ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Keywords

Summary



Keywords

1. Socialinė politika – Vienodas požiūris užimtumo ir profesinėje srityje – Direktyva 2000/78 – Diskriminacijos dėl amžiaus draudimas – Nacionalinės teisės aktai, kuriuose numatytas kai kurių tarnautojų privalomas išėjimas į pensiją sulaukus 65 m. amžiaus, bet leidžiama toliau dirbti dėl tarnybos interesu pateisinamų priežasčių, kol sukaks 68 m.

(Tarybos direktyvos 2000/78 6 straipsnio 1 dalis)

2. Socialinė politika – Vienodas požiūris užimtumo ir profesinėje srityje – Direktyva 2000/78 – Diskriminacijos dėl amžiaus draudimas – Nacionalinės teisės aktai, kuriuose numatytas kai kurių tarnautojų privalomas išėjimas į pensiją sulaukus 65 m. amžiaus, bet leidžiama toliau dirbti dėl tarnybos interesu pateisinamų priežasčių, kol sukaks 68 m.

(Tarybos direktyva 2000/78)

Summary

1. Direktyva 2000/78/EB, nustatančia vienodo požiūrio užimtumo ir profesinėje srityje bendruosius pagrindus, nedraudžiamas toks įstatymas, kuriame numatytas privalomas tarnautojų, šiuo atveju prokurorų, išėjimas į pensiją sulaukus 65 m. amžiaus, leidžiant toliau dirbti, kai to reikia dėl tarnybos intereso, kol sulauks maksimalaus 68 m. amžiaus, jeigu šiuo įstatymu siekiama nustatyti subalansuotą amžiaus struktūrą, siekiant skatinti jaunimo įdarbinimą, gerinti personalo administravimą ir vengti galimų ginčų dėl darbuotojo tinkamumo tarnybai nuo tam tikro amžiaus, ir jeigu šio tikslo siekiama tinkamomis ir būtinomis priemonėmis.

Kad atitinkama priemonė būtų tinkama ir būtina, ji turi būti pagrįsta, atsižvelgiant į siekiamą tikslą, ir pateisinama įrodymais, kurių įrodomąją vertę privalo įvertinti nacionalinis teismas. Tokie įrodymai, be kita ko, gali būti laikomi statistiniai duomenys.

(žr. 75, 82, 83 punktus ir rezoliucinės dalies 1 ir 2 punktus)

2. Toks nacionalinis įstatymas, kuriame numatytas tarnautojų, šiuo atveju prokurorų, privalomas išėjimas į pensiją sulaukus 65 m. amžiaus, nėra nenuoseklus vien dėl to, kad juo leidžiama kai kuriais atvejais dirbti iki 68 m. amžiaus, kad jame, be kita ko, numatytos nuostatos, skirtos riboti išėjimą į pensiją nesulaukus 65 m. amžiaus, kad kituose atitinkamos valstybės narės teisės aktuose numatyta galimybė kai kuriems, ypač renkamiems, tarnautojams toliau eiti pareigas sulaukus šio amžiaus ir kad išėjimo į pensiją amžius laipsniškai ilginamas nuo 65 m. iki 67 m.

Išimtimi dėl prokurorų darbo pratęsimo, kol jiems sueis 68 m., galima sušvelninti griežtus įstatyme numatytus reikalavimus ir prisidėti prie tinkamo viešosios tarnybos funkcionavimo, reglamentuojant konkrečias situacijas, kuriomis prokuroro išėjimas į pensiją galėtų būti nepalankus, siekiant tinkamai užbaigti jam patikėtą užduotį. Be to, vien dėl to, kad tarp pokyčių, kuriais suteikiama teisė į visą pensiją, įtvirtintų vienos valstybės narės arba šios valstybės narės federalinės žemės įstatyme ir numatytų kitoje valstybėje ar federalinėje žemėje, gali praeiti tam tikras laiko tarpas, nagrinėjamas įstatymas negali būti laikomas nenuosekliu.

