Šalys

Sprendimo motyvai

Rezoliucinė dalis



Šalys

Byloje C‑259/05

dėl Rechtbank te Rotterdam (Nyderlandai) 2005 m. birželio 8 d. Sprendimu, kurį Teisingumo Teismas gavo 2005 m. birželio 20 d., pagal EB 234 straipsnį pateikto prašymo priimti prejudicinį sprendimą baudžiamojoje byloje prieš

Omni Metal Service ,

TEISINGUMO TEISMAS (pirmoji kolegija),

kurį sudaro kolegijos pirmininkas P. Jann, teisėjai J. N. Cunha Rodrigues, K. Schiemann (pranešėjas), M. Ilešič ir E. Levits,

generalinis advokatas P. Mengozzi,

posėdžio sekretorius J. Swedenborg, administratorius,

atsižvelgęs į rašytinę proceso dalį ir įvykus 2006 m. rugsėjo 7 d. posėdžiui,

išnagrinėjęs pastabas, pateiktas:

– Omni Metal Service , atstovaujamos advokatų R. Sinke ir B. Veldhoven,

– Nyderlandų vyriausybės, atstovaujamos H. G. Sevenster ir M. de Mol bei P. van Ginneken,

– Portugalijos vyriausybės, atstovaujamos L. Fernandes ir M. Ribes,

– Europos Bendrijų Komisijos, atstovaujamos M. Konstantinidis, padedamo advokatų P. Kugel, T. Ormond ir P. Kuypers,

Susipažinęs su 2007 m. vasario 15 d. posėdyje pateikta generalinio advokato išvada,

priima šį

Sprendimą

Sprendimo motyvai

1. Prašymas priimti prejudicinį sprendimą pateiktas dėl 1993 m. vasario 1 d. Tarybos Reglamento (EEB) Nr. 259/93 dėl atliekų vežimo Europos Bendrijos viduje, į Bendriją ir iš jos priežiūros ir kontrolės (OL L 30, p. 1), iš dalies pakeisto 2001 m. gruodžio 28 d. Komisijos reglamentu (EB) Nr. 2557/2001 (OL L 349, p. 1, toliau – Reglamentas Nr. 259/93), išaiškinimo.

2. Šis prašymas pateiktas nagrinėjant baudžiamąją bylą prieš Omni Metal Service dėl elektros kabelių atliekų eksporto iš Ispanijos į Kiniją per Nyderlandų teritoriją, apie šį vežimą iš anksto nepranešus Nyderlandų valdžios institucijoms.

Teisinis pagrindas

3. Reglamento Nr. 259/93 1 straipsnis nurodo:

1. Šis reglamentas taikomas atliekų vežimui Bendrijos viduje, į ją ir iš jos.

< ... >

3. a) Šio reglamento nuostatos taip pat netaikomos vežant atliekas, skirtas tik panaudojimui ir išvardytas II priede, išskyrus atvejus, numatytus pagal 11 straipsnio b, c, d ir e punktus ir 17 straipsnio 1, 2 ir 3 dalis.

< ... >

4. Pagal Reglamento Nr. 259/93 II priedą „Atliekų žaliasis sąrašas“:

„Nepaisant to, ar atliekos yra įtrauktos į šį sąrašą, ar neįtrauktos, jos negali būti vežamos kaip žaliosios atliekos, jeigu užterštos kitomis medžiagomis tiek, kad: a) tai padidintų su atliekomis susijusią riziką, kai jos tampa tokiomis, kad jas būtų galima įtraukti į gintarinį arba raudonąjį sąrašą, arba b) šių atliekų neįmanoma panaudoti taip, kad jos būtų saugios aplinkai.

GA. Nedispersinės metalinės metalų ir jų lydinių atliekos

< ... >

Tokios spalvotųjų metalų ir jų lydinių atliekos ir laužas:

GA 120 7404 00 Vario atliekos ir laužas

< ... >

GC. Kitos atliekos, kuriose yra metalų

GC 010 Elektriniai agregatai, kuriuose yra tik metalų arba jų lydinių

GC 020 Elektronikos laužas (pvz., spausdintinės plokštės, elektroninės dalys, laidai ir pan.) ir panaudotos elektroninės dalys, tinkamos netauriųjų ir tauriųjų metalų panaudojimui

< ... >

GH. Kietosios plastikų atliekos

Įskaitant, bet neapsiribojant:

GH 010 3915 Plastikų atliekos, nuopjovos ir laužas:

< ... >

GH 013 ex 3915 30 — vinilchlorido polimerai

< ... > “

5. Pagal reglamento Nr. 259/93 17 straipsnį:

„1. Anksčiau nei pradedamas taikyti šis reglamentas, Komisija kiekvienai šaliai, kuriai netaikomas OECD sprendimas, praneša į II priedą įtrauktų atliekų sąrašą ir paprašo raštiško patvirtinimo, kad tokioms atliekoms paskirties šalyje nėra taikoma kontrolė ir kad pastaroji tokių rūšių siunčiamas atliekas priims, netaikydama kontrolės priemonių, kurios taikomos III ir IV priedams, ir paprašo nurodyti atvejus, kai tokioms atliekoms turėtų būti taikoma tokia arba 15 straipsnyje nustatyta tvarka.

< ... >

2. Kai yra eksportuojamos II priede išvardytos atliekos, jos skiriamos panaudoti įrenginiuose, kurie importuojančioje šalyje veikia ar kurie gali veikti pagal vidaus įstatymus.

< ... >

8. Kai III ir IV prieduose išvardytos atliekos ir atliekos, kurios dar nėra priskirtos II, III ar IV priedams, yra eksportuojamos panaudojimui į ir per šalis, kurioms netaikomas OECD sprendimas:

— analogiškai taikomas 15 straipsnis, išskyrus jo 3 dalį,

— galima iškelti pagrįstus prieštaravimus tik pagal 7 straipsnio 4 dalį,

išskyrus tuos atvejus, kai pagal 16 straipsnio 1 dalies b punktą sudarytos dvišalės ar daugiašalės sutartys numato kitaip ir remiantis 4 ar 6 šio straipsnio dalyse ar 15 straipsnyje numatyta kontrolės tvarka.“

6. Reglamento Nr. 259/93 15 straipsnis apibrėžia tvarką, taikomą šalinimui skirtų atliekų eksportui. Ši tvarka būtent numato pranešimą tranzito šalies kompetentingoms institucijoms.

7. Šio reglamento 26 straipsnio 1 dalies a punktas nurodo:

„Bet koks atliekų vežimas:

a) nepranešus visoms atitinkamoms kompetentingoms institucijoms, kaip numato šis reglamentas,

< ... > laikomas nelegaliu vežimu.“

8. 1999 m. liepos 12 d. Komisijos reglamentas (EB) Nr. 1547/1999, pagal Tarybos reglamentą (EEB) Nr. 259/93 nustatantis kontrolės tvarką, reglamentuojančią tam tikrų rūšių atliekų vežimą į tam tikras šalis, kurioms netaikomas EBPO Sprendimas C(92) 39, galutinis (OL L 185, p. 1), iš dalies pakeistas 2003 m. gruodžio 2 d. Komisijos reglamentu (EB) Nr. 2118/2003 (OL L 318, p. 5), nurodo, jog Kinija, kaip matyti iš jo D priedo, pritaria Reglamento Nr. 259/93 II priede išvardytų GA 120 740400 ir GC 020 kategorijų bei GH skirsnyje nurodytų atliekų vežimui, netaikydama Reglamentu Nr. 259/93 nustatytos kontrolės tvarkos, tačiau taikydama privalomą išankstinį China National Import and Export Commodities Inspection Corporation patikrinimą.

Pagrindinė byla ir prejudiciniai klausimai

9. Omni Metal Service bendrovė, įsteigta Prancūzijoje, teisiama Rechtbank te Rotterdam Aplinkos tvarkymo įstatymo ( Wet milieubeheer ) 10.60 straipsnio ir Reglamento Nr. 259/93 26 straipsnio pirmosios pastraipos pagrindu.

10. Bendrovė kaltinama tuo, kad maždaug 2004 m. kovo 15 d. iš Ispanijos į Kiniją per Roterdamą eksportavo 17 konteinerių elektros kabelių (sudarytų iš varinės šerdies, apvilktos PVC apvalkalu; skirtingo skersmens, galinčio siekti 15 cm) laužo, skirto apdoroti, kad būtų galima vėl panaudoti, nepranešusi apie šį vežimą kompetentingoms institucijoms, ir taip pažeidė Reglamento Nr. 259/93 nuostatas.

11. Openbaar Ministerie (prokuratūra) teigimu, kadangi šios atliekos yra ne namų apyvokoje naudojami laidai arba kabeliai, o požeminiai ir didelio skersmens kabeliai, skirti tiekti elektrą, jie nėra žaliojo atliekų sąrašo GC 020 kategorijai priskiriamas elektronikos laužas. Be to, neatskirto vario ir PVC junginio, kaip tokio, nėra nei šiame sąraše, nei Reglamento Nr. 259/93 III arba IV priedų sąrašuose, ir apie jų vežimą, prieš išvežant į EBPO nepriklausančią valstybę, būtina pranešti būtent Nyderlandų institucijai, esančiai tranzito institucija, kaip tai matyti iš šio reglamento 15 straipsnio ir 17 straipsnio 8 dalies nuostatų.

12. Openbaar Ministerie mano, kad šį aiškinimą lemia, pirma, būtinybė siaurai aiškinti atliekų, kurių vežimo nereglamentuoja Reglamentas Nr. 259/93, kategorijas ir, antra, 1998 m. birželio25 d. Sprendimo Beside ir Besselsen (C‑192/96, Rink. p. I‑4029, 32 ir 34 punktai) pamokos.

13. Kita vertus, Omni Metal Service mano, kad pagrindinėje byloje nagrinėjamą laužą reikia priskirti minėtai GC 020 kategorijai, nes vienintelis svarbus šios klasifikacijos kriterijus yra kabelių sudėtis, o ne jų skersmuo arba kilmė. Be to, pagal Ispanijoje, siuntimo valstybėje, taikomą praktiką sujungtos skirtingos žaliajame sąraše nurodytos atliekos laikomos patenkančiomis į šio sąrašo taikymo sritį ir todėl joms taikoma žaliojo sąrašo tvarka. Kinijos politika yra panaši ir, kadangi šiuo atveju kalbama apie vario ir PVC junginį, ši trečioji valstybė importui reikalauja taikyti išankstinį China National Import and Export Commodities Inspection Corporation patikrinimą siuntimo valstybėje.

14. Tokiomis aplinkybėmis Rechtbank te Rotterdam nusprendė sustabdyti bylos nagrinėjimą ir pateikti Teisingumo Teismui šiuos prejudicinius klausimus:

„1. Ar šioje byloje nagrinėjamos kabelio atliekos (kai kurios iš jų 15 cm skersmens) gali būti priskirtos žaliajame sąraše numatytai „elektronikos laužo (pvz., laidai ir kt.)“ GC 020 kategorijai?

2. Jei Teisingumo Teismo atsakymas į pirmąjį klausimą neigiamas, ar žaliajame sąraše nenurodytą junginį, sudarytą iš žaliajame sąraše išvardytų medžiagų, galima arba privaloma laikyti į žaliojo sąrašo taikymo sritį patenkančia medžiaga ir ar galima tokį junginį, kurį ketinama panaudoti, vežti netaikant pranešimo procedūros?

3. Ar šiuo aspektu būtina, kad šios atliekos būtų pateikiamos arba vežamos atskirai?“

Dėl prejudicinių klausimų

Dėl pirmojo klausimo

15. Pirmiausia reikia priminti, kad kai Teisingumo Teismo prašoma priimti prejudicinį sprendimą, jo pareiga yra išaiškinti nacionaliniam teismui Bendrijos teisės normų turinį, kad šis teismas galėtų jas teisingai taikyti savo nagrinėjamos bylos aplinkybėms, o ne pačiam jas taikyti, taip pat ir dėl to, kad jis nebūtinai turi visus šiam tikslui būtinus duomenis.

16. Iš tikrųjų EB 234 straipsnyje numatyta kreipimosi dėl prejudicinio sprendimo procedūra yra Teisingumo Teismo ir nacionalinių teismų glaudaus bendradarbiavimo priemonė, pagrįsta jų funkcijų padalijimu, leidžianti Teisingumo Teismui pateikti nacionaliniams teismams Bendrijos teisės išaiškinimą, kuris reikalingas priimti sprendimą jų nagrinėjamose bylose (2002 m. lapkričio 7 d. Sprendimas Lohmann ir Medi Bayreuth , C‑260/00 – C‑263/00, Rink. p. I‑10045, 27 punktas).

17. Tačiau Teisingumo Teismas nėra kompetentingas nagrinėti faktinių pagrindinės bylos aplinkybių ar taikyti Bendrijos teisės normų, kurias jis išaiškino, nacionalinėms priemonėms ar situacijoms, nes šie klausimai priklauso išimtinei nacionalinio teismo kompetencijai (žr., inter alia , 1999 m. spalio 5 d. Sprendimo Lirussi ir Bizzaro , C‑175/98 ir C‑177/98, Rink. p. I‑6881, 38 punktą ir 2000 m. birželio 22 d. Sprendimo Fornasar ir kt ., C‑318/98, Rink. p. I‑4785, 32 punktą).

