LT
Teismopr aktikosr inkinys
ECLI:EU:F:2010 :121 1TARNAUTOJŲ TEISMO (pirmoji kolegija) SPRENDIMAS
2010 m. rugsėjo 30 d.
Byla F-43/09
Carlo van H euckelom
prieš
Europos policijos biurą (Europolą)
„Viešoji tarnyba — Europolo tarnautojų tarnybos nuostatai — 29 straipsnis — Aukštesnė pakopa, 
suteikta remiantis vertinimo ataskaitomis — Prieštaravimas dėl sprendimo, kuriuo įtvirtinama lygių ir 
pakopų nustatymo tvarka, teisėtumo — Europolo dir ektoriaus ir v aldybos kompe tencija — 
Europolo dir ektoriaus diskrecija — Ribos“
Dalykas: Pagal Konvencijos, grindžiamos Europos Sąjungos sutarties K.3 straipsniu, dėl Europos 
policijos biuro įsteigimo (Europolo kon vencija) 40 straipsnio 3 dalį ir E uropolo 
tarnautojų t arnybos n uostatų 93 straipsnio 1 dalį pareikštas ieškinys, ku riuo 
C. van Heuckelom p rašo panaikinti 2008 m. liepos 14 d. Europolo dir ektoriaus 
sprendimą, kuriuo jam nuo 2008 m. balandžio 1 d. suteikta tik viena aukštesnė pakopa, 
ir 2009 m. sausio 19 d. sprendimą, kuriuo atmestas skundas dėl šio sprendimo.
Sprendimas:Atmesti ieškovo ieškinį. Kiekviena šalis padengia savo bylinėjimosi išlaidas.
Santrauka
1. Ieškinys dėl panaikinimo — Suinteresuotumas pareikšti ieškinį — Fiziniai ar juridiniai asmenys
(SESV 263 straipsnio ketvirta pastraipa)
2. Pareigūnai — Ieškinys — Išankstinis administracinis skundas — Skundo ir ieškinio atitiktis — 
Dalyko ir pagrindo sutapimas — Prieštaravimas dėl teisėtumo, susijęs su kitu nei skunde n urodytu 
teisiniu pagrindu — Priimtinumas
(Pareigūnų tarnybos nuostatų 90 ir 91 straipsniai)
3. Pareigūnai — Europolo tarnautojai — Pakopos paaukštinimas kas dveji metai
(Europolo tarnautojų tarnybos nuostatų 28 ir 29 straipsniai)
4. Pareigūnai — Europolo tarnautojai — Pakopos paaukštinimas kas dveji metai
(Europolo tarnautojų tarnybos nuostatų 29 straipsnis)
1. Fizinio ar j uridinio asmens pareikštas ieškinys dėl panaikinimo priimtinas tik tuo atveju, kai i eškovas 
suinteresuotas ginčijamo akto panaikinimu. Toks suinteresuotumas reiškia, kad p ats akto panaikinimas 
turi turėti teisinių pasekmių ar ba, kitaip tariant, kad d ėl ieškinio baigties jį pareiškusi šalis turi turėti 
naudos.
2 ECLI:EU:F:2010 :121SANTRAUKA—BYLAF-43/09
VANHEUCKELOM/EUROPOL
(žr. 31 punktą)
Nuoroda:
Teisingumo Teismo praktika: 1986 m. birželio 24 d. Sprendimo AKZO Chemie ir AKZO Chemie UK p rieš Komisiją, 
53/85, Rink. p. 1965 , 21 punktas.
Pirmosios instancijos teismo praktika: 1995 m. rugsėjo 14 d. Sprendimo Antillean Ri ce M ills ir kt. prieš Komisiją, 
T-480/93 ir T-483/93, Rink. p. II-2305 , 59 ir 60 punktai bei juose nurodyta teismo praktika; 2001 m. birželio 20 d. 
Sprendimo Eu roalliages p rieš Komisiją, T-188/99, Rink. p. II-1757 , 26 punktas; 2004 m. rugsėjo 28 d. Sprendimo 
MCI prieš Komisiją, T-310/00, Rink. p. II-3253 , 44 punktas.
2. Skundo ir i eškinio atitikties taisyklė iš esmės reikalauja, kad b ūtų atitiktis tarp ieškinio da lyko ir 
pagrindo bei skundo da lyko ir p agrindo. Šį reikalavimą reikia ai škinti lanksčiai. Atitikties taisyklė 
taikytina tik tuo atveju, jei teisme p areikšto ieškinio da lykas ar p agrindas skiria si nuo nurodytojo 
skunde, „pagrindo“ sąvoką ai škinant plačiai. Taip ai škinant ir ka lbant apie reikalavimą d ėl 
panaikinimo, „ginčo pagrindu“ laikytina tai, kad i eškovas ginčija ginčijamo akto turinio teisėtumą, arba 
tai, kad j is ginčija šio akto formos teisėtumą.