(žr. 87, 90, 97, 98 punktus ir rezoliucinės dalies 3 punktą)
Byla C-16/10

The Number (UK) Ltd ir Conduit Enterprises Ltd

prieš

Office of Communications ir British Telecommunications plc

(Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) prašymas priimti prejudicinį sprendimą)

„Teisės aktų derinimas — Telekomunikacijos — Tinklai ir paslaugos — Direktyva 2002/22/EB — Įmonių paskyrimas teikti universaliąsias paslaugas — Specialūs įpareigojimai paskirtai įmonei — Informacijos apie abonentus teikimo paslaugos ir abonentų knygos“

2011 m. vasario 17 d. Teisingumo Teismo (trečioji kolegija) sprendimas I - 693

Sprendimo santrauka

Teisės aktų derinimas – Telekomunikacijų sritis – Universaliosios paslaugos ir paslaugų gavėjų teisės – Direktyva 2002/22

(Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2002/20 6 straipsnio 2 dalis, Direktyvos 2002/22 3 straipsnio 2 dalis ir 8 straipsnio 1 dalis)

Pagal Direktyvos 2002/22/EB dėl universaliųjų paslaugų ir paslaugų gavėjų teisių, susijusių su elektroninių ryšių tinklais ir paslaugomis (Universaliųjų paslaugų direktyva), 8 straipsnio 1 dalį valstybės narės, nusprendusios pagal šią nuostatą paskirti vieną arba kelias įmones užtikrinti universaliųjų paslaugų arba atskirų jų elementų teikimą, kaip nurodyta tos pačios direktyvos 4–7 straipsniuose ir 9 straipsnio 2 dalyje, gali joms nustatyti tik šios direktyvos nuostatose numatytus specifinius įpareigojimus, kurie susiję su pačių paskirtų įmonių vykdomu minėtų paslaugų arba jų elementų teikimu galutiniams vartotojams.

Nors pagal Universaliųjų paslaugų direktyvos 3 straipsnio 2 dalį valstybės narės turi apibrėžti „veiksmingiausią ir tinkamiausią būdą, kuris užtikrintų universaliųjų paslaugų įgyvendinimą“, pagal šią nuostatą valstybių narių turima diskrecija nesuteikia joms teisės tam tikroms įmonėms nustatyti specifinių įpareigojimų, kurių nėra tarp Direktyvos 2002/20/EB dėl elektroninių ryšių tinklų ir paslaugų leidimo 6 straipsnio 2 dalyje aptartų atvejų.

