LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys C 388/18

2014 m. liepos 28 d. pareikštas ieškinys byloje Ackermann Saatzucht ir kt./Taryba ir Parlamentas

(Byla T-559/14)

2014/C 388/22

Proceso kalba: anglų

Šalys

Ieškovės: Ackermann Saatzucht GmbH & Co. KG (Irlbach, Vokietija); Böhm-Nordkartoffel Agrarproduktion GmbH & Co. OHG (Hohenmocker, Vokietija); Deutsche Saatveredelung AG (Lipštatas, Vokietija); Ernst Benary, Samenzucht GmbH (Miundenas, Vokietija); Freiherr Von Moreau Saatzucht GmbH (Osterhofenas, Vokietija); Hybro Saatzucht GmbH & Co. KG (Kleptow, Vokietija); Klemm + Sohn GmbH & Co. KG (Štutgartas, Vokietija); KWS Saat AG (Einbekas, Vokietija); Norddeutsche Pflanzenzucht Hans-Georg Lembke KG (Hohenlieth, Vokietija); Nordsaat Saatzuchts GmbH (Halberštatas, Vokietija); Peter Franck-Oberaspach (Švabijos Halis, Vokietija); P. H. Petersen Saatzucht Lundsgaard GmbH (Grundhof, Vokietija); Saatzucht Streng – Engelen GmbH & Co. KG (Ufenheimas, Vokietija); Saka Pflanzenzucht GmbH & Co. KG (Hamburgas, Vokietija); Strube Research GmbH & Co. KG (Söllingen, Vokietija); Gartenbau und Spezialkulturen Westhoff GbR (Südlohn-Oeding, Vokietija) ir W. von Borries-Eckendorf GmbH & Co. KG (Leopoldshėhė, Vokietija), atstovaujami advokatų P. de Jong, P. Vlaemminck ir B. Van Vooren

Atsakovai: Europos Sąjungos Taryba ir Europos Parlamentas

Reikalavimai

Ieškovės Bendrojo Teismo prašo:

— pripažinti ieškinį dėl panaikinimo priimtinu,

— panaikinti 2014 m. balandžio 16 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (ES) Nr. 511/2014 dėl Nagojos protokolo dėl galimybės naudotis genetiniais ištekliais ir sąžiningo bei teisingo naudos, gaunamos juos naudojant, pasidalijimo naudotojams skirtų atitikties priemonių Sąjungoje (OL L 150, p. 59) ir

— priteisti iš Europos Parlamento ir Tarybos bylinėjimosi išlaidas.

Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai

Grįsdamos ieškinį ieškovės remiasi penkiais pagrindais.

1. Pirmasis ieškinio pagrindas susijęs su tuo, kad ES yra Tarptautinės konvencijos dėl naujų augalų veislių apsaugos, kurią ES įgyvendino Reglamentu dėl augalų veislių teisinės apsaugos Bendrijoje (1), susitariančioji šalis. Šio reglamento 15 straipsnio c punkte numatyta vadinamoji selekcininkų išimtis, pagal kurią augalų veislių teisinė apsauga nesuteikiama „veiksmams, skirtiems sukurti ar atrasti ir išskirti kitas veisles“. Ginčijama priemone yra žymiai apribojama selekcininkų išimtis, taip pažeidžiant privalomą ir tiesiogiai veikiantį tarptautinį ES įsipareigojimą. Be to, selekcininkų išimtis pripažinta Susitarimo dėl Bendro patentų teismo (toliau – susitarimas) 27 straipsnyje. Nors ES nėra to susitarimo šalis, ginčijama priemone iš esmės reikalaujama, kad valstybės narės pažeistų savo tarptautinius įsipareigojimus, kylančius iš to susitarimo.

2. Antrasis ieškinio pagrindas susijęs su tuo, kad Europos Sąjunga, kaip Biologinės įvairovės konvencijos susitariančioji šalis, ir pagal ESS 3 straipsnio 5 dalį privalo remti biologinės įvairovės išsaugojimą žemėje. Ginčijamas reglamentas turės didelį atgrasomą poveikį bet kokioms pastangoms saugoti augalų biologinę įvairovę ir taip neigiamai paveiks šį tarptautinį įsipareigojimą.

3. Trečiasis ieškinio pagrindas susijęs su tuo, kad ginčijama priemonė grindžiama vien SESV 192 straipsnio 1 dalimi. Pagal nusistovėjusią teismų praktiką priemonės teisinis pagrindas turi būti paremtas objektyviais veiksniais, kuriems gali būti taikoma teisminė kontrolė. Tiek, kiek priemone siekiama sukurti atitikties priemones, skirtas naudotojams ES vidaus rinkoje, reglamentas turėjo būti grindžiamas SESV 114 straipsniu. Teisinio pagrindo pasirinkimas daro poveikį akto turiniui, nes tikslai, kuriems galėtų būti pasitelkiami teisiniai pagrindai, yra visiškai skirtingi ir todėl turi esminės įtakos teisėkūros procesui.

4. Ketvirtasis ieškinio pagrindas susijęs su tuo, kad reglamentu akivaizdžiai pažeidžiamas ESS 5 straipsnio 4 dalyje įtvirtintas proporcingumo principas: pirma, poveikio vertinime nėra ryšio tarp kiekybinių duomenų ir išvadų, kurios buvo grindžiamos vien „kokybiniais“ argumentais, antra, jame akivaizdžiai neatsižvelgiama į augalų selekcijos sektorių, kuriam padarytas didelis ir aiškus poveikis dėl to, kad genetiniai ištekliai sudaro šio sektoriaus esmę ir nėra vien šalutinė jo veiklos dalis, trečia, reglamente nustatyti akivaizdžiai neproporcingi ES pagrindinių teisių chartijos 16 straipsnio apribojimai, ketvirta, jame de facto nustatytas neterminuotas augalų selekcijos sektoriaus įpareigojimas registruoti ir saugoti informaciją apie savo veiklą, galiausiai, esama mažiau apsunkinančių priemonių, kaip matyti iš Tarptautinės sutarties dėl maisto ir žemės ūkio paskirties augalų genetinių išteklių.

5. Penktasis ieškinio pagrindas susijęs su tuo, kad ginčijamu reglamentu sukuriamas akivaizdus teisinis netikrumas augalų selekcininkams: pirma, jo taikymo sritis priklauso nuo to, ar valstybės nuspręs pasinaudoti suvereniomis teisėmis, kiek tai susiję su genetiniais ištekliais, antra, jis grindžiamas įvairiai aiškinamomis apibrėžtimis, iš kurių negalima nustatyti, ar genetiniai ištekliai laikytini „panaudotais“, trečia, dėl to, kad įvairios jo aiškinimo galimybės lemia galimą jo de facto taikymą atgaline data, ir galiausiai, dėl to, kad plėtojant geriausią praktiką rizika, kad naudotojai neįvykdys pareigų, tik „gali“ sumažėti.

(1) 1994 m. liepos 27 d. Tarybos Reglamentas (EB) Nr. 2100/94 dėl augalų veislių teisinės apsaugos Bendrijoje (OL L 277, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k.,3 sk., 16 t., p. 390).