ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Keywords

Subject of the case

Rezoliucinė dalis



Keywords

Laisvas prekių judėjimas

–

Bendrijos tranzitas

–

Išorinis Bendrijos tranzitas (Tarybos reglamentų Nr.º222/77 36 straipsnio 3 dalis ir Nr.º2726/90 34 straipsnis; Komisijos reglamentų Nr.º1062/87 11a straipsnis ir Nr.º1214/92 49 straipsnis) (žr. 21

–

26 punktus ir rezoliucinę dalį)

Subject of the case

Dalykas

Prašymas priimti prejudicinį sprendimą – Hof van Cassatie van België – 1987 m. kovo 27 d. Komisijos reglamento (EEB) Nr. 1062/87 dėl Bendrijos tranzito tvarkos įgyvendinimo ir dėl tam tikrų šios tvarkos supaprastinimų (OL L 107, p. 1) 11a straipsnio, įtraukto 1990 m. gegužės 29 d. Komisijos reglamento (EEB) Nr. 1429/90, iš dalies keičiančio Reglamentą (EEB) Nr. 1062/87 (OL L 137, p. 1), 1 straipsniu, 1990 m. rugsėjo 17 d. Tarybos reglamento (EEB) Nr. 2726/90 dėl Bendrijos tranzito (OL L 262, p. 1) 34 straipsnio ir 1992 m. balandžio 21 d. Komisijos reglamento Nr. 1214/92 dėl Bendrijos tranzito tvarkos įgyvendinimo ir dėl tam tikrų šios tvarkos supaprastinimų (OL L 132, p. 1) 49 straipsnio išaiškinimas – Importo muito išieškojimas – Išvykimo įstaigos pranešimas procedūros vykdytojui, kuriame nurodoma pateikti įrodymus, pagal kuriuos būtų galima pripažinti, kad procedūra buvo atlikta be pažeidimų, arba nustatyti faktinę pažeidimo vietą – Laikotarpio nenurodymas – Pasekmės, susijusios su pranešimo teisėtumu ir skolos muitinei išieškojimu.

Rezoliucinė dalis

Rezoliucinė dalis

1976 m. gruodžio 13 d. Tarybos reglamento (EEB) Nr. 222/77 dėl tranzito per Bendrijos teritoriją, iš dalies pakeisto 1990 m. vasario 22 d. Tarybos reglamentu (EEB) Nr. 474/90, siekiant panaikinti pareigą pateikti tranzito kontrolės lakštą kertant vidinę Bendrijos sieną, 36 straipsnio 3 dalis kartu su 1987 m. kovo 27 d. Komisijos reglamento (EEB) Nr. 1062/87 dėl Bendrijos tranzito tvarkos įgyvendinimo ir dėl tam tikrų šios tvarkos supaprastinimų, iš dalies pakeisto 1990 m. gegužės 29 d. Komisijos reglamentu (EEB) Nr. 1429/90 dėl įgyvendinimo nuostatų, 11a straipsniu, bei 1990 m. rugsėjo 17 d. Tarybos reglamento (EEB) Nr. 2726/90 dėl Bendrijos tranzito 34 straipsnis, skaitomas kartu su 1992 m. balandžio 21 d. Komisijos reglamento (EEB) Nr. 1214/92 dėl Bendrijos tranzito tvarkos įgyvendinimo ir dėl tam tikrų šios tvarkos supaprastinimų 49 straipsniu, turi būti aiškinami taip, kad išvykimo įstaiga deklaruojančiam asmeniui privalo nurodyti trijų mėnesių laikotarpį, per kurį šiai įstaigai galima pateikti įrodymų kompetentingai institucijai priimtinu būdu, pagal kuriuos būtų galima nustatyti, ar tranzito procedūra buvo atlikta be pažeidimų, arba faktinę pažeidimo ar nusižengimo vietą, o kompetentinga institucija gali pradėti išieškojimą, tik jeigu ji deklaruojančiam asmeniui aiškiai pranešė, kad jis turi per tris mėnesius pateikti minėtų įrodymų, ir šie įrodymai per šį laikotarpį nebuvo pateikti.
18