(žr. 38 ir 40 punktus bei rezoliucinę dalį)
8

Reglamento Nr. 60/2004 6 straipsnyje nustatyta: „Neįprasto dydžio atsargos 1. Laikydamasi Reglamento (EB) Nr. 1260/2001 42 straipsnio 2 dalyje pateiktos tvarkos, Komisija ne vėliau kaip 2004 m. spalio 31 d. nustato grynojo cukraus arba esančiojo perdirbtuose produktuose, izogliukozės ir fruktozės kiekius, kurie yra kiekvienoje naujojoje valstybėje narėje ir viršija kiekius, kuriuos 2004 m. gegužės 1 d. galima pripažinti įprastomis pereinamojo laikotarpio atsargomis, ir kuriuos naujosios valstybės narės savo sąskaita turi pašalinti iš rinkos. Nustatant perviršio kiekį, visų pirma atsižvelgiama į šiuos pokyčius, kurie įvyko per metus iki įstojimo, lyginant su ankstesniais metais: a) grynojo cukraus ar esančiojo perdirbtuose produktuose, izogliukozės ir fruktozės importo ir eksporto kiekių pokyčiai; b) cukraus ir izogliukozės gamybos, vartojimo ir atsargų pokyčiai; c) atsargų sukaupimo aplinkybių pokyčiai. 2. Atitinkama naujoji valstybė narė užtikrina, kad be Bendrijos įsikišimo vėliausiai iki 2005 m. balandžio 30 d. iš rinkos būtų pašalintas cukraus ar izogliukozės kiekis, lygus 1 dalyje nurodytam pertekliniam kiekiui: a) eksportuojant be Bendrijos grąžinamosios išmokos; b) panaudojant degiųjų medžiagų sektoriaus reikmėms; c) denatūruojant be Bendrijos paramos į gyvūnų pašarą <...>. 3. Taikant straipsnio 2 dalį, naujųjų valstybių narių kompetentingosios valdžios institucijos nuo 2004 m. gegužės 1 d. pradeda disponuoti parduotų ar pagamintų grynojo cukraus ir esančiojo perdirbtuose produktuose, izogliukozės ar fruktozės perteklinių kiekių identifikavimo pagrindinių suinteresuotųjų operatorių lygiu sistema. <...> Naujoji valstybė narė šią sistemą naudoja, norėdama priversti atitinkamus operatorius jų sąskaita pašalinti iš rinkos jiems tenkančią cukraus ar izogliukozės nustatytojo perteklinio kiekio dalį. Šie operatoriai pateikia naujajai valstybei narei pakankamų įrodymų, kad šie produktai iš rinkos buvo pašalinti ne vėliau kaip 2005 m. balandžio 30 d. Nepateikus šių įrodymų, naujoji valstybė narė ima mokestį, kuris lygus sumai, apskaičiuotai nagrinėjamą kiekį padauginus iš aukščiausio importo muito, taikyto atitinkamam produktui per laikotarpį nuo 2004 m. gegužės 1 d. iki 2005 m. balandžio 30 d., kuri padidinama 1,21 euro už 100 kilogramų baltojo cukraus ar sausos medžiagos ekvivalento. Trečioje pastraipoje minimas kiekis mokamas į naujosios valstybės narės biudžetą. <...>“
Tam, kad atsakytų į tik su Sąjungos teise susijusį klausimą, ar prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusi institucija yra teismas, kaip tai suprantama pagal SESV 267 straipsnį, Teisingumo Teismas atsižvelgia į aplinkybių visumą, t. y. ar institucija yra įsteigta teisės aktų pagrindu, ar ji yra nuolatinė, ar jos jurisdikcija yra privaloma, ar procesas grindžiamas rungimosi principu, ar institucija taiko teisės normas ir ar ji yra nepriklausoma. Be to, nacionaliniai teismai gali kreiptis į Teisingumo Teismą tik nagrinėdami ginčą ir turėdami priimti sprendimą pagal teisminiam sprendimui priimti skirtą procedūrą. Taip yra Tribunale di Cosenza teisėjo, kuriam pavesta nagrinėti bankroto bylas, atveju, nes jis turi priimti teisminį sprendimą, siekdamas išspręsti ginčą vykstant procesui pagal rungimosi principą.

Iš tiesų teisėjas, kuriam pavesta nagrinėti bankroto bylas, remdamasis bankrutuojančios bendrovės administratoriaus parengtu įsipareigojimų ataskaitos projektu, kreditorių prašymu turi nustatyti į šį įsipareigojimų sąrašą įtraukiamus reikalavimus. Be to, tiek administratorius, tiek kiti suinteresuotieji asmenys gali paskirtam teisėjui pateikti prieštaravimą dėl jam kreditoriaus pateikto prašymo įtraukti reikalavimą. Galiausiai, nesant prieštaravimo, šio paskirto teisėjo sprendimas atsisakyti įtraukti į kreditorių sąrašą sukelia privalomų teisinių pasekmių. Be to, administratorius ir kreditoriai paskirtam bankroto bylų teisėjui gali pateikti rašytines ir žodines pastabas.

