LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys C 302/12

2015 m. kovo 3 d.Internationaler Hilfsfonds e.V. pateiktas apeliacinis skundas dėl 2015 m. sausio 9 d Bendrojo Teismo (antroji kolegija) nutarties byloje Internationaler Hilfsfonds/Komisija (T-482/12)

(Byla C-103/15)

(2015/C 302/16)

Proceso kalba: vokiečių

Šalys

Apeliantė: Internationaler Hilfsfonds e.V., atstovaujama advokato H.-H. Heyland

Kita proceso šalis: Europos Komisija

Apeliantės reikalavimai

Apeliantė prašo:

— panaikinti 2015 m. sausio 9 d Bendrojo Teismo nutartį,

— grąžinti bylą Bendrajam Teismui, kad šis priimtų sprendimą,

— priteisti iš Komisijos bylinėjimosi išlaidas.

Apeliacinio skundo pagrindai ir pagrindiniai argumentai

Teisingumo Teismo statuto 56 straipsniu grindžiamas apeliacinis skundas pateiktas dėl 2015 m. sausio 9 d Bendrojo Teismo nutarties byloje T - 482/12. Šia nutartimi Bendrasis Teismas kaip nepriimtiną atmetė Internationaler Hilfsfonds e.V. ieškinį Europos Komisijai, nes nebuvo pateikti visi dokumentai ir ieškinio pagrindai. Tačiau, apeliantės teigimu, Komisija, atsižvelgiant į 2012 m. gegužės 22 d. Sprendimo byloje T-300/10 reikalavimus, išskyrus kai kurias išimtis, privalo pateikti ieškovei visus su LIEN sutartimi 97-2011 susijusios bylos dokumentus. Apeliantės nuomone, šių reikalavimų nesilaikyta. Vietoje to Komisija daugelyje dokumentų paliko tuščių vietų arba užjuodino, o kai kurių dokumentų išvis nepateikė. Savo 2012 m. spalio 27 d. ieškinyje Internationaler Hilfsfonds e.V. išsamiai aprašė savo pretenzijas, pateikdama ir remdamasi Komisijai skirtu savo 2012 m. liepos 27 d. raštu, kuriuo paragino Komisiją imtis pagal SESV 266 straipsnį, siejant jį su SESV 254 straipsnio šešta pastraipa, reikalaujamų priemonių. Be to, ji Bendrajam Teismui pateikė su tuo susijusį susirašinėjimą ir, be to, pridėjo jį prie ieškinio pareiškimo kaip priedą.

Apeliantės teigimu, Bendrasis Teismas savo sprendime, dėl kurio paduotas apeliacinis skundas, tvirtino, kad ieškinio pareiškimas neatitinka formalių Procedūros reglamento 44 straipsnio 1 dalies c punkto reikalavimų ir kad ieškinio pagrindai buvo nepakankami. Apeliantė su tuo nesutinka, nes ieškinio aplinkybes, ieškinio pagrindus nurodė ir visą informaciją pateikė ne tik trumpai, bet ir išsamiai, ir visa tai leido Bendrajam Teismui be problemų nagrinėti ginčą. Apeliantė priekaištauja visų pirma dėl to, kad Bendrasis Teismas jos papildomą reikalavimą iš dalies panaikinti 2012 m. rugpjūčio 28 d. Komisijos sprendimą (kuriuo ši perdavė ne visus dokumentus) taip pat pripažino nepriimtinu, nors pripažino šiuo klausimu pateiktą ieškinio pagrindą.

Be to, apeliantė kritikuoja tai, kad Bendrasis Teismas jos kaip priedus pateiktus dokumentus apibūdino kaip bendras nuorodas ir jų nepripažino, nors jais patikslinami ieškinio pareiškime nurodyti pagrindai ir raštai, dėl to yra neatskiriama ieškinio pareiškimo dalis. Apeliantė taip pat kritikuoja Bendrojo Teismo nuomonę, kad ieškovės pateiktas dublikas neturi įtakos, nors ji, remdamasi Procedūros reglamentu, jį pateikė kaip ieškinio pareiškimo papildymą, patikslindama savo argumentus ir pateikdama visus ginčijamus dokumentus. Apeliantė mano, kad skundžiamame sprendime padaryta teisės klaidų, nes jis grindžiamas didelėmis procesinėmis klaidomis ir dėl to Bendrasis Teismas pažeidė ieškovės teisę į veiksmingą teisminę gynybą.