ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Be to, EB 181a straipsnis pradedamas žodžiais „nepažeisdama kitų šios Sutarties, ypač XX antraštinės dalies, nuostatų“. Šie žodžiai reiškia, kad minėta XX antraštinė dalis yra speciali bendradarbiavimo vystymosi labui nuostata.

Sprendimas 2006/1016, suteikiantis Europos investicijų bankui (EIB) Bendrijos garantiją paskolų ir paskolų garantijų, suteiktų projektams ne Bendrijoje, nuostoliams atlyginti, tiek, kiek jis susijęs su besivystančiomis šalimis Sutarties XX antraštinės dalies prasme, priskirtinas šios antraštinės dalies ir todėl EB 179 straipsnio taikymo sričiai, nes finansiniu bendradarbiavimu, kuris, remiantis šiuo sprendimu, atliekamas EIB suteikiant Bendrijos garantiją, taip pat siekiama, kiek tai susiję su besivystančiomis šalimis, EB 177 straipsnyje skelbiamų socialinių ir ekonominių tikslų, kaip antai tvarus tokių šalių ekonominis ir socialinis vystymasis.

Todėl Sprendimą 2006/1016 sudaro dvi sudėtinės dalys: viena susijusi su bendradarbiavimu vystymosi labui ir priskirtina EB 179 straipsnio taikymo sričiai, o kita – su ekonominiu, finansiniu ir techniniu bendradarbiavimu su trečiosiomis šalimis, kurios nėra besivystančios šalys, ir priskirtina EB 181a straipsnio taikymo sričiai. Šios dvi sudėtinės dalys yra neatskiriamos ir neįmanoma nustatyti pagrindinio arba dominuojančio tikslo ar sudėtinės dalies.

Tačiau rėmimasis dvigubu teisiniu pagrindu negalimas, kai procedūros, numatytos kiekvienam iš teisinių pagrindų, yra nesuderinamos viena su kita. Šiuo atžvilgiu vykdydama procedūrą, numatytą tiek EB 179 straipsnyje, tiek ir EB 181a straipsnyje, Taryba sprendimus priima kvalifikuota dauguma. Be to, rėmimasis dvigubu teisiniu pagrindu – EB 179 ir EB 181a straipsniais – neturėtų turėti neigiamos įtakos Europos Parlamento teisėms. Iš tiesų rėmimasis EB 179 straipsniu reikalauja reikšmingesnio Parlamento dalyvavimo, nes aktui priimti numato vadinamąją „bendro sprendimo“ procedūrą, o EB 181a straipsnis – vienintelis teisinis pagrindas, naudotas Sprendimui 2006/1016 priimti, – numato tik Tarybos konsultavimąsi su Parlamentu. Be to, atsižvelgiant į Sutarties XX ir XXI antraštinių dalių viena kitą papildantį santykį ir į beveik viena kitą papildančias EB 179 ir EB 181a straipsnių formuluotes, atitinkamai šiuose dviejuose straipsniuose numatytos procedūros neturėtų būti laikomos nesuderinamomis.

Iš to išplaukia, kad Sprendimas 2006/1016 turėjo būti grindžiamas tik dvigubu teisiniu pagrindu – EB 179 ir EB 181a straipsniais. Todėl reikia jį panaikinti tiek, kiek jis grindžiamas vien EB 181a straipsniu.

(žr. 37, 66, 67, 72, 75–77, 79, 83–85 punktus ir rezoliucinės dalies 1 punktą)
Nors, kaip ir Direktyvos 85/337 dėl tam tikrų valstybės ir privačių projektų poveikio aplinkai vertinimo 4 straipsnio 2 dalis, ta pati šios direktyvos nuostata, pakeista Direktyva 97/11, suteikia valstybėms narėms diskreciją nustatyti, ar privalomas projekto, kuris priskirtinas pastarosios direktyvos II priede išvardytoms kategorijoms, poveikio aplinkai vertinimas, jos ribos įtvirtintos pakeistos direktyvos 2 straipsnio 1 dalyje numatyta pareiga atlikti projektų, kurie gali daryti reikšmingą poveikį aplinkai, be kita ko, dėl savo pobūdžio, masto ar vietos, poveikio studiją. Įgyvendindamos savo diskreciją valstybės narės turi atsižvelgti į kiekvieną iš šių kriterijų tam, kad nustatytų, ar projektai gali daryti poveikį aplinkai.

