ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
220

Trečia, dėl ginčijamo sprendimo 19 konstatuojamosios dalies pakanka konstatuoti, jog ieškovė neįrodė, kad egzistuoja Kinijos teisės PVM srityje norma, kuria ji remiasi (šiuo klausimu žr. 2017 m. spalio 12 d. Sprendimo Moravia Consulting / EUIPO – Citizen Systems Europe (SDC‑444S), T‑318/16, nepaskelbtas Rink., EU:T:2017:719, 72 punktą). Ieškovė taip pat neįrodė, kad didžioji dalis jos eksporto iš tikrųjų vykdavo metų pabaigoje. Be to, iš atsiliepimo į ieškinį B 12 priedo matyti, kad 2009–2015 m. Foshan Henry Trading pardavimai kiekvienų metų paskutinius du mėnesius neviršydavo pardavimų likusiais mėnesiais. Be to, Komisija pagrįstai tvirtina, kad apskaitos datų skirtumais apimčių pasislinkimą galima paaiškinti tik per vienus metus. Ieškovė nurodė, kad ši situacija nepertraukiamai tęsėsi kelerius metus iki 2013 m. imtinai. Taigi, jei tas pats pasislinkimas įvyksta kelerius metus iš eilės, skirtumo nebelieka, nes visa konkrečiais metais neapskaičiuota apimtis turi būti apskaičiuota kitais metais, o bendra apimtis atskirais metais lieka tokia pati ar panaši. Taigi argumentai, kuriais ginčijama ginčijamo sprendimo 19 konstatuojamoji dalis, turi būti atmesti.
69

Reikia priminti, kad supainiojimo galimybės vertinimas apima tam tikrą veiksnių, į kuriuos atsižvelgiama, būtent prekių ženklų panašumo ir jais žymimų prekių ar paslaugų panašumo, tarpusavio priklausomybę. Taigi, mažą žymimų prekių ar paslaugų panašumo laipsnį gali kompensuoti didelis prekių ženklų panašumo laipsnis, ir atvirkščiai (2016 m. rugsėjo 28 d. Sprendimo The Art Company B & S / EUIPO – G‑Star Raw (THE ART OF RAW), T‑593/15, nepaskelbtas Rink., EU:T:2016:572, 37 punktas).
Reglamento Nr. 1306/2013 dėl bendros žemės ūkio politikos finansavimo, valdymo ir stebėsenos 41 straipsnyje numatytos išmokų valstybei narei sustabdymo procedūros tikslas nėra toks pats kaip to paties reglamento 52 straipsnyje numatytos atitikties patvirtinimo procedūros. Iš tiesų sustabdymo procedūra leidžia Komisijai laikinai sustabdyti mėnesines išmokas valstybei narei iš Europos žemės ūkio garantijų fondo (EŽŪGF) arba Europos žemės ūkio fondo kaimo plėtrai (EŽŪFKP), visų pirma tais atvejais, kai yra rimtų nacionalinių kontrolės sistemų trūkumų arba kai susigrąžinamos neteisėtos išmokos.

O per atitikties patvirtinimo procedūrą Komisija gali galutinai nustatyti sumas, kurių Sąjunga nefinansuos, kai išlaidų pagal EŽŪGF ir EŽŪFKP buvo patirta nesilaikant Sąjungos teisės. Iš to, kad egzistuoja atitikties patvirtinimo procedūra, leidžianti nustatyti sumas, kurios nebus finansuojamos Sąjungos lėšomis, negalima daryti išvados, jog Komisija neturi teisės prieš tai ar tuo pačiu metu pasinaudoti sustabdymo procedūra dėl mėnesinių išmokų, atitinkančių tokias sumas. Reglamento Nr. 1306/2013 41 straipsnio 3 dalyje aiškiai nurodyta, kad šioje nuostatoje numatytas sustabdymas nedaro poveikio minėto reglamento 51 ir 52 straipsnių, atitinkamai reglamentuojančių sąskaitų patvirtinimą ir atitikties patvirtinimą, taikymui. Be to, kaip ir atitikties patvirtinimo procedūros atveju, per mėnesinių išmokų sustabdymo procedūrą suinteresuotajai valstybei narei suteikiamos procedūrinės garantijos, kad ji galėtų pateikti savo pastabas iki sprendimo sustabdyti išmokas priėmimo.