18. Taigi reikia suprasti, kad pirmuoju klausimu siekiama sužinoti, ar turi būti aiškinama taip, kad žaliojo atliekų sąrašo GC 020 kategorija apima elektros kabelių laidus ir, jei taip, kokiomis sąlygomis.

19. Šiuo atžvilgiu iš minėtos kategorijos formuluotės aišku, kad ji apima elektronikos laužą ir panaudotas elektronines dalis, tinkamas metalų panaudojimui. Kaip pažymėjo Nyderlandų vyriausybė, laidas pateiktas tik kaip tokio elektronikos laužo pavyzdys.

20. Taigi, kaip teisingai tvirtino ši vyriausybė ir Komisija, ir, priešingai nei teigia Omni Metal Service , GC 020 kategorija apima tik kabelių laidus iš elektronikos įrangos. Tačiau ši kategorija netaikoma kitų tipų kabelių laidams, taip pat ir tiems, kurie priklauso elektros įrenginiams arba junginiams, nes žaliojo atliekų sąrašo GC 010 kategorijoje, be kita ko, tokių junginių atliekų atžvilgiu nurodyta, kad jie priskiriami šiai kategorijai, tik jeigu juos sudaro vien metalai arba lydiniai.

21. Nors iš prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo pateikto pagrindinėje byloje nagrinėjamų kabelių apibūdinimo atrodytų, kad tai nėra elektronikos dalį sudarę kabelių laidai, Omni Metal Service per posėdį teigė, kad šie kabeliai visiškai nebuvo skirti būtent elektros požeminiam tiekimui, kaip tai tvirtino Nyderlandų vyriausybė, bet kad jie kaip tik buvo elektronikos įrangos dalis.

22. Taigi, kaip priminta šio sprendimo 15–17 punktuose, fakto klausimus šiuo atžvilgiu turi nagrinėti prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas.

23. Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, į pirmąjį klausimą reikia atsakyti taip: Reglamento Nr. 259/93 II priede pateikto žaliojo atliekų sąrašo GC 020 kategoriją reikia suprasti kaip apimančią kabelių laidus, tik jei šie laidai buvo elektronikos įrangos dalis.

Dėl antrojo ir trečiojo klausimų

24. Pirmiausia reikia priminti, kad pagrindinė byla susijusi su kabelių, kuriuos sudaro varinė šerdis, apvilkta PVC apvalkalu, o ne pirmiau atskirtų šerdžių ir apvalkalų, eksportu.

25. Taigi reikia suprasti, kad prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo antruoju ir trečiuoju klausimais siekiama sužinoti, ar Reglamentą Nr. 259/93 reikia aiškinti taip, kad pagal jį nustatyta vežimo tvarka, susijusi su žaliajame atliekų sąraše išvardytomis atliekomis, taikoma sudėtinės atliekos rūšiai, kuri nėra nurodyta šiame sąraše, tačiau jungia dvi jame nurodytas medžiagas.

26. Nyderlandų ir Portugalijos vyriausybės mano, kad į šį klausimą reikia atsakyti neigiamai. Omni Metal Service , atvirkščiai, toliau palaiko savo požiūrį, pareikštą prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiame teisme, kad tokiai sudėtinei atliekai reikia taikyti žaliajam atliekų sąrašui taikomas taisykles.

27. Komisija teigia, kad atsakyti į klausimą, ar žaliajame atliekų sąraše išvardytų medžiagų junginį leistina vežti be išankstinio pranešimo, galima tik atsižvelgiant į kiekvieno atvejo aplinkybes. Jos nuomone, išankstinio pranešimo reikalavimo būtų galima nesilaikyti, inter alia , jei paskirties valstybė priima nagrinėjamas panaudoti skirtas atliekas, jei visos nagrinėjamos medžiagos yra žaliajame atliekų sąraše ir įvairių atliekų užterštumo laipsnis nekliudo tokiam panaudojimui.

28. Kita vertus, iš Reglamento Nr. 259/93 II priedo įvadinio sakinio matyti, kad atliekoms negali būti taikomos žaliojo atliekų sąrašo taisyklės, jei šios atliekos kelia didelį pavojų aplinkai arba įvairių susijusių medžiagų neįmanoma racionaliai panaudoti. Komisija mano, kad pagrindinėje byloje pranešimas būtinas, nes PVC ne visuomet yra nepavojingas aplinkai.