Direktyva 85/337 dėl tam tikrų valstybės ir privačių projektų poveikio aplinkai vertinimo, iš dalies pakeista Direktyva 97/11/EB, turi būti aiškinama kaip numatanti miesto kelių pertvarkymo ir pagerinimo projektų poveikio aplinkai vertinimą šios direktyvos I priedo 7 punkto b ir c papunkčiuose nurodytų projektų ar šios direktyvos II priedo 10 punkto e papunktyje arba 13 punkto pirmoje įtraukoje nurodytų projektų atveju, jei dėl savo pobūdžio, masto ar vietos ir galbūt dėl sąsajos su kitais projektais jie gali daryti reikšmingą poveikį aplinkai.

Direktyvos 85/337 ir pakeistos direktyvos taikymo sritis yra labai plati, todėl pačiam pakeistos direktyvos tikslui prieštarautų tai, jeigu bet koks projektas dėl miesto kelio nepatektų į šios direktyvos taikymo sritį vien dėl to, kad šioje direktyvoje tarp jos I ir II prieduose išvardytų projektų aiškiai neminimas tokio tipo kelias. Be to, šiuose prieduose esančios sąvokos yra Bendrijos teisės sąvokos, kurios turi būti aiškinamos autonomiškai, ir, neatmetama galimybė, kad minėtuose prieduose nurodyti keliai yra ir aglomeracijoje, ir už jos ribų.

Be to, pakeistos direktyvos I priedo 7 punkto b ir c papunkčiuose nurodomi projektai, susiję su minėtų tipų kelių „tiesimu“, nors pagrindinėje byloje nagrinėjami projektai dėl egzistuojančio kelio pertvarkymo ir pagerinimo, nereiškia, kad pastarieji projektai nepatenka į pakeistos direktyvos taikymo sritį. Iš tikrųjų kelio pertvarkymo projektas, kuris dėl savo masto ir priemonių prilygsta tiesimui, gali būti laikomas tiesimo projektu minėto priedo prasme.

Galiausiai, negalima nukrypti nuo pakeistos direktyvos tikslo išskaidant projektus į atskiras dalis, ir tai, kad neatsižvelgiama į kelių projektų kumuliacines pasekmes praktikoje, neturi reikšti, jog visų jų vertinimas nebus privalomas, nors jie kartu gali turėti didelį poveikį aplinkai šios direktyvos 2 straipsnio 1 dalies prasme.

(žr. 28, 29, 36, 44 ir 46 punktus bei rezoliucinę dalį)
90

Atsižvelgiant į vaistų ir jų rinkos specifiką ir į galiojančią Bendrijos teisę, Teisingumo Teismo teiginių minėtame sprendime Komisija prieš Graikiją negalima perkelti į vaistų platinimo mažmena sritį. Iš tiesų, skirtingai nei optikos produktai, gydymo tikslais paskirti ir vartojami vaistai, nepaisant visko, gali padaryti didelę žalą sveikatai, jei jie vartojami, kai to nereikia arba neteisingai, o vartotojas juos vartodamas to gali nesuprasti. Be to, dėl neteisėto vaistų pardavimo švaistomi valstybės finansiniai ištekliai, kurių negalima palyginti su švaistomais neteisėtai parduodant optikos produktus.
14

Kai To Me Groupe atsisakė grąžinti rankpinigius motyvuodama tuo, kad sumokėta suma nepadengė net ir valandinių veiklos reklaminei kampanijai pradėti išlaidų, Dermoestética pateikė ieškinį prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiame teisme nutraukti ginčijamą sutartį dėl to, kad To Me Group neįvykdė įsipareigojimų pagal šią sutartį. Be to, ieškovė pagrindinėje byloje pateikė prašymą nurodyti pastarajai grąžinti minėtus rankpinigius.
13

Direktyvos 85/337 II priede išvardyti šios direktyvos 4 straipsnio 2 dalyje numatyti projektai, t. y. tie, kurių poveikį aplinkai reikia įvertinti tik tuomet, kai valstybės narės mano, kad to reikalauja projektų charakteristikos. Šio priedo 2 punkto a papunktyje taip pat numatyti durpių gavybos projektai, o to paties 2 punkto c papunktyje – mineralų gavybos, išskyrus mineralus, kurių sudėtyje yra metalų, ir energetines mineralines žaliavas, kaip antai marmuras, smėlis, žvyras, skalūnas, druska, fosfatai, potašas, projektai.
50