(žr. 60 ir 61 punktus)
Vykstant įdarbinimo procedūrai, t. y. sudėtingai administracinei procedūrai, kurią sudaro vienas po kito priimami sprendimai, konkurso dalyvis gali ieškinyje dėl vėliau priimto akto remtis su juo glaudžiai susijusių ankstesnių aktų neteisėtumu, pirmiausia pranešimo apie konkursą, kuriuo remiantis priimtas ginčijamas aktas, neteisėtumu.

Tai, kad ieškovas neapskundė pranešimo apie konkursą per nustatytą terminą, nekliudo jam remtis vykstant konkursui padarytais pažeidimais, net jei tokių pažeidimų galėjo kilti iš pranešimo apie konkursą teksto. Ieškovas turi teisę ieškinyje dėl atskiro sprendimo, kuriuo atmetama jo kandidatūra, remtis pažeidimais, susijusiais su konkurso organizavimo tvarka, ir jam negali būti priekaištaujama dėl to, kad jis per nustatytą terminą nepateikė skundo ar nepareiškė ieškinio dėl sprendimo, kuriuo patikslinama konkurso organizavimo tvarka.

Konkrečiau kalbant, jei ieškinio pagrindas, grindžiamas pranešimo apie konkursą, kuris nebuvo laiku apskųstas, neteisėtumu, yra susijęs su skundžiamo atskiro sprendimo motyvais, ieškinys laikomas priimtinu. Iš konkurso dalyvio negali būti atimta teisė atsižvelgiant į visus šiuos elementus, įskaitant tuos, kurie buvo apibrėžti pranešime apie konkursą, ginčyti vykdant šiame pranešime nustatytas sąlygas dėl jo priimto atskiro sprendimo pagrįstumą, nes tik šis taikymo sprendimas individualizuoja jo teisinę padėtį ir leidžia jam aiškiai suprasti, kaip ir kiek yra pažeisti jo interesai.

Priešingai, jei nėra glaudaus ryšio tarp paties skundžiamo sprendimo motyvų ir ieškinio pagrindo, grindžiamo pranešimo apie konkursą, kuris nebuvo laiku apskųstas, neteisėtumu, šį pagrindą reikia pripažinti nepriimtinu taikant su apskundimo terminais susijusias imperatyvias normas, nuo kurių tokiu atveju negalima nukrypti nepažeidžiant teisinio saugumo principo.

(žr. 26–29 punktus)
142

Nors vyriausiojo komisaro ataskaitos dėl žmogaus teisių Ukrainoje buvo susijusios su laikotarpiu nuo 2015 m. vasario 16 d. iki gegužės 15 d., ieškovo nurodytoje ištraukoje buvo išreikštas susirūpinimas dėl grasinimų, kurių patyrė kai kurie Ukrainos teisėjai, tad reikia patikslinti, kad, kaip nurodo Taryba, ši ištrauka susijusi tik su Rytų Ukrainos regionu, kuriame vyksta separatistų konfliktas ir kuriame grėsmę kelia Ukrainos vienybės siekiantys politiniai aktyvistai. Toje ataskaitoje taip pat paminėta teismų sistemos reforma, kuri, nors ir nėra tobula, „turi teigiamų aspektų“. Be to, vėlesnėse ataskaitose, susijusiose su 2015 m. ir 2016 m. pradžia, nurodomi nuolatiniai patobulinimai, susiję su žmogaus teisėmis, be kita ko, 2015 m. lapkričio 23 d. parengiant ir priimant pirmąją šioje srityje nacionalinę strategiją, atsižvelgus į vyriausiojo komisaro ir Venecijos komisijos rekomendacijas įvairiose srityse. Be to, kaip jau buvo nurodyta Vyriausiojo komisaro ataskaitoje, apimančioje laikotarpį nuo 2016 m. vasario 16 d. iki gegužės 16 d., Ukrainos vyriausybė oficialiai įsteigė Nacionalinį tyrimų biurą, atsakingą už nusikaltimų, kuriuos padarė aukšto rango pareigūnai, represinių tarnybų darbuotojai, teisėjai ir nacionalinio kovos su korupcija biuro bei specialiojo kovos su korupcija biuro BPG darbuotojai, tyrimą.
84