(žr. 20, 21, 23–25 punktus)
Keywords

Summary



Keywords

Prejudiciniai klausimai – Kreipimasis į Teisingumo Teismą – Nacionalinis teismas pagal SESV 267 straipsnį – Sąvoka

(SESV 267 straipsnis)

Summary

Tam, kad atsakytų į tik su Sąjungos teise susijusį klausimą, ar prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusi institucija yra „teismas“ pagal SESV 267 straipsnį, Teisingumo Teismas atsižvelgia į visas aplinkybes, t. y. ar institucija įsteigta pagal įstatymą, ar ji veikia nuolat, ar jos jurisdikcija yra privaloma, ar procesas šioje institucijoje pagrįstas rungimosi principu, ar ji taiko teisės normas ir ar yra nepriklausoma.

Konkrečiau kalbant apie prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusios institucijos nepriklausomumą, reikia nurodyti, kad ši sąvoka apima du aspektus. Pirmasis, išorinis, aspektas reiškia, kad institucija turi būti apsaugota nuo išorinės įtakos ar spaudimo, kurie gali kelti grėsmę jos narių sprendimų laisvei, kiek tai susiję su jiems nagrinėti tenkančiomis bylomis. Antrasis, vidinis, aspektas papildo nešališkumo sąvoką ir reikalauja laikytis vienodo požiūrio bylos šalių ir jų atitinkamų interesų, susijusių su bylos dalyku, atžvilgiu.

Collège d’autorisation et de contrôle du Conseil supérieur de l’audiovisuel (Aukščiausiosios transliuotojų tarybos leidimų ir kontrolės kolegija), įpareigota kontroliuoti, ar audiovizualinės žiniasklaidos paslaugų rengėjai laikosi taisyklių audiovizualinėje srityje ir bausti už galimus pažeidimus, neatitinka šio nepriklausomumo kriterijaus ir todėl ji nėra teismas pagal SESV 267 straipsnį. Iš tiesų nei organizacinė Aukščiausiosios transliuotojų tarybos ir ją sudarančių organų struktūra, nei jiems priskirtos užduotys neleidžia manyti, kad minėta kolegija yra nešališka ir turi trečiojo asmens statusą, pirma, preziumuojamo pažeidėjo atžvilgiu ir, antra, administracinės institucijos, kuriai pavesta prižiūrėti audiovizualinį sektorių, atžvilgiu. Konkrečiai kalbant, reikia konstatuoti, kad sprendimus priimanti Aukščiausiosios transliuotojų tarybos leidimų ir kontrolės kolegija per Aukščiausiosios transliuotojų tarybos tarnybą funkciniu požiūriu yra susijusi su minėta Taryba kaip visuma ir su Tyrimų biuru, į kurio pasiūlymus ji atsižvelgia priimdama sprendimą. Iš to matyti, kad priimdama sprendimus Aukščiausiosios transliuotojų tarybos leidimų ir kontrolės kolegija nesiskiria nuo administracinio kontrolės organo, kuris gali būti šalis per procedūrą audiovizualinėje srityje. Šią išvadą patvirtina tai, kad Tarnyba atstovauja Aukščiausiajai transliuotojų tarybai teisme ir trečiųjų asmenų atžvilgiu.

(žr. 36, 39–42 ir 44–46 punktus)
Keywords

Summary



Keywords

Bendrijos prekių ženklas – Bendrijos prekių ženklo sąvoka ir įgijimas – Santykiniai atmetimo pagrindai – Ankstesnio tapataus arba panašaus prekių ženklo, įregistruoto tapačioms arba panašioms prekėms ar paslaugoms, savininko protestas – Nagrinėjamų prekių ženklų panašumas – Vertinimo kriterijai – Sudėtinis prekių ženklas

(Tarybos reglamento Nr. 40/94 8 straipsnio 1 dalies b punktas)