Įstatymo dėl perdavimo 35 straipsnis suformuluotas taip: „1. Priėmus sprendimą, kuriuo visiškai ar iš dalies leidžiama perduoti asmenį, prašomas perduoti asmuo faktiškai perduodamas per kuo trumpesnį terminą, bet ne vėliau kaip per dešimt dienų nuo tokio sprendimo priėmimo. Prokuroras, pasitaręs su išduodančiąja teismine institucija, nustato [faktinio perdavimo] vietą ir laiką. 2. Jei dėl ypatingų aplinkybių faktinio perdavimo negalima įvykdyti per 1 dalyje nustatytą terminą, abipusiu susitarimu nustatoma nauja data. Tokiu atveju faktinis perdavimas turi įvykti per dešimt dienų nuo suderintos datos. 3. Išimtiniais atvejais faktinis perdavimas gali būti atidėtas, jei to neįmanoma padaryti dėl svarių humanitarinių priežasčių, ypač kai dėl savo sveikatos būklės prašomas perduoti asmuo negali keliauti. Apie tai nedelsiant informuojama išduodančioji teisminė institucija. Prokuroras, pasitaręs su išduodančiąja teismine institucija, nustato galimą faktinio perdavimo vietą ir laiką. Tokiu atveju faktinis perdavimas turi įvykti per dešimt dienų nuo suderintos datos. 4. Prašomas perduoti asmuo paleidžiamas pasibaigus 1–3 dalyse nurodytiems terminams.“
6)

tiekėjas yra neįvykdęs pirkimo sutarties, sudarytos vadovaujantis šiuo įstatymu, <...> ar koncesijos sutarties arba yra netinkamai ją įvykdęs ir tai buvo esminis sutarties pažeidimas, kaip nustatyta Civilini[ame] kodeks[e] <...>, dėl kurio per pastaruosius 3 metus buvo nutraukta sutartis arba per pastaruosius 3 metus buvo priimtas ir įsiteisėjęs teismo sprendimas, kuriuo tenkinamas perkančiosios organizacijos, perkančiojo subjekto ar suteikiančiosios institucijos reikalavimas atlyginti nuostolius, patirtus dėl to, kad tiekėjas sutartyje nustatytą esminę sutarties sąlygą vykdė su dideliais arba nuolatiniais trūkumais, ar per pastaruosius 3 metus buvo priimtas perkančiosios organizacijos sprendimas, kad tiekėjas sutartyje nustatytą esminę sutarties sąlygą vykdė su dideliais arba nuolatiniais trūkumais ir dėl to buvo pritaikyta sutartyje nustatyta sankcija. <...>
47

Dėl to, kad valstybės narės pensijų sistemoje įgytų teisių į pensiją negalima perkelti į Sąjungos institucijos pensijų sistemą, šiai institucijai galėtų būti sunkiau įdarbinti darbuotojus, turinčius tam tikrą darbo stažą šioje valstybėje narėje, nes, nesant tokio perkėlimo, jeigu suinteresuotasis asmuo pereitų dirbti į minėtą instituciją, jis galėtų netekti visų ar dalies teisių į pensiją, į kurias turėtų teisę, jei nebūtų sutikęs pradėti dirbti Sąjungos institucijoje (šiuo klausimu žr. 1981 m. spalio 20 d. Sprendimo Komisija /Belgija, 137/80, EU:C:1981:237, 19 punktą ir 2021 m. vasario 4 d. Sprendimo Ministre de la Transition écologique et solidaire ir Ministre de l’Action et des Comptes publics, C‑903/19, EU:C:2021:95, 34 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
37

Atsižvelgiant į tai, skolininkui susidarius keliems vėlavimams mokant už paeiliui atliktą prekių tiekimą ar paslaugų teikimą pagal vieną sutartį, negali būti sumažinta nustatyta minimali suma, mokėtina kaip išieškojimo išlaidų už kiekvieną pavėluotą mokėjimą kompensacija. Dėl tokio sumažinimo pirmiausia netektų veiksmingumo Direktyvos 2011/7 6 straipsnis, kurio tikslas, kaip pažymėta pirmesniame punkte, yra ne tik atgrasyti nuo mokėjimo vėlavimų, bet ir kompensuoti „kreditoriaus patirtas išieškojimo išlaidas“, nes šios išlaidos turi tendenciją didėti proporcingai mokėjimų ir sumų, kurių skolininkas nesumoka laiku, skaičiui. Be to, toks sumažinimas reikštų, kad skolininkui leidžiama nukrypti nuo šios direktyvos 6 straipsnio 1 dalyje nustatytos sumos be „objektyvios priežasties“, kaip tai suprantama pagal minėtos direktyvos 7 straipsnio 1 dalies antros pastraipos c punktą. Galiausiai šis sumažinimas reikštų, kad skolininkas atleidžiamas nuo dalies finansinės naštos, susijusios su jo pareiga sumokėti šio 6 straipsnio 1 dalyje nustatytą 40 EUR sumą už kiekvieną laiku neatliktą mokėjimą (šiuo klausimu žr. 2022 m. spalio 20 d. Sprendimo BFF Finance Iberia, C‑585/20, EU:C:2022:806, 37 punktą).
11