29. Kaip pažymėjo Teisingumo Teismas, būtent iš Reglamento Nr. 259/93 šeštos ir devintos konstatuojamųjų dalių matyti, kad juo nustatyta atliekų vežimo Bendrijos viduje priežiūros ir kontrolės sistema yra atsakas būtinybei išsaugoti, apsaugoti aplinką bei gerinti jos kokybę ir kad ji skirta tam, kad kompetentingos institucijos galėtų imtis būtinų priemonių žmonių sveikatai ir aplinkai apsaugoti (žr. 1994 m. birželio 28 d. Sprendimo Parlamentas prieš Tarybą C‑187/93, Rink. p. I‑2857, 18 punktą).

30. Reglamento Nr. 259/93 vienuolikta ir dvylikta konstatuojamosios dalys taip pat patvirtina, kad šiuo reglamentu nustatyta priežiūra ir kontrolė skirta aplinkos apsaugai ne tik Bendrijos viduje, bet ir trečiosiose šalyse, į kurias atliekos iš Bendrijos eksportuojamos.

31. Aplinkybę, kad į žaliąjį atliekų sąrašą įtrauktų panaudoti skirtų atliekų vežimams Reglamentu Nr. 259/93 nustatyta kontrolės tvarka pagal šio reglamento 1 straipsnio 3 dalies a punktą išimtinai paprastai netaikoma, paaiškina, kaip tai išdėstyta šio reglamento keturioliktoje konstatuojamojoje dalyje, aplinkybė, kad tokios atliekos, jei jos tinkamai panaudojamos paskirties šalyje, neturėtų kelti pavojaus aplinkai. Iš šio patikslinimo matyti, kad atliekos rūšies įrašymas į šį sąrašą ir atitinkamai Reglamentu Nr. 259/93 nustatytos kontrolės bei priežiūros tvarkos jai netaikymas yra anksčiau atlikto tyrimo, kuriuo nustatyta, kad ji neturėtų kelti pavojaus, rezultatas.

32. Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, reikia daryti išvadą, kad į žaliąjį atliekų sąrašą įtrauktoms atliekoms taikoma lankstesnė sistema, pagal kurią jų atžvilgiu nesilaikoma esminių Reglamentu Nr. 259/93 nustatytos priežiūros ir kontrolės tvarkos taisyklių, iš esmės neturėtų būti taikoma į šį sąrašą neįtrauktoms atliekoms.

33. Konkrečiai tariant, tai, kad atlieka sudaryta iš dviejų elementų, kurie, net numatyti atskirai, gali būti atliekos, įtrauktos į žaliąjį atliekų sąrašą, negali automatiškai reikšti, kad tokia sudėtinė atlieka priskiriama šiam sąrašui. Iš tiesų šių atliekų apdorojimo sąlygos ir galimi su jų tvarkymu susiję pavojai aplinkai nebūtinai yra tokie patys; jie gali skirtis pagal tai, ar atitinkamą atlieką sudaro vientisas kelių elementų junginys, ar kiekvienas minėtas elementas sudaro atskirą atlieką.

34. Šiuo atžvilgiu reikia taip pat pažymėti, kad Teisingumo Teismas nusprendė, jog žaliajam atliekų sąrašui priskirtų atliekų mišinys priklausytų Reglamento Nr. 259/93 gintarinio sąrašo kategorijai „AD 160 komunalinės arba buitinės atliekos“, tačiau pridūrė, kad tik jei šios atliekos buvo atrinktos arba teisingai išrūšiuotos, jas būtų galima priskirti žaliajam sąrašui (žr. minėto sprendimo Beside ir Besselsen 30 ir 31 punktus).

35. A fortiori vientisa atlieka, kurią sudaro dviejų pagrindinių žaliajame atliekų sąraše minėtų medžiagų ilgalaikis junginys, o ne paprastas atsitiktinis mišinys, negali būti priskirta prie šio sąrašo, jei nėra jame aiškiai nurodyta.

36. Komisijos palaikomam požiūriui negalima pritarti.

37. Pirma, šis požiūris neatitinka Reglamento Nr. 259/93 tikslų tiek, kiek juo buvo numatyta, kaip išdėstyta šio sprendimo 28–33 punktuose, atsisakyti taikyti šiuo reglamentu nustatytus kontrolės ir priežiūros mechanizmus tam tikrų rūšių atliekų vežimui, įtraukiant tokias atliekas į žaliąjį atliekų sąrašą tik po to, kai buvo atliktas išankstinis su šių atliekų apdorojimu ir tvarkymu susijusių pavojų aplinkai įvertinimas.