Summary

Nors gali būti, kad dalyje Sąjungos pavardė paprastai turi didesnį skiriamąjį požymį nei vardas, vis dėlto nagrinėjant, ar prekių ženklai, dėl kurių kilo ginčas, panašūs konceptualiu požiūriu, reikia atsižvelgti į nagrinėjamam atvejui būdingus veiksnius, ypač į tai, kad nagrinėjama pavardė yra nelabai įprasta ar, atvirkščiai, labai paplitusi, o tai gali turėti įtakos šiam skiriamajam požymiui. Taip pat reikia atsižvelgti ir į tai, ar asmuo, kuris prašo, kad jo vardas ir pavardė kartu būtų įregistruoti kaip prekių ženklas, yra gerai žinomas, nes šis žinomumas, be abejo, gali turėti įtakos tam, kaip atitinkama visuomenė suvokia prekių ženklą. Be to, sudėtiniame prekių ženkle pavardė ne visais atvejais išlaiko nepriklausomą išskirtinę poziciją vien dėl to, kad ji bus suvokiama kaip pavardė. Tokios pozicijos pripažinimas iš tikrųjų gali būti grindžiamas tik visų konkrečiam nagrinėjamam atvejui svarbių veiksnių tyrimu.

(žr. 35–38 punktus)
23

Be to, remiantis minėtos I dalies 5 punktu, valstybės narės turi galimybę, be 2 ir 3 punktuose nurodytųjų, tirti kitus savo teritorijoje esančius galvijus.
39

Be to, Teisingumo Teismas yra nusprendęs, kad Bendrijos taisyklės draudžia bet kokį nacionalinės teisės aktą, pašalinantį kandidatų arba konkurso dalyvių, kuriems pagal valstybės narės, kur jie įsisteigę, teisės aktus pavesta teikti nagrinėjamą paslaugą, kandidatūras iš viešojo paslaugų pirkimo, kurio vertė viršija direktyvų taikymo ribą, procedūros vien todėl, kad šie kandidatai arba dalyviai neturi teisinio statuso, atitinkančio vieną iš nustatytų juridinių asmenų kategorijų (šiuo klausimu žr. 2007 m. gruodžio 18 d. sprendimo Frigerio Luigi & C., C-357/06, Rink. p. I-12311, 22 punktą).
55

Be to, kaip pabrėžė Komisija, nutartyje, kurioje pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą, neminima, ar toks mokesčių mokėtojas, kaip antai K. Filipiak, be to, kad kontroliuoja Nyderlandų bendrovės, kurioje jis yra dalininkas, ekonominę veiklą, taip pat teikia paslaugas Nyderlanduose.
22

Feldkircho Landesgericht nurodo tris argumentus, patvirtinančius Austrijos teismų jurisdikciją. Pirma, jo nuomone, VGKK reikia laikyti nukentėjusiąja šalimi, nes po patirto eismo įvykio ji suteikė paslaugas Danielai Kerti. Antra, remiantis teisių perleidimu pagal ASVG 332 straipsnį, nuo momento, kai įvyko avarija, VGKK perėmė visas Danielos Kerti teises. Ji patenka į apdraustosios teisinę situaciją ir apeliaciniame skunde remiasi pastarosios, o ne savo pačios teisėmis. Trečia, sunkių avarijų, per kurias sužalojami asmenys, atveju tiesiogiai nukentėjusioji šalis išsaugo teisę į moralinės ir materialinės žalos atlyginimą. Dėl to ji gali pateikti ieškinį savo nuolatinės gyvenamosios vietos teisme dėl tokios žalos atlyginimo. Tokiu atveju socialinio draudimo įstaigai perleidžiamos teisės į gydymo išlaidų ir galimų pensijos išmokų atlyginimą. Jeigu minėta įstaiga negali kreiptis į nacionalinius teismus, atgręžtinius reikalavimus ji turi pateikti kitų valstybių narių teismuose. Tokiomis aplinkybėmis skirtingų valstybių narių teismai turėtų priimti sprendimus toje pačioje byloje ir dėl to galėtų atsirasti vienas kitam prieštaraujantys skirtingų valstybių narių teismų sprendimai, o tai prieštarautų Reglamento Nr. 44/2001 tikslams.
30