2011 m. A, prekybininkas ir ieškovas pagrindinėje byloje, iš C, kuris teigė esantis W, nusipirko naudotą automobilį savo verslo tikslams (toliau – ginčijamas automobilis). W žinojo, kad C apsimetė juo, ir tam neprieštaravo. C išrašė W sąskaitą faktūrą 52100,84 euro sumai su atskirai nurodytu 9899,16 euro PVM už ginčijamo automobilio tiekimą, o W vėliau išrašė ieškovui pagrindinėje byloje sąskaitą faktūrą 64705,88 euro sumai su 12294,12 euro PVM. W šią sąskaitą faktūrą perdavė C, kuris savo ruožtu ją perdavė ieškovui pagrindinėje byloje.
14

Be to, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo teigimu, Nyderlandų mokesčių administratorius pripažino, kad paslaugos, kaip antai užsiėmimų vedimas, konsultacijos ir priežiūra, patenka į sąvoką „suteikti galimybę užsiimti sportui“, kuriam taikomas lengvatinis PVM tarifas. Be to, šis teismas nurodo, kad, remdamasis Teisingumo Teismo jurisprudencija, suformuota 2016 m. lapkričio 10 d. Sprendime Baštová (C‑432/15, EU:C:2016:855), jis linkęs nuspręsti, kad teisei naudotis sporto infrastruktūra taikomas lengvatinis PVM tarifas, net jei individuali ar grupinė priežiūra papildo paslaugą.
13

2018 m. birželio 26 d. apkaltinamuoju nuosprendžiu, kuris įsiteisėjo 2019 m. lapkričio 20 d., Sofiyski gradski sad (Sofijos miesto teismas, Bulgarija), kuris šioje byloje yra prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas, pripažino HV kaltu dėl to, kad Bulgarijos teritorijoje vairavo motorinę transporto priemonę pažeisdamas kelių eismo taisykles ir dėl neatsargumo sukėlė vidutinio sunkumo kūno sužalojimų daugiau nei vienam asmeniui. Remdamasis NK 78a straipsnio 1 dalimi šis teismas atleido HV nuo baudžiamosios atsakomybės už šią nusikalstamą veiką ir skyrė jam 1000 BGN (maždaug 500 eurų) administracinę baudą. Be to, pagal NK 78a straipsnio 4 dalį šis teismas nusprendė sustabdyti HV teisę vairuoti motorinę transporto priemonę šešių mėnesių laikotarpiui nuo tos dienos, kai šis nuosprendis taps galutinis.
11

2018 m. kovo 28 d. sprendimu ICN valdyba konstatavo, kad aptariamos asociacijos yra „atskiri instituciniai vienetai“, kaip tai suprantama pagal šio reglamento A priedo 2.12 dalį, kuriuos kontroliuoja valdžios sektorius, konkrečiai Prancūzakalbė bendruomenė. Todėl ICN nusprendė, kad organizatoriai, kaip ne rinkos vienetai, turi būti priskirti prie regiono valdžios sektoriaus (S.1312 sektoriaus) pagal minėto reglamento A priedo 2.113 dalies b punktą. ICN, be kita ko, pažymėjo, jog laikoma, kad valdžios sektorius kontroliuoja, kaip tai suprantama pagal 2010 m. ESS, subsidijuojamo laisvojo švietimo įstaigas, jei, be kita ko, švietimo veikla yra visiškai arba beveik visiškai finansuojama viešojo sektoriaus ir šis finansavimas priklauso nuo to, ar laikomasi teisės aktų.
15

