LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys C 301/16

2008 m. rugpjūčio 25 d. pareikštas ieškinys byloje Europos Bendrijų Komisija prieš Italijos Respubliką

(Byla C-383/08)

(2008/C 301/30)

Proceso kalba: italų

Šalys

Ieškovė: Europos Bendrijų Komisija, atstovaujama L. Pignataro

Atsakovė: Italijos Respublika

Ieškovės reikalavimai

— pripažinti, kad Italijos Respublika, priėmusi 2005 m. rugpjūčio 26 d. ministerijos nutarimo, vėliau iš dalies pakeisto 2007 m. gruodžio 17 d. nutarimu, nuostatas, kurios įpareigoja nurodyti paukštienos, išvardintos šio nutarimo 3 straipsnio 1 dalyje, kilmės šalį, neįvykdė įsipareigojimų pagal Direktyvos 2000/13/EB dėl valstybių narių įstatymų, reglamentuojančių maisto produktų ženklinimą, pateikimą ir reklamavimą, derinimo (1) 3 straipsnio 1 dalies 8 punktą ir 18 straipsnio 2 dalį, iki 2008 m. birželio 30 d. skaitomas kartu su Reglamento (EEB) Nr. 1906/90 dėl tam tikrų prekybos paukštiena standartų (2) 5 straipsnio 3 dalies e punktu ir 5 straipsnio 4 dalimi, o nuo 2008 m. liepos 1 d. skaitomo kartu su Komisijos reglamento (EB) Nr. 543/2008 (3) 5 straipsnio 4 dalies e punktu ir 5 straipsnio 5 dalimi;

— priteisti iš Italijos Respublikos bylinėjimosi išlaidas.

Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai

Komisija tvirtina, kad 2005 m. rugpjūčio 26 d. Nutarime, paskutinį kartą iš dalies pakeistame 2007 m. gruodžio 17 d Nutarimu, numatyta pareiga nurodyti iš kitos valstybės narės importuojamos paukštienos kilmę, prieštarauja Direktyvos 2000/13/EB 3 straipsnio 1 dalies 8 punktui ir 18 straipsnio 2 daliai, iki 2008 m. birželio 30 d. skaitomiems kartu su Reglamento Nr. 1906/90 5 straipsnio 3 dalies e punktu ir 5 straipsnio 4 dalimi, o nuo 2008 m. liepos 1 d. skaitomiems kartu su Reglamento Nr. 543/2008 5 straipsnio 4 dalies e punktu ir 5 straipsnio 5 dalimi. Italijos vyriausybė tvirtina, kad šis reikalavimas buvo nustatytas atsiradus paukščių gripo židiniams trečiosiose valstybėse, ir jo tikslas buvo užtikrinti mėsos atsekamumą.

Komisija mano, kad šis reikalavimas pažeidžia Direktyvos 2000/13/EB 8 straipsnio 1 dalies 8 punktą. Ši nuostata iš tikrųjų dėl maisto produktų bendrąja prasme labai aiškiai nustato, kad išsami informacija apie kilmės vietą turi būti nurodyta tuo atveju, jei tokios informacijos nepateikus pirkėjas būtų iš esmės klaidinamas dėl tikrosios maisto produkto kilmės. Taigi Bendrijos teisės aktų leidėjas informacijos apie kilmės šalį nelaiko visada būtina informacija vartotojui, ir tokios informacijos būtinumas pasireiškia tik tada, kai yra klaidos grėsmė.

Italijos vyriausybė privalo įrodyti, kad nagrinėjamame nutarime įtvirtinta pareiga nurodyti iš kitos valstybės narės importuojamos paukštienos kilmę yra iš tikrųjų svarbi paukštienos atžvilgiu, ir kad šios informacijos nenurodymas kelia vartotojo klaidos grėsmę. Komisija tvirtina, kad iš tikrųjų Italijos vyriausybė nepateikė jokio įrodymo, galinčio patvirtinti klaidos, susijusios su paukštienos kilme, grėsmę Italijos vartotojui nenurodžius kilmės šalies.

Situacija, susijusi su krize dėl paukščių gripo, nepaaiškina, kaip kilmės nenurodymas galėtų lemti vartotojo klaidą ir leistų jam manyti, kad paukštiena yra tam tikros kilmės. Tai, kad paprastas vartotojas teikia svarbą produkto kilmei nereiškia, kad jis suklys dėl jo tikros kilmės nesant nuorodos šiuo klausimu. Tai reikštų, kad vartotojas pats savo nuožiūra paukštienai priskiria tam tikrą kilmę, tačiau to Italijos vyriausybė visiškai neįrodė. Be to, Komisija mano, kad vartotojas negali vertinti klausimų, susijusių su gyvūnų sveikata, nes jis neturi reikiamų žinių, kad įvertintų riziką remdamasis informacija apie kilmę.

Be to, minėtos nutarimo nuostatos negali būti pateisinamos visuomenės sveikatos apsauga Direktyvos 2000/13/EB 18 straipsnio 2 dalies prasme, kuria, siekdama pateisinti papildomas pareigas ženklinimo srityje, vis dėlto remiasi Italijos vyriausybė. Iš tikrųjų Bendrija kovodama su paukščių gripu nustatė labai įvairias veterinarines priemones, skirtas užtikrinti, kad tik sveika paukštiena galėtų patekti į Bendriją ir būtų joje pardavinėjama.

Italijos vyriausybės nurodytas argumentas, pagal kurį minėtos Bendrijos priemonės neužtikrino atsekamumo, Komisijos nuomone yra netinkamas, nes šios priemonės būtent ir yra skirtos neleisti į Bendrijos teritoriją patekti mėsai iš trečiųjų valstybių, kuriose buvo nustatyti paukščių gripo židiniai. Taigi šios priemonės veikia prieš pardavimą vykstančiame etape, konkrečiai siekiant išvengti mėsos importo į Bendriją iš trečiųjų šalių, kuriose buvo nustatyti paukščių gripo židiniai, o Italijos priemonės yra susijusios jau su vėlesniu, t. y. prekybos etapu. Be to, Bendrija taip pat nustatė priemones, užtikrinančias paukščių gripo židinių, galinčių atsirasti jos teritorijoje, izoliaciją, kad būtų išvengta užkrėtimo. Buvo taip pat nustatytos įvairios veterinarinės priemonės Europos Bendrijos viduje, siekiant neleisti, kad virusas laukinių paukščių butų perduotas naminiams paukščiams regionuose, kuriuose buvo rasti sergantys laukiniai paukščiai, ir sulaikyti galimą naminių paukščių epidemiją.

Italijos vyriausybė grįsdama ginčijamą nutartimi nustatytą pareigą nurodo Reglamentą Nr. 1760/2000 (4), nustatantį jautienos atsekamumo sistemą ir ženklinimo, susijusio su mėsos kilme, pareigą.

Komisija vis dėlto nurodo, kad šis reglamentas, priešingai nei nagrinėjamas nutarimas, buvo priimtas Bendrijos lygiu, ir tai nėra nacionalinis, taigi vienašalis aktas, galintis riboti tarpusavio manus. Be to, Reglamento Nr. 1760/2000 nustatyta sistema nėra pagrįsta tik paprastu produkto kilmės nurodymu, kaip tai yra Italijos nutarimo dėl paukštienos atveju, tačiau ir įvairiais veiksniais, apimančiais galvijų identifikavimo ir registravimo sistemą.

Dėl Italijos vyriausybės argumento, pagal kurį priemonė yra pateisinama atsargumo principu, nes Komisija neįrodė mