ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
2.

Jeigu atsakymas būtų teigiamas, ar taip yra kuriuo nors iš toliau nurodytų arba visais atvejais, t. y. kai prašomo perduoti asmens perdavimą per 2 dalyje nustatytą laikotarpį jau sutrukdė aplinkybės, nepriklausančios nuo valstybių narių, ir dėl to buvo suderinta nauja perdavimo data, be to, nustatyta, kad tokios aplinkybės: i) tebesitęsia arba ii) išnyko, tačiau vėl atsirado; arba iii) išnyko, tačiau atsirado kitų aplinkybių, kurios sutrukdė arba, tikėtina, sutrukdytų perduoti prašomą asmenį per reikalaujamą laikotarpį, siejamą su minėta nauja perdavimo data?“
86.

Be to, nuostatos, leidžiančios nukrypti nuo informavimo pareigų, nustatytų Direktyvos 2007/64 III antraštinėje dalyje, aiškiai išdėstytos 34 straipsnyje. Ta nuostata, kaip matyti iš jos pavadinimo, susijusi tik su mažos vertės mokėjimo priemonėmis ir elektroniniais pinigais. Pagal direktyvos 34 straipsnio 1 dalies b punktą susitarti nukrypti nuo 44 straipsnyje įtvirtintų informavimo pareigų leidžiama tik tomis konkrečiomis aplinkybėmis ( 30 ). Be to, informacija, kuri turi būti teikiama apie bendrųjų sutarčių pakeitimus pagal 44 straipsnio 1 dalį, negali būti keičiama susitarimu, kaip yra tuo atveju, kai keičiamos palūkanų normos ar valiutų kursai, pagal ypatingą Direktyvos 2007/64 44 straipsnio 2 dalyje numatytą režimą.
11.

Yra išduoti įrenginio leidimai pagal atskiras sritis reglamentuojančius įstatymus, būtent Vyner Noištato mero 1986 m. ir 1993 m. pagal amatų teisės aktus išduoti leidimai eksploatuoti įrenginius; tuo metu buvo leista apdoroti 9990 tonų per metus. 2002 m. gruodžio 10 d.Landeshauptmann von Niederösterreich (Žemutinės Austrijos vyriausybės vadovas) leido padidinti įrenginio pajėgumą pagal atliekų tvarkymo teisę ne daugiau kaip iki 34000 tonų per metus. Šiame sprendime nebuvo nustatytas didžiausias apdorojamų tonų skaičius per dieną. Leidimo pagal UVP-G 2000, kuriuo Austrijoje reglamentuojamas poveikio aplinkai vertinimas, dėl šio įrenginio nėra.
59.

Pirma, Timab ir kt. teigia, kad būtent dėl padarytos teisės klaidos Bendrasis Teismas nusprendė, jog Komisija jas informavo apie jų atsisakymo tęsti susitarimo procedūrą pasekmes. Jų nuomone, skundžiamo sprendimo 125 punkte ( 82 ) Bendrasis Teismas teisiniu požiūriu klaidingai išdėstė turinį pokalbio, įvykusio per 2010 m. vasario 24 d. posėdį, per kurį Komisija nurodė, kad apskaičiuodama baudą atsižvelgs į Timab ir kt., pareiškusių, kad jos prisijungė prie kartelio tik 1993 m., poziciją. Apeliantės pažymi, kad, priešingai, nei leidžia suprasti bendras terminas „bendradarbiavimas“ ( 83 ), vartojamas šioje sprendimo ištraukoje, vykstant įprastai procedūrai Komisija niekada nebuvo aiškiai nurodžiusi, jog bus panaikintas 35 % sumažinimas, suteiktas už bendradarbiavimą, „nesusijusį su pranešimu apie atleidimą nuo baudų“, ir kad per šį posėdį pavartota sąvoka „atleidimas nuo baudos ar jos sumažinimas“ buvo daroma nuoroda tik į 17 % sumažinimą, numatytą per susitarimo procedūrą ( 84 ).
52.

Tačiau nagrinėjamomis aplinkybėmis, ko gera, nebereikia atsakyti į antrąjį prejudicinį klausimą, nes pagrindinėje byloje ir be to turi būti taikoma priešieškinio jurisdikcija, kaip ji suprantama pagal Reglamento Nr. 44/2001 6 straipsnio 3 dalį, o tai reiškia, kad Slovėnijos teismai jau vien dėl to turi tarptautinę jurisdikciją.
28.

Pagal ją dėl procedūrinės klaidos nėra būtina panaikinti skundžiamo sprendimo, jeigu teismas, jokia forma neperkeldamas įrodinėjimo naštos pareiškėjui, bet prireikus pasikliaudamas projekto autoriaus vykdytojo ar kompetentingos institucijos pateiktais įrodymais ir apskritai remdamasis jam ar institucijai pateiktais visais bylos dokumentais, gali nuspręsti, kad ginčijamas sprendimas nebūtų buvęs kitoks ir nepadarius procedūrinės klaidos ( 12 ). Be to, atlikdamas šį vertinimą, atitinkamas teismas privalo, be kita ko, atsižvelgti į nurodytos klaidos sunkumo laipsnį ( 13 ).
35.

Be to, Komisija mano, kad vienodo požiūrio ir proporcingumo principai turi būti aiškinami taip, kad pagal juos nedraudžiama suteikti ūkio subjektui galimybę įvykdyti ginčijamą mokėjimo pareigą per perkančiosios organizacijos nustatytą terminą.
20.

Bendrasis Teismas atmetė LTTE prieštaravimą, kad JK ir Indijos valdžios institucijos nėra kompetentingos institucijos ( 22 ). Bendrasis Teismas nurodė teismo praktiką, patvirtinančią, kad administracinė institucija gali būti kompetentinga institucija ir kad tai, jog sprendimas administracinis, savaime nieko nelemia ( 23 ). Bendrasis Teismas nusprendė, jog nors Bendrosios pozicijos 2001/931 1 straipsnio 4 dalies antroje pastraipoje pirmenybė teikiama teisminių institucijų priimtiems sprendimams, „tai visiškai nereiškia, kad negalima atsižvelgti į administracinės valdžios institucijų priimtus sprendimus, kai, pirma, šioms valdžioms institucijoms pagal nacionalinę teisę iš tikrųjų suteikta kompetencija priimti ribojamuosius sprendimus dėl su terorizmu susijusių grupuočių ir, antra, kai šios institucijos, nors yra tik administracinės, vis dėlto gali būti laikomos „prilygstančiomis“ teisminėms institucijoms“ ( 24 ). Be to, iš teismo praktikos taip pat matyti, jog Bendrojoje pozicijoje 2001/931 nereikalaujama, kad sprendimas būtų priimtas baudžiamojoje byloje; tokie sprendimai taip pat gali būti priimami per procedūrą, kurios tikslas – nustatyti prevencines priemones ( 25 ). Šioje byloje JK ir Indijos sprendimai buvo priimti per nacionalinę procedūrą, kuria buvo siekiama nustatyti prevencines ar baudžiamąsias priemones, susijusias su kova su terorizmu.
39.

Pagal 2004 m. balandžio 21 d. Komisijos reglamento (EB) Nr. 794/2004, įgyvendinančio Tarybos reglamentą Nr. 659/1999, nustatantį išsamias EB sutarties 93 straipsnio taikymo taisykles ( 13 ), 4 straipsnio 1 dalį sąvoka „nauja pagalba“, be kita ko, apima „vis[us] pakeitim[us], išskyrus grynai formalaus ir administracinio pobūdžio pakeitimus, kurie negali turėti įtakos pagalbos priemonės atitikimui bendrosios rinkos reikalavimams“. Be to, pagal Reglamento Nr. 794/2004 4 straipsnio 2 dalies c punktą taikomos leistinos pagalbos schemos taikymo kriterijų sugriežtinimas, nagrinėjamas pagrindinėje byloje, kuriuo siekiama apriboti įmonių su joms taikoma schema, apie kurią anksčiau pranešta, ratą, priskiriamas prie pakeitimų, apie kuriuos iš principo privaloma pranešti.
23.

Be to, pagal autonomijos principą atsižvelgimas į nuostolius tarpvalstybiniu lygmeniu negali priklausyti nuo to, ar kita valstybė narė savo mokesčių teisės aktuose yra numačiusi, kad dukterinė bendrovė nerezidentė neturi teisės perkelti nuostolių ( 12 ) ar kad į nuostolius, patirtus parduodant ten esantį nekilnojamąjį turtą, apskritai neatsižvelgiama ( 13 ).
78.

Taigi norint pašalinti visas pagrįstas asmenų abejones ir išlaikyti pasitikėjimo jausmą, kurį turi kelti nešališkumas (pagal posakį „justice must not only be done, it must also be seen to be done“ ( 44 )), laikantis nešališkumo reikalavimo turi būti priimamos taisyklės, be kita ko, susijusios su teismo sudėtimi, paskyrimu, kadencijos trukme, taip pat jo narių susilaikymo, nusišalinimo ir atšaukimo pagrindais ( 45 ).
25.

Iš teismo posėdyje Komisijos išsakytų argumentų matyti, kad Grüne Liga Sachsen šiuo požiūriu yra teisi. Komisija Teisingumo Teismą informavo, kad „pirmuosius duomenis“ gavo 2002 m. kovo mėn. (tuo galima paaiškinti, kodėl galimai buvo supainiota su 2003 m. kovo mėn.), o oficialus pasiūlymas iš Vokietijos gautas 2002 m. birželio mėn. Bet kuriuo atveju neginčijama, kad ši teritorija į Bendrijos svarbos teritorijų sąrašą buvo įtraukta 2004 m. gruodžio mėn. Be to, šis aspektas, atrodo, nėra svarbus keliamiems klausimams, nes bet kuriuo atveju tilto projektas buvo patvirtintas (2004 m. vasario mėn.) po to, kai buvo gautas pranešimas, ir prieš tai, kai Komisija įtraukė teritoriją į sąrašą.
35.

Iš šios teismo praktikos darytinos dvi išvados. Pirma, Direktyvos 2006/54 25 straipsnyje esanti nuoroda į kompensaciją kaip į sankcijos formą akivaizdžiai atsirado dėl minėtos teismo praktikos. Antra, Teisingumo Teismo nuomone, tinkamas žalos atlyginimas bet kuriuo atveju gali užtikrinti veiksmingą asmenims suteiktų teisių kovojant su diskriminacija dėl lyties teisminę gynybą. Be to, būtent dėl to, kad Teisingumo Teismas apsiribojo tinkamu žalos atlyginimu, kuris turi būti proporcingas patirtai žalai, tai nėra tikra „sankcija“, kaip ji suprantama baudimo prasme ( 25 ).
69.

Mano nuomone, iš dalies pakeisto Reglamento Nr. 95/93 4 straipsnio 2 dalies b punkte numatytą atskyrimą veiklos požiūriu reikia suprasti kaip funkcijų, t. y. veiklos, atskyrimą. Be to, iš dalies pakeisto Reglamento Nr. 95/93 4 straipsnio 2 dalies b punkto antrame sakinyje aiškiai nurodyta koordinatoriaus „veikla“ ir reikalaujama „koordinatorių veiklos“ finansavimo sistemos, kuri būtų tinkama jų nepriklausomumui užtikrinti. Be to, iki pakeitimo Reglamentu Nr. 793/2004, Reglamento Nr. 95/93 4 straipsnio 2 dalyje buvo nurodytos koordinatoriaus „pareigos“: jame buvo numatyta, kad koordinatorius, „atlikdamas šiame reglamente numatytas pareigas, būtų nepriklausomas“. Todėl iš dalies pakeisto Reglamento Nr. 95/93 4 straipsnio 2 dalies b punkte valstybės narės įpareigojamos užtikrinti, kad šiame reglamente apibrėžta koordinatoriaus veikla (t. y., be kita ko, laiko tarpsnių paskirstymas oro vežėjams ir kontrolė, ar oro vežėjai laikosi šių tarpsnių ( 33 )) būtų atskirta nuo suinteresuotųjų šalių veiklos. Visų pirma koordinatoriaus veiklą reikia atskirti nuo koordinuojamojo oro uosto valdymo institucijos veiklos – nesvarbu, ar tai būtų oro uostų infrastruktūros valdymas, ar kitos užduotys, kurias ji gali vykdyti, pavyzdžiui, antžeminių paslaugų teikimas.
116.

Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas pažymi, kad Škotijos parlamentui pateikto įstatymo projekto aiškinamajame rašte dėl ginčijamų priemonių buvo nurodyta, kad jomis siekiama įgyvendinti ir bendrojo pobūdžio, ir tikslines strategijas, ir intervencijas, skirtas gyventojams apskritai ir vartotojams, priskirtiniems prie „žalingai“ vartojančiųjų alkoholį, t. y. kai vyrai suvartoja daugiau kaip 50 alkoholio vienetų per savaitę, o moterys – daugiau kaip 35 alkoholio vienetus per savaitę. Tačiau jis priduria, kad Škotijos parlamentui pateiktame naujausiame tyrime Business and Regulatory Impact Assessment (tyrimas dėl reglamentavimo poveikio įmonėms) kaip vienas iš šių priemonių tikslų nurodyta kova su „žalingu“ vartojimu, kuris vyrų atveju apibrėžiamas kaip daugiau nei 21 alkoholio vienetas per savaitę, o moterų atveju – daugiau kaip 14 vienetų per savaitę. Šiame tyrime daroma išvada, kad nustačius minimalią kainą galima pasiekti tikslą sumažinti pigių alkoholinių gėrimų vartojimą, atsižvelgiant į alkoholio kiekį juose, nes tai labiau susiję su alkoholį pavojingai ar žalingai vartojančiais asmenimis nei nuosaikiais vartotojais, kalbant apie suvartojamą kiekį, išleidžiamas pinigų sumas ir naudą, atsirandančią dėl pavojaus jų sveikatai sumažinimo. Tačiau Court of Session pažymi: kadangi apie priemones pranešta Komisijai pagal Direktyvą 98/34/EB ( 66 ), jos buvo pristatytos kaip skirtos konkrečiai tikslinei alkoholinius gėrimus pavojingai ar žalingai linkusių vartoti vartotojų daliai.
37.

Per teismo posėdį Komisija taip pat pažymėjo, kad ši vartotojo pareiga kreiptis į teismą, siekiant užginčyti nesąžiningą sąlygą, neatitinka veiksmingumo principo. Be to, ji pridūrė, kad jeigu notaras būtų nacionalinio teismo informuotas apie tai, kad vartotojas pateikė ieškinį teisme, jis turėtų galėti sustabdyti vykdomojo įrašo darymo procesą.
41.

Be to, Teisingumo Teismas yra pripažinęs, kad Sąjungos teisei neprieštarauja protingų naikinamųjų terminų ieškiniui pareikšti nustatymas. Remiantis jo praktika, dėl tokių terminų netampa praktiškai neįmanoma įgyvendinti pagal Sąjungos teisę suteiktų teisių ar pernelyg sudėtinga tai padaryti ( 32 ). Teisingumo Teismas taip pat yra nusprendęs, kad, kiek tai susiję su nacionalinės teisės aktais, patenkančiais į Sąjungos teisės aktų taikymo sritį, nustatyti terminus valstybės narės turi atsižvelgdamos, be kita ko, į tai, kokią svarbą suinteresuotiesiems asmenims turės priimsimi sprendimai, į procedūrų ir taikytinų teisės aktų sudėtingumą, asmenų, kuriems jie gali būti skirti, skaičių ir kitus viešuosius ar privačius interesus, į kuriuos turi būti atsižvelgta ( 33 ). Be to, Teisingumo Teismas yra pažymėjęs, kad terminai turi būti iš esmės pakankami veiksmingam ieškiniui parengti ir pareikšti ( 34 ).
12.

Be to, Cvz teigimu, E. Fischer‑Lintjens pagal AWBZ ir Zvw atgaline data taikoma draudimo pareiga. Tačiau dėl to, kad pagal Zvw 5 straipsnio 5 dalį sveikatos draudimas gali būti taikomas atgaline data daugiausia keturis mėnesius nuo draudimo pareigos atsiradimo, taigi E. Fisher‑Lintjens pati turėjo padengti sveikatos išlaidas, kompensuojamas Vokietijoje tuo laikotarpiu, kurio neapėmė sveikatos draudimas. Tačiau nuo 2010 m. birželio 1 d. ji turi Nyderlandų sveikatos draudimą.
39.

Be to, Bendrasis Teismas skundžiamo sprendimo 93 punkte paaiškino priežastis, dėl kurių jis manė, kad žalai nustatyti pasirinktą Bendrijos pramonę nebūtinai turi sudaryti tie patys Bendrijos gamintoja, kaip tie, kurie sudaro tą Bendrijos pramonę, į kurią atsižvelgta nustatant, ar pritarimo pradiniam skundui arba prašymui peržiūrėti lygis pakankamas vadovaujantis pagrindinio reglamento 5 straipsnio 4 dalimi. Jo teigimu, „viena vertus, antruoju atveju Bendrijos pramonė, atsižvelgiant į pastarosios nuostatos formuluotę, iš tiesų gali apimti tik tuos Bendrijos gamintojus, kurie pritaria skundui ar prašymui, o pirmuoju atveju ji gali apimti visus Bendrijos gamintojus, nepriklausomai nuo to, ar jie pritaria atitinkamam skundui ar prašymui. Kita vertus, svarbu turėti omenyje, kad žalai nustatyti skirtas Bendrijos pramonės apibrėžimas yra veiksmas, kurį [Sąjungos] institucijos atlieka pradėjusios procedūrą.“
27.

Šia išvada neleidžia suabejoti teismo praktika, kurią Komisija nurodė savo argumentams pagrįsti. Iš tiesų ir byloje Komisija / Belgija (EU:C:1987:208), ir byloje Kristiansen (EU:C:2003:652) Pareigūnų tarnybos nuostatų, kuriose įtvirtintas Bendrijos pašalpų papildomumas to paties pobūdžio pašalpų, mokamų pagal nacionalines sistemas, atžvilgiu, privalomą pobūdį Teisingumo Teismas yra patvirtinęs nacionalinės teisės aktų, kuriais paneigiamas pats šio papildomumo principas, atveju. Pirmuoju atveju buvo kalbama apie Belgijos Karalystės 1982 m. teisės akto pakeitimą, kuriuo buvo numatyta, kad išmokų šeimai suma mažinama to paties pobūdžio išmokų suma, mokėtina, be kita ko, pagal tarptautinės teisės reglamentuojamos institucijos personalui taikytinas taisykles, nors pagal šias taisykles šių išmokų mokėjimas laikomas papildomu nacionalinių išmokų šeimai atžvilgiu. Antruoju atveju buvo kalbama apie sutaptį draudžiančios taisyklės, kuria reglamentuojamas Belgijos bedarbio pašalpų skyrimas, taikymą: pagal ją buvo nustatyta, kad bedarbio pašalpos nemokamos, jeigu darbuotojas gavo atlygį, į kurį įėjo visų pirma kompensacija dėl darbo santykių nutraukimo ir kuris taip pat galėjo apimti KTĮS numatytą bedarbio pašalpą. Be to, įdomu pažymėti, kad pagrindinėje byloje, kurioje priimtas Sprendimas Kristiansen (EU:C:2003:652), Belgijos institucijos taikė tą pačią nuostatą, dėl kurios keliamas klausimas šios bylos prašyme priimti prejudicinį sprendimą, ir atsisakė atsižvelgti į N. Kristiansen dirbant Komisijoje gautas pašalpas, kad ji įgytų teisę į nacionalines bedarbio pašalpas ( 15 ). Nors prejudicinis klausimas iš tiesų buvo susijęs tik su minėtos sutaptį draudžiančios taisyklės taikymu, reikia pripažinti, kad nei Teisingumo Teismas, nei generalinis advokatas S. Alber ( 16 ), nei Komisija savo pastabose nekėlė klausimo (nebent netiesiogiai) dėl minėto atsisakymo atitikties KTĮS 28a straipsnio 1 dalies antrai pastraipai, kurioje nustatytas papildomas Bendrijos bedarbio pašalpas, mokamų buvusiems laikiniesiems darbuotojams, pobūdis, kurio privalomumui visi vis dėlto tvirtai pritarė.
50.

Jeigu prašymas suteikti tarptautinę apsaugą atmetamas, suinteresuotasis asmuo gali pareikšti neribotos jurisdikcijos ieškinį Conseil du contentieux des étrangers. Pagal 1980 m. gruodžio 15 d. įstatymo 39/70 straipsnį šis ieškinys turi stabdomąjį poveikį – per ieškiniui pareikšti nustatytą terminą ir jį nagrinėjant be suinteresuotojo asmens sutikimo jo atžvilgiu negalima priverstinai įvykdyti jokios išsiuntimo iš teritorijos ar grąžinimo priemonės. Be to, suinteresuotasis asmuo išlaiko teisę gauti CPAS teikiamą socialinę pagalbą. Ji apima ir suinteresuotojo asmens pagrindinius poreikius, t. y. medicininę pagalbą, socialinę paramą, apgyvendinimą, maistą ir vaikų lavinimą.
24.

Remdamasis tuo, kas išdėstyta, manau, kad Europos Parlamento nurodyti Reglamento Nr. 492/2011 38 straipsnio skirtingų kalbinių versijų skirtumai nėra reikšmingi. Iš tiesų ieškinio 64–68 punktuose Europos Parlamentas nurodo, kad skirtingų kalbų versijose ši nuostata įgyja tam tikrų prasmės niuansų, vertinant tai, kokius įgaliojimus teisės aktų leidėjas visgi norėjo suteikti Komisijai. Tad 38 straipsnio versijoje prancūzų k. numatyta, kad Komisija imsis priemonių, „nécessaires à la mise en application“ Reglamentą Nr. 492/2011. Versijoje anglų k. kalbama apie priemones „pursuant to this Regulation for its implementation“, o italų k. nurodomos priemonės, „necessarie per l’applicazione del presente regolamento“. Galiausiai versijoje ispanų k. sakoma, jog „imamasi priemonių šiam reglamentui įgyvendinti“ („las medidas de ejecución para la aplicación del presente Reglamento“). Manau, kad, žvelgiant plačiau nei vien į šiuos niuansus, kuriuos galima išskirti kiekvienoje iš minėtų frazių, svarbiausia yra ne tai, ar teisės aktų leidėjas daugiau ar mažiau tiksliai apibrėžė Komisijai pavedamos veiklos ribas, bet tai, ar Komisija veikė griežtai paisydama „įgyvendinimo įgaliojimų“, kuriuos teisės aktų leidėjas gali jai suteikti pagal SESV 291 straipsnio 2 dalį, ribų. Kitaip tariant, sprendžiant dėl ginčijamo sprendimo teisėtumo, svarbiausia yra nustatyti, ar jo turinys atitinka tikrosios vykdomosios kompetencijos įgyvendinimą.
109.

Šiek tiek platesnės apimties procedūroje prieš Italiją iki šiol reikėjo atsižvelgti tik į suvestinės redakcijos Atliekų direktyvą ( 60 ). Tačiau iš aptariant procedūrą prieš Graikiją pateiktų samprotavimų matyti, kad naujojoje Atliekų direktyvoje nekvestionuojama iš senosios Atliekų direktyvos kildinama sanavimo pareiga. Be to, naujosios Atliekų direktyvos 35 straipsnyje išsaugota pareiga, kuri buvo įtvirtinta Direktyvos dėl pavojingų atliekų 2 straipsnio 1 dalyje: jame reikalaujama, kad 23 straipsnyje nurodytos įstaigos ar įmonės, t. y., be kita ko, ir atliekų sąvartynų operatoriai, chronologine tvarka registruotų pavojingų atliekų kiekį, pobūdį ir kilmę. Taigi ir šis įsipareigojimas dar turi būti įgyvendintas.
54.

Pranešime dėl 1968 m. rugsėjo 27 d. Konvencijos dėl jurisdikcijos ir teismo sprendimų civilinėse ir komercinėse bylose vykdymo, kurį parengė M. Jénard ( 20 ), priimtame prieš Reglamentą Nr. 44/2001, šio reglamento 26 straipsniui lygiavertis straipsnis buvo pavadintas „vienu iš svarbiausių“ ( 21 ). Be to, tame pranešime buvo nurodyta, kad atsakovo neatvykimas nereiškia numanomo susitarimo dėl jurisdikcijos, kad teismui nepakanka pripažinti ieškovo teiginių dėl jurisdikcijos teisingais ir kad jis privalo užtikrinti, kad ieškovas įrodytų tarptautinės jurisdikcijos pagrįstumą. Taip yra todėl, kad atsakovui neatvykus reikia užtikrinti, kad sprendimą priimtų kompetentingas teismas, kad šiam atsakovui per procedūrą teisme, į kurį kreiptasi pirmiausia, būtų suteiktos maksimalios garantijos ( 22 ).
30.

Šie remiantis nacionaline teise išdėstyti argumentai dėl AM mokesčio nėra svarbūs, kiek tai susiję su įprastine gyvenamąja vieta, kuri pagal Direktyvą 83/182 yra reikšminga atleidžiant nuo mokesčio. Be to, reikia pabrėžti, kad pagal Direktyvą 83/182 asmuo gali turėti vieną vienintelę įprastinę gyvenamąją vietą, kuri Sąjungos mastu vienodai ( 19 ) apibrėžiama Direktyvos 83/182 7 straipsnio 1 dalyje. Pirma, tai galima matyti iš 7 straipsnio 1 dalyje apibrėžiamos „įprastinės gyvenamosios vietos“ sąvokos, antra, tai matyti iš Direktyvos 83/182 9 straipsnio 3 dalies antros pastraipos, pagal kurią, „kad būtų išvengta dvigubo apmokestinimo“, negalima turėti dviejų gyvenamųjų vietų, o taip galėtų būti dėl specialiųjų priemonių, taikytinų Danijos Karalystei. Be to, tik vienos gyvenamosios vietos, kaip ji suprantama pagal direktyvą, buvimas, remiantis Direktyvos 83/182 pirma ir antra konstatuojamosiomis dalimis, atitinka būtent šios direktyvos prasmę ir tikslą panaikinti iš mokestinių nuostatų kylančias laisvo asmenų judėjimo kliūtis. Kaip jau yra išaiškinęs Teisingumo Teismas, įprastinės gyvenamosios vietos apibrėžimas direktyvoje padeda atskirti valstybių narių kompetencijas apmokestinimo srityje ( 20 ).
88.

2014 m. užregistruota beveik 40 bylų, kuriose Teisingumo Teismas atmetė prašymus priimti prejudicinį sprendimą arba dėl to, kad jie buvo visiškai nepriimtini, arba dėl to, kad jis neturėjo jurisdikcijos. Be to, buvo panašus skaičius bylų, kuriose nacionalinių teismų prašymai dėl nurodytų priežasčių atmesti iš dalies. Didžiojoje daugumoje šių bylų susidurta su lygiai tokiomis pačiomis procedūrinėmis problemomis, kokios išnagrinėtos šioje išvadoje: i) klausimais dėl pagrindinių teisių išaiškinimo, nors visi pagrindinės bylos aspektai susiję tik su viena valstybe nare ( 61 ); ii) klausimais dėl Chartijos išaiškinimo bylose, kuriose nėra aiškaus ryšio su ES teise ( 62 ); iii) prašymais priimti prejudicinį sprendimą, kuriuose neaprašytos esminės su prejudiciniais klausimais susijusios faktinės ir teisinės aplinkybės ( 63 ).
43.

