ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
5.

Be to, arba, tuo atveju, jei nebūtų atsižvelgta į anksčiau nurodytus pagrindus, Bendrasis Teismas padarė procesinį pažeidimą, pakenkusį Gibraltaro vyriausybės interesams, nes nenurodė teiginio, kad neįrodyta, jog naujų teritorijos ES 6120032 ribų nustatymas, kaip to prašo Gibraltaro vyriausybė, atitiktų Natūralių buveinių direktyvos III priede apibrėžtus kriterijus, kad ją būtų galima pripažinti Bendrijos svarbos teritorija, motyvų ir (arba) neatsižvelgęs į įrodymus, kad yra kitaip, arba juos atmetęs.
LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys C 269/35

2011 m. liepos 4 d.Tribunal administratif de Montreuil (Prancūzija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Continental Small Company Series of the DFA Investment Trust Co. prieš Ministre du budget, des comptes publics, de la fonction publique et de la réforme de l'État

(Byla C-345/11)

2011/C 269/71

Proceso kalba: prancūzų

Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

Tribunal administratif de Montreuil

Šalys pagrindinėje byloje

Pareiškėja: Continental Small Company Series of the DFA Investment Trust Co.

Atsakovas: Ministre du budget, des comptes publics, de la fonction publique et de la réforme de l'État

Prejudiciniai klausimai

1. Ar, be kolektyvinio investavimo į perleidžiamus vertybinius popierius subjektų (KIPVPS), turi būti atsižvelgta ir į dalininkų situaciją?
LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys C 80/15

2011 m. sausio 11 d. Europos Komisijos apeliacinis skundas dėl 2010 m. spalio 27 d. Bendrojo Teismo (ketvirtoji kolegija) sprendimo byloje T-24/05, Alliance One International, Inc. (anksčiau — Standard Commercial Corp.), Standard Commercial Tobacco Company, Inc., Trans-Continental Leaf Tobacco Corp. Ltd prieš Europos Komisiją

(Byla C-14/11 P)

2011/C 80/28

Proceso kalba: anglų

Šalys

Apeliantė: Europos Komisija, atstovaujama F. Castillo de la Torre, E. Gippini Fournier, R. Sauer

Kitos proceso šalys: Alliance One International, Inc. (anksčiau — Standard Commercial Corp.), Standard Commercial Tobacco Company, Inc., Trans-Continental Leaf Tobacco Corp. Ltd

Apeliantės reikalavimai

Apeliantė Teisingumo Teismo prašo:

— panaikinti ginčijamo sprendimo rezoliucinės dalies 1 punktą,

— atmesti Bendrajam Teismui pateiktą ieškinį,

— priteisti iš TCLT visas šiame procese patirtas bylinėjimosi išlaidas, o iš trijų ieškovių — pirmojoje instancijoje patirtas bylinėjimosi išlaidas.

Apeliacinio skundo pagrindai ir pagrindiniai argumentai

Apeliantė tvirtina, kad ginčijamas sprendimas turi būti panaikintas dėl šių priežasčių:

1. Bendrasis Teismas pažeidė vienodo požiūrio principą ir nesilaikė nusistovėjusios teismų praktikos, pagal kurią kiekvienos įmonės atsakomybė turi būti vertinama atskirai.

2. Nuspręsdamas, kad Komisijos atliktas kai kurių patronuojančių bendrovių vertinimas reiškė taisyklę, taikomą nustatant kitų patronuojančių bendrovių atsakomybę, nepaisant to, kad ši taisyklė neatitiko teismų praktikos, Bendrasis Teismas padarė teisės klaidą.

3. Neleisdamas Komisijai pateikti argumentų atsakant į ieškinio pagrindus dėl diskriminacijos, Bendrasis Teismas pažeidė Komisijos teisę į rungimosi principu grindžiamą procesą ir klaidingai aiškino pareigą motyvuoti.
LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys C 274/17

2010 m. rugpjūčio 4 d.Supreme Court of the United Kingdom pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Dermod Patrick O'Brien prieš Ministry of Justice (anksčiau — Department for Constitutional Affairs)

(Byla C-393/10)

()

2010/C 274/25

Proceso kalba: anglų

Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

Supreme Court of the United Kingdom

Šalys pagrindinėje byloje

Ieškovas: Dermod Patrick O'Brien

Atsakovė: Ministry of Justice (anksčiau — Department for Constitutional Affairs)

Prejudiciniai klausimai

1. Ar nacionalinėje teisėje gali būti nustatyta, kad teisėjai apskritai, kaip kategorija, yra priskiriami „darbuotojams, kurie sudarė darbo sutartį arba susiję darbo santykiais“ Bendrojo susitarimo 2 straipsnio 1 dalies prasme, ar šį klausimą turi reglamentuoti Bendrijos taisyklė?
1.

Ar, remiantis ta 1 straipsnio 8 dalies dalimi, kuria į Direktyvą 98/70 įterpiama naujo 8a straipsnio 2 dalis, numatanti, kad nuo 2011 m. sausio 1 d. metilciklopentadienilmangano trikarbonilo kiekis degaluose negali viršyti 6 mg Mn/l, o nuo 2014 m. sausio 1 d. — 2 mg Mn/l, tokių ribų nustatymas yra: 1. neteisėtas dėl to, kad jis grindžiamas akivaizdžia vertinimo klaida? 2. neteisėtas dėl to, kad juo pažeidžiami atsargumo principo reikalavimai? 3. neteisėtas dėl neproporcingumo? 4. neteisėtas dėl to, kad prieštarauja vienodo požiūrio principui? 5. neteisėtas dėl to, kad prieštarauja teisinio saugumo principui?
LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys C 301/18

2008 m. rugsėjo 16 d.Audi AG pateiktas apeliacinis skundas dėl 2008 m. liepos 9 d. Pirmosios instancijos teismo (ketvirtoji kolegija) priimto sprendimo byloje T-70/06 Audi AG prieš Vidaus rinkos derinimo tarnybą (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui)

(Byla C-398/08 P)

(2008/C 301/32)

Proceso kalba: vokiečių

Šalys

Apeliantė: Audi AG, atstovaujama advokatų S. O. Gillert ir Dr. F. Schiwek

Kita proceso šalis: Vidaus rinkos derinimo tarnyba (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui)

Apeliantės reikalavimai

— Panaikinti skundžiamą sprendimą;

— panaikinti Vidaus rinkos derinimo tarnybos antrosios apeliacinės tarybos 2005 m. gruodžio 16 d. Sprendimą apeliacinėje byloje R 237/2005-2 tiek, kiek juo iš dalies buvo atmesta apeliacija dėl eksperto sprendimo;

— priteisti iš Vidaus rinkos derinimo tarnybos bylinėjimosi Teisingumo Teisme, Pirmosios instancijos teisme ir Apeliacinėje taryboje išlaidas.

Apeliacinio skundo pagrindai ir pagrindiniai argumentai

Tarybos reglamento (EB) Nr. 40/94 7 straipsnio 1 dalies b punkto pažeidimas: Pirmosios instancijos teismas nepateikė jokių pakankamų paaiškinimų dėl atskirų suinteresuotosios visuomenės dalių. Atsižvelgiant į daugybę prekių ir paslaugų, kurioms prašoma įregistruoti prekių ženklą, negalima taikyti apibendrinto vertinimo.

Be to, Pirmosios instancijos teismas taikė per griežtą standartą vertindamas skiriamąjį požymį. Pirmosios instancijos teismas neįvertino aplinkybės, kad net vadinamieji reklaminiai šūkiai tam tikrais atvejais gali būti žodiniais prekių ženklais. Tačiau Pirmosios instancijos teismas vien tuo pagrindu, kad, jo nuomone, pateiktas registruoti prekių ženklas „Vorsprung durch Technik“ yra reklaminis šūkis, taikė akivaizdžiai griežtesnius reikalavimus.