Dėl pirmosios sąlygos iš ginčijamo sprendimo, visų pirma iš atsiliepimo į ieškinį, tripliko ir per teismo posėdį išsakytų Parlamento paaiškinimų, matyti, kad norint patikrinti visus prašymus pateikti kainų pasiūlymus reikėjo rankiniu būdu atrinkti maždaug 1500 dokumentų iš apytikriai 10000 dokumentų, esančių daugiau nei tūkstantyje rinkmenų. Šie 1500 dokumentų, kurių kiekvieno vidutinė apimtis 12 puslapių, iš viso sudarė apie 18000 puslapių ir jie buvo susiję tik su Parlamento Naujovių ir technologinės pagalbos generalinio direktorato tvarkomais prašymais pateikti kainų pasiūlymus. Per teismo posėdį Parlamentas taip pat paaiškino, kad šis skaičius – tai tik maždaug 75 % prašomų dokumentų, turint omeny tai, kad 25 % likusių dokumentų buvo kitų Parlamento generalinių direktoratų bylose. Be to, buvo pažymėta, kad po konkurso ITS 08 buvo sudarytos bendrosios sutartys dėl šešiolikos skirtingų pirkimo dalių, kurių bendra vertė 300 milijonų eurų, ir jas vykdė devyni generaliniai direktoratai.
31

Be to, reikia priminti, kad norint taikyti Reglamento Nr. 207/2009 15 straipsnio 1 dalies antros pastraipos a punktą būtina, kad prie įregistruoto prekių ženklo pridėti elementai nepakeistų prekių ženklo, tokios formos, kokios jis buvo įregistruotas, skiriamojo požymio, pavyzdžiui, dėl to, kad jų padėtis žymenyje yra nesvarbi arba dėl jų silpno skiriamojo požymio (2012 m. birželio 21 d. Sprendimo Fruit of the Loom / VRDT – Blueshore Management (FRUIT), T‑514/10, nepaskelbtas Rink., EU:T:2012:316, 38 punktas).
23

Ji konkrečiai teigia, kad pagal šio reglamento 7 straipsnio 1 dalies c punktą geografinės kilmės nuorodas draudžiama registruoti tik jeigu žymuo nurodo vietą, kuri turi ar ateityje gali turėti sąsajų su žymimų prekių ar paslaugų kategorija, tačiau ne tuomet, kai nurodoma paslaugų teikimo vieta, nes kalbama apie „geografinę kilmę“. Be to, skirtingai nuo prekių, paslaugos savaime paprastai neturi teritorijos, kurioje jos teikiamos arba kurioje yra jas teikiančios įmonės buveinė, charakteristikų. Vieninteliai požymiai, galintys apibūdinti paslaugas, yra jų teikimo būdas arba teikėjo statusas, o ne jų geografinė kilmė, išskyrus vadinamąsias „tipines“ tam tikro regiono paslaugas. Kadangi paslaugas teikiančios įmonės buveinės vieta arba paslaugų teikimo vieta gali keistis, jos negali reikšti nenutrūkstamo paslaugos ir teritorijos ryšio. Pagaliau pagrįsta tikimybė, kad paslauga bus susieta su konkrečia vieta, turi egzistuoti registruojant prekių ženklą, tačiau įstojusi į bylą šalis to neįrodė.
95

Antra, reikia konstatuoti, kad šioje byloje nagrinėjami ištekliai, sukaupti dėl EEG papildomo mokesčio ir skirti tiek EEG elektros energijos paramos sistemai finansuoti, tiek kompensavimo sistemai kompensuoti, gaunami dėl mokesčių, kuriais 2012 m. EEG įstatymu apmokestinami in fine privatūs subjektai. Iš tiesų 2012 m. EEG įstatymo 37 straipsnyje dėl minėtame įstatyme TV numatytos pareigos pervesti papildomą atlygį ar rinkos priemoką EEG elektros energijos gamintojams numatyta TTV galimybė imti papildomą kainą iš tiekėjų, kurie vėliau ją gali perkelti galutiniams klientams laikantis tvarkos, be kita ko, dėl sąskaitų skaidrumo, nustatytos teisės aktų leidėjo. Neginčijama, kad elektros energijos tiekėjai praktikoje finansinę naštą, išplaukiančią iš EEG papildomo mokesčio, kuriuo siekiama kompensuoti išlaidas, susijusias su minėta pareiga, perkelia galutiniams klientams (žr. šio sprendimo 9 punktą). Be to, reikia pažymėti, kad ši našta, dėl kurios IEENĮ taikoma mokesčio dydžio viršutinė riba laikantis šio sprendimo 11 punkte primintos tvarkos, sudaro, kaip tai per posėdį pripažino Vokietijos Federacinė Respublika, 20–25 % visos vidutinio galutinio vartotojo sąskaitos sumos. Todėl, atsižvelgiant į šios naštos apimtį, jos perkėlimas galutiniams vartotojams turi būti vertinamas kaip pasekmė, numatyta ir organizuota Vokietijos teisės aktų leidėjo. Taigi būtent dėl 2012 m. EEG įstatymo galutiniai elektros energijos vartotojai de facto privalo mokėti šį kainos priedą ar perviršį. Tai našta, kuri vienašališkai nustatoma valstybės vykdant jos EEG elektros energijos gamintojų paramos politiką ir kuri prilyginama, atsižvelgiant į jos poveikį, mokesčiui, tenkančiam elektros energijos vartotojams Vokietijoje. Iš tiesų ši našta nustatyta viešosios valdžios institucijos viešojo intereso tikslais, t. y. siekiant apsaugoti klimatą ir aplinką, užtikrinant aprūpinimo elektros energija tvarią plėtrą vystant EEG elektros energijos gamybos technologijas ir, remiantis objektyviu kriterijumi, atsižvelgiant į elektros energijos kiekį, patiektą teikėjų galutiniams vartotojams (pagal analogiją žr. 2008 m. liepos 17 d. Sprendimo Essent Netwerk Noord ir kt., C‑206/06, EU:C:2008:413, 43–47 punktus). Kaip ginčijamo sprendimo 99 konstatuojamoje dalyje pabrėžia Komisija, valstybė ne tik nurodė naudos gavėjus, tinkamumo kriterijus ir paramos dydį, bet ir skyrė finansinių išteklių, iš kurių būtų padengtos paramos EEG elektros energijai sąnaudos. Be to, kitaip nei faktinės aplinkybės byloje, kurioje buvo priimtas 2013 m. gegužės 30 d. Sprendimas Doux Élevage ir Coopérative agricole UKL-ARREE (C‑677/11, EU:C:2013:348), Vokietijos Federacinė Respublika netvirtino, ir šiuo klausimu byloje nėra jokios nuorodos, kad apmokestinimo iniciatyva per nagrinėjamą priemonę kyla iš skolingų subjektų; nei to, kad TTV veikia tik kaip instrumentas schemoje, kurią šie subjektai patys nustatė; arba kad jie patys nusprendė naudoti taip sukauptus finansinius išteklius.
62