Be to, reikia priminti, kad Nyderlandų teismų praktikos esmė taip leidžia Zuid-Chemie, be kita ko, dėl šio sprendimo 24 punkte nurodytų priežasčių kreiptis į geriausiai sprendimą galintį priimti teismą ir taip naudingiausiai veikti specialiosios jurisdikcijos taisyklei, nustatytai Reglamento Nr. 44/2001 5 straipsnio 3 punkte.
60

Be to, įteikimas per perduodančiąsias ir gaunančiąsias agentūras yra ne vienintelis Reglamente Nr. 1348/2000 numatytas būdas. Reglamento 14 straipsniu valstybėms narėms leidžiama numatyti galimybę kitoje valstybėje narėje gyvenantiems asmenims įteikti dokumentus tiesiogiai paštu. Dauguma valstybių leidžia tokį dokumentų įteikimo būdą. Be to, vadovaujantis 15 straipsniu, šis reglamentas nesudaro kliūties įteikti teisminius dokumentus tiesiogiai per teismo pareigūnus, tarnautojus ar kitus valstybės narės, į kurią kreipiamasi, kompetentingus asmenis. Šios dvi nuostatos, remiantis šio reglamento 16 straipsniu, taikomos ir neteisminių dokumentų įteikimui.
Keywords

Summary



Keywords

1. Laisvė teikti paslaugas – Apribojimai – Azartiniai lošimai

(EB 49 straipsnis)

2. Laisvė teikti paslaugas – Apribojimai – Azartiniai lošimai

(EB 49 straipsnis)

Summary

1. EB 49 straipsnį reikia aiškinti taip, kad juo nedraudžiama tokia valstybės narės teisės akto nuostata, pagal kurią organizuojant ir reklamuojant azartinius lošimus taikoma išimtinė vieno subjekto sistema ir draudžiama bet kuriam kitam subjektui, įskaitant įsisteigusį kitoje valstybėje narėje, siūlyti internetu šiai sistemai priskiriamas paslaugas pirmosios valstybės narės teritorijoje.

Kadangi internetu siūlomų azartinių lošimų sektorius nėra suderintas Europos Sąjungos lygmeniu, valstybė narė gali manyti, jog vien ta aplinkybė, kad ūkio subjektas teisėtai internetu siūlo šio sektoriaus paslaugas kitoje valstybėje narėje, kurioje yra įsteigtas ir kuriam šioje valstybėje narėje iš esmės jau taikomi teisėti reikalavimai, o jo veiklą kontroliuoja šios valstybės kompetentingos valdžios institucijos, nėra pakankama nacionalinių vartotojų apsaugos nuo sukčiavimų ir nusikaltimų pavojaus garantija, turint omenyje sunkumus, su kuriais šiomis aplinkybėmis gali susidurti įsisteigimo valstybės narės valdžios institucijos, vertindamos ūkio subjektų profesines savybes ir sąžiningumą. Be to, kadangi tiesioginių kontaktų tarp vartotojo ir ūkio subjekto nėra, azartiniams lošimams internetu būdingas kitokio pobūdžio ir didesnis galimų ūkio subjektų sukčiavimų, nukreiptų prieš vartotojus, pavojus, palyginti su tokiais lošimais tradicinėse rinkose. Todėl šis apribojimas, atsižvelgiant į ypatumus, susijusius su azartinių lošimų siūlymu internetu, gali būti laikomas pateisinamu kovos su sukčiavimu ir nusikalstamumu tikslais.

(žr. 33–34, 36–37 punktus ir rezoliucinės dalies 1 punktą)

2. EB 49 straipsnį reikia aiškinti taip, kad vienodo požiūrio principas ir iš jo kylanti skaidrumo pareiga turi būti taikomi licencijos išdavimo ir pratęsimo vienam subjektui azartinių lošimų srityje procedūrose, jeigu jis nėra viešasis subjektas, kurio tiesioginę valdymo priežiūrą vykdo valstybė, arba privatus subjektas, kurio veiklą gali griežtai kontroliuoti valdžios institucijos.

