Byla C-438/11

Lagura Vermögensverwaltung GmbH

prieš

Hauptzollamt Hamburg-Hafen

(Finanzgericht Hamburg prašymas priimti prejudicinį sprendimą)

„Bendrijos muitinės kodeksas — 220 straipsnio 2 dalies b punktas — Paskesnis importo muitų išieškojimas — Teisėti lūkesčiai — Galimybės patikrinti kilmės sertifikatą nebuvimas — Sąvoka „sertifikatas, išduotas pagal neteisingus eksportuotojo pateiktus faktus“ — Įrodinėjimo pareiga — Bendrųjų tarifų lengvatų sistema“

Santrauka – 2012 m. lapkričio 8 d. Teisingumo Teismo (pirmoji kolegija) sprendimas

Europos Sąjungos nuosavi ištekliai – Paskesnis importo ar eksporto muitų išieškojimas – Reglamento Nr. 2913/92 220 straipsnio 2 dalies b punkte įtvirtintos importo muitų neįtraukimo į apskaitą sąlygos – Galimybės kompetentingoms trečiosios valstybės institucijoms patikrinti, ar A formos kilmės sertifikatas teisingas, nebuvimas dėl to, kad eksportuotojas nutraukė gamybą – Apmokestinamajam asmeniui tenkanti įrodinėjimo pareiga

(Tarybos reglamento Nr. 2913/92, iš dalies pakeisto Europos Parlamento ir Tarybos reglamentu Nr. 2700/2000, 220 straipsnio 2 dalies b punktas)

Reglamento Nr. 2913/92, nustatančio Bendrijos muitinės kodeksą, iš dalies pakeisto Reglamentu Nr. 2700/2000, 220 straipsnio 2 dalies b punktas turi būti aiškinamas taip, kad tuo atveju, kai dėl to, jog eksportuotojas nutraukė gamybą, per vėlesnį patikrinimą kompetentingoms trečiosios valstybės institucijoms neįmanoma patikrinti, ar jų išduotas A formos kilmės sertifikatas grindžiamas teisingais eksportuotojo pateiktais faktais, pareiga įrodyti, kad šis sertifikatas išduotas pagal teisingus eksportuotojo pateiktus faktus, tenka apmokestinamajam asmeniui.

Žinoma, Reglamente Nr. 2913/92 eksportuotojui nenumatyta jokia pareiga saugoti patvirtinamuosius dokumentus, nes Sąjunga vienašališkai negali nustatyti pareigų trečiųjų valstybių ūkio subjektams. Tačiau tokios eksportuotojui tenkančios pareigos nebuvimas savaime negali lemti to, kad apmokestinamasis asmuo bus atleistas nuo rūpestingumo pareigos arba apsaugotas nuo bet kokios rizikos, susijusios su prekių kilmės patikrinimu ir nustatymu per vėlesnį patikrinimą. Taigi ūkio subjektai, esant sutartiniams santykiams, privalo imtis būtinų priemonių, kad apsisaugotų nuo paskesnio išieškojimo rizikos.

Be to, dėl aplinkybės, jog importo valstybės muitinės institucijos turi įrodyti, kad eksportuotojo pateikti faktai yra neteisingi, tačiau to padaryti negali, nes šis nutraukė savo veiklą, gali kilti su bendrųjų tarifų lengvatų sistemos tikslais nesuderinamų veiksmų grėsmė. Iš tiesų, net jei gamybos nutraukimas iš esmės yra dažnai pasitaikantis ekonominis sprendimas, negalima atmesti galimybės, kad tai galėtų būti neteisėtas eksportuotojo veiksmas, kuriuo siekiama apeiti bendrųjų tarifų lengvatų sistemos nuostatas ir kurį šis eksportuotojas naudoja kaip priemonę nuslėpti faktinę prekių iš valstybės, kuriai lengvatinis režimas netaikomas, kilmę.