Kalbant apie prieštaravimus dėl teisėtumo, net jeigu jie būtų susiję su ki tu teisiniu pagrindu nei 
nurodytasis skunde, pažymėtina, kad j ų pripažinimas nepriimtinais dėl atitikties taisyklės pažeidimo 
sutrikdytų pusiausvyrą tarp ieškovo procesinių teisių apsaugos ir i kiteisminės procedūros tikslo ir b ūtų 
neproporcinga ir n epateisinama sankcija pareigūnui. Iš tikrųjų atsižvelgiant į p rieštaravimo dėl 
teisėtumo savaime t eisinį pobūdį ir į m otyvus, ku rie skatina suinteresuotąjį asmenį nustatyti ir 
nurodyti tokį neteisėtumą, negalima reikalauti, kad s kundą pateikiantis pareigūnas ar t arnautojas, kuris 
gali ir n eturėti atitinkamų teisinių žinių, suformuluotų tokį prieštaravimą ikiteisminiame e tape, antraip 
kitame e tape jo ieškinys bus nepriimtinas. Juo labiau kad n eatrodo, jog ikiteisminiame e tape p ateikęs 
prieštaravimą dėl teisėtumo skundo pateikėjas šiame e tape g alėtų laimėti ginčą, nes nėra tikimybės, 
kad ad ministracija nuspręstų n etaikyti galiojančios nuostatos, ku ria g albūt pažeidžiama viršesnė 
taisyklė, tik dėl to, kad b ūtų galima neteisminiu būdu išspręsti ginčą.
(žr. 43 ir 44 punktus)
Nuoroda:
Tarnautojų t eismo p raktika: 2010 m. liepos 1 d. Sprendimo M andt p rieš P arlamentą, F-45/07, 109 , 
115 ir 119 punktai bei juose nurodyta teismo praktika ir 121 punktas.
3. Galiojančioje Europolo lygių ir p akopų nustatymo sistemoje numatytos dvi skirtingos procedūros: 
pirma, vertinimas pagal Europolo tarnautojų tarnybos nuostatų 28 straipsnį, priskiria mas ve rtintojo 
kompe tencijai, ir, antra, šių N uostatų 29 straipsnyje numatytas pakopos paaukštinimas, priskiria mas 
Europolo dir ektoriaus kompe tencijai.
Pagal Europolo tarnautojų tarnybos nuostatų 29 straipsnio pirmos pastraipos pirmą sakinį Europolo 
direktoriaus sprendimai ka s dveji me tai suteikti Europolo dar buotojams pakopas priimami remiantis 
„vertinimu“, kuriame a tsižvelgiama į ki ekvieno a titinkamo tarnautojo ve iklą. Iš to matyti, kad E uropolo 
tarnautojų tarnybos nuostatų 29 straipsnio pirmos pastraipos trečiame s akinyje, kuriame n urodyta, kad
ECLI:EU:F:2010 :121 3SANTRAUKA—BYLAF-43/09
VANHEUCKELOM/EUROPOL
 „konkrečias vertinimo procedūros taisykles priima valdančioji taryba“, pateikiama nuoroda į p rocedūrą, 
pagal kurią vertinama ir į vertinama Europolo tarnautojų ve ikla. Todėl šioje nuostatoje nereikalaujama, 
kad E uropolo valdančioji taryba priimtų kon krečias pakopos paaukštinimo procedūros taisykles.
(žr. 48–50 punktus)
Nuoroda:
Pirmosios instancijos teismo praktika: 2006 m. kovo 22 d. Sprendimo M ausolf prieš Eu ropol, T-209/02 ir T-210/04, 
Rink. VT p. I-A-2-79 ir II- A-2-335, 37 punktas.
4. Pagal Europolo tarnautojų tarnybos nuostatų 29 straipsnį Europolo dir ektorius gali suteikti 
daugiausia dvi pakopas pe r dvejus me tus, remdamasis ve rtinimu ir a tsižvelgdamas į s uinteresuotojo 
asmens našumą. Šio straipsnio taikymas priklauso sričiai, ku rioje Europolo dir ektoriui suteikiama 
didelė diskrecija ve rtinti, kai p antai suteikta Paskyrimų tarnybai taikant Pareigūnų tarnybos nuostatų 
45 straipsnį.
Europolo dar buotojų lygių ir p akopų nustatymo tvarkos, priimtos Europolo dir ektoriaus, 5 straipsnio 
1 dalyje n ustatyti pakopų skyrimo kri terijai. Remdamasis dviejų p askutinių me tų ve rtinimais, 
direktorius suteikia d vi pakopas tarnautojams, kurie visada ar ba da žnai pateisino lūkesčius, nesuteikia 
pakopos tiems, ku re pateisino l ūkesčius tik iš da lies arba visiškai j ų nepateisino, ir s uteikia v ieną 
pakopą visiems kitiems tarnautojams.
Iš 5 straipsnio 1 dalies m atyti, kad dir ektorius suteikia d vi pakopas tik tuomet, kai a titinkamas 
tarnautojas atliko u žduotis ypač gerai ir n eapsiribojo lūkesčių pateisinimu ki ekvienais iš dviejų 
referencinio laikotarpio me tų. Šiais labai griežtais kri terijais siekiama atlyginti už nuolatines pastangas. 
Negalima neigti, kad E uropolo dir ektoriaus, naudojantis Europolo tarnautojų tarnybos nuostatų 
29 straipsniu jam suteikta diskrecija vertinti, priimtos tvarkos, kuria s iekiama skatinti tarnautojus dėti 
pastangas, kad b ūtų viršyti lūkesčiai, tikslas yra tarnybos interesai.
Kadangi direktorius neturi di skrecijos vertinti taikydamas šios tvarkos 5 straipsnio 1 dalį ir t uri griežtai 
laikytis šioje nuostatoje nustatytų kri terijų, jo įgaliojimų paaukštinti pakopą apribojimas šiais kri terijais 
kaip tik suteikia dir ektoriui galimybę rūpintis, kad ka ndida tūros būtų n agrinėjamos kr uopščiai, 
nešališkai ir l aikantis vienodo požiūrio principo.
(žr. 59 ir 61 –63 punktus)
Nuoroda:
Pirmosios instancijos teismo praktika: minėto Sprendimo M ausolf prieš Eu ropol 67 punktas.