyta, kad „mašinos, skirtos atlikti dvi arba daugiau viena kitą papildančių arba alternatyvių funkcijų, turi būti klasifikuojamos taip, lyg jos būtų sudarytos tik iš sudedamosios dalies, atliekančios pagrindinę funkciją, arba būtų tik šią funkciją atliekanti mašina“.

Pagrindinė vaizdo multiplekserio funkcija, atsižvelgiant į jo požymius ir objektyvias savybes, taip pat į jo paskirtį, yra vaizdo ir garso įrašymas ir atkūrimas apsaugos ir stebėjimo sistemose. Kitos vaizdo multiplekserio užtikrinamos funkcijos, būtent aliarmo ir tinklo funkcijos, yra tik papildomos, skirtos sistemos, į kurią vaizdo multiplekseris yra integruotas, funkcionavimui pagerinti.

Galiausiai vaizdo multiplekseris negali būti laikomas „mašinos dalimi“, kaip ji suprantama pagal Kombinuotosios nomenklatūros XVI skyriaus 2 pastabą.

Kad prekė galėtų būti kvalifikuojama kaip „dalis“, nepakanka įrodyti, jog be šios prekės mašina negali tenkinti tų poreikių, kuriems ji skirta. Reikia dar įrodyti, kad mechaninis ir elektrinis nagrinėjamos mašinos veikimas priklauso nuo šios prekės.

Net jeigu vaizdo multiplekseris yra uždaros vaizdo stebėjimo sistemos elementas, šioje sistemoje naudojami detektoriai savo funkciją gali atlikti ir nesant vaizdo multiplekserio. Be to, mechaninis ir elektrinis šių detektorių veikimas nepriklauso nuo to, ar jis yra.

(žr. 47, 53, 55, 56, 62–65, 72 punktus ir rezoliucinę dalį)
92

Dėl klausimo, ar skundžiamo sprendimo 622 punkte Bendrasis Teismas teisingai nusprendė, kad per administracinę procedūrą pateikus Intel nekonfidencialią vidaus rašto, kurį Komisija parengė dėl savo susitikimo su D1, versiją buvo ištaisyta spraga, susijusi su tuo, kad nebuvo užfiksuota per tą susitikimą atlikta apklausa, reikia pažymėti, kad nors iš tikrųjų, kaip Bendrasis Teismas nurodė skundžiamo sprendimo 635 ir 636 punktuose, šiame vidaus rašte pateikta per ginčijamą apklausą aptartų temų santrauka, jame vis dėlto nėra jokių duomenų apie per šį susitikimą vykusių pokalbių turinį, visų pirma apie per šią apklausą D1 pateiktą informaciją rašte nurodytais klausimais. Esant tokioms aplinkybėms, Bendrasis Teismas neteisingai nusprendė, kad minėto vidaus rašto išsiuntimas Intel per administracinę procedūrą ištaisė ankstesnę procedūros spragą, susijusią su aptariamos apklausos neužfiksavimu.
42

Kiek tai susiję su pavojingų atliekų valdymo infrastruktūra, Graikijos Respublika tvirtina, kad šiuo metu veikia trys sistemos, skirtos transporto priemonių baterijų ir akumuliatorių atliekoms ir pramonės atliekoms, alyvos atliekoms skirta sistema ir eksploatuoti netinkamoms transporto priemonėms skirta sistema. Ji nurodo, kad jos teritorijoje visos surinktos alyvos atliekos gabenamos į regeneravimo įrenginius, kurių 2013 m. buvo devyni, ir kad alyvos atliekos importuojamos siekiant išnaudoti šiuos įrenginius. Be to, tais pačiais metais atsirado septyni baterijų ir akumuliatorių, kurių sudėtyje yra švino ir rūgšties, perdirbimo įrenginiai; šių įrenginių visiškai pakanka šalies poreikiams patenkinti ir prireikus atliekos taip pat importuojamos. Eksploatuoti netinkamų transporto priemonių nukenksminimo ar išmontavimo įrenginių 2013 m. buvo 120. Be to, Graikijoje veikia penkios pavojingų atliekų sterilizavimo įmonės ir viena tokių atliekų deginimo įmonė.
49