(žr. 27, 29, 30, 32, 41 punktus ir rezoliucinę dalį)

Byla C-438/11

Lagura Vermögensverwaltung GmbH

prieš

Hauptzollamt Hamburg-Hafen

(Finanzgericht Hamburg prašymas priimti prejudicinį sprendimą)

„Bendrijos muitinės kodeksas — 220 straipsnio 2 dalies b punktas — Paskesnis importo muitų išieškojimas — Teisėti lūkesčiai — Galimybės patikrinti kilmės sertifikatą nebuvimas — Sąvoka „sertifikatas, išduotas pagal neteisingus eksportuotojo pateiktus faktus“ — Įrodinėjimo pareiga — Bendrųjų tarifų lengvatų sistema“

Santrauka – 2012 m. lapkričio 8 d. Teisingumo Teismo (pirmoji kolegija) sprendimas

Europos Sąjungos nuosavi ištekliai — Paskesnis importo ar eksporto muitų išieškojimas — Reglamento Nr. 2913/92 220 straipsnio 2 dalies b punkte įtvirtintos importo muitų neįtraukimo į apskaitą sąlygos — Galimybės kompetentingoms trečiosios valstybės institucijoms patikrinti, ar A formos kilmės sertifikatas teisingas, nebuvimas dėl to, kad eksportuotojas nutraukė gamybą — Apmokestinamajam asmeniui tenkanti įrodinėjimo pareiga

(Tarybos reglamento Nr. 2913/92, iš dalies pakeisto Europos Parlamento ir Tarybos reglamentu Nr. 2700/2000, 220 straipsnio 2 dalies b punktas)

Reglamento Nr. 2913/92, nustatančio Bendrijos muitinės kodeksą, iš dalies pakeisto Reglamentu Nr. 2700/2000, 220 straipsnio 2 dalies b punktas turi būti aiškinamas taip, kad tuo atveju, kai dėl to, jog eksportuotojas nutraukė gamybą, per vėlesnį patikrinimą kompetentingoms trečiosios valstybės institucijoms neįmanoma patikrinti, ar jų išduotas A formos kilmės sertifikatas grindžiamas teisingais eksportuotojo pateiktais faktais, pareiga įrodyti, kad šis sertifikatas išduotas pagal teisingus eksportuotojo pateiktus faktus, tenka apmokestinamajam asmeniui.

Žinoma, Reglamente Nr. 2913/92 eksportuotojui nenumatyta jokia pareiga saugoti patvirtinamuosius dokumentus, nes Sąjunga vienašališkai negali nustatyti pareigų trečiųjų valstybių ūkio subjektams. Tačiau tokios eksportuotojui tenkančios pareigos nebuvimas savaime negali lemti to, kad apmokestinamasis asmuo bus atleistas nuo rūpestingumo pareigos arba apsaugotas nuo bet kokios rizikos, susijusios su prekių kilmės patikrinimu ir nustatymu per vėlesnį patikrinimą. Taigi ūkio subjektai, esant sutartiniams santykiams, privalo imtis būtinų priemonių, kad apsisaugotų nuo paskesnio išieškojimo rizikos.

Be to, dėl aplinkybės, jog importo valstybės muitinės institucijos turi įrodyti, kad eksportuotojo pateikti faktai yra neteisingi, tačiau to padaryti negali, nes šis nutraukė savo veiklą, gali kilti su bendrųjų tarifų lengvatų sistemos tikslais nesuderinamų veiksmų grėsmė. Iš tiesų, net jei gamybos nutraukimas iš esmės yra dažnai pasitaikantis ekonominis sprendimas, negalima atmesti galimybės, kad tai galėtų būti neteisėtas eksportuotojo veiksmas, kuriuo siekiama apeiti bendrųjų tarifų lengvatų sistemos nuostatas ir kurį šis eksportuotojas naudoja kaip priemonę nuslėpti faktinę prekių iš valstybės, kuriai lengvatinis režimas netaikomas, kilmę.

(žr. 27, 29, 30, 32, 41 punktus ir rezoliucinę dalį)