ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys C 38/53

2015 m. lapkričio 30 d. Bendrojo Teismo nutartis byloje Gmina Miasto Gdynia ir Port Lotniczy Gdynia Kosakowo/Komisija

(Byla T-215/14) (1)

((Ieškinys dėl panaikinimo - Skundžiamo akto pakeitimas vykstant teismo procesui - Reikalavimų atitinkamas pakeitimas - Lygiagretus ieškinys dėl naujo sprendimo - Pagrindo priimti sprendimą nebuvimas))

(2016/C 038/69)

Proceso kalba: lenkų

Šalys

Ieškovės: Gmina Miasto Gdynia (Gdynė, Lenkija), atstovaujama advokatų T. Koncewicz ir K. Gruszecka-Spychała, ir Port Lotniczy Gdynia Kosakowo sp. z o.o. (Gdynė), iš pradžių atstovaujama advokatų T. Koncewicz ir K. Gruszecka-Spychała, vėliau advokato P. Rosiak

Atsakovė: Europos Komisija, atstovaujama D. Grespan, S. Noë ir A. Stobiecka-Kuik

Ieškovės pusėje į bylą įstojusi šalis: Lenkijos Respublika, atstovaujama B. Majczyna

Dalykas

Iš pradžių – prašymas panaikinti 2014 m. vasario 11 d. Komisijos sprendimą 2014/883/ES dėl priemonės SA.35388 (13/C) (ex 13/NN ir ex 12/N) – Lenkija – Gdynės–Kosakovo oro uosto steigimas (OL L 357, p. 51), vėliau – prašymas panaikinti 2015 m. vasario 26 d. Komisijos sprendimą (ES) 2015/1586 dėl priemonės SA.35388 (13/C) (ex 13/NN ir ex 12/N) – Lenkija – Gdynės-Kosakovo oro uosto steigimas (OL L 250, p. 165), pakeičiantį Sprendimą 2014/883.

Rezoliucinė dalis

1. Nebėra pagrindo priimti sprendimą dėl ieškinio.

2. Europos Komisija padengia savo bei Gmina Miasto Gdynia ir Port Lotniczy Gdynia Kosakowo sp. z o.o. pagrindinėje byloje patirtas bylinėjimosi išlaidas.

3. Gmina Miasto Gdynia ir Port Lotniczy Gdynia Kosakowo padengia savo ir Komisijos bylinėjimosi išlaidas, patirtas laikinųjų apsaugos priemonių taikymo procedūroje.

4. Lenkijos Respublika padengia savo bylinėjimosi išlaidas.

(1) OL C 175, 2014 6 10.
LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys C 361/10

2014 m. rugpjūčio 20 d. Bendrojo Teismo pirmininko nutartis byloje Gmina Kosakowo/Komisija

(Byla T-217/14 R)

((Laikinųjų apsaugos priemonių taikymas - Valstybės pagalba - Oro transporto infrastruktūra - Savivaldybių suteiktas regioninio oro uosto viešas finansavimas - Sprendimas pripažinti pagalbą nesuderinama su vidaus rinka ir įpareigoti ją susigrąžinti - Prašymas sustabdyti vykdymą - Skubos nebuvimas))

2014/C 361/12

Proceso kalba: lenkų

Šalys

Ieškovė: Gmina Kosakowo (Lenkija), atstovaujama advokato M. Leśny

Atsakovė: Europos Komisija, atstovaujama D. Grespan, S. Noë ir A. Stobiecka-Kuik

Dalykas

Prašymas sustabdyti 2014 m. vasario 11 d. Komisijos sprendimo C (2014) 759 galutinis dėl priemonės SA. 35388 (2013/C) (ex 2013/NN ir ex 2012/N) vykdymą – Lenkija – Gdynės-Kosakovo oro uosto pertvarkymas.

