Keywords

Summary



Keywords

1. Apeliacinis skundas – Pagrindai – Apeliaciniame procese pirmą kartą pateiktas pagrindas – Nepriimtinumas – Pagrindas, kuriuo siekiama ginčyti tik skundžiamame Pirmosios instancijos teismo sprendime atliktą teisinį vertinimą – Priimtinumas

2. Bendrijos prekių ženklas – Procedūros nuostatos – Faktų nagrinėjimas savo iniciatyva – Apimtis

(EB 225 straipsnis; Teisingumo Teismo statuto 58 straipsnis; Tarybos reglamento Nr. 40/94 74 straipsnis)

3. Bendrijos prekių ženklas – Bendrijos prekių ženklo sąvoka ir įgijimas – Absoliutūs atmetimo pagrindai – Prekių ženklai, sudaryti tiktai iš žymenų ar nuorodų, kurie gali būti naudojami prekės savybėms žymėti

(Tarybos reglamento Nr. 40/94 7 straipsnio 1 dalies c punktas)

Summary

1. Jei šaliai būtų leista teisinį pagrindą, kuris nebuvo nurodytas Pirmosios instancijos teisme, pirmą kartą nurodyti Teisingumo Teisme, tai reikštų, kad jai leidžiama pateikti Teisingumo Teismui, kurio kompetencija apeliaciniame procese yra ribota, nagrinėti platesnę bylą, nei buvo nagrinėjęs Pirmosios instancijos teismas. Apeliaciniame procese Teisingumo Teismo kompetencija apsiriboja pirmojoje instancijoje išnagrinėtų teisinių pagrindų teisiniu vertinimu.

Kadangi, pirma, Vidaus rinkos derinimo tarnybos (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui) apeliacinė taryba atsisakė įregistruoti prašomą prekių ženklą, remdamasi tik Reglamento Nr. 40/94 dėl Bendrijos prekių ženklo 7 straipsnio 1 dalies b punktu, ir kadangi, antra, Pirmosios instancijos teisme pareikštas ieškinys dėl šio sprendimo yra pagrįstas tos pačios nuostatos pažeidimu, tik apeliaciniame procese buvo galima ginčyti Reglamento Nr. 40/94 7 straipsnio 1 dalies c punkto aiškinimą, kurį Pirmosios instancijos teismas pateikė skundžiamame sprendime, kad panaikintų Tarnybos sprendimą. Tokiomis aplinkybėmis ir atsižvelgiant į tai, kad apeliaciniame skunde abejojama tik Pirmosios instancijos teismo skundžiamame sprendime pateiktu teisiniu vertinimu, apeliacinis skundas, kuriame nurodomas Reglamento Nr. 40/94 7 straipsnio 1 dalies c punkto pažeidimas, turi būti pripažintas priimtinu.

(žr. 21–24 punktus)

2. Pagal Reglamento Nr. 40/94 dėl Bendrijos prekių ženklo 74 straipsnio 1 dalį, Vidaus rinkos derinimo tarnybos (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui) ekspertai, o apeliacijos atveju – Tarnybos apeliacinės tarybos turi nagrinėti faktines aplinkybes savo iniciatyva, kad nustatytų, ar prašomas įregistruoti prekių ženklas atitinka kurį nors iš atsisakymo registruoti pagrindų, kurie išdėstyti to paties reglamento 7 straipsnyje. Iš to aišku, kad kompetentingi Tarnybos padaliniai gali turėti pagrįsti savo sprendimus faktais, kurių ieškovas nenurodė. Nors iš principo šie padaliniai savo sprendimuose turi nustatyti šių faktų tikslumą, taip nėra, kai jie nurodo visiems žinomus faktus. Pirmosios instancijos teismo sprendimas dėl to, ar faktai yra visiems žinomi, yra faktinio pobūdžio vertinimas, kuris, išskyrus kai faktai buvo iškreipti, nepriklauso Teisingumo Teismo kontrolei apeliaciniame procese.

(žr. 38, 39 ir 45 punktus)

3. Kad iš žodžio, kurį sudaro elementų derinys, sudarytas prekių ženklas būtų laikomas apibūdinančiu Reglamento Nr. 40/94 dėl Bendrijos prekių ženklo 7 straipsnio 1 dalies c punkto prasme, nepakanka, kad kiekvienas iš šių elementų būtų pripažintas apibūdinančiu. Pats žodis turi būti pripažintas tokiu. Pagal bendrą taisyklę paprastas junginys elementų, iš kurių kiekvienas apibūdina prekių ir paslaugų, kurioms prašoma registracijos, savybes, išlieka jų atžvilgiu apibūdinančiu Reglamento Nr. 40/94 7 straipsnio 1 dalies c punkto prasme.

Tačiau toks junginys gali ir nebūti apibūdinantis tos nuostatos prasme, jeigu jis sukuria įspūdį, pakankamai skirtingą nuo to, kuris atsiranda sujungus jį sudarančius elementus. Todėl jei, kalbant apie iš žodžių sudarytą prekių ženklą, galimas apibūdinamasis pobūdis iš dalies gali būti nustatytas kiekvienos sudedamosios dalies atžvilgiu atskirai, bet kokiu atveju jis turi priklausyti nuo jų sudaromos visumos vertinimo. Todėl negalima teigti, kad išankstinė kiekvieno elemento, kurie sudaro prekių ženklą, analizė yra privaloma. Tačiau Vidaus rinkos derinimo tarnybos (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui) apeliacinės tarybos ir Pirmosios instancijos teismas, nagrinėdamas ieškinį, turi įvertinti prekių ženklo, nagrinėjamo kaip visuma, apibūdinamąjį pobūdį.

(žr. 76–80 punktus)