Tarybos reglamento (EB) Nr. 40/94 63 straipsnio pažeidimas: Pirmosios instancijos teismas apsiribojo Apeliacinės tarybos sprendimo peržiūrėjimu. Jis neleido šalims pateikti naujų faktų, kurie prieš tai nebuvo išnagrinėti Apeliacinės tarybos sprendime, ir nesirėmė jais savo sprendime. Tačiau vertindamas skiriamąjį požymį, Pirmosios instancijos teismas rėmėsi atsakovės pirmą kartą prie atsiliepimo į ieškinį pridėtu dokumentu. Išvada, kad pateiktas registruoti Bendrijos prekių ženklas „Vorsprung durch Technik“ neturi skiriamojo požymio, iš esmės grindžiama šio dokumento turiniu ir Pirmosios instancijos teismo atliktu jo įvertinimu.
LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys C 285/25

2008 m. rugpjūčio 14 d.Atlantic Dawn Ltd, Antarctic Fishing Co. Ltd, Atlantean Ltd, Killybegs Fishing Enterprises Ltd, Doyle Fishing Co. Ltd, Western Seaboard Fishing Co. Ltd, O'Shea Fishing Co. Ltd, Aine Fishing Co. Ltd, Brendelen Ltd, Cavankee Fishing Co. Ltd, Ocean Trawlers Ltd, Eileen Oglesby, Noel McGing, Mullglen Ltd, Bradan Fishing Co. Ltd, Larry Murphy, Pauric Conneely, Thomas Flaherty, Carmarose Trawling Co. Ltd, Colmcille Fishing Ltd pateiktas apeliacinis skundas dėl 2008 m. birželio 2 d. Pirmosios instancijos teismo (septintoji kolegija) priimtos nutarties byloje T-172/07 Atlantic Dawn Ltd, Antarctic Fishing Co. Ltd, Atlantean Ltd, Killybegs Fishing Enterprises Ltd, Doyle Fishing Co. Ltd, Western Seaboard Fishing Co. Ltd, O'Shea Fishing Co. Ltd, Aine Fishing Co. Ltd, Brendelen Ltd, Cavankee Fishing Co. Ltd, Ocean Trawlers Ltd, Eileen Oglesby, Noel McGing, Mullglen Ltd, Bradan Fishing Co. Ltd, Larry Murphy, Pauric Conneely, Thomas Flaherty, Carmarose Trawling Co. Ltd, Colmcille Fishing Ltd prieš Europos Bendrijų Komisiją

(Byla C-372/08 P)

(2008/C 285/40)

Proceso kalba: anglų

Šalys

Apeliantai: Atlantic Dawn Ltd, Antarctic Fishing Co. Ltd, Atlantean Ltd, Killybegs Fishing Enterprises Ltd, Doyle Fishing Co. Ltd, Western Seaboard Fishing Co. Ltd, O'Shea Fishing Co. Ltd, Aine Fishing Co. Ltd, Brendelen Ltd, Cavankee Fishing Co. Ltd, Ocean Trawlers Ltd, Eileen Oglesby, Noel McGing, Mullglen Ltd, Bradan Fishing Co. Ltd, Larry Murphy, Pauric Conneely, Thomas Flaherty, Carmarose Trawling Co. Ltd, Colmcille Fishing Ltd, atstovaujami SC G. Hogan, BL N. Travers, BL T. O'Sullivan, solicitor D. Barry

Kitos proceso šalys: Europos Bendrijų Komisija, Ispanijos Karalystė

Apeliantų reikalavimai

Apeliantai Teisingumo Teismo prašo:

— Visiškai panaikinti Pirmosios instancijos teismo nutartį.

