ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys C 141/18

2009 m. balandžio 2 d. Teisingumo Teismo (trečioji kolegija) sprendimas (Oberlandesgericht Karlsruhe (Vokietija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) baudžiamojoje byloje prieš Rafet Kqiku

(Byla C-139/08) (1)

(Vizos, prieglobstis, imigracija - Trečiosios valstybės pilietis, turintis leidimą gyventi Šveicarijoje - Įvažiavimas į valstybės narės teritoriją ir buvimas joje kitu nei tranzito tikslu - Vizos nebuvimas)

2009/C 141/29

Proceso kalba: vokiečių

Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

Oberlandesgericht Karlsruhe

Šalis pagrindinėje baudžiamojoje byloje

Rafet Kqiku

Dalykas

Prašymas priimti prejudicinį sprendimą — Oberlandesgericht Karlsruhe — 2006 m. birželio 14 d. Europos Parlamento ir Tarybos sprendimo Nr. 896/2006/EB, nustatančio supaprastintą asmenų kontrolės prie išorės sienų režimą, grindžiamą vienašališku valstybių narių tam tikrų Šveicarijos ir Lichtenšteino išduotų leidimų gyventi pripažinimu tranzito per jų teritoriją tikslu (OL L 167, p. 8), 1 ir 2 straipsnių aiškinimas — Buvusios Serbijos ir Juodkalnijos valstybės piliečio, gyvenančio Šveicarijoje ir turinčio Šveicarijoje išduotą leidimą nuolat gyventi C, galimybė įvažiuoti į Vokietijos Federacinės Respublikos teritoriją kitais nei tranzito tikslais ir dvi dienas joje būti be vizos

Rezoliucinė dalis

2006 m. birželio 14 d. Europos Parlamento ir Tarybos sprendimą Nr. 896/2006/EB, nustatantį supaprastintą asmenų kontrolės prie išorės sienų režimą, grindžiamą vienašališku valstybių narių tam tikrų Šveicarijos ir Lichtenšteino išduotų leidimų gyventi pripažinimu tranzito per jų teritoriją tikslu, reikia aiškinti taip, kad šio sprendimo priede išvardyti leidimai gyventi, kuriuos Šveicarijos Konfederacija ir Lichtenšteino kunigaikštystė išdavė trečiųjų šalių piliečiams, privalantiems turėti vizas, laikomi lygiaverčiais tik tranzitinei vizai. Įvažiuojant į valstybių narių teritoriją tranzito tikslu, tam, kad būtų įvykdyti 2001 m. kovo 15 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 539/2001, nustatančio trečiųjų šalių, kurių piliečiai, kirsdami išorines sienas, privalo turėti vizas, ir trečiųjų šalių, kurių piliečiams toks reikalavimas netaikomas, sąrašus, 1 straipsnio 1 dalyje ir 2 straipsnyje pateikti reikalavimai, pakanka, kad šiame sprendime nurodytas asmuo turėtų Šveicarijos Konfederacijos arba Lichtenšteino kunigaikštystės išduotą, šio sprendimo priede nurodytą leidimą gyventi.

(1) OL C 183, 2008 7 19.
—

be to, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas, vėl remdamasis Čekijos Respublikoje susiklosčiusiomis faktinėmis aplinkybėmis ir vyraujančia samprata, turi patikrinti ar, kaip nurodyta minėto sprendimo 99 punkte, pagrindinėje byloje aptariamas pavadinimas šioje byloje nagrinėjamų dvišalių sutarčių įsigaliojimo dieną arba vėliau šioje valstybėje narėje nėra tapęs bendriniu, atsižvelgiant į tai, kad Europos Bendrijų Teisingumo Teismas to paties sprendimo 99 ir 100 punktuose jau buvo nusprendęs, jog šiomis sutartimis nustatytos apsaugos sistemos tikslas yra EB 30 straipsnyje numatytos pramoninės ir komercinės nuosavybės apsauga,
LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys C 313/7