Rezoliucinė dalis

1. Atmesti prašymą dėl laikinųjų apsaugos priemonių taikymo.
PIRMOSIOS INSTANCIJOS TEISMO (vienas teisėjas)

SPRENDIMAS

2004 m. birželio 29 d.

Byla T-188/03

Joëlle Hivonnet

prieš

Europos Sąjungos Tarybą

„Pareigūnai – Mokymosi pašalpa – Skyrimo pagrindai – Pradinis ugdymas – Vaikų darželis“

Visas tekstas prancūzų kalba II - 0000

Dalykas: Ieškinys, pareikštas dėl prašymo panaikinti Tarybos sprendimą atsisakyti suteikti ieškovei mokymosi pašalpą už dukros mokymąsi darželyje 1999–2000 ir 2000–2001 mokslo metais bei išimtine tvarka skirti tokią pašalpą už mokymąsi darželyje 2001−2002 mokslo metais, taip pat dėl prašymo atlyginti žalą, kuriuo siekiama priteisti delspinigius nuo šią pašalpą atitinkančios sumos ir atlyginti dėl šio sprendimo patirtą moralinę žalą.

Sprendimas: Atmesti ieškinį. Kiekviena šalis padengia savo bylinėjimosi išlaidas.

Santrauka

1. Pareigūnai − Ieškinys − (Asmens) nenaudai priimtas aktas − Sąvoka − Mokymosi pašalpos skyrimas išimtine tvarka − Netaikymas

(Pareigūnų tarnybos nuostatų 91 str. 1 d.)

2. Pareigūnai − Atlyginimas − Šeimos pašalpos − Mokymosi pašalpa − Skyrimo sąlygos − Pradinio ugdymo įstaigos lankymas − Sąvokos „pradinis ugdymas“ apibrėžimas

(Pareigūnų tarnybos nuostatų VII priedo 3 str.)

3. Pareigūnai − Atlyginimas −Teisė į delspinigius − Sąlygos

1. Pagal Pareigūnų tarnybos nuostatų 91 straipsnio 1 dalį priimtini tik tie ieškiniai, kurie pareikšti dėl ieškovo nenaudai priimtų aktų, galinčių tiesiogiai ir iš karto daryti poveikį suinteresuotojo asmens teisinei padėčiai.

Mokymosi pašalpos skyrimas pareigūnui išimtine tvarka negali būti laikomas sprendimu, apribojančiu jo teises. Sprendimas galėtų būti laikomas suinteresuotojo asmuo asmens nenaudai priimtu sprendimą tik tuo atveju, jeigu ateityje jam būtų atsisakyta skirti šią pašalpą remiantis jos skyrimo išimtiniu pobūdžiu.

(žr. 16 punktą)

Nuoroda: 1987 m. sausio 21 d. Teisingumo Teismo sprendimo Stroghili prieš Audito rūmus, 204/85, Rink. p. 389, 6 ir 11 punktai

2. Dėl pradinio ugdymo sąvokos Pareigūnų tarnybos nuostatų VII priedo 3 straipsnio prasme pažymėtina, kad nacionalinėje teisėje pateiktas mokyklinio ugdymo pavadinimas negali būti lemiamas veiksnys šios nuostatos atžvilgiu, nors jis galėtų būti svarbus šio ugdymo pobūdžio požymis.

Tačiau kadangi Tarnybos nuostatuose nėra jokio šią sąvoką apibrėžiančio kriterijaus, reikia atsižvelgti į nacionalinės valdžios institucijų apibrėžtą ugdymo pobūdį.

(žr. 28 ir 29 punktus)

Nuoroda: 1991 m. gruodžio 3 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo Boessen prieš EESRK, T‑10/90 ir T‑31/90, Rink. p. II‑1365, 30–34 punktai

3. Pareiga mokėti pareigūnui delspinigius, be atlyginimo ir jo priedų, gali egzistuoti tik tuo atveju, kai pagrindinio skolinio reikalavimo suma yra tiksliai žinoma arba bent jau gali būti nustatyta remiantis įtvirtintais objektyviais kriterijais. Be to, pareiga mokėti delspinigius turi būti pripažinta tuo atveju, jeigu pagrindinio skolinio reikalavimo suma buvo nustatyta nepateisinamai vėluojant.