Be to, šioje byloje, susijusioje su direktyva, kurios ginčijamos nuostatos tik Tarybai suteikia įgaliojimus, neapribotus laiko atžvilgiu, Taryba nenurodė jokio argumento, kodėl šios nuostatos turi būti perkvalifikuotos į nuostatas, kuriomis remdamasi ji sau priskyrė teisę tiesiogiai naudotis specifiniais įgyvendinimo įgaliojimais. Atvirkščiai, per posėdį ji patvirtino, kad šios nuostatos suteikia Tarybai antrinius teisės aktų leidybos įgaliojimus.
40

Šiuo atžvilgiu reikia priminti, jog šiais vienuolikos ir trijų mėnesių terminais siekiama užtikrinti, kad administracinės institucijos tiksliai ir vienodai taikytų skolos muitinei išieškojimo nuostatas tam, kad būtų galima greitai disponuoti Bendrijų nuosavais ištekliais (minėto sprendimo SPKR 34 punktas ir minėto sprendimo Komisija prieš Vokietiją 69 ir 78 punktai). Be to, trijų mėnesių terminas taip pat skirtas apsaugoti procedūros vykdytojo interesus, jam suteikiant pakankamą laikotarpį prireikus pateikti įrodymų, pagal kuriuos būtų įmanoma pripažinti, kad tranzito operacija buvo atlikta be pažeidimų, arba nustatyti faktinę pažeidimo ar nusižengimo vietą (minėto sprendimo SPKR 38 punktas ir minėto sprendimo Honeywell Aerospace 24 punktas). Galiausiai šiuo trijų mėnesių terminu siekiama paskatinti procedūros vykdytoją per imperatyvų terminą pateikti jo turimus įrodymus, siekiant greitai nustatyti išieškoti muitus kompetentingą valstybę narę (1999 m. spalio 21 d. Sprendimo Lensing & Brockhausen, C-233/98, Rink. p. I-7349, 30 punktas).
53

Pagal savo nacionalinę teisę jis prireikus, be to, dar gali nurodyti grąžinti neteisėtą pagalbą, nepažeidžiant valstybės narės teisės vėliau ją įgyvendinti iš naujo. Jis taip pat gali tenkinti reikalavimus atlyginti dėl neteisėtos pagalbos patirtą žalą (šiuo klausimu žr. minėtų sprendimų SFEI ir kt. 75 punktą ir Transalpine Ölleitung in Österreich ir kt. 56 punktą).
17

Šiuo klausimu iš prašymo priimti prejudicinį sprendimą, būtent iš jo pirmojo ir antrojo klausimų matyti, kad šį prašymą pateikęs teismas remiasi prielaida, jog pagrindinėje byloje nagrinėjamai sutarčiai taikoma viena iš Bendrijos direktyvų dėl viešojo paslaugų pirkimo sutarčių, t. y. arba Direktyva 92/50, arba Direktyva 2004/18. Be to, ši prielaida grindžiama Teisingumo Teismui pateiktais dokumentais, kaip antai Sprendimas Nr. 53, kuris pateikiamas kartu su Frigerio pastabomis ir iš kurio matyti, kad pagrindinėje byloje nagrinėjamos sutarties vertė viršija minėtos direktyvos taikymo ribą. Be to, iš per posėdį pateiktų pastabų aišku, kad atlyginimą už minėtos sutarties įvykdymą moka Triuggio komuna, todėl ji negali būti laikoma koncesija teikti paslaugas.
57

Be to, prašymą dėl prejudicinio sprendimo pateikęs teismas klausia, kokią reikšmę, atsakant į antrąjį prejudicinį klausimą, turi Teisingumo Teismo pozicija, išdėstyta minėto sprendimo University of Cambridge 21 punkte, kad nors įstaigos finansavimo būdas gali atskleisti glaudų jos ryšį su kita perkančiąja organizacija, šis kriterijus nėra absoliutus. Ne visi perkančiosios organizacijos mokėjimai sukuria ir sustiprina konkretų pavaldumo ar priklausymo ryšį. Tik tie veiksmai, kuriais finansuojama ar remiama atitinkamos įstaigos veikla teikiant finansinę pagalbą be specifinio atsakomojo atlygio, gali būti kvalifikuojami kaip „viešasis finansavimas“.
22

Taigi skundžiamu sprendimu, pagal kurį ši išimtis netaikoma darbui atitinkamai valstybei narei per autonomines bendruomenes, nepaisoma priežasčių, dėl kurių ši nuostata priimta, ir sukuriama diskriminacija tarp pareigūnų, kurie, dirbdami nuolatinėje atstovybėje, dirbo šiai valstybei narei per centrinę administraciją ir turi teisę į ekspatriacijos išmoką (2005 m. rugsėjo 13 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo Hosman-Chevalier prieš Komisiją, T-72/04, Rink. p. II-3265, 40 punktas), ir pareigūnų, kurie jai dirbo per autonominės bendruomenės administraciją. Iš tiesų abiem šiais atvejais pareigūnas, prieš pradėdamas dirbti Bendrijos tarnyboje, neužmezgė nuolatinių ryšių su valstybe, kurioje dirba, dėl perkėlimo į šią valstybę laikinumo. Pagaliau turi reikšmės tai, ar pareigūno ryšys su įdarbinimo valstybe yra tęstinis, ar ne.
40

Kalbant apie antrojo klausimo pirmą dalį, reikia priminti, kaip tai matyti ir iš šio sprendimo 29 punkto, jog Teisingumo Teismas jau nusprendė, kad apsauga nuo atleidimo iš darbo turi būti pripažįstama moteriai ne tik per motinystės atostogas, bet ir per visą nėštumo laikotarpį. Darbuotojos atleidimas iš darbo jos nėštumo metu ar per motinystės atostogas dėl priežasčių, susijusių su nėštumu ir (arba) vaiko gimimu, yra tiesioginė diskriminacija dėl lyties, pažeidžianti Direktyvos 76/207 2 straipsnio 1 dalį ir 5 straipsnio 1 dalį.
EB 49 straipsnis turi būti aiškinamas taip, kad jis nedraudžia valstybės narės teisės aktų, kokie nagrinėjami pagrindinėje byloje, kuriais suinteresuotos valstybės narės teritorijoje veikiantys kabelinės televizijos operatoriai pagal vadinamąjį „must carry“ įpareigojimą turi retransliuoti privačių televizijos operatorių, priklausančių šios valstybės kompetentingų valdžios institucijų kompetencijai ir jų paskirtų, laidas, jeigu šiais teisės aktais:

— siekiama bendrojo intereso tikslo, kaip antai įgyvendinant šios valstybės narės kultūros politiką išsaugoti šios valstybės teritorijoje transliuojamų laidų pasiūlos pliuralistinį pobūdį,

— jie nėra neproporcingi atsižvelgiant į šį tikslą – turi būti taikomi vadovaujantis skaidria procedūra, pagrįsta objektyviais, nediskriminuojančiais ir iš anksto žinomais kriterijais.

Konkrečiai kalbant, kiekvienas televizijos operatorius privalo turėti galimybę iš anksto susipažinti su konkrečių sąlygų, kurios turi būti įvykdytos, bei viešosios paslaugos, kurią jis prireikus siekdamas įgyti šį „must carry“ statusą privalo teikti, įpareigojimo pobūdžiu ir apimtimi. Šiuo klausimu vien principinių deklaracijų ir bendrosios politikos tikslų pareiškimų, įtvirtintų nacionalinės teisės aktų motyvuojamose dalyse, nepakanka.

Be to, minėtas statusas turi būti suteikiamas vadovaujantis objektyviais kriterijais, tinkamais garantuoti pliuralizmą, visų pirma sudarant galimybę, prireikus nustatant įpareigojimus teikti viešąją paslaugą, susipažinti su nacionalinėmis ir vietos naujienomis aptariamoje teritorijoje. Taigi toks statusas negali automatiškai būti suteikiamas kiekvienam televizijos kanalui, kurį transliuoja tas pats televizijos operatorius – jis turi būti suteikiamas tik tiems kanalams, kuriais transliuojamų laidų turinys yra tinkamas siekiant užsibrėžto tikslo. Be to, privatiems televizijos operatoriams, turintiems minėtą statusą, suteiktų kanalų skaičius neturi aiškiai viršyti to, kas būtina siekiant užsibrėžto tikslo.