2008 m. spalio 16 d. Teisingumo Teismo (ketvirtoji kolegija) sprendimas byloje (High Court of Justice (Chancery Division) (Jungtinė Karalystė) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Canterbury Hockey Club, Canterbury Ladies Hockey Club prieš Her Majesty's Commissioners of Revenue and Customs

(Byla C-253/07) (1)

(Šeštoji PVM direktyva - Atleidimo nuo mokesčio atvejai - Su sportu susijusios paslaugos - Paslaugos, teikiamos asmenims, sporto programų dalyviams - Neįregistruotoms asociacijoms ir juridiniams asmenims teikiamos paslaugos - Įtraukimas - Sąlygos)

(2008/C 313/10)

Proceso kalba: anglų

Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

High Court of Justice (Chancery Division)

Šalys pagrindinėje byloje

Ieškovai: Canterbury Hockey Club, Canterbury Ladies Hockey Club

Atsakovas: Her Majesty's Commissioners of Revenue and Customs

Dalykas

Prašymas priimti prejudicinį sprendimą — High Court of Justice (Chancery Division) — 1977 m. gegužės 17 d. Šeštosios Tarybos direktyvos 77/388/EEB dėl valstybių narių apyvartos mokesčių įstatymų derinimo — Bendra pridėtinės vertės mokesčio sistema: vienodas vertinimo pagrindas (OL L 145, p. 1) 13 straipsnio A skirsnio 1 dalies m punkto aiškinimas — Tam tikrų paslaugų, glaudžiai susijusių su sportu ir kūno kultūra, atleidimas nuo mokesčio — Sąvoka „asmenys — sporto ir kūno kultūros programų dalyviai“ — Taikymas asmenų atžvilgiu

Rezoliucinė dalis

1. 1977 m. gegužės 17 d. Šeštosios Tarybos direktyvos 77/388/EEB dėl valstybių narių apyvartos mokesčių įstatymų derinimo — Bendra pridėtinės vertės mokesčio sistema: vienodas vertinimo pagrindas 13 straipsnio A skirsnio 1 dalies m punktas turi būti aiškinamas taip: kalbant apie asmenis — sporto programų dalyvius, jis taip pat apima juridiniams asmenims ir neįregistruotoms asociacijoms teikiamas paslaugas, jei — o tai turi patikrinti prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas — šios paslaugos yra glaudžiai susijusios su sportu ir būtinos norint juo užsiimti, jei jas teikia nepelno organizacijos ir jei realūs šių paslaugų gavėjai yra asmenys — sporto programų dalyviai.

2. Šeštosios direktyvos 77/388 13 straipsnio A skirsnio 1 dalies m punkte esanti formuluotė „tam tikras paslaugas, glaudžiai susijusias su sportu“, neleidžia valstybėms narėms apriboti šioje nuostatoje numatyto atleidimo nuo mokesčio taikymo aptariamų paslaugų gavėjų atžvilgiu.

(1) OL C 183, 2007 8 4.
LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys C 301/9

2008 m. rugsėjo 16 d. Teisingumo Teismo (didžioji kolegija) sprendimas byloje (High Court of Justice (Chancery Division) (Jungtinė Karalystė) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) The Commissioners of Her Majesty's Revenue & Customs prieš Isle of Wight Council, Mid-Suffolk District Council, South Tyneside Metropolitan Borough Council, West Berkshire District Council

(Byla C-288/07) (1)

(Šeštoji PVM direktyva - 4 straipsnio 5 dalis - Viešosios teisės subjekto vykdoma veikla - Mokamų automobilių stovėjimo aikštelių eksploatavimas - Konkurencijos iškraipymas - Sąvokų „iškraipytų“ ir „labai“ reikšmė)

(2008/C 301/16)

Proceso kalba: anglų

Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

High Court of Justice (Chancery Division)

Šalys pagrindinėje byloje

Ieškovė: The Commissioners of Her Majesty's Revenue & Customs

Atsakovės: Isle of Wight Council, Mid-Suffolk District Council, South Tyneside Metropolitan Borough Council, West Berkshire District Council