Be to, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas pažymi, kad minėto sprendimo rezoliucinės dalies 7 punkte Teisingumo Teismas nusprendė, jog Sąjungos teisės viršenybės principas turi būti aiškinamas taip, kad pagal jį draudžiami valstybės narės konstitucinio lygmens teisės aktai, kaip juos aiškina tos valstybės Konstitucinis Teismas, pagal kuriuos žemesnės instancijos teismas negali savo iniciatyva netaikyti nacionalinės nuostatos, kuri patenka į 2006 m. gruodžio 13 d. Komisijos sprendimo 2006/928/EB, nustatančio bendradarbiavimo su Rumunija ir jos pažangos siekiant orientacinių tikslų teismų reformos ir kovos su korupcija srityse patikrinimo mechanizmą (OL L 354, 2006, p. 56), taikymo sritį ir kuri, to žemesnės instancijos teismo nuomone, atsižvelgiant į Teisingumo Teismo sprendimą, prieštarauja šiam Komisijos sprendimui arba ESS 19 straipsnio 1 dalies antrai pastraipai.
2.

Ieškinys dėl įsipareigojimų neįvykdymo – Ginčo dalykas – Nustatymas per ikiteisminę procedūrą – Atsižvelgimas į faktines aplinkybes, atsiradusias po to, kai buvo pateikta pagrįsta nuomonė – Sąlygos – Faktinės aplinkybės, kurios yra to paties pobūdžio, kaip nurodyta pradžioje, ir sudaro to paties elgesio dalį (SESV 258 straipsnis) (žr. 39 punktą)
46

Be to, nors per šiuos laiko tarpsnius X buvo užsiregistravusi keliose Nyderlandų laikinojo įdarbinimo įmonėse, ji jų pavedimu nedirbo pagal laikinojo darbo paskyrimus. Dėl savanoriškos veiklos ir namų ruošos darbų, kuriuos minėtais laiko tarpsniais X vykdė Nyderlanduose, pakanka pažymėti, kad, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo teigimu, jie negali būti laikomi darbu pagal darbo sutartį ar statusu, laikomu tokiu pagal Nyderlandų teisės aktus.
59

Kaip generalinė advokatė nurodo savo išvados 62 ir 63 punktuose, šiomis nuostatomis siekiama suderinti darbuotojų interesus su investuotojų interesais ir užtikrinti, kad darbuotojai taip pat patirtų galimus KIPVPS ir AIF nuostolius, o ne tik dalyvautų paskirstant pelną. Be to, šiomis nuostatomis siekiama užtikrinti, kad trumpalaikis vertės padidėjimas, kuris vėl išnyksta per KIPVPS investuotojams rekomenduojamą išlaikymo laikotarpį arba per atitinkamo AIF gyvavimo ciklą ir išpirkimo politiką, nesuteiktų KIPVPS valdymo įmonės arba AIFV darbuotojams išankstinės, todėl nepagrįstos, naudos.
32

Dėl turimų kapitalo dalių, mažesnių nei Direktyvoje 90/435 numatyta riba, valstybės narės turi nustatyti, ar reikia vengti paskirstytojo pelno ekonominio dvigubo apmokestinimo arba grandininio apmokestinimo ir kiek to reikia vengti, ir šiuo tikslu vienašališkai arba su kitomis valstybėmis narėmis sudaromose sutartyse numatyti mechanizmus, kuriais būtų siekiama užkirsti kelią šiam ekonominiam dvigubam apmokestinimui ar grandininiams apmokestinimui arba jį sušvelninti (šiuo klausimu žr. 2006 m. gruodžio 12 d. Sprendimo Test Claimants in Class IV of the ACT Group Litigation, C‑374/04, EU:C:2006:773, 54 punktą ir 2007 m. lapkričio 8 d. Sprendimo Amurta, C‑379/05, EU:C:2007:655, 24 punktą).
62

Pirmiausia dėl sąvokos „variklis“ pažymėtina, kad, kaip išvados 118 ir 119 punktuose nurodė generalinis advokatas, Reglamento Nr. 692/2008 I priede aiškiai atskiriamas variklis ir taršos kontrolės sistema. Iš tiesų, reikalavimai, susiję su „varikliu“, išdėstyti šio priedo 3.3.1.2 skirsnyje, o reikalavimai, susiję su „taršos kontrolės sistemos parametrais“, – to priedo 3.3.1.3 skirsnyje. Pastarojo skirsnio a ir c punktai aiškiai apima kietųjų dalelių gaudykles ir išmetamųjų dujų recirkuliaciją. Be to, pagal šio reglamento 10 straipsnio 1 dalies antrą pastraipą šiame reglamente kietųjų dalelių gaudyklės laikomos taršos kontrolės įtaisais.
24