— Grąžinti bylą Pirmosios instancijos teismui, kad jis priimtų sprendimą dėl ieškinio esmės; 2007 m. rugsėjo 7 d. Komisijos prieštaravimas, susijęs su priimtinumu, turi būti nagrinėjamas priimant minėtą sprendimą dėl esmės.

— Nurodyti Komisijai padengti apeliantų dėl šio apeliacinio skundo patirtas išlaidas.

Apeliacinio skundo pagrindai ir pagrindiniai argumentai

Apeliantai šį skundą grindžia trimis skundžiamoje nutartyje tariamai padarytais Bendrijos teisės pažeidimais. Apeliantai teigia, kad, pirma, Pirmosios instancijos teismas neteisingai aiškino Reglamento Nr. 2371/2002 (1) 20 straipsnį ir ypač valstybėms narėms pagal 20 straipsnio 3 dalį tenkančių teisių apimtį. Antra, jis neteisingai aiškino 20 straipsnio 5 dalį, kad galimybė tarp valstybių narių keistis kvotomis apeliantams neturi tiesioginio poveikio. Pagaliau jis klaidingai neatsižvelgė į tai, jog ginčijamas reglamentas turi tiesioginį poveikį apeliantams, kaip uždarai asmenų grupei.

(1) 2002 m. gruodžio 20 d. Tarybos reglamentas (EB) Nr. 2371/2002 dėl žuvų išteklių apsaugos ir tausojančio naudojimo pagal Bendrąją žuvininkystės politiką (OL L 358, p. 59).
LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys C 37/19

2007 m. gruodžio 8 d.Akzo Nobel Chemicals Ltd, Akcros Chemicals Ltd pateiktas apeliacinis skundas dėl 2007 m. rugsėjo 17 d. Pirmosios instancijos teismo (pirmoji išplėstinė kolegija) sprendimo byloje T-253/03 Akzo Nobel Chemicals Ltd ir Akcros Chemicals Ltd prieš Europos Bendrijų Komisiją

(Byla C-550/07 P)

(2008/C 37/28)

Proceso kalba: anglų

Šalys

Apeliantės: Akzo Nobel Chemicals Ltd, Akcros Chemicals Ltd, atstovaujamos advokatų C. Swaak, M. Mollica ir M. van der Woude

Kitos proceso šalys: Europos Bendrijų Komisija, Europos Sąjungos advokatūrų ir teisininkų draugijų taryba (CCBE), Algemene Raad van de Nederlandse Orde van Advocaten; Europos įmonių teisininkų asociacija (ECLA/AEJE), American Corporate Counsel Association (ACCA) — European Chapter, Tarptautinė advokatų asociacija (IBA)

Apeliančių reikalavimai

— Panaikinti tą 2007 m. rugsėjo 17 d. Pirmosios instancijos teismo (PIT) sprendimo byloje T-253/03 dalį, kuria atmetamas reikalavimas dėl profesinės paslapties apsaugos (legal professional privilege) taikymo susirašinėjimui su Akzo Nobel įmonės teisininku.

— Panaikinti tą 2003 m. gegužės 8 d. Komisijos sprendimo dalį, kuria ši atsisakė grąžinti susirašinėjimą el. paštu su Akzo Nobel įmonės teisininku (dalis B grupės dokumentų).

— Priteisti iš Komisijos bylinėjimosi apeliacinėje instancijoje išlaidas bei bylinėjimosi PIT išlaidas, susijusias su šio apeliacinio skundo pagrindu.

Apeliacinio skundo pagrindai ir pagrindiniai argumentai

Apeliantės tvirtina, kad atmesdamas minėtą reikalavimą Pirmosios instancijos teismas pažeidė Bendrijos teisę. Konkrečiai, apeliantės teigia, jog griežtai vadovaudamasis daliniu bei pažodiniu kelių Sprendimo AM&S Europe prieš Komisiją (1) punktų aiškinimu, PIT:

1. Neteisingai interpretavo profesinės paslapties principą, išaiškintą AM&S byloje, pažeisdamas lygybės principą (B dalis).