Dalykas

Prašymas priimti prejudicinį sprendimą — 1977 m. gegužės 17 d. Šeštosios Tarybos direktyvos 77/388/EEB dėl valstybių narių apyvartos mokesčių įstatymų derinimo — Bendra pridėtinės vertės mokesčio sistema: vienodas vertinimo pagrindas (OL L 145, p. 1) 4 straipsnio 5 dalies aiškinimas — Viešosios teisės subjekto, kaip valdžios institucijos, vykdoma veikla ar ūkinės operacijos — Mokamos stovėjimo aikštelės ne viešuosiuose keliuose — Neapmokestinimas, dėl kurio iškraipoma konkurencija — Sąvoka „iškraipytų konkurenciją“ — Vertinimo kriterijai

Rezoliucinė dalis

1. 1977 m. gegužės 17 d. Šeštosios Tarybos direktyvos 77/388/EEB dėl valstybių narių apyvartos mokesčių įstatymų derinimo — Bendra pridėtinės vertės mokesčio sistema: vienodas vertinimo pagrindas 4 straipsnio 5 dalies antroji pastraipa turi būti aiškinama taip, kad tai, ar labai iškraipoma konkurencija, o tokį iškraipymą lemtų viešosios teisės subjektų, veikiančių kaip valdžios institucijos, neapmokestinimas PVM, turi būti vertinama pačios nagrinėjamos veiklos atžvilgiu, nevertinant konkrečios vietinės rinkos.

2. Žodis „iškraipytų“ Šeštosios direktyvos 77/388 4 straipsnio 5 dalies antrosios pastraipos prasme turi būti aiškinamas kaip apimantis ne tik esamą, bet ir potencialią konkurenciją, jeigu privataus subjekto galimybė įeiti į atitinkamą rinką yra reali, o ne vien hipotetinė.

3. Žodį „labai“ Šeštosios direktyvos 77/388 4 straipsnio 5 dalies antrosios pastraipos prasme reikia suprasti taip, kad esantis arba potencialus konkurencijos iškraipymas turi būti didesnis negu nereikšmingas.

(1) OL C 199, 2007 8 25.
—

jeigu atliekų, susidariusių naftai išsipylus į jūrą, šalinimo išlaidų Tarptautinis taršos nafta padarytos žalos kompensavimo fondas nepadengia ar to padaryti negali dėl to, kad viršijama šiam incidentui numatyta žalos atlyginimo riba, ir jeigu, taikant numatytus apribojimus ir (arba) atleidimo nuo atsakomybės atvejus, tam tikros valstybės narės nacionalinė teisė, įskaitant išplaukiančią iš tarptautinių konvencijų, trukdo tam, kad šias išlaidas padengtų laivo savininkas ir (arba) jo frachtuotojas, nors pastarieji ir turi būti laikomi „turėtojais“ Direktyvos 75/442, iš dalies pakeistos Sprendimu 96/350, 1 straipsnio c punkto prasme, tokia nacionalinė teisė, siekiant užtikrinti Bendrijos teisę atitinkantį šios direktyvos 15 straipsnio perkėlimą, turi leisti, kad šias išlaidas padengtų produkto, iš kurio atsirado taip pasklidusios atliekos, gamintojas. Tačiau pagal principą „teršėjas moka“ toks gamintojas gali būti įpareigotas padengti šias išlaidas, tik jei dėl savo veiklos prisidėjo prie paskendus laivui sukeltos taršos atsiradimo grėsmės.
1.

2006 m. rugsėjo 27 d. Europos Bendrijų Pirmosios instancijos teismo sprendimas Archer Daniels Midland prieš Komisiją (T-59/02) panaikinamas tiek, kiek jame buvo atmestas Archer Daniels Midland Co. nurodytas ieškinio pagrindas dėl jos teisės į gynybą pažeidimo per administracinę procedūrą, kurioje priimtas 2001 m. gruodžio 5 d. Komisijos sprendimas 2002/742/EB, susijęs su EB sutarties 81 straipsnio ir EEE susitarimo 53 straipsnio taikymo procedūra (Byla COMP/E 1/36.604 — Citrinos rūgštis), nes Europos Bendrijų Komisija nesuteikė jai galimybės įgyvendinti savo teisę į gynybą dėl aplinkybių, kuriomis rėmėsi kvalifikuodama Archer Daniels Midland Co. kaip kartelio organizatorę.
C 424/19