(žr. 45 punktą)

Nuoroda: 1986 m. rugsėjo 30 d. Teisingumo Teismo sprendimo Delhez prieš Komisiją, 264/83, Rink. p. 2749, 20 ir 23 punktai
LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys C 26/43

2014 m. gruodžio 3 d. Tarnautojų teismo (trečioji kolegija) sprendimas byloje DG/ENISA

(Byla F-109/13) (1)

((Viešoji tarnyba - Laikinasis tarnautojas - Sutarties nutraukimas - Motyvų nenurodymas - Vertinimo tvarkos nesilaikymas - Akivaizdi vertinimo klaida))

(2015/C 026/56)

Proceso kalba: anglų

Šalys

Ieškovė: DG, atstovaujama advokatų L. Levi ir A. Tymen

Atsakovė: Europos tinklų ir informacijos apsaugos agentūra, iš pradžių atstovaujama P. Empadinhas, advokato C. Meidanis, po to –P. Empadinhas, S. Purser ir advokato C. Meidanis

Bylos dalykas

Prašymas panaikinti sprendimą atleisti ieškovę iš darbo, nurodyti grąžinti ieškovę į darbą ir sumokėti jai priklausančias finansines išmokas. Kurias ji turėjo gauti nuo jos sutarties pabaigos, atėmus galimas jos pajamas per minėtą laikotarpį ir pridėjus Europos Centrinio Banko nustatyto dydžio palūkanas jas padidinus 3 balais, ir prašymas atlyginti tariamai patirtą neturtinę žalą.

Sprendimo rezoliucinė dalis

1. Atmesti ieškinį.

2. DG padengia savo pačios ir Europos tinklų ir informacijos apsaugos agentūros bylinėjimosi išlaidas.

(1) OL C 15, 2014 1 18, p. 21.
—

Atlyginti ieškovo turtinę žalą, patirtą dėl to, kad jis neteko galimybės gauti neterminuotą sutartį, kuri laikinai ex aequo et bono įvertinta 250 000 eurų.
LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys C 131/50

2006 m. kovo 13 d. pareikštas ieškinys byloje Perez-Minayo Barroso ir Pino prieš Komisiją

(Byla F-31/06)

(2006/C 131/92)

Proceso kalba: prancūzų

Šalys

Ieškovai: Isabelle Perez-Minayo Barroso (Briuselis, Belgija) ir Marco Pino (Briuselis, Belgija), atstovaujami advokato S. Orlandi

Atsakovė: Europos Bendrijų Komisija

Ieškovų reikalavimai

— Pripažinti, kad Pareigūnų tarnybos nuostatų XIII priedo 5 ir 12 straipsniai yra neteisėti.

— Panaikinti individualius sprendimus, kuriais ieškovai paskiriami į administratorių pareigas, tiek, kiek jų paskyrimas nustatomas taikant Nuostatų XIII priedo 5 straipsnio 2 dalį.

— Panaikinti individualius sprendimus neatsižvelgti į ieškovų „krepšelį“ sudarančius balus, sukauptus ankstesnėje kategorijoje.

— Panaikinti individualius sprendimus taikyti mažesnį nei 1 dauginimo koeficientą nustatant ieškovų atlyginimą.

— Priteisti iš Europos Bendrijų Komisijos bylinėjimosi išlaidas.

Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai

Ieškovai yra vidinio konkurso COM/PA/04 dėl perkėlimo į aukštesnę kategoriją, apie kurį buvo paskelbta iki naujųjų Pareigūnų tarnybos nuostatų įsigaliojimo, laimėtojai. Įsigaliojus šiems nuostatams, atsakovė juos paskyrė į aukštesnę kategoriją, palikdama tuos pačius lygius, pakopas bei dauginimo koeficientus. Tačiau jų paaukštinimo balai buvo prilyginti nuliui.