2. Atmetus ankstesnį pagrindą, kad PIT, atsisakydamas naujai aiškinti profesinės paslapties principą, atsižvelgiant į reikšmingus teisinio konteksto pasikeitimus, pažeidė bendruosius teisės į gynybą apsaugos bei teisinio saugumo principus (C dalis).

3. Atmetus abu ankstesnius pagrindus, kad PIT pažeidė EB 5 straipsnį (suteiktų įgaliojimų principą) bei nacionalinio proceso autonomiškumo principą (D dalis).

(1) Byla 155/79, Rink. 1982 p. 1575.
33.

Nekyla jokių abejonių dėl to, kad, kaip Teisingumo Teismas nutarė Sprendime C ( 11 ), civilinių bylų sąvoka, kaip ji suprantama Reglamento Nr. 2201/2003 1 straipsnio 1 dalyje, turi būti aiškinama autonomiškai, nes tik taip galima užtikrinti vienodą šio reglamento taikymą ir, kaip per posėdį pažymėjo Čekijos vyriausybė, užtikrinti visų vaikų lygybę ( 12 ), nepaisant to, ar jie gyvena valstybėje narėje, kurios piliečiai yra, ar ne.
28.

Tokia nuostata iš tiesų daro poveikį įdarbinimo ir darbo sąlygoms, kaip tai suprantama pagal Direktyvos 2000/78 3 straipsnio 1 dalies c punktą, nes ja draudžiama toliau dirbti suinteresuotiems teisėjams, prokurorams ir notarams, kurie sulaukė 62 m. amžiaus. Be to, kadangi šie asmenys vertinami mažiau palankiai negu asmenys, kurie dar nesulaukė šio amžiaus, šia nuostata nustatomas skirtingas požiūris dėl amžiaus, kaip tai suprantama pagal šios direktyvos 2 straipsnio 1 dalį ( 7 ).
19.

Be to, Reglamento Nr. 2201/2003 12 straipsnio 1 dalies a ir b punktuose numatyta teismo, į kurį kreiptasi skyrybų bylose, jurisdikcijos prorogacija. Remiantis šia nuostata, šis teismas turi jurisdikciją bet kuriuo klausimu dėl tėvų pareigų, susijusiu su skyrybų pareiškimu, jeigu bent vienas iš sutuoktinių turi tėvų pareigas vaikui ir tokiai teismo jurisdikcijai, teismui priėmus bylą savo žinion, aiškiai išreikštu ar kitokiu nedviprasmišku būdu pritarė abu sutuoktiniai ir tėvų pareigų turėtojai. Ši jurisdikcija, be to, turi labiausiai atitikti vaiko interesus. Ši jurisdikcija baigiasi, kai teismo sprendimas dėl skyrybų arba sprendimai dėl tėvų pareigų tapo galutiniai ( 8 ).
77.

Vis dėlto pabrėžtina, kad per teismo posėdį vykstant diskusijoms kilo abejonių dėl to, ar tokia 15 metų riba turi būti taikoma ir griežtumo kompensavimo sistemai, nes generalinis prokuroras prie Federalinio Aukščiausiojo Teismo nurodė ir tai, kad ši riba taikoma griežtumo kompensavimo sistemai pagal Bundesgerichtshof (Federalinis Aukščiausiasis Teismas) praktiką, ir tai, kad tokia riba negali būti taikoma ir netgi niekada nebuvo taikoma. Be to, iš pagrindinės bylos aplinkybių matyti, kad pirmosios instancijos teismas atsisakė taikyti tokią ribą. Taigi nėra aiškiai nustatyta, kad Vokietijos teisėje nurodyta atsižvelgti į 15 metų ribą dėl subendrintos bausmės įgyvendinant griežtumo kompensavimo sistemą.
52.