Be to, kadangi, kaip matyti iš šio sprendimo 40–44 punktų, Bendrasis Teismas pagrįstai nusprendė, kad Įgyvendinimo taisyklės netaikomos nagrinėjamam atvejui, reikia taip pat konstatuoti, kad apelianto apeliacinio skundo pirmojo pagrindo trečia ir ketvirta dalys, kiek jos grindžiamos klaidingu Įgyvendinimo taisyklių 68 ir 72 straipsnių santykio aiškinimu ir 2013 m. birželio 27 d. laiško, kurį, apelianto manymu, reikėtų laikyti skundu pagal 72 straipsnį, turinio iškraipymu, pateiktos dėl perteklinių skundžiamo sprendimo motyvų ir pagal nusistovėjusią Teisingumo Teismo praktiką jie negalėtų lemti pastarojo sprendimo panaikinimo (žr. 2011 m. gruodžio 21 d. Sprendimo Prancūzija / People’s Mojahedin Organization of Iran, C‑27/09 P, EU:C:2011:853, 79 punktą ir 2014 m. vasario 13 d. Sprendimo Vengrija / Komisija, C‑31/13 P, EU:C:2014:70, 82 punktą).
43

Antra, dėl atitinkamos reglamentų „Roma I“ ir „Roma II“ taikymo srities pažymėtina, kad juose vartojamos „sutartinės prievolės“ ir „nesutartinės prievolės“ sąvokos turi būti aiškinamos savarankiškai, iš esmės remiantis šių reglamentų sistema ir tikslais (pagal analogiją žr. Sprendimo ÖFAB, C‑147/12, EU:C:2013:490, 27 punktą). Be to, reikia atsižvelgti, kaip matyti iš kiekvieno iš šių dviejų reglamentų 7 konstatuojamosios dalies, į nuoseklumo siekį taikant abu šiuos reglamentus, taip pat reglamentą „Briuselis I“, kurio 5 straipsnyje, be kita ko, daromas skirtumas tarp bylų dėl sutarties ir bylų dėl civilinės teisės pažeidimų, delikto arba kvazidelikto.
19

Tokiomis aplinkybėmis Tribunale di Trieste (Triesto teismas) nusprendė sustabdyti bylos nagrinėjimą ir pateikti Teisingumo Teismui šiuos prejudicinius klausimus: „Kaip reikia aiškinti reglamento [„Roma II“] 4 straipsnio 1 dalį, kurioje nustatyta, kad „iš delikto atsirandančiai nesutartinei prievolei taikoma tos šalies teisė, kurioje atsirado žala“? Konkrečiai kalbant: 1. Kaip aiškinti reglamento [„Roma II“] 4 straipsnio 1 dalies formuluotę „vieta, kurioje atsirado žala“, atsižvelgiant į reikalavimus atlyginti turtinę ir neturtinę žalą, kuriuos pareiškė per kelių eismo įvykį, kuris įvyko teismo vietos valstybėje, žuvusio asmens artimieji, kai šie artimieji gyvena ir žalą patyrė kitoje [Europos] Sąjungos valstybėje? 2. Ar, siekiant taikyti reglamento [„Roma II“] 4 straipsnio 1 dalį, turtinė ir neturtinė žala, kurią savo gyvenamosios vietos valstybėje patyrė teismo vietos valstybėje per kelių eismo įvykį žuvusio asmens artimieji, laikytina „žala“, kaip ji suprantama pagal [šio] 4 straipsnio 1 dalies pirmą dalį, ar „netiesioginėmis pasekmėmis“, kaip jos suprantamos pagal to paties straipsnio antrą dalį?“
22