Pagal dabar galiojančią Sąjungos teisę paslaugų koncesijos sutartys nereglamentuojamos nė viena direktyva, kuria Sąjungos teisės aktų leidėjas reglamentavo viešųjų pirkimų sritį. Tačiau tam, kad išankstinio administracinio leidimo suteikimo tvarka, pavyzdžiui, tokia, pagal kurią draudžiama organizuoti arba reklamuoti azartinius lošimus be šio leidimo ir galima išduoti tik vieną leidimą kiekvienam licencijuotam azartiniam lošimui, būtų pateisinama, net jeigu ja nukrypstama nuo vienos iš pagrindinių teisių, ji turi būti pagrįsta objektyviais, nediskriminuojančiais ir iš anksto žinomais kriterijais, užtikrinančiais, kad taip bus pakankamai apribota nacionalinės valdžios institucijų diskrecija, kad ja nebūtų piktnaudžiaujama. Be to, kiekvienas asmuo, kuriam pritaikyta tokia nukrypti leidžiančia nuostata pagrįsta ribojanti priemonė, turi turėti teisę į teisminę gynybą.

(žr. 39, 43, 50, 62 punktus ir rezoliucinės dalies 2 punktą)
52

Antra, dėl Jungtinės Karalystės argumento, jog per didelis formalumas labai pakenkė Bendrijos dalyvavimo tarptautiniais susitarimais sukurtose institucijose veiksmingumui, reikia pažymėti, pirma, kad, nepaisant to, kad būtinybė greitai pateikti veiksmų motyvus gali tikrai turėti įtakos tarptautinėse derybose, Bendrija turi tik suteiktą kompetenciją ir gali veikti tik neperžengdama jos ribų. Antra, pagal nusistovėjusią teismo praktiką reikalavimas motyvuoti vertinamas atsižvelgiant į aptariamo akto pobūdį ir jo kontekstą (šiuo klausimu žr. 2008 m. gruodžio 22 d. Sprendimo Régie Networks, C-333/07, Rink. p. I-10807, 63 punktą ir jame minėtą teismo praktiką). Todėl nors detalus ar ne toks detalus šio akto motyvavimas tikrai gali padėti spręsti sunkumus, kurių gali kilti per tarptautines derybas, jo teisinio pagrindo nurodymas nebūtų per didelės pastangos motyvuoti. Todėl teisinio pagrindo nurodymas turi būti laikomas iš esmės minimalia informacija, leidžiančia patenkinti reikalavimą motyvuoti, atsižvelgiant į tai, kad Bendrija turi priskirti priimtą aktą Sutarties nuostatai, kuria jai buvo suteikti įgaliojimai šiuo klausimu.
31

Pagal ginčijamo sprendimo 103–107 konstatuojamąsias dalis DSD siūlomas sprendimas, t. y. atsisakymas logotipu DGP žymėti pakuotes, nepatenkančias į DSD sistemą, nepasiteisintų atsižvelgiant į ekonomikos realijas. Toks sprendimas iš tikrųjų reikalautų selektyviai žymėti pakuotes skirtingomis etiketėmis (su logotipu DGP arba be jo), o tai būtų gerokai brangiau nei vienodas pakuočių žymėjimas arba skirtingų platinimo tinklų naudojimas. Be to, toks sprendimas iš pakuočių gamintojų ir platintojų, kurie naudoja kombinuotas sistemas, reikalautų patiems užtikrinti, kad DGP logotipu pažymėtos pakuotės būtų tiekiamos į tas vietas, kur DSD sistema jas surinktų, o pakuotės, kuriose nėra minėto logotipo, būtų tiekiamos į vietas, kur jų surinkimą užtikrintų kitos sistemos, tačiau praktiškai tai būtų neįmanoma. Galiausiai, atsižvelgiant į tai, kad dažnai tik nupirkęs supakuotą prekę arba tam tikromis aplinkybėmis tik ją suvartojęs vartotojas nusprendžia, ar jis pakuotę pateiks kolektyvinei sistemai prie savo gyvenamosios vietos, ar atneš į prekybos vietą, perduodamas ją į individualią sistemą, neįmanoma susieti dalį DGP logotipu pažymėtų pakuočių su vienu ar kitu surinkimo būdu.
71