2020 m. rugsėjo 2 d. nutartimi Amtsgericht Bremen (Brėmeno apylinkės teismas) atmetė ieškinį ir perdavė bylą nagrinėti prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiam teismui – Hanseatisches Oberlandesgericht in Bremen (Hanzos miesto Brėmeno aukštesnysis apygardos teismas, Vokietija) ir konstatavo, kad dėl to, jog palikėjo sūnėnai per nustatytą terminą neatsisakė palikėjo palikimo, laikoma, kad jie šį palikimą priėmė. Tam, kad pareiškimas dėl palikimo atsisakymo galiotų, nepakanka, kad jurisdikciją turintis Vokietijos teismas būtų tik informuotas apie aptariamą Nyderlandų teisme pateiktą pareiškimą ar kad jam būtų atsiųstos atitinkamų dokumentų kopijos, vis dėlto būtina, kad minėtas Vokietijos teismas turėtų atitinkamų dokumentų originalus. O šiuos originalus teismas gavo tik pasibaigus BGB 1944 straipsnio 3 dalyje numatytam šešių mėnesių terminui.
34

Meta Platforms Ireland, kuri Sąjungoje valdo socialinio tinklo Facebook paslaugų pasiūlą, yra šio socialinio tinklo naudotojų asmens duomenų valdytoja Sąjungoje. Facebook Germany GmbH, kurios buveinė yra Vokietijoje, www.facebook.de reklamuoja reklaminių plotų paradavimą. Interneto platformoje Facebook, be kita ko, interneto adresu www.facebook.de, yra vadinamasis programėlių centras „App-Zentrum“, kuriame Meta Platforms Ireland naudotojams teikia prieigą prie trečiųjų asmenų siūlomų nemokamų žaidimų. Programėlių centre atvėręs kai kuriuos žaidimus naudotojas pamato nuorodą apie tai, kad naudojant atitinkamą programėlę žaidimus siūlančiai bendrovei leidžiama gauti tam tikrus asmeninius duomenis ir naudotojo vardu skelbti tam tikrą informaciją, pavyzdžiui, jo surinktus taškus. Toks naudojimas reiškia, kad naudotojas sutinka su bendrosiomis programėlės sąlygomis ir joje taikoma duomenų apsaugos politika. Be to, tam tikro žaidimo atveju nurodoma, kad programėlė gali naudotojo vardu skelbti būsenos pranešimus, nuotraukas ir kitą informaciją.
37

Be to, šis teismas pažymi, kad sprendimas dėl išieškojimo turi būti užginčytas per tam nustatytą terminą. Tik šiomis aplinkybėmis pagal Portugalijos teisę galima remtis šiame sprendime padarytais pažeidimais, įskaitant, be kita ko, patraukimo atsakomybėn senaties terminu. Remiantis prieštaravimu dėl mokestinio vykdymo galima priimti sprendimą tik dėl senaties termino, o ne dėl patraukimo atsakomybėn senaties termino.
46

Taip pat reikia pridurti, kad ta pati pareiga tenka nacionalinėms administracinės valdžios institucijoms, į kurias ieškovė pagrindinėje byloje kreipėsi su prašymu iš naujo įregistruoti jos uzufrukto teises žemės registre (šiuo klausimu žr. 2018 m. gruodžio 4 d. Sprendimo Minister for Justice and Equality ir Commissioner of An Garda Síochána, C‑378/17, EU:C:2018:979, 38 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją), tačiau šios institucijos nepaisė šios pareigos ir toliau taikė pagrindinėje byloje nagrinėjamus nacionalinės teisės aktus, todėl atmetė šį prašymą.
33