Šio įstatymo pakeitimo kontekste ginčijama pereinamojo laikotarpio nuostata siekiama atsižvelgti į tas vykdymo procedūras, kurios Įstatymo Nr. 1/2013 įsigaliojimo dieną tebevyko ir kuriose 10 dienų prieštaravimo terminas buvo prasidėjęs arba pasibaigęs. Kaip pažymėjo generalinis advokatas savo išvados 34 punkte, nors Teisingumo Teismo sprendimai galioja ex tunc, taigi nuo išaiškintos nuostatos įsigaliojimo dienos, Ispanijos įstatymų ledėjas manė esant būtina nustatyti pereinamojo laikotarpio termino mechanizmą, kad ir vartotojai, prieš kuriuos pradėta priverstinio vykdymo procedūra, turėtų procesinę galimybę per Ispanijos įstatymo leidėjo nustatysimą terminą pareikšti specialų atskirąjį prieštaravimą, grindžiamą, be kita ko, nesąžiningų sąlygų buvimu.
43

Be to, Teisingumo Teismas konstatavo, jog Direktyva 93/13 draudžiamos valstybės narės teisės nuostatos, pagal kurias teismui, gavusiam prašymą išduoti mokėjimo įsakymą, neleidžiama ex officio įvertinti in limine litis ar kokiu nors kitu proceso etapu, net jei jam žinomos šiuo tikslu reikalingos teisinės ir faktinės aplinkybės, pardavėjo ar tiekėjo ir vartotojo sudarytoje sutartyje esančios sąlygos dėl palūkanų už praleistą terminą nesąžiningumo, jei vartotojas nepateikė prieštaravimo (Sprendimo Banco Español de Crédito, C‑618/10, EU:C:2012:349, 57 punktas).
3

Pateikiant prašymą atnaujinti procesą galiojančios redakcijos 2004 m. gruodžio 2 d. Administracinės teisenos įstatymo Nr. 554/2004 (Legea contenciosului administrativ Nr. 554/2004, Monitorul Oficial al României, 2004 m. gruodžio 7 d., I dalis, Nr. 1154; toliau – Administracinės teisenos įstatymas) 21 straipsnyje buvo įtvirtinta: „(1) Civilinio proceso kodekse numatytų teisių gynimo priemonių galima imtis dėl administracines bylas nagrinėjančių teismų priimtų įsiteisėjusių galutinių ir neskundžiamų sprendimų. (2) Be Civilinio proceso kodekse nurodytų proceso atnaujinimo pagrindų, procesas gali būti atnaujintas dėl įsiteisėjusio galutinio ir neskundžiamo sprendimo, jeigu juo pažeidžiamas [Sąjungos] teisės viršenybės principas, įtvirtintas Rumunijos Konstitucijos su vėlesniais pakeitimais 148 straipsnio 2 dalyje, siejamoje su 20 straipsnio 2 dalimi. Prašymas atnaujinti procesą pateikiamas per 15 dienų nuo pranešimo, kuris, nukrypstant nuo 17 straipsnio 3 dalyje nustatytos taisyklės, laikomas įteiktu, kai suinteresuotoji šalis per 15 dienų nuo sprendimo paskelbimo pateikia tinkamai motyvuotą prašymą. Prašymas atnaujinti procesą turi būti išnagrinėtas skubos ir pirmenybės tvarka daugiausia per 60 dienų nuo jo įregistravimo.“
54

Be to, Teisingumo Teismas jau yra nusprendęs, jog pagal Pagrindų direktyvos 3 straipsnį valstybės narės turi, be kita ko, užtikrinti, kad visas užduotis, kurios priskiriamos NRI, vykdytų kompetentinga institucija, garantuoti šių institucijų nepriklausomumą užtikrinant, kad jos būtų teisiškai atskirtos ir funkciškai nepriklausomos nuo visų organizacijų, teikiančių elektroninių ryšių tinklus, įrangą ir paslaugas, ir užtikrinti, kad šios institucijos vykdytų savo įgaliojimus nešališkai, skaidriai ir tinkamu laiku. Pagal tos pačios direktyvos 4 straipsnį šios institucijos sprendimus taip pat turi būti galima veiksmingai apskųsti apeliacinei institucijai, nepriklausomai nuo suinteresuotųjų šalių (žr. Sprendimo Base ir kt., C‑389/08, EU:C:2010:584, 29 punktą).