Savo ieškinyje ieškovai pirmiausia tvirtina, kad ginčijami sprendimai pažeidžia pranešimo apie konkursą, kurį jie laimėjo, teisėtumą, taip pat Nuostatų 5, 29 bei 31 straipsnius, teisės į karjerą ir proporcingumo principus.

Be to, ieškovai teigia, kad minėti sprendimai taip pat pažeidžia vienodo požiūrio ir nediskriminavimo principą. Pirma, to paties konkurso ar to paties lygio konkurso laimėtojai priskiriami skirtingiems lygiams, atsižvelgiant į tai, ar priėmimas į darbą vyksta prieš ar po naujųjų Pareigūnų tarnybos nuostatų įsigaliojimo. Antra, ieškovai atsiduria blogesnėje padėtyje, palyginti su pareigūnais, paskirtais į administratoriaus pareigas pagal sertifikavimo procedūrą, atsižvelgiant į tai, kad pastarieji ir toliau išlaiko paaukštinimo balus, o ieškovų „krepšelio“ balai prilyginami nuliui.

Galiausiai, ieškovų teigimu, ginčijamais sprendimais pažeidžiamas teisėtų lūkesčių apsaugos principas, nes jie galėjo tikėtis būti paskirti į pranešime apie konkursą nurodytus lygius.
Dėl įdarbinimo į laisvą skyriaus viršininko darbo vietą Europos kovos su sukčiavimu tarnyboje (OLAF) procedūros pažymėtina: kadangi kandidatas ir jo pasirodymas per pokalbį yra vertinami kolegialiai pirminės atrankos komisijos, taip pat atsižvelgiant į šios komisijos sudėtį, be kita ko, į tai, kad joje dalyvauja Komisijos personalo narys, negalima teigti, jog šios atrankos komisijos pirmininkas gali darytai jai tokią įtaką, kad jis vienas nuspręstų neįtraukti kandidato vardo ir pavardės į trumpąjį sąrašą („short-list“).

Nešališkumo pareiga yra tikrai viena iš konkurso atrankos komisijų darbą ir pagal analogiją pirminės atrankos komisijų darbą reguliuojančių taisyklių.

Tačiau, kalbant apie atrankos komisijos pirmininko elgesį per skyriaus viršininko įdarbinimo procedūrą, pažymėtina, jog dėl to, kad jis mandagiai, nuolaidžiai šypsosi ar netgi šaiposi per pokalbį su kandidatu, negalima manyti, kad jis yra šališkas, net jei vėliau šiam kandidatui susidaro toks įspūdis. Bet kuriuo atveju atsižvelgiant į atitinkamos darbo vietos, kurią užimant reikia valdyti personalą, todėl gali atsirasti sunkumų dėl santykių su šiuo personalu arba jo elgesiu, lygį, galima tikėtis iš kandidato, kad jis išliks užtikrintas, susikaupęs arba netgi nesusinervins, net susidūręs su vieno iš pirminės atrankos komisijos nario elgesiu, kuris subjektyviai šio kandidato gali būti palaikytas įžeidžiamu.

(žr. 82 ir 85 punktus)