Dėl Pagrindų direktyvos I ir III priedų 1 punkto 1.8 ir 1.8.1 papunkčių ( 48 ) Lenkijos Respublika nurodo, kad Sąjungos teisės aktų leidėjas minėtu 1.8.1 papunkčiu numatė atskirą eilutę, kad būtų galima nurodyti, ar transporto priemonė pritaikyta važiuoti dešiniąja, ar kairiąja kelio puse. Be to, minėtų priedų 1 punkto 1.8 papunktyje nustatyta, jog tam, kad transporto priemonei būtų leista važiuoti tam tikra kelio puse, ši priemonė turi būti pritaikyta eismui ta puse. Taigi minėtas papunktis susijęs su vairo vietos nurodymu tipo patvirtinimo liudijime. Be to, Estijos Respublika mano, kad iš šių nuostatų matyti, jog duomenų sąraše transporto priemonės tipui patvirtinti gamintojai turi nurodyti, ar atitinkamą transporto priemonę numatyta naudoti važiuojant dešiniąja, ar kairiąja kelio puse.
15.

Pagal 4 straipsnio 1 dalies a ir c punktus autorių teisių turėtojo išimtinės teisės, be kita ko, apima „teisę pačiam arba leisti kitam“: a) „nuolat arba laikinai bet kokiomis priemonėmis ir forma atgaminti visą kompiuterio programą arba jos dalį“ ir c) „bet kuria forma viešai platinti ir nuomoti kompiuterio programos originalą arba jos kopijas“.
50.

Norėdamas nustatyti, ar srutos yra „atliekos“ pagal Direktyvą 75/442, pirmiausia turiu nurodyti, jog nepritariu Supreme Court vertinimui, kad „nėra galutinio sąvokos „atliekos“ aiškinimo pagal Sąjungos teisę“. Taip pat nemanau, kad Teisingumo Teismo praktika šioje srityje yra prieštaringa ar tam tikra prasme nenuosekli. Problemą veikiau kelia tai, kad Direktyvoje 75/442 numatyta „atliekų“ sąvoka savaime yra atvira, arba, galima sakyti, „funkcinė“ ar „sąlyginė“, nes iš esmės paremta kriterijumi, susijusiu su paskirtimi, priskirtina objektams, medžiagoms ar produktams, kurie iš principo dėl to, kad yra nenaudingi, žalingi ar draudžiami, privalo būti pašalinti. Be to, tai turi būti padaryta grėsmės aplinkai nekeliančiomis sąlygomis.
37.

Pirmąja instancija nagrinėtame ieškinyje Gul Ahmed ginčijo kelis procedūros, vykusios iki to etapo, kai turėjo būti išnagrinėti kiti, be importo dempingo kaina, veiksniai, aspektus. Bendrasis Teismas šių aspektų nenagrinėjo, nes nusprendė, jog atsisakymas apsvarstyti, ar buvusių muitų panaikinimas buvo kitas, be importo dempingo kaina, žinomas veiksnys, kuris taip pat daro neigiamą poveikį Bendrijos pramonei, buvo pakanka priežastis panaikinti ginčijamą reglamentą ( 17 ). Taigi, net darant prielaidą, kad tyrimas buvo tinkamai inicijuotas, normalioji vertė teisingai nustatyta ir palyginta su eksporto kainomis siekiant apskaičiuoti patikimą dempingo skirtumą, o materialinė žala, sukelta importo dempingo kaina, tinkamai nustatyta, atsisakymas atsižvelgti į ankstesnių muitų panaikinimą kaip į kitą neigiamą poveikį darantį žinomą veiksnį ir jį išnagrinėti Bendrojo Teismo sprendime pripažintas lemtingu ginčijamo reglamento galiojimui.