Pirmiau pateikta analize, pirma, patvirtinama 44 punkte pateikta išvada, kad BDAR 15 straipsnio 3 dalies pirmu sakiniu nesuteikiama savarankiška teisė gauti dokumentų ar kitų laikmenų, kuriose yra asmens duomenų, kopijas. Kita vertus, ja taip pat patvirtinama 42 punkte išdėstyta analizė, pagal kurią ta nuostata duomenų subjektui nesuteikiama teisė gauti kitą nei numatyta BDAR 15 straipsnio 1 dalyje informaciją ( 24 ), susijusią su pačiu asmens duomenų tvarkymu, pavyzdžiui, informaciją apie asmens duomenų tvarkymui taikomus kriterijus, modelius, taisykles ar vidaus procedūras (nesvarbu, ar ji susijusi su apskaičiavimu). Be to, tokiai informacijai dažnai taikomos intelektinės nuosavybės teisės, kurios šiuo atveju turi būti saugomos, kaip aiškiai nurodyta 63 konstatuojamosios dalies penktame sakinyje. Tačiau tai nesumenkina fakto, kad, kaip nurodyta BDAR 60 konstatuojamojoje dalyje, duomenų valdytojas turėtų pateikti duomenų subjektui visą papildomą informaciją, kuri būtina tam, kad būtų užtikrintas sąžiningas ir skaidrus duomenų tvarkymas, atsižvelgiant į konkrečias asmens duomenų tvarkymo aplinkybes ir kontekstą. Be to, taip pat reikėtų paminėti, kad automatizuoto sprendimų priėmimo procesams, įskaitant profiliavimą, taikomos specialios taisyklės ( 25 ).
36.

Teisingumo Teismas, atsižvelgdamas į tai, kad Sutartyse sąvoka „kapitalo judėjimas“ neapibrėžta, pripažino Direktyvos 88/361/EEB I priede išdėstytos kapitalo judėjimo nomenklatūros rekomendacinę galią ( 7 ). Pagal šio priedo įžangą kapitalo judėjimai, išvardyti nomenklatūroje, visų pirma aprėpia visas būtinas kapitalo judėjimų operacijas, taip pat operacijas kreditams arba paskoloms grąžinti, be to, nomenklatūroje pateiktas sąrašas nėra baigtinis. I priedo VI skyriuje nurodomos „Einamųjų ir depozitų sąskaitų finansinėse institucijose operacijos“, VIII skyriuje – „Finansinės paskolos ir kreditai“. Šio priedo skirsnyje „Paaiškinimai“ nustatyta, kad „finansinėmis institucijomis“ laikomi, be kita ko, bankai. Be to, Teisingumo Teismas jau yra pažymėjęs, kad kreditų teikimas komerciniu pagrindu iš esmės susijęs su laisvu kapitalo judėjimu ( 8 ).
44.

Dėl Direktyvos 2014/104, pirmiausia jos 9 straipsnio 1 dalies, taikytinumo ratione materiae šioje byloje kai kurios šalys, pateikusios pastabas Teisingumo Teismui, teigė, kad ši direktyva šioje byloje netaikoma, nes ji taikoma išimtinai follow on pobūdžio ieškiniams dėl žalos atlyginimo. Remiantis šios išvados 32–41 punktuose išdėstytais argumentais, susijusiais tiek su stand alone ieškinių ir follow on ieškinių skyrimu, tiek su šioje byloje pareikšto ieškinio analize, pažymėtina, kad Direktyvos 2014/104 1 straipsnio „Dalykas ir taikymo sritis“ 2 dalyje nurodyta, kad šioje direktyvoje, be kita ko, nustatytos konkurencijos taisyklės „nacionaliniams teismams nagrinėjant ieškinius dėl žalos atlyginimo“ ( 24 ), be jokios nuorodos į stand alone ieškinių ir follow on ieškinių skyrimą. Kaip minėta, šioje direktyvoje apie tokį skyrimą net neužsimenama. Tai reiškia, kad Direktyva 2014/104 taikoma bet kurios rūšies ieškiniams dėl žalos, patirtos dėl konkurencijos teisės nuostatų pažeidimo, atlyginimo, neatsižvelgiant į tai, ar ieškinys kvalifikuojamas kaip follow on ieškinys, ar kaip stand alone ieškinys.
36.