Tarnautojų teismo praktika: 2011 m. gegužės 25 d. Nutarties Meierhofer / Komisija, F‑74/07 RENV, EU:F:2011:63, 62 punktas ir 2014 m. lapkričio 13 d. Sprendimo Hristov / Komisija ir EMA, F‑2/12, EU:F:2014:245, du kartus apskųsto Europos Sąjungos Bendrajam Teismui, bylos T‑26/15 P ir T‑27/15 P, 86 punktas.
Pareigūnų tarnybos nuostatų 91 straipsnio 3 dalies antra įtrauka, pagal kurią, „jei skundas atmetamas priimant formalų sprendimą ir apie tai pranešant po to, kai jis buvo atmestas nepranešus apie sprendimą, bet dar nepasibaigus apskundimo terminui, apskundimo terminas pradedamas skaičiuoti iš naujo“, negali būti taikoma prašymo pateikimo stadijoje ir prieš pateikiant skundą. Iš tiesų, ši speciali nuostata, kuria nustatoma apskundimo terminų skaičiavimo tvarka, turi būti aiškinama pažodžiui ir griežtai. Darytina išvada, kad eksplicitinis prašymo atmetimas po to, kai buvo priimtas implicitinis sprendimas atmesti tą patį prašymą, yra tik patvirtinamasis aktas ir dėl jo suinteresuotajam pareigūnui nesuteikiama teisė tęsti ikiteisminę procedūrą nustatant jam naują terminą skundui pateikti.

Vadinasi, skundas, pateiktas praėjus daugiau nei trims mėnesiams po implicitinio sprendimo atmesti prašymą, nėra tinkamas išankstinis kreipimasis į paskyrimų tarnybą, dėl kurio leidžiama tęsti ikiteisminę apskundimo procedūrą.

Be to, jei būtų pripažinta, kad vien dėl atmetimo motyvų nurodymo minėtame sprendime atmesti prašymą galima iš naujo pradėti skaičiuoti apskundimo terminą, dėl bet kokio administracijos implicitinio sprendimo, kuriame dėl jo pobūdžio nenurodyti motyvai, būtų galima bet kada pateikti prašymą nurodyti motyvus ir dėl to pareigūnai ir tarnautojai galėtų užsitikrinti naują trijų mėnesių nuo papildomų motyvų gavimo terminą skundui pateikti, nors sprendimo, kaip jis suprantamas pagal Pareigūnų tarnybos nuostatų 90 straipsnio 1 dalį, nepakankamu motyvavimu galima ar net privaloma remtis būtent skunde, kad administracija galėtų tinkamai jį ištaisyti dėl šio skundo priimtame sprendime.

(žr. 24, 25 ir 28 punktus)

Pirmosios instancijos teismo praktika: 2000 m. lapkričio 17 d. Nutarties Martinelli / Komisija, T‑200/99, EU:T:2000:269, 11 punktas.

Bendrojo Teismo praktika: 2011 m. liepos 7 d. Sprendimo Longinidis / Cedefop, T‑283/08 P, EU:T:2011:338, 72 punktas ir 2014 m. gegužės 21 d. Sprendimo Mocová / Komisija, T‑347/12 P, EU:T:2014:268, 35 punktas.

Tarnautojų teismo praktika: 2009 m. liepos 8 d.Nutarties Sevenier / Komisija, F‑62/08, EU:F:2009:88, 33 punktas ir 2015 m. balandžio 22 d. Nutarties ED / ENISA, F‑105/14, EU:F:2015:33, 41 punktas.
Pagal Teisingumo Teismo statuto 19 straipsnio trečią pastraipą ir 21 straipsnio pirmą pastraipą ieškovui turi atstovauti tam įgaliotas asmuo, todėl Sąjungos teismams gali būti pateikiami tik jo pasirašyti ieškiniai. Pagal to paties Teisingumo Teismo statuto I priedo 7 straipsnio 1 dalį šios nuostatos taikomos ir procesui Tarnautojų teisme. Nei Teisingumo Teismo statute, nei Tarnautojų teismo procedūros reglamente nėra nuostatos, kuria remiantis būtų galima nukrypti nuo tokios pareigos arba kurioje būtų numatyta šios pareigos išimtis.

Kilus Sąjungos viešosios tarnybos ginčų, siekiant, kad kiekvieno procesinio dokumento originalas būtų pateiktas per nustatytą terminą, pagal Tarnautojų teismo procedūros reglamento 34 straipsnį atitinkamos šalies atstovui neleidžiama pasirašyti minėto teismo kanceliarijai telefaksu pateikiamo dokumento ir originalo, kuris minėtai kanceliarijai pateikiamas paštu arba tiesiogiai, dviem skirtingais parašais ranka, net jeigu tie parašai autentiški.