38. Antra, kaip teisingai pabrėžė Nyderlandų vyriausybė, Komisijos siūlomas atskiras kiekvieno atvejo nagrinėjimas keltų teisinį nesaugumą ir ūkio subjektams, kuriems pirmiausia tektų atsakomybė už šiuo atžvilgiu priimamus sprendimus bei kitą susijusią riziką, ir valstybių narių kompetentingoms institucijoms.

39. Šis požiūris, atsižvelgiant į jo keliamą netikrumą, taip pat pažeistų Bendrijos teisės aktų leidėjo tikslą, kuris pasirinko reglamentą kaip teisėkūros priemonę atliekų vežimo srityje, būtent siekdamas užtikrinti, kad šis teisės aktas visose valstybėse narėse būtų taikomas vienodai ir vienu metu, ir tokį teisės derinimą numatė ne tik esminių sąlygų, kuriomis šie vežimai gali būti atliekami, bet ir šiems vežimams taikomos tvarkos atžvilgiu (2001 m. gruodžio 13 d. Sprendimo DaimlerChrysler , C‑324/99, Rink. p. I‑9897, 34 ir 67 punktai).

40. Trečia, Komisijos palaikomas teiginys šiuo atžvilgiu nepagrįstas Reglamento Nr. 259/93 tekstu. Būtent, priešingai nei teigia Komisija, Reglamento Nr. 259/93 II priedo įvadinis sakinys nepagrindžia išvados, kad iš dviejų į žaliąjį atliekų sąrašą įtrauktų medžiagų sudarytai atliekai taikomos šiame sąraše nurodytoms atliekoms numatytos taisyklės, jei tai nesukels didelio pavojaus aplinkai arba įvairių susijusių medžiagų racionalaus panaudojimo nepadarys neįmanomo.

41. Iš tiesų įvadiniu sakiniu numatytos situacijos, susijusios su atveju, kai nagrinėjama atlieka yra „užteršta“ „kita“ medžiaga, negalima tiesiog traktuoti taip pat, kaip atvejo, kai atlieką sudaro dvi medžiagos, iš kurių kiekviena yra esminis šios atliekos komponentas.

42. Atsižvelgiant į visus išdėstytus argumentus, į antrąjį ir trečiąjį klausimus reikia atsakyti, kad Reglamentą Nr. 259/93 reikia aiškinti taip, kad aplinkybė, jog sudėtinę atlieką sudaro dvi į šio reglamento II priede pateiktą žaliąjį atliekų sąrašą įtrauktos medžiagos, nereiškia, kad šiuo reglamentu numatytos taisyklės, skirtos šiame sąraše nurodytoms atliekoms, taikomos ir minėtai sudėtinei atliekai.

Bylinėjimosi išlaidos

43. Kadangi šis procesas pagrindinės bylos šalims yra vienas iš etapų prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo nagrinėjamoje byloje, bylinėjimosi išlaidų klausimą turi spręsti šis teismas. Išlaidos, susijusios su pastabų pateikimu Teisingumo Teismui, išskyrus tas, kurias patyrė minėtos šalys, nėra atlygintinos.

Rezoliucinė dalis

Remdamasis šiais motyvais, Teisingumo Teismas (pirmoji kolegija) nusprendžia:

1. 1993 m. vasario 1 d. Tarybos Reglamento (EEB) Nr. 259/93 dėl atliekų vežimo Europos Bendrijos viduje, į Bendriją ir iš jos priežiūros ir kontrolės (OL L 30, p. 1), iš dalies pakeisto 2001 m. gruodžio 28 d. Komisijos reglamentu (EB) Nr. 2557/2001, II priede pateikto žaliojo atliekų sąrašo GC 020 kategoriją reikia suprati kaip apimančią kabelių laidus, tik jei šie laidai yra elektronikos įrangos dalis.

2. Reglamentą Nr. 259/93, iš dalies pakeistą Reglamentu Nr. 2557/2001, reikia aiškinti taip, kad aplinkybė, jog sudėtinę atlieką sudaro dvi į šio reglamento II priede pateiktą žaliąjį atliekų sąrašą įtrauktos medžiagos, nereiškia, kad šiuo reglamentu numatytos taisyklės, skirtos šiame sąraše nurodytoms atliekoms, taikomos ir minėtai sudėtinei atliekai.