Konkrečiai kalbant, Sprendimo 2010/413 1 straipsnio 1 dalies c punkte draudžiama tiekti, parduoti arba perduoti Irano Islamo Respublikai visų rūšių ginklus ir susijusius reikmenis, įskaitant karines transporto priemones ir įrangą. Be to, pagal Reglamento Nr. 267/2012 5 straipsnio 1 dalies a punktą draudžiama Irano asmenims, subjektams arba įstaigoms tiesiogiai arba netiesiogiai teikti techninę pagalbą, susijusią su 2014 m. kovo 17 d. Tarybos patvirtintame Europos Sąjungos bendrajame karinės įrangos sąraše (OL C 107, p. 1, toliau – Bendrasis karinės įrangos sąrašas) išvardytomis prekėmis bei technologijomis ar su tame sąraše nurodytų prekių tiekimu, gamyba, priežiūra ir naudojimu, arba jeigu jos skirtos naudoti Irane.
Tam, kad pagalbą būtų galima pripažinti suderinama su vidaus rinka pagal SESV 107 straipsnio 3 dalies c punktą, ja turi būti siekiama vystyti veiklą, kuri laikoma viešojo intereso tikslu ir ji turi būti tinkama, reikalinga ir proporcinga. Tačiau šioje nuostatoje nenustatyta aiški sąlyga, susijusi su rinkos nepakankamumu. Vadinasi, taikant šią nuostatą reikšmingas klausimas yra toks: ar valstybės narės siekiamas viešojo intereso tikslas būtų įgyvendintas be jos intervencijos.

Remiantis SESV 107 straipsnio 3 dalies c punktu, vidaus rinkai neprieštaraujančia gali būti laikoma pagalba, skirta tam tikros ūkinės veiklos rūšių arba tam tikrų ekonomikos sričių plėtrai skatinti, jeigu ji netrikdo prekybos sąlygų taip, kad prieštarautų bendram interesui.

SESV 107 straipsnio 3 dalies c punkto pabaigoje minima bendro intereso sąvoka siekiama palyginti pagalbos priemonės privalumus bei trūkumus ir draudžiama leisti taikyti tokias priemones, kurios trikdo prekybos sąlygas taip, kad jos prieštarauja bendram interesui. Viešojo intereso tikslas, kurio siekiama nagrinėjama priemone, nebūtinai turi būti tikslas, kurio siekia visos arba daugelis valstybių narių.

Priemonėms, kuriomis siekiama Euratomo sutarties tikslo, taikant SESV 107 straipsnį, be kita ko, reikia atsižvelgti į Euratomo sutarties nuostatas ir tikslus. Atsižvelgiant į Euratomo sutarties 1 straipsnio antrą pastraipą ir 2 straipsnio c punktą, Komisija nepadarydama klaidos gali nuspręsti, kad valstybė narė turi teisę branduolinės energijos, ir, kalbant konkrečiau, naujos branduolinės elektrinės statybos skatinimo tikslą nustatyti kaip viešojo intereso tikslą, kaip jis suprantamas pagal SESV 107 straipsnio 3 dalies c punktą. Iš tiesų, pirma, šis tikslas susijęs su Euratomo bendrijos tikslu palengvinti sąlygas investicijoms branduolinės energijos, nurodytos Euratomo sutarties 2 straipsnio c punkte, srityje ir iš minėtos sutarties 192 straipsnio pirmos pastraipos matyti, kad valstybės narės padeda įgyvendinti Euratomo bendrijos uždavinius. Kita vertus, iš SESV 194 straipsnio 2 dalies antros pastraipos matyti, kad kiekviena valstybė narė turi teisę iš skirtingų energijos šaltinių pasirinkti jai priimtiniausius.

(žr. 82, 87, 95–97 punktus)
Atšaukus sprendimą, kuriuo pagalba pripažinta nesuderinama su vidaus rinka, neteisėto akto pakeitimo procedūra gali būti vėl pradėta nuo to konkretaus momento, kai buvo padarytas pažeidimas; Komisija neprivalo pradėti procedūros nuo ankstesnio nei šis konkretus momentas etapo. Tai taikytina taip pat tuo atveju, kai, teismui nepanaikinus atitinkamo akto, neteisėto akto autorius jį atšaukia ar pakeičia.

Vis dėlto tai, kad Komisija neprivalo atnaujinti procedūros nuo ankstesnio etapo, nei buvo padarytas pažeidimas, nereiškia, jog ji iš principo neprivalo įpareigoti suinteresuotųjų asmenų pateikti pastabas prieš priimant naują sprendimą.

Iš SESV 108 straipsnio 2 dalies ir Reglamento Nr. 659/1999, nustatančio išsamias EB sutarties 93 straipsnio taikymo taisykles, 1 straipsnio h punkto matyti, kad nagrinėjimo etapu Komisija privalo įpareigoti suinteresuotuosius asmenis, tarp kurių gali būti įmonė ar įmonės ir pagalbą suteikęs valstybės vidaus subjektas, pateikti pastabas. Ši taisyklė yra esminis reikalavimas. Ji turi leisti suinteresuotajam asmeniui dalyvauti procedūroje tiek, kiek yra tinkama atsižvelgiant į konkretaus atvejo aplinkybes. Šiuo atžvilgiu, be kita ko, jau buvo nuspręsta, kad Komisija prireikus turi prašyti suinteresuotųjų asmenų pateikti pastabas, jei teisinė tvarka pasikeitė prieš Komisijai priimant sprendimą pagal naująsias taisykles, nebent pagal naująją teisinę tvarką nebūtų esminių pakeitimų anksčiau galiojusios teisinės tvarkos atžvilgiu.

Be to, net jei sprendime pradėti procedūrą gali būti apibendrintos tik reikšmingos faktinės ir teisinės aplinkybės, pateiktas pirminis nagrinėjamos valstybės priemonės įvertinimas siekiant nustatyti, ar ji yra pagalba, ir išdėstytos priežastys, verčiančios abejoti dėl jos suderinamumo su vidaus rinka, jis turi sudaryti sąlygas suinteresuotosioms šalims veiksmingai dalyvauti formalioje tyrimo procedūroje, per kurią jos galėtų pateikti savo argumentus. Tam, kad suinteresuotųjų asmenų teisė pateikti pastabas neprarastų prasmės, būtina, jog Komisija pakankamai apibrėžtų tyrimo ribas.

Galiausiai suinteresuotųjų asmenų teisės pateikti pastabas pažeidimas lemia trūkumų turinčio akto panaikinimą, nesant būtinybės nustatyti, kad šį pažeidimą nurodžiusiai šaliai tai turėjo įtakos ir kad administracinė procedūra galėjo baigtis kitaip.

(žr. 62, 63, 65, 66 ir 81 punktus)
SESV 296 straipsnyje ir Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 41 straipsnio 2 dalies c punkte reikalaujamas motyvavimas turi būti pritaikytas prie nagrinėjamo akto pobūdžio ir jo priėmimo aplinkybių. Iš jo turi būti matomas aiškus ir nedviprasmiškas aktą priėmusios institucijos pagrindimas, kad suinteresuotasis asmuo galėtų susipažinti su nustatytos priemonės motyvais, o jurisdikciją turintis teismas – vykdyti kontrolę. Motyvavimo reikalavimas turi būti vertinamas atsižvelgiant į bylos aplinkybes.

Nereikalaujama motyvuojant aktą tiksliai nurodyti visų svarbių faktinių ir teisinių aplinkybių, nes vertinant, ar akto motyvai atitinka SESV 296 straipsnio ir Chartijos 41 straipsnio 2 dalies c punkto reikalavimus, reikia atsižvelgti ne tik į jo tekstą, bet ir į kontekstą bei visas atitinkamą sritį reglamentuojančias teisės normas. Taigi asmens nenaudai priimtas aktas yra pakankamai motyvuotas, jeigu jis priimtas suinteresuotajam asmeniui žinomomis aplinkybėmis, leidžiančiomis jam suprasti dėl jo nustatytos priemonės reikšmę. Be to, akto motyvų tikslumo laipsnis turi būti proporcingas faktinėms galimybėms ir techninėms ar su terminu susijusioms sąlygoms, kuriomis jis turi būti priimtas. Konkrečiai tariant, lėšų įšaldymo priemonės motyvai iš principo negali būti suformuluoti kaip bendri ir stereotipiniai. Atsižvelgiant į nurodytas išlygas, tokioje priemonėje, atvirkščiai, reikia nurodyti specialias ir konkrečias priežastis, dėl kurių Taryba mano, kad atitinkami teisės aktai taikytini suinteresuotajam asmeniui.