Taigi į ketvirtąjį klausimą riekia atsakyti, kad tuo atveju, kai valstybės narės teismas apskritai neturi jurisdikcijos, jis privalo ex officio pareikšti, kad jos neturi, tačiau neprivalo perduoti bylos kitam teismui. Vis dėlto, jeigu to reikalauja siekis labiausiai apsaugoti vaiko interesus, nacionalinis teismas, kuris ex officio pareiškė neturįs jurisdikcijos, privalo apie tai tiesiogiai ar per centrinę instituciją, paskirtą pagal Reglamento 53 straipsnį, pranešti jurisdikciją turinčiam kitos valstybės narės teismui.
19

Be to, konstatuotina, kad dėl mažo informacijos kiekio sprendime pateikti prašymą priimti prejudicinį sprendimą šis prašymas netampa nepriimtinas. Iš tiesų nors šiame sprendime pateikta mažai faktinių ir nacionalinės teisės aplinkybių, tačiau jis leidžia nustatyti pateikto klausimo svarbą, kaip tai, beje, patvirtina ir pastabų, kurias pateikė kiti suinteresuotieji asmenys, o ne Teisingumo Teismui tokias pastabas pateikusios šalys pagrindinėje byloje, turinys. Be to, VVT ir Belgijos vyriausybės rašytinėse pastabose Teisingumo Teismui buvo pateikta pakankamai informacijos, kuri leidžia jam aiškinti Bendrijos teisės normas atsižvelgiant į situaciją, kuri yra pagrindinės bylos dalykas, ir į užduotą klausimą pateikti naudingą atsakymą.
90

Be to, aštuntasis pagrindas susijęs ne su pačiais panaikinimo motyvais, kuriuos nurodė Pirmosios instancijos teismas, o veikiau su jų pasekmėmis. Komisija nemano, kad atsakovas Pirmosios instancijos teisme privalo savanoriškai, siekdamas padėti ieškovui arba Pirmosios instancijos teismui, nagrinėti, kokios galėtų būti įvairios priešingos šalies sėkmės pasekmės. Dėl to atsakovas būtų priverstas parengti prielaidomis grindžiamus papildomus argumentus apie tai, ką Pirmosios instancijos teismas galėtų daryti ar nedaryti.
27

Be to, kaip primena Nyderlandų vyriausybė, jei sąvoka „veikla“ aiškinama taip, kad ji reikalauja, jog įmonė ją vykdytų per filialus ar buveines, iš to išplauktų, kad darbuotojas, vykdantis veiklą kitoje valstybėje narėje nei ta, kurioje įsteigtas darbdavys (situacija, kuri buvo nagrinėjama minėtame sprendime Mosbæk), negalėtų pasinaudoti apsauga, numatyta Direktyvos 80/987 8a straipsnyje.
2

Šis prašymas buvo pateiktas nagrinėjant ginčą, kilusį tarp Nordania Finans A/S (toliau – Nordania Finans) bei BG Factoring A/S (toliau – BG Factoring), BG Erhvervsfinans A/S (toliau – Erhvervsfinans) teisių perėmėjų (visos trys bendrovės yra įsteigtos pagal Danijos teisę) ir Skatteministeriet (Danijos mokesčių ir akcizų inspekcijos) dėl pridėtinės vertės mokesčio (toliau – PVM) dalinės atskaitos, kuri gali būti taikoma Erhvervsfinans bendrų išlaidų atžvilgiu.