Iš tiesų teisminės valdžios nepriklausomumo išsaugojimas apskritai suponuoja, kad teisminės funkcijos turi būti vykdomos visiškai autonomiškai, teismų nesaisto jokie hierarchijos ar pavaldumo ryšiai, jie negauna jokių nurodymų ar įpareigojimų, todėl yra apsaugoti nuo bet kokio kišimosi ar išorinio spaudimo, galinčio pakenkti jų narių sprendimų laisvei ir turėti įtakos jų sprendimams. Kad būtų paisoma pagal Sąjungos teisę reikalaujamų nepriklausomumo ir nešališkumo garantijų, turi egzistuoti taisyklės tam, kad teisės subjektams nekiltų jokių pagrįstų abejonių dėl to, ar teismui nedaro įtakos išorės veiksniai, ir dėl jo neutralumo konkrečių interesų požiūriu (žr., be kita ko, 2018 m. vasario 27 d. Sprendimo Associação Sindical dos Juízes Portugueses, C‑64/16, EU:C:2018:117, 44 punktą; 2018 m. liepos 25 d. Sprendimo Minister for Justice and Equality (Teismų sistemos trūkumai), C‑216/18 PPU, EU:C:2018:586, 63 punktą; 2019 m. birželio 24 d. Sprendimo Komisija / Lenkija (Aukščiausiojo Teismo nepriklausomumas), C‑619/18, EU:C:2019:531, 72 punktą ir 2021 m. gruodžio 21 d. Sprendimo euro Box Promotion ir kt., C‑357/19, C‑379/19, C‑547/19, C‑811/19, C‑840/19, EU:C:2021:1034, 225 punktą).
34

Pirma, dėl nurodyto Pareigūnų tarnybos nuostatų 21, 55 ir 60 straipsnių pažeidimo Bendrasis Teismas skundžiamos nutarties 79 punkte, be kita ko, nusprendė, kad net jeigu būtų nustatyta, jog apeliantė iš tikrųjų buvo EIVT patalpose, kaip ji teigia, ji pareiškė, jog neketina dirbti PRISM padalinyje, nes nori susitelkti tik į administracinius klausimus, susijusius su jos perkėlimu, todėl ji akivaizdžiai neįvykdė Pareigūnų tarnybos nuostatų 21 ir 55 straipsniuose reikalaujamų sąlygų. Todėl, Bendrojo Teismo teigimu, EIVT negalima priekaištauti dėl to, kad ji apeliantę laikė neatvykusia į darbą be pateisinamos priežasties. Be to, Bendrasis Teismas pažymėjo: kadangi nebuvo gauta išankstinio vadovybės leidimo neatvykti į darbą, kaip tai konstatavo EIVT, tai, kad iš darbo užmokesčio buvo išskaičiuota 72 darbo dienų atlygį atitinkanti suma, yra tik Pareigūnų tarnybos nuostatų 60 straipsnyje numatytų reikalavimų nesilaikymo pasekmė.
42

Be to, Teisingumo Teismas jau yra nusprendęs, kad taikomose srityse Direktyva 2000/78 sukonkretina Chartijos 21 straipsnyje įtvirtintą bendrąjį nediskriminavimo principą. Be to, Chartijos 26 straipsnyje numatyta, kad Sąjunga pripažįsta ir gerbia neįgaliųjų asmenų teisę naudotis priemonėmis, užtikrinančiomis jų nepriklausomumą, socialinį bei profesinį integravimą ir dalyvavimą bendruomenės gyvenime (šiuo klausimu žr. 2018 m. balandžio 17 d. Sprendimo Egenberger, C‑414/16, EU:C:2018:257, 47 punktą ir 2021 m. spalio 21 d. Sprendimo Komisia za zashtita ot diskriminatsia, C‑824/19, EU:C:2021:862, 32 ir 33 punktus).
18