Tokiomis aplinkybėmis, jeigu paaiškėja, kad dokumento originalas, kanceliarijai tiesiogiai pateiktas per dešimt dienų po to, kai Tarnautojų teismui telefaksu buvo atsiųsta jo kopija, pasirašytas kitokiu parašu nei tas, kuriuo pasirašytas telefaksu atsiųstas dokumentas, laikytina, kad minėto teismo kanceliarijai buvo pateikti du skirtingi atskirai pasirašyti procesiniai dokumentai, net jeigu juos pasirašė tas pats asmuo. Kadangi perduodant tekstą telefaksu buvo nesilaikyta Tarnautojų teismo procedūros reglamento 34 straipsnyje nustatytų teisinio saugumo reikalavimų, vertinant, ar buvo laikytasi termino ieškiniui pareikšti, negali būti atsižvelgiama į dokumento pateikimo telefaksu datą.

Be to, terminas ieškiniui pareikšti yra nustatytas Pareigūnų tarnybos nuostatų 91 straipsnio 3 dalyje, nuo kurios negali būti nukrypta Tarnautojų teismo procedūros reglamentu. Todėl svarbu, kad ieškinio originalas būtų pateiktas vėliausiai iki šio termino pabaigos. Šiuo atžvilgiu siuntimas telefaksu yra net tik perdavimo būdas, bet ir galimybė įrodyti, kad šio teismo kanceliarijoje pasibaigus terminui gautas ieškinio originalas buvo pateiktas per terminą ieškiniui pareikšti.

(žr. 23–25 punktus)

Teisingumo Teismo praktika: 2011 m. rugsėjo 22 d. Sprendimo Bell & Ross BV prieš VRDT, C‑426/10 P, 37–43 punktai.

Tarnautojų teismo praktika: 2013 m. vasario 21 d. Nutarties Marcuccio prieš Komisiją, F‑113/11, 22 punktas.
TARNAUTOJŲ TEISMO (pirmoji kolegija) NUTARTIS

2007 m liepos 12 d.

Byla F‑143/06

Donato Continolo

prieš

Europos Bendrijų Komisiją

„Viešoji tarnyba – Pareigūnai – Pensijos – Teisių į pensiją pervedimas – Akivaizdus nepriimtinumas“

Dalykas: Pagal EB 236 straipsnį ir AE 152 straipsnį pareikštas ieškinys, kuriuo D. Continolo prašo panaikinti 2006 m. sausio 3 d. Komisijos sprendimą suteikti ir apskaičiuoti ieškovo teises į pensiją tiek, kiek apskaičiuojant jo teises į pensiją už laikotarpį, per kurį jis buvo atostogose dėl asmeninių priežasčių nuo 1981 m. birželio 11 d. iki 1983 m. kovo 1 d., atsižvelgiama tik į vienus metus 5 mėnesius ir 6 dienas vietoj metų 8 mėnesių ir 20 dienų, ir 2006 m. rugsėjo 5 d. Paskyrimų tarnybos sprendimą atmesti skundą dėl minėto 2006 m. sausio 3 d. sprendimo.

Sprendimas: Ieškinį atmesti kaip akivaizdžiai nepriimtiną. Kiekviena šalis padengia savo bylinėjimosi išlaidas.

Santrauka

Pareigūnai – Ieškinys – Išankstinis administracinis skundas – Dalyko ir pagrindo sutapimas

(Pareigūnų tarnybos nuostatų 90 ir 91 straipsniai)

Pagal Pareigūnų tarnybos nuostatų 91 straipsnio 2 dalį pareigūno ieškinys yra priimtinas, jei Paskyrimų tarnyba buvo iš anksto gavusi skundą pagal Pareigūnų tarnybos nuostatų 90 straipsnio 2 dalį dėl asmens nenaudai priimto akto per šiame straipsnyje numatytą trijų mėnesių terminą.