(žr. 39–41 punktus)
Kiek tai susiję su ieškiniu dėl žalos atlyginimo, susijusiu su tariamai negautu pelnu dėl pakankamai aiškiai išreikšto vienodo požiūrio principo tariamo pažeidimo, padaryto Komisijos sprendime, dėl kurio Sąjungos teismas priėmė sprendimą dėl panaikinimo, tuo atveju, kai ieškovas prašo atlyginti žalą, kuri, pirma, skiriasi nuo žalos, kuri atsiranda dėl to, kad Komisija netinkamai vykdo teismo sprendimą dėl panaikinimo ir kuri, antra, viršija sumas, Komisijos grąžintas vykdant tą sprendimą, šis prašymas neturi nei to paties tikslo, nei to paties poveikio kaip galimas ieškinys dėl Komisijos priimtos įgyvendinimo priemonės panaikinimo, todėl jo negalima laikyti nepriimtinu dėl piktnaudžiavimo procedūra.

Tai, ar laikotarpis nuo rašytinės proceso dalies pabaigos iki žodinės proceso dalies pradžios yra protingas, visų pirma priklauso nuo ginčo sudėtingumo, taip pat šalių elgesio ir atskirųjų procesinių klausimų iškėlimo. Kiek tai susiję su ginčo sudėtingumu, pažymėtina, kad 15 mėnesių nuo rašytinės proceso dalies pabaigos iki žodinės proceso dalies pradžios iš esmės yra tinkama bylų, susijusių su konkurencijos teisės taikymu, nagrinėjimo trukmė. Be to, tuo pat metu vykdytas susijusių bylų nagrinėjimas šioje byloje negali pateisinti prailginto laikotarpio nuo rašytinės proceso dalies pabaigos iki žodinės proceso dalies pradžios. Galiausiai faktinis, teisinis ir procesinis sudėtingumas šioje byloje nepateisina ilgesnės trukmės. Nuo rašytinės proceso dalies pabaigos iki žodinės proceso dalies pradžios procesas nebuvo nei sustabdytas, nei užsitęsęs dėl kokių nors Bendrojo Teismo priimtų proceso organizavimo priemonių. Kiek tai susiję su šalių elgesiu ir atskirųjų procesinių klausimų iškėlimu, pasakytina, kad toks elgesys ar tokių klausimų iškėlimas neturėjo įtakos laikotarpio nuo rašytinės proceso dalies pabaigos iki žodinės proceso dalies pradžios trukmei.

Byloje dėl Komisijos sprendimo skirti baudą už antikonkurencinį elgesį egzistuoja faktinis priežastinis ryšys, siejantis Sąjungos teismo įvykdytą protingo bylos išnagrinėjimo termino pažeidimą ir žalą, kurią patyrė ieškovė laikotarpiu, kai viršytas protingas bylos išnagrinėjimo terminas, mokėdama banko garantijos mokesčius. Pirma, tuo metu, kai ieškovė pareiškė ieškinį šioje byloje, ir tuomet, kai ji pateikė banko garantiją, nebuvo galima numatyti, kad bus pažeistas protingas bylos išnagrinėjimo terminas. Be to, ieškovė galėjo pagrįstai tikėtis, kad jos ieškinys bus išnagrinėtas per protingą terminą. Antra, protingas bylos išnagrinėjimo terminas šioje byloje buvo viršytas po to, kai ieškovė nusprendė pateikti banko garantiją. Taigi protingo bylos išnagrinėjimo termino viršijimo ir banko garantijos mokesčių mokėjimo šiuo viršijimo laikotarpiu ryšio negali nutraukti ieškovės pasirinkimas iš karto nemokėti Komisijos sprendimu skirtos baudos dalies, o pateikti banko garantiją.

(žr. 160 punktą)
SESV 256 ir 263 straipsniuose numatyta, kad Bendrasis Teismas prižiūri Sąjungos įstaigų ar organų aktų, galinčių turėti teisinių padarinių trečiosioms šalims, teisėtumą, su sąlyga, kad tenkinamos priimtinumo sąlygos, ypač atsižvelgiant į tai, kad ieškiniai pateikiami per du mėnesius nuo akto paskelbimo arba nuo pranešimo apie jį ieškovui dienos arba, jei to nebuvo padaryta, nuo tos dienos, kai ieškovas apie jį sužinojo. Priimtinumo klausimas yra vienas iš ieškinio vertinimo, kuris priklauso teismo kompetencijai, aspektų, juo labiau kad šį aspektą teismas turi vertinti ex officio.

(žr. 42 punktą)
42

Pirmiausia reikia pažymėti, kad tai, jog trečiosios šalies eksportuojantis gamintojas ir subjektas, įgalioti vykdyti importo operacijas ir produktų pirmąjį pardavimą Sąjungoje, sudaro vieną ekonominį vienetą, nekliudo taikyti pagrindinio reglamento 2 straipsnio 9 dalies, siekiant nustatyti patikimą eksporto kainą prie Sąjungos sienų, o labiau atvirkščiai. Iš tiesų, tokia situacija atitinka patį glaudžiausią ryšį tarp eksportuotojo ir importuotojo, kuris, atsižvelgiant į šios nuostatos sąlygas, pateisina eksporto kainos fiksavimą prie Sąjungos sienų remiantis pirmojo perpardavimo nepriklausomam pirkėjui valstybių narių teritorijoje kaina taikant minėtos nuostatos antroje ir trečioje pastraipose numatytus atitinkamus koregavimus. Todėl, atsižvelgiant į pagrindinio reglamento 2 straipsnio 9 dalį, nesvarbu, kad Komisija ginčijamame reglamente nepateikė savo pozicijos dėl vieno ekonominio vieneto, kurį sudarė RFAI ir ieškovės, buvimo, kadangi ji 61 konstatuojamojoje dalyje nusprendė, jog jos buvo tarpusavyje susijusios, kaip tai suprantama pagal šią nuostatą. Be to, ieškovės neginčija to, kad ši nuostata gali būti taikoma jų padėčiai, o kritikuoja tik būdą, kuriuo Komisija atliko koregavimus, nes ji tinkamai neatsižvelgė į tai, jog jos su RFAI sudarė vieną ekonominį vienetą, ir į pastarosios funkcijas, kurias ji – be savo vaidmens kaip ieškovių produktų importuotojo – vykdė po šių produktų atgabenimo prie Sąjungos sienos einančioje stadijoje.
7

2011 m. birželio 30 d. Komisija pradėjo procedūrą ir priėmė pranešimą apie kaltinimus šiems teisės subjektams: Pirelli & C. SpA, Prysmian Cavi e Sistemi Energia, Prysmian, The Goldman Sachs Group Inc., Sumitomo Electric Industries, Hitachi Cable, J–Power Systems, Furukawa Electric Co. Ltd, Fujikura Ltd, Viscas Corp., SWCC Showa Holdings Co. Ltd, Mitsubishi Cable Industries Ltd, Exsym Corp., ABB, ABB Ltd, Brugg Kabel AG, Kabelwerke Brugg AG Holding, nkt cables GmbH, NKT Holding A / S, Silec Cable, SAS, Grupo General Cable Sistemas SA, Safran SA, General Cable Corp., LS Cable & System Ltd, Taihan Electric Wire Co. Ltd ir ieškovėms.