Manydamas, kad jo nagrinėjamoje byloje kyla Direktyvos 2006/112 aiškinimo klausimų, be to, ji yra precedentas keliems nagrinėjamiems ginčams, Supreme Court of the United Kingdom (Jungtinės Karalystės Aukščiausiasis Teismas) nusprendė sustabdyti bylos nagrinėjimą ir pateikti Teisingumo Teismui šiuos prejudicinius klausimus: „1. Ar tuo atveju, kai: i) mokesčių administratorius, paslaugų teikėjas ir prekybininkas, kuris yra apmokestinamasis asmuo, klaidingai aiškina su PVM susijusius Sąjungos teisės aktus ir paslaugų teikimą, kuris yra apmokestinamas standartiniu tarifu, laiko neapmokestinamu PVM; ii) paslaugų teikėjo ir prekybininko sutartyje buvo nurodyta, kad į teikiamų paslaugų kainą PVM neįtrauktas ir kad, jeigu paslaugų teikimas būtų apmokestinamas PVM, su tuo susijusios išlaidos tektų prekybininkui; iii) paslaugų teikėjas niekada nereikalavo ir nebegali reikalauti, kad prekybininkas sumokėtų jo mokėtiną papildomą PVM; ir iv) mokesčių administratorius negali arba nebegali (suėjus senaties terminui) reikalauti, kad paslaugų teikėjas sumokėtų PVM, kuris turėjo būti sumokėtas, pagal [Direktyvą 2006/112] laikoma, kad faktiškai sumokėtą kainą sudaro grynoji mokėtina suma ir nuo jos apskaičiuotas PVM, todėl prekybininkas gali prašyti leisti atskaityti pirkimo PVM pagal Direktyvos 2006/112 168 straipsnio a punktą kaip PVM, kuris buvo faktiškai „sumokėtas“ už tokias paslaugas? 2. Arba ar šiomis aplinkybėmis prekybininkas gali prašyti leisti atskaityti pirkimo mokestį pagal Direktyvos 2006/112 168 straipsnio a punktą kaip PVM, kuris buvo „mokėtinas“ už tokias paslaugas? 3. Ar tuo atveju, kai mokesčių administratorius, paslaugų teikėjas ir prekybininkas, kuris yra apmokestinamasis asmuo, klaidingai aiškina Europos PVM srities teisės aktus ir teikiamas paslaugas, kurios yra apmokestinamos standartiniu tarifu, laiko neapmokestinamomis PVM, todėl prekybininkas negali mokesčių administratoriui pateikti Direktyvos 2006/112 226 straipsnio 9 ir 10 punktų reikalavimus atitinkančios PVM sąskaitos faktūros, susijusios su jam suteiktomis paslaugomis, kurioje nurodytas PVM, prekybininkas turi teisę prašyti leisti taikyti pirkimo mokesčio atskaitą pagal Direktyvos 2006/112 168 straipsnio a punktą? 4. Siekiant atsakyti į pirmąjį–trečiąjį klausimus: a) ar svarbu išsiaiškinti, ar paslaugų teikėjas, gindamasis nuo bet kokio mokesčių administratoriaus mėginimo pateikti pranešimą apie mokėtiną mokestį, kuriuo reikalaujama deklaruoti sumą, atitinkančią PVM už suteiktas paslaugas, gali remtis argumentu, grindžiamu teisėtais lūkesčiais arba kylančiu iš nacionalinės arba Sąjungos teisės? b) Ar svarbu, kad prekybininkas tuo pat metu kaip ir mokesčių administratorius bei paslaugų teikėjas būtų žinojęs, kad paslaugų teikimas iš tiesų nėra neapmokestinamas, arba būtų galėjęs tai sužinoti taip pat kaip ir jie ir būtų galėjęs pasisiūlyti sumokėti PVM, kuris buvo mokėtinas už teikiamas paslaugas (apskaičiuotas atsižvelgiant į teikiamų paslaugų komercinę kainą), kad jį būtų galima perduoti mokesčių administratoriui, tačiau to nepadarė?“
40

Be to, atsižvelgiant į mokamų kasmetinių atostogų tikslą, primintą šio sprendimo 25 punkte, aplinkybė, kad darbuotojo nedarbingumo priežastis išlieka per mokamas kasmetines atostogas, negali turėti įtakos jo teisei per šias atostogas gauti nesumažintą darbo užmokestį.
31

Be to, šis teismas pažymėjo, kad, pirma, penkerių metų senaties terminas taikomas šios bylos aplinkybėms ir, antra, niekas nedraudė Overseas Financial ir Oaktree Finance kreiptis dėl apsaugos vykdymo priemonių, kurios galėjo nutraukti šį senaties terminą. Kadangi iki 2016 m. gegužės 17 d. nurodymų sumokėti tokių priemonių nebuvo imtasi, Overseas Financial ir Oaktree Finance galėjo reikalauti tik nuo 2011 m. gegužės 17 d., t. y. per penkerius metus iki minėtų nurodymų, apskaičiuotų palūkanų.