28 punkte Teisingumo Teismas atsakė į Italijos vyriausybės argumentą, kad Italijos įstatymo, kuriuo Displėjaus ekrano įrenginių direktyvos 9 straipsnis perkeliamas į nacionalinę teisę, nuostatos turėjo būti aiškinamos atsižvelgiant į to nacionalinio įstatymo nuostatas, susijusias su asmeninėmis apsaugos priemonėmis (AAP), kuriose nurodytos sąlygos, kuriomis darbdavys privalėjo suteikti AAP. Terminas „žala“, atrodo, vartojamas Teisingumo Teismui tame punkte lyginant specialius koreguojančius prietaisus ir AAP, ir žalą, kuriai siekiama užkirsti kelią naudojant AAP. Šis požiūris paremiamas to sprendimo 29 punktu, kuriame Teisingumo Teismas dar kartą atkreipia dėmesį į specialių koreguojančių prietaisų ir AAP skirtumus ir rizikos veiksnius, kuriems siekiama užkirsti kelią naudojat AAP ( 24 ), kad Italijos vyriausybė nesuplaktų šių prietaisų ir AAP į vieną visumą. Atitinkamai to sprendimo 28 punktas turi būti vertinamas būtent šiuo požiūriu.
77.

Taigi nemanau, kad galima nustatyti prievolę ant gaminių nurodyti jų paskirtį, nes dėl to ne tik susidarytų papildoma našta savininkui, bet ir nelabai padėtų išspręsti kilusią problemą. Iš tikrųjų negalima atmesti galimybės, kad faktinė prekės paskirtis praktikoje skirsis nuo nurodytosios ir kad dėl tokio įpareigojimo gali būti sudėtingiau perkelti tam tikros prekės platinimą iš vienos rinkos į kitą, todėl iš esmės būtų apribotas SESV 36 straipsnyje numatytas laisvas prekių judėjimas. Be to, dėl tokio įpareigojimo, kuris taptų ir papildoma finansine našta prekių ženklų savininkams, galėtų paplisti neteisėto importo praktika.
16.

Pagrindų sprendimo 2002/584 28 straipsnyje „Perdavimas arba vėlesnė ekstradicija“ nustatyta: „1. Kiekviena valstybė narė Tarybos Generaliniam sekretoriatui gali pranešti, kad jos santykiuose su kitomis valstybėmis narėmis, kurios yra padariusios tokį pat pranešimą, sutikimas perduoti asmenį kuriai nors valstybei narei, išskyrus vykdančiąją valstybę narę, remiantis Europos arešto orderiu, išduotu dėl nusikalstamos veikos, padarytos prieš jo perdavimą, yra laikomas duotu, jei kokiu nors konkrečiu atveju vykdančioji teisminė institucija savo sprendime dėl perdavimo nepareiškia kitaip. 2. Bet kuriuo atveju asmuo, kuris yra perduotas išduodančiajai valstybei narei remiantis Europos arešto orderiu, gali būti perduotas be vykdančiosios valstybės narės sutikimo kuriai nors kitai, ne vykdančiajai valstybei narei, remiantis Europos arešto orderiu, išduotu dėl bet kokios nusikalstamos veikos, padarytos prieš asmens perdavimą šiais atvejais: a) kai prašomas perduoti asmuo, turėjęs galimybę išvykti iš valstybės narės, kuriai jis buvo perduotas, teritorijos, to nepadarė per 45 dienas nuo jo galutinio paleidimo dienos arba išvykęs vėl sugrįžo į tą teritoriją; b) kai prašomas perduoti asmuo sutinka būti perduotas valstybei narei, išskyrus vykdančiąją valstybę narę, remiantis Europos arešto orderiu. Sutikimas pareiškiamas išduodančiosios valstybės narės kompetentingoms teisminėms institucijoms ir registruojamas pagal tos valstybės vidaus įstatymus. Sutikimas formuluojamas taip, kad būtų aišku, jog asmuo jį davė savo noru[,] visiškai suvokdamas jo pasekmes. Šiuo tikslu asmuo turi teisę turėti advokatą; c) kai prašomam perduoti asmeniui netaikoma specialioji taisyklė pagal 27 straipsnio 3 dalies a, e, f ir g punktus. 3. Vykdančioji teisminė institucija sutinka su perdavimu kitai valstybei narei, vadovaudamasi šiomis taisyklėmis: a) prašymas duoti sutikimą pateikiamas pagal 9 straipsnį kartu su informacija, minėta 8 straipsnio 1 dalyje, ir vertimu, kaip nurodyta 8 straipsnio 2 dalyje; b) sutikimas duodamas, kai už nusikalstamą veiką, dėl kurios jis prašomas [dėl kurios prašoma duoti sutikimą], taikomas perdavimas pagal šio pamatinio [pagrindų] sprendimo nuostatas; c) sprendimas priimamas ne vėliau kaip per 30 dienų nuo prašymo gavimo; d) sutikimą atsisakoma duoti dėl 3 straipsnyje nurodytų priežasčių, o kitais atvejais gali būti atsisakyta jį duoti tik dėl 4 straipsnyje minėtų priežasčių. 5 straipsnyje minėtais atvejais išduodančioji valstybė narė privalo suteikti jame numatytas garantijas. 4. Nepaisant šio straipsnio 1 dalies, asmuo, kuris yra perduotas, remiantis Europos arešto orderiu, neišduodamas trečiajai valstybei be asmenį perdavusios valstybės narės kompetentingos institucijos sutikimo. Toks sutikimas duodamas, vadovaujantis konvencijomis, kurios tai valstybei narei yra privalomos, ir jos vidaus teise.“
23.

Be to, jis pažymi, kad Lenkijos mokesčių administratoriai neturi kompetencijos patikrinti visos nagrinėjamos tiekimo grandinės, o tai reiškia, kad negalima atsižvelgti į PVM, kurį B pirkėjai sumokėjo prekių paskirties valstybėje narėje. Dėl to, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo nuomone, B tenka neproporcingai didelė mokesčių našta.
46.

Pirma, kalbant apie Komisijos argumentą, kad „sprendimo motyvų išdėstymo tikslumo laipsnis turi būti įvertintas atsižvelgiant į praktines realijas ir laiko bei technines galimybes priimti sprendimą“, pažymiu, kad šis teiginys, be kita ko, kyla iš jurisprudencijos susijungimų kontrolės srityje ( 29 ). Tikėtina, kad sprendimo dėl numanomo koncentracijos poveikio konkurencijai rengimo per Sąjungos susijungimų reglamente ( 30 ) nustatytą laiką praktinės realijos turi įtakos jame pateiktų motyvų tikslumui. Tačiau šios aplinkybės nėra reikšmingos nagrinėjamam atvejui: tai nėra ex ante vertinimas; nereikia gauti išsamios rinkos informacijos iš trečiųjų asmenų ir ja remtis; nėra sudėtingos ekonominės analizės ir nėra teisės aktuose nustatytų terminų. Be to, Komisija nepateikė Bendrajam Teismui jokios informacijos apie praktines realijas, susijusias su ginčijamo EPSO pranešimo priėmimu, ir nepaaiškino, su kokiais laiko ir techninių galimybių suvaržymais susidūrė EPSO, tad, turint omenyje šį informacijos nepateikimą, kyla abejonių dėl paties argumento priimtinumo. Atsižvelgiant į visas šias aplinkybes, šia jurisprudencija negalima remtis siekiant pagrįsti teiginį, kad Bendrasis Teismas peržengė jurisprudencijoje jam nustatytas ribas.