2022 m. gegužės 12 d.the airscreen company GmbH & Co. KG pateiktas apeliacinis skundas dėl 2022 m. kovo 7 d. Bendrojo Teismo (antroji kolegija) priimtos nutarties byloje T-382/21 the airscreen company GmbH & Co. KG / Europos Sąjungos intelektinės nuosavybės tarnyba

(Byla C-320/22 P)

(2022/C 424/22)

Proceso kalba: vokiečių

Šalys

Apeliantė: the airscreen company GmbH & Co. KG, atstovaujama Rechtsanwälte O. Spieker, D. Mienert, J. Selbmann

Kitos proceso šalys: Europos Sąjungos intelektinės nuosavybės tarnyba, Moviescreens Rental GmbH

2022 m. rugsėjo 28 d. Nutartimi Europos Sąjungos Teisingumo Teismas (prašymus priimti apeliacinį skundą nagrinėjanti kolegija) nutarė, kad apeliacinis skundas nepriimamas ir kad apeliantė padengia savo bylinėjimosi išlaidas.
2022 m. gegužės 13 d.Administrativen sad – Varna (Bulgarija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje TS, HI / Ministar na zemedelieto, hranite i gorite

(Byla C-325/22)

(2022/C 303/21)

Proceso kalba: bulgarų

Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

Administrativen sad – Varna

Šalys pagrindinėje byloje

Pareiškėjos: TS, HI

Atsakovas: Ministar na zemedelieto, hranite i gorite

Prejudiciniai klausimai

1. Ar pagalbos gavėjui, kuriam pagal mainų sutartį neteisėtai suteikta valstybės pagalba, dėl kurios jis įgijo žemės sklypus miško valdoje (privačioje valstybės nuosavybėje), netaikomas sąvokos „įmonė“ apibrėžimas, jeigu pagal metinius balansus jis vykdo ekonominę veiklą siūlydamas prekes ir paslaugas atitinkamoje rinkoje, tačiau, remiantis Komisijos sprendimo (1) [(ES) 2015/456] 127 konstatuojamąja dalimi, su išmainyta žeme nevykdo jokios tiesioginės ar netiesioginės ekonominės veiklos, nes nacionalinėje teisėje numatytas objektyvus draudimas, pagal kurį jis negali keisti žemės sklypo naudojimo paskirties ir žemės sklype, kuris buvo atidalytas iš miškingos žemės, vykdyti statybų ar jį parduoti?

2. Ar SESV 107 straipsnis turi būti aiškinamas ir taikomas taip, kad, atsižvelgiant į „įmonės“ statusą ir taikant „įmonės“ kriterijus, neteisėtai gautos valstybės pagalbos gavėjo paraiškoje pateiktas ir faktiškai aprašytas investicinis projektas, kuris turi būti įgyvendintas išmainytame valstybinės žemės sklype, esančiame miško valdoje, ir esantis sąlyga norint pradėti vėlesnę plėtros būdu gautų žemės sklypų atidalijimo procedūrą, taip pat atsižvelgiant į duomenis, surinktus apie baigtą pirmąjį išankstinio derinimo administracinės procedūros etapą, laikytinas teisiškai reikšminga aplinkybe, nepaisant to, kad dėl parlamento taikomo moratoriumo ir vėliau priimtos teisės aktų nuostatos, kuria aiškiai nustatytas draudimas keisti iš valstybės įsigytų žemės sklypų naudojimo paskirtį ir vykdyti jų plėtrą, investicinį projektą įgyvendinti tapo objektyviai neįmanoma?

3. Ar SESV 107 straipsnis ir Tarybos reglamento (ES) 2015/1589 (2) 16 straipsnio 3 dalis turi būti aiškinami taip, kad pagal juos draudžiama nacionalinės teisės nuostata, kaip antai Zakon za darzhavnata sobstvenost (Valstybės nuosavybės įstatymas) § 1a 2 ir 4 punktai (Papildomos nuostatos), pagal kurią, siekiant nustatyti valstybės pagalbos, gautos išmainius žemę miško valdoje (privačioje valstybės nuosavybėje), dydį, neleidžiama remtis žemės sklypų rinkos kaina, nes ją apskaičiuojant atsižvelgiama į rinkos veiksnius ir vertinimo kriterijus, dėl kurių nukrypstama nuo tikrosios žemės sklypo vertės, ir ar tokia nacionalinės teisės nuostata šia prasme pažeidžia veiksmingumo principą?

(1) 2014 m. rugsėjo 5 d. Europos Komisijos sprendimas (ES) 2015/456 dėl valstybės pagalbos Nr. SA.26212 (11/C) (ex 11/NN – ex CP 176/A/08) ir SA.26217 (11/C) (ex 11/NN – ex CP 176/B/08), kurią suteikė Bulgarijos Respublika vykdydama miško žemės mainus [pranešta dokumentu Nr. C(2014) 6207].

(2) 2015 m. liepos 13 d. Tarybos reglamento (ES) 2015/1589, nustatančio išsamias Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 108 straipsnio taikymo taisykles (OL L 248, 2015, p. 9).
2.

Bendrasis Teismas padarė teisės klaidą nuspręsdamas, kad apeliantė negali iš savo pateikiamo dokumentų rinkinio išbraukti vienos iš tipiškų paskirčių. Pagal reglamentus Nr. 1107/2009 ir Nr. 844/2012 laisvė pasirinkti tipiškas paskirtis atnaujinimo proceso pradžioje atspindi ir neišvengiamai reiškia laisvę jas atšaukti šios procedūros metu. Be to, Bendrasis Teismas taip pat padarė teisės klaidą nuspręsdamas, kad Europos maisto saugos tarnybos (EMST) administracinės gairės yra taikytinos. Atnaujinimo procesas yra vientisas procesas, apimantis du tarpusavyje susijusius etapus. Todėl nesvarbu, kad EFSA administracinės gairės susijusios su procesu, kuris prasideda „pateikus paraišką ir baigiasi EFSA priėmus ir paskelbus išvadas“, ir kad dėl to atšaukimas galėjo įvykti tik pirmajame etape.
4.

Jeigu patento apibrėžties punktai kartu apima vieną naują molekulę ir tos molekulės derinį su esamu ir žinomu vaistu, kuris galbūt viešai naudojamas, arba yra keli tokie apibrėžties punktai, skirti sudėtiniam vaistui, ar pagal reglamento 3 straipsnio c punkte nustatytus apribojimus PAL gali būti išduotas: a) tik vienai molekulei, jeigu ji teikiama rinkai kaip produktas; b) pirmą kartą rinkai pateiktam produktui, apsaugotam patento, nepaisant to, ar tai monoterapijai skirtas vaistas, apsaugotas galiojančio pagrindinio patento, ar pirmas sudėtinės terapijos produktas; ar c) a arba b punkte nurodytam produktui patento savininko pasirinkimu, nepaisant leidimo pateikti rinkai išdavimo datos? Jeigu kuris nors iš pirmiau nurodytų variantų teisingas, kodėl?
2.

Ar 1 klausime aprašytomis aplinkybėmis vykdančioji teisminė institucija turi teisę ir (arba) privalo išnagrinėti, ar procesas, per kurį buvo priimtas paskesnis apkaltinamasis nuosprendis, ir (arba) procesas, per kurį buvo priimta nutartis dėl bausmės vykdymo atidėjimo panaikinimo, kurie vyko nedalyvaujant prašomam perduoti asmeniui, buvo vykdomas laikantis Europos žmogaus teisių ir pagrindinių laisvių apsaugos konvencijos 6 straipsnio ir, visų pirma nustatyti, ar dėl to, kad prašomas perduoti asmuo nedalyvavo tame procese, buvo pažeista jo teisė į gynybą ir (arba) to asmens teisė į teisingą bylos nagrinėjimą?
4.

Kaip ir kokiame tarptautinės apsaugos prašymo vertinimo etape turi būti atsižvelgiama į vaiko interesus ir jie turi būti vertinami atsižvelgiant į Chartijos 24 straipsnio 2 dalį, visų pirma, žala, kurią nepilnametis patyrė dėl ilgalaikio faktinio buvimo valstybėje narėje? Ar vertinant svarbu, ar šis faktinis buvimas šalyje buvo teisėtas? Ar vertinant vaiko interesus šio prašymo vertinimo kontekste svarbu, ar valstybė narė sprendimą dėl tarptautinės apsaugos prašymo priėmė per Sąjungos teisėje numatytus sprendimo priėmimo terminus, ar nesilaikyta anksčiau nustatytos prievolės grįžti ir ar valstybė narė nevykdė išsiuntimo po to, kai buvo priimtas įpareigojimas išvykti iš šalies, ir dėl to nepilnametis ir toliau faktiškai galėjo būti toje valstybėje narėje?
C 422/8

2021 m. rugpjūčio 10 d.Court of Appeal (Airija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje GV / Chief Appeals Officer, Social Welfare Appeals Office, Minister for Employment Affairs and Social Protection, Ireland, Attorney General

(Byla C-488/21)

(2021/C 422/12)

Proceso kalba: anglų

Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

Court of Appeal

Šalys pagrindinėje byloje

Pareiškėja: GV

Atsakovai: Chief Appeals Officer, Social Welfare Appeals Office, Minister for Employment Affairs and Social Protection, Ireland, Attorney General

Prejudiciniai klausimai

1. Ar Sąjungos piliečio, kuris yra darbuotojas, tiesiosios aukštutinės linijos giminaičio išvestinė teisė gyventi šalyje pagal Direktyvos 2004/38/EB (1) 7 straipsnio 2 dalį priklauso nuo tęstinio to giminaičio priklausomumo nuo darbuotojo?

2. Ar pagal Direktyvą 2004/38/EB priimančiajai valstybei narei draudžiama Sąjungos piliečio, kuris yra darbuotojas, šeimos nariui, kuris naudojasi išvestine teise gyventi šalyje, grindžiama jo priklausomumu nuo to darbuotojo, apriboti teisę gauti socialinės paramos išmoką, jeigu gavęs tokią išmoką jis nebebus priklausomas nuo darbuotojo?

3. Ar pagal Direktyvą 2004/38/EB priimančiajai valstybei narei draudžiama Sąjungos piliečio, kuris yra darbuotojas, šeimos nariui, kuris naudojasi išvestine teise gyventi šalyje, grindžiama jo priklausomumu nuo to darbuotojo, apriboti teisę gauti socialinės paramos išmoką remiantis tuo, kad gavęs išmoką šis šeimos narys taps nepagrįsta našta valstybės socialinės paramos sistemai?

(1) 2004 m. balandžio 29 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2004/38/EB dėl Sąjungos piliečių ir jų šeimos narių teisės laisvai judėti ir gyventi valstybių narių teritorijoje, iš dalies keičianti Reglamentą (EEB) Nr. 1612/68 ir panaikinanti Direktyvas 64/221/EEB, 68/360/EEB, 72/194/EEB, 73/148/EEB, 75/34/EEB, 75/35/EEB, 90/364/EEB, 90/365/EEB ir 93/96/EEB (OL L 158, 2004, p. 77; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 5 sk., 5 t., p. 46).
2.

Ar nacionalinio teismo įgaliojimai vertinti žalos dydį suteikia teisę subsidiariai ir savarankiškai nustatyti tą dydį dėl to, kad konstatuota, jog yra informacijos asimetrija arba kilo neįveikiamų sunkumų nustatyti šį dydį, kurie neturi kliudyti nukentėjusiosios šalies teisei į visišką žalos, patirtos dėl antikonkurencinių veiksmų, numatytų su Chartijos 47 straipsniu siejamame SESV 101 straipsnyje, atlyginimą net ir tuo atveju, kai šalis, nukentėjusi dėl antikonkurencinio pažeidimo, t. y. kartelio, lėmusio per didelę kainą, per procesą turėjo galimybę susipažinti su duomenimis, kuriais pati atsakovė grindžia savo eksperto tyrimą, kad paneigtų atlygintinos žalos buvimą?
—

Jei byla nebūtų grąžinta Bendrajam Teismui nagrinėti iš naujo, apeliantas prašo Teisingumo Teismo nuspręsti, kad Europos Sąjungos institucijos grubiai pažeidė savo įsipareigojimus ir padarė apeliantui žalos, nes: a) Europos Komisijos priimtas Bendrasis bendrosios išimties reglamentas (BBIR), be kita ko, pažeidžia Sutarčių suteikiamus įgaliojimus, neužtikrina konstitucinių principų laikymosi, kiek tai susiję su bendrąją rinką veikiančių konkurencijos suvaržymų išimtinumu ir pagrįstumu, ir neteisėtai leido įgyvendinti valstybės pagalbą pagal veiksmų programą „Inovatyvioji ekonomika“ (VPIE), kuri pakenkė apelianto bendrovės verslui; b) 2007 m. gruodžio 3 d. sprendimu Europos Komisija priėmė veiksmų programą, prieštaraujančią Sutartims ir Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijai ir nepaskelbė to sprendimo; c) Europos Komisija netinkamai išnagrinėjo apelianto skundus dėl VPIE neteisėtumo, nes ji, viena vertus, netikrino VPIE atsiradimo ir įgyvendinimo aplinkybių ir, kita vertus, nepagrindė apelianto skundo atmetimo; d) Bendrasis Teismas atsisakė nagrinėti bylą dėl BBIR panaikinimo iš esmės, atmetė ieškinį kaip akivaizdžiai nepagrįstą ir taip nesilaikė savo konstitucinės pareigos taikyti proporcingumo principą bei ypač formaliais ir vienašališkais veiksmais pažeidė apelianto konstitucinę teisę į veiksmingą teisminę gynybą ir teisingą procesą;
2020 m. lapkričio 17 d.First-tier Tribunal (Tax Chamber) (Jungtinė Karalystė) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje GE Aircraft Engine Services Ltd / The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

(Byla C-607/20)

(2021/C 28/49)

Proceso kalba: anglų

Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

First-tier Tribunal (Tax Chamber)

Šalys pagrindinėje byloje

Apeliantė: GE Aircraft Engine Services Ltd

Kita apeliacinio proceso šalis: The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

Prejudiciniai klausimai

1. Ar trečiųjų šalių mažmenininkų kuponų išdavimas darbuotojams, kai juos išduoda apmokestinamasis asmuo, pagal pažangiausių darbuotojų pripažinimo programą yra paslaugos teikimas „savo arba jo darbuotojų privatiems poreikiams tenkinti arba, platesne prasme, ne savo verslo tikslais“, kaip tai suprantama pagal pagrindinės PVM direktyvos (1) 26 straipsnio 1 dalies b punktą?

2. Ar atsakant į pirmąjį klausimą svarbu, kad apmokestinamasis asmuo turi verslo tikslų išduoti kuponus darbuotojams?

3. Ar atsakant į pirmąjį klausimą svarbu, kad darbuotojams išduoti kuponai yra skirti jų asmeniniam naudojimui ir gali būti naudojami darbuotojų privatiems poreikiams tenkinti?

(1) 2006 m. lapkričio 28 d. Tarybos direktyva 2006/112/EB dėl pridėtinės vertės mokesčio bendros sistemos (OL L 347, 2006, p. 1).
1.

Ar turėtų būti laikoma priimtina tai, kad apmokestinamasis asmuo po to, kai mokesčių administratorius pakartotinai jo paprašė įrodyti, jog jis turi teisę į PVM grąžinimą, be jokio pagrįsto pateisinimo nevykdo to, ko jo yra prašoma, o priėmus sprendimą dėl atsisakymo grąžinti PVM, delsia pateikti dokumentus administracinį ginčą nagrinėjant ne teismo tvarka arba teismo proceso metu?