Pagaliau suteikiant „must carry“ statusą neturi būti keliamas — nei de jure, nei de facto – įsisteigimo nacionalinėje teritorijoje reikalavimas. Be to, kadangi reikalavimus, kurie turi būti įvykdyti siekiant įgyti šį statusą, nors jie ir taikomi visiems televizijos operatoriams, atsižvelgiant į laidų, kurias būtina transliuoti, turinį, gali lengviau įvykdyti nacionalinėje teritorijoje veikiantys televizijos operatoriai, jie turi būti būtini siekiant užsibrėžto teisėto bendrojo intereso tikslo.

Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas turi išnagrinėti, ar šios sąlygos yra įvykdytos.

(žr. 46–52 punktus ir rezoliucinę dalį)
52

Be to, antra, reikia priminti, kad pagal nusistovėjusią Teisingumo Teismo praktiką tik bylą nagrinėjantis nacionalinis teismas, kuris atsakingas už sprendimo priėmimą, atsižvelgdamas į konkrečios bylos aplinkybes, turi įvertinti reikalingumą pateikti prašymą priimti prejudicinį sprendimą, kad galėtų priimti savo sprendimą, bei Teisingumo Teismui pateikiamų klausimų svarbą (žr., be kita ko, 1995 m. gruodžio 15 d. Sprendimo Bosman, C-415/93, Rink. p. I-4921, 59 punktą ir 2006 m. birželio 15 d. Sprendimo Acereda Herrera, C-466/04, Rink. p. I-5341, 47 punktą).
Keywords

Summary



Keywords

1. Laisvas asmenų judėjimas – Teisminis bendradarbiavimas civilinėse ir komercinėse bylose – Teisminių ir neteisminių dokumentų įteikimas – Reglamentas Nr. 1348/2000 – Tam tikrų faktinių aplinkybių pasekmių nenumatymas reglamente – Nacionalinės teisės taikymas – Sąlygos – Lygiavertiškumo ir veiksmingumo principų paisymas – Apimtis

(Tarybos reglamentas Nr. 1348/2000)

2. Laisvas asmenų judėjimas – Teisminis bendradarbiavimas civilinėse ir komercinėse bylose – Teisminių ir neteisminių dokumentų įteikimas – Reglamentas Nr. 1348/2000 – Įteikimas dokumento, parengto ne valstybės, į kurią kreipiamasi, valstybine kalba arba adresatui suprantama perduodančios valstybės narės kalba – Galimybė ištaisyti šią situaciją išsiunčiant vertimą – Taisyklės – Nacionalinės teisės taikymas – Sąlygos

(Tarybos reglamento Nr. 1348/2000 8 straipsnis)

Summary

1. Nesant Bendrijos nuostatų, kiekvienos valstybės narės vidaus teisės sistemoje turi būti nustatytos ieškinių, skirtų užtikrinti iš tiesioginio Bendrijos teisės veikimo kylančių asmenų teisių apsaugą, procesinės taisyklės. Tačiau šios taisyklės negali būti mažiau palankios nei tos, kurios susijusios su iš nacionalinės teisės sistemos kylančiomis teisėmis (lygiavertiškumo principas), o Bendrijos teisės suteiktų teisių įgyvendinimas dėl jų negali tapti praktiškai neįmanomas arba pernelyg sudėtingas (veiksmingumo principas). Be to, vadovaudamasis veiksmingumo principu nacionalinis teismas turi taikyti savo vidaus teisės sistemoje numatytas procesines taisykles, tik jei jos nepaneigia reglamento buvimo pagrindo ir jo tikslo. Iš to išplaukia, kad jei Reglamentas Nr. 1348/2000 dėl teisminių ir neteisminių dokumentų civilinėse arba komercinėse bylose įteikimo valstybėse narėse nenumato tam tikrų faktinių aplinkybių pasekmių, nacionalinis teismas iš principo turi taikyti savo nacionalinę teisę prižiūrėdamas, kad būtų užtikrintas visiškas Bendrijos teisės veiksmingumas, o tai gali lemti aplinkybę, jog prireikus jis turi netaikyti šiam veiksmingumui kliūtį sudarančios nacionalinės teisės normos arba aiškinti tik vidaus situacijai parengtą nacionalinės teisės normą taip, kad ji būtų taikoma nagrinėjamai užsienio elementą turinčiai situacijai.

(žr. 49–51 punktus)

2. Reglamento Nr. 1348/2000 dėl teisminių ir neteisminių dokumentų civilinėse arba komercinėse bylose įteikimo valstybėse narėse 8 straipsnis turi būti aiškinamas taip, kad adresatui atsisakius priimti dokumentą dėl to, kad šis dokumentas parengtas ne valstybės, į kurią kreipiamasi, valstybine arba adresatui suprantama perduodančios valstybės narės kalba, ši situacija gali būti ištaisyta išsiunčiant dokumento vertimą reglamente numatytu būdu ir per kuo trumpesnį terminą.

Siekdamas išspręsti su vertimo nebuvimo ištaisymo būdu susijusias problemas, nenumatytas šiame reglamente, nacionalinis teismas turi taikyti savo nacionalinę procesinę teisę prižiūrėdamas, kad būtų užtikrintas visiškas minėto reglamento veiksmingumas atsižvelgiant į jo tikslą.

(žr. 53, 71 punktus ir rezoliucinės dalies 1–2 punktus)
LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys C 409/44

2014 m. rugsėjo 18 d. Bendrojo Teismo pirmininko nutartis byloje Frucona Košice/Komisija

(Byla T-103/14 R II)

((Laikinųjų apsaugos priemonių taikymas - Valstybės pagalba - Alkoholiniai ir spiritiniai gėrimai - Mokesčių skolos panaikinimas vykdant kolektyvinę nemokumo procedūrą - Sprendimas, kuriuo pagalba pripažįstama nesuderinama su vidaus rinka ir nurodoma ją susigrąžinti - Prašymas sustabdyti vykdymą - Naujas prašymas - Naujų faktų nebuvimas - „Fumus boni juris“ nebuvimas - Skubos nebuvimas))

2014/C 409/63

Proceso kalba: anglų

Šalys

Ieškovė: Frucona Košice a.s. (Košicė, Slovakija), atstovaujama QC K. Lasok, baristerių B. Hartnett, J. Holmes ir advokato O. Geiss

Atsakovė: Europos Komisija, atstovaujama L. Armati, P.-J. Loewenthal ir K. Walkerová

Dalykas

Prašymas atidėti 2013 m. spalio 16 d. Komisijos sprendimo 2014/342/ES, dėl valstybės pagalbos SA.18211 (C 25/2005) (ex NN 21/2005), kurią Slovakijos Respublika suteikė Frucona Košice a.s. (OL L 176, 2014, p. 38), vykdymą, kiek juo nurodoma Slovakijos Respublikai susigrąžinti pagalbą.

Rezoliucinė dalis

1. Atmesti prašymą taikyti laikinąsias apsaugos priemones.
—

Nepatenkinus šių reikalavimų ir tuo atveju, jeigu būtų nepatenkintas pirmiau suformuluotas reikalavimas grąžinti į pareigas, priteisti iš atsakovės ieškovo patirtos turtinės žalos atlyginimą, kurį preliminariai ex aequo et bono sudaro jo kaip OLAF laikinojo tarnautojo darbo užmokesčio ir darbo užmokesčio, kurį jis gauna šiuo metu užimamose pareigose (maždaug 3 000 eurų per mėnesį), skirtumas, mokėtiną bent laikotarpį, netrumpesnį už jo pirmosios tarnybos sutarties terminą (4 metai) ir, darant prielaidą, kad ši sutartis bus pratęsta trečią kartą, suteikti jam teisę į neterminuotą tarnybos sutartį.
Pagal Pareigūnų tarnybos nuostatų 24 straipsnį siekiama pareigūnams ir tarnautojams užtikrinti saugumą dabar ir ateityje, kad jie galėtų kuo geriau vykdyti pareigas vadovaudamiesi tarnybos interesais. Taigi institucijos pareiga padėti siekiama apsaugoti tiek jos darbuotojus, tiek jos pačios interesus ir ji grindžiama bendrų interesų principu. Todėl administracijai neturi būti privaloma padėti pareigūnui, kuris įtariamas rimtai neįvykdęs savo profesinių pareigų ir kuriam dėl to gali būti pradėta drausminė procedūra. Be to, pagal Pareigūnų tarnybos nuostatų 24 straipsnį administracija įpareigojama su visa reikiama energija įsikišti, kilus incidentui, kuris nedera su tarnybine tvarka ir ramia jos eiga. Konkrečiau kalbant, Pareigūnų tarnybos nuostatų 24 straipsnyje nustatyta pareiga padėti siekiama, kad institucija apsaugotų pareigūnus nuo trečiųjų asmenų, o ne nuo pačios institucijos veiksmų, kurie kontroliuojami pagal kitas Pareigūnų tarnybos nuostatų normas.

Šiuo klausimu, kai institucija kaip civilinė šalis dalyvauja baudžiamojoje byloje, kurią pareigūnui iškėlė nacionalinės valdžios institucijos dėl veiksmų, galinčių reikšti su Bendrijų biudžetu susijusį sukčiavimą, institucijos interesas yra priešingas atitinkamo pareigūno interesui. Todėl, neatsižvelgiant į tariamą trečiųjų asmenų vaidmenį tame procese, institucija, nepažeisdama Pareigūnų tarnybos nuostatų 24 straipsnio, gali atsisakyti padėti šiam pareigūnui jam iškeltoje baudžiamojoje byloje, remdamasi joje priimtais aktais ar pateiktais kaltinimais.

(žr. 32 ir 33 punktus)

Teisingumo teismo praktika: 1981 m. gruodžio 17 d. Sprendimo Bellardi-Ricci ir kt. / Komisija, 178/80, EU:C:1981:310, 23 punktas; 1986 m. birželio 12 d. Sprendimo Sommerlatte / Komisija, 229/84, EU:C:1986:241, 19 punktas.

Pirmosios instancijos teismo praktika: 2000 m. birželio 27 d. Sprendimo K / Komisija, T‑67/99, EU:T:2000:169, 35 punktas.

Tarnautojų teismo praktika: 2010 m. lapkričio 23 d. Sprendimo Wenig / Komisija, F‑75/09, EU:F:2010:150, 49 punktas; 2011 m. liepos 20 d. Sprendimo Gozi / Komisija, F‑116/10, EU:F:2011:124, 12 punktas ir 2015 m. kovo 26 d. Sprendimo CW / Parlamentas, F‑124/13, EU:F:2015:23, apskųsto Europos Sąjungos Bendrajam Teismui, byla T‑309/15 P, 37 punktas ir jame nurodyta teismo praktika.
EUROPOS SĄJUNGOS TARNAUTOJŲ TEISMO (antroji kolegija)

NUTARTIS

2015 m. liepos 16 d.

Valéria Anna Gyarmathy

prieš

Europos narkotikų ir narkomanijos stebėsenos centrą (ENNSC)

„Viešoji tarnyba — Sprendimas už akių — Ieškovo protestas — Akivaizdus nepriimtinumas“

Dalykas:

Pagal Procedūros reglamento 124 straipsnį, kuriame iš naujo išdėstytos iš dalies pakeistos iki 2014 m. rugsėjo 30 d. galiojusios Procedūros reglamento 116 straipsnio 4–6 dalių nuostatos, paduotas protestas, kuriuo V. A. Gyarmathy siekia užginčyti už akių Europos narkotikų ir narkomanijos stebėsenos centro (ENNSC) nenaudai priimtą 2015 m. gegužės 18 d. Tarnautojų teismo sprendimą Gyarmathy / ENNSC (F‑79/13, EU:F:2015:49).

Sprendimas:

V. A. Gyarmathy paduotas protestas yra akivaizdžiai nepriimtinas. V. A. Gyarmathy padengia savo bylinėjimosi išlaidas.

Santrauka

Teismo procesas – Ieškinys Tarnautojų teisme – Ieškovo protestas dėl už akių priimto sprendimo – Nepriimtinumas

(Teisingumo Teismo statuto 41 straipsnis; Tarnautojų teismo procedūros reglamento 121 ir 124 straipsniai)

Pagal Teisingumo Teismo statuto 41 straipsnį ir Tarnautojų teismo procedūros reglamento 121 ir 124 straipsnius sprendimas atsakovo nenaudai gali būti priimamas už akių tik tuomet, kai jis per nustatytus terminus nepateikė rašytinių gynybos argumentų. Be to, tik atsakovas turi teisę paduoti protestą dėl tokio sprendimo.

(žr. 12 punktą)