Pareigūno ieškinys dėl administracijos sprendimo, kuriuo nustatomos jo teisės į pensiją, yra nepriimtinas, kai išankstinis skundas buvo pateiktas dėl vėlesnio administracijos sprendimo atmesti jo prašymą retroakyviai sumokėti įmokas į Bendrijų pensijų sistemą. Iš tiesų prieš pareiškiant ieškinį tiek, kiek jis buvo pateiktas dėl pirmojo sprendimo, nebuvo paduotas išankstinis skundas dėl to paties objekto ir todėl nėra įvykdytas Pareigūnų tarnybos nuostatų 91 straipsnio 2 dalies nuostatose įtvirtintas reikalavimas. Be to, net manant, kad skundas tiek, kiek jis susijęs su administracijos atliktu ieškovo teisių į pensiją apskaičiavimu, galėtų būti skundas, kuriuo ginčijamas pirmojo sprendimo teisėtumas, ir todėl jis galėtų būti laikomas papildomai pateiktu dėl šio sprendimo, jis vis tiek turėjo būti paduotas per Pareigūnų tarnybos nuostatuose numatytą terminą.

(žr. 18 ir 22–24 punktus)
Jei pareigūnas pageidauja gauti išmoką, susijusią su jo šeimine padėtimi, ir ši išmoka jam skiriama, jis negali remtis tariamu nežinojimu, kokia yra jo sutuoktinio padėtis, nesvarbu, ar būtų kalbama apie pastarojo profesinės veiklos vykdymą, už tai gaunamo užmokesčio dydį arba šiam sutuoktiniui mokamas nacionalines išmokas, lygiavertes Pareigūnų tarnybos nuostatuose numatytoms išmokoms. Iš tikrųjų, jei tokiam argumentui būtų pritarta, tai galėtų leisti pareigūnams arba tarnautojams, gaunantiems visas Pareigūnų tarnybos nuostatuose numatytas šeimos išmokas, manyti, kad jie yra atleisti nuo pareigos pranešti apie nacionalines šeimos išmokas, gaunamas iš kitų šaltinių, kai šios nacionalinės šeimos išmokos būtų pervedamos ne tiesiogiai pareigūnui, o jo sutuoktiniui į asmeninę banko sąskaitą. Be to, toks požiūris galėtų skatinti informacijos nepateikimą, kenkiantį Sąjungos finansiniams interesams.

Kiekvienam pareigūnui, gaunančiam turtinės naudos, tenka bendroji pareiga pateikti visą informaciją dėl jo asmeninės padėties ir pranešti administracijai apie bet kuriuos jo asmeninės padėties pasikeitimus; ši pareiga aiškiai priminta Pareigūnų tarnybos nuostatų 67 straipsnio 2 dalyje, susijusioje su šeimos išmokų nesumavimo taisykle. Galimu administracinės tarnybos, įpareigotos ginti Sąjungos finansinius interesus, neveiksmingumu ar pasyvumu negalima pateisinti to, kad pareigūnas pats neįvykdė šios pareigos. Rūpestingas pareigūnas, susipažinęs su Pareigūnų tarnybos nuostatų nuostatomis, kuriomis remiantis jo prašymu jam mokama išmoka, ypač jei šios nuostatos primintos sprendime skirti atitinkamą išmoką, negali nieko nepranešdamas tiesiog ir toliau gauti šią išmoką, nors jo sutuoktinis dėl tų pačių vaikų gauna visas lygiavertes nacionalines išmokas. Tokiu atveju pareigūnas negali pateisinti savo tylėjimo tuo, kad administracija dėl aplaidumo šiuos mokėjimus laikė pagrįstais ar juos toleravo. Iš tikrųjų pripažinti tokį administracijos aplaidumą lengvinančia aplinkybe reikštų skatinti pareigūnus ir tarnautojus galbūt pasinaudoti jos klaidomis. Be to, Pareigūnų tarnybos nuostatuose numatytą išmoką gaunantis pareigūnas bet kuriuo atveju privalo pateikti jau turimus dokumentus ir pranešti administracijai apie galimus už socialinių išmokų mokėjimą atsakingos nacionalinės įstaigos atliekamus šių išmokų mokėjimus jo sutuoktiniui.

(žr. 104, 105, 107 ir 108 punktus)

Tarnautojų teismo praktika: Sprendimo Lopez Cejudo / Komisija, F-28/13, EU:F:2014:55, 67 punktas.
Sąjungos teismas neprivalo daryti teisinių išvadų vykdydamas teisėtumo kontrolę pagal Pareigūnų tarnybos nuostatų 91 straipsnį. Dėl to reikalavimai, kuriais siekiama, kad Sąjungos teismas konstatuotų, kad ieškovas negali dirbti dėl profesinės ligos, yra nepriimtini.

Iš Pareigūnų draudimo nuo nelaimingų atsitikimų ir profesinių ligų taisyklių 22 straipsnio 3 dalies pirmos pastraipos matyti, jog tam, kad medicinos komitetas galėtų tinkamai pateikti medicininę nuomonę, būtina, kad jis galėtų susipažinti su visais dokumentais, kurie gali būti jam naudingi vertinant. Medicinos komitetas gali reikalauti papildomų tyrimų ir konsultuotis su specialistais, kad užbaigtų bylą ar sužinotų savo užduočiai atlikti būtinas nuomones.

Be to, kai atrodo, kad, be kita ko, atsižvelgiant į ypatingą medicinos komitetui pateiktų medicininių klausimų sudėtingumą, duomenys, kurių jam reikia užduočiai atlikti, nėra aiškiai ir tinkamai išdėstyti jam pateiktoje asmens byloje, jis turi surinkti visą jo vertinimams naudingą informaciją. Šiuo atžvilgiu tais atvejais, kai medicinos komiteto nariai neturi specialiųjų žinių, susijusių su nagrinėjama liga, jis turi surinkti visus dokumentus, kurie jam gali būti naudingi vertinimams pagrįsti, ir prireikus reikalauti papildomų tyrimų ir konsultuotis su šių ligų specialistais.

(žr. 63–65 punktus)

Nuoroda:

Pirmosios instancijos teismo praktika: 1999 m. gruodžio 15 d. Sprendimo Latino prieš Komisiją, T-300/97, 70 punktas.
Gavęs Europos investicijų banko darbuotojo skundą dėl jo metinio vertinimo rezultatų, Europos investicijų banko apeliacinis komitetas, remdamasis Pranešimo dėl 2007 m. darbo rezultatų vertinimo procedūros A priedo 20 punktu, gali nutraukti skundo nagrinėjimą tik išimtiniais atvejais ir turi apie tai pranešti šalims, taip pat nurodyti nutraukimo priežastis, be kita ko, kai tai lėmė vienos iš jų elgesys per procedūrą, ir, laikydamasis to paties priedo 10 punkto, paisyti kiekvienos iš šalių teisės būti išklausytai.

Taigi, kai suinteresuotasis asmuo neatsisako Apeliaciniam komitetui paduoto skundo, šio komiteto sprendimas nutraukti skundo nagrinėjimą nesilaikant A priedo 10 ir 20 punktų savaime atima iš suinteresuotojo asmens teisę būti išklausytam dėl įvairių jo nurodytų skundo pagrindų ir galimybę pasinaudoti kontrolės instancija.

(žr. 51, 53 ir 54 punktus)

Europos Sąjungos Bendrojo Teismo praktika: Sprendimo De Nicola / EIB, T-264/11 P, EU:T:2013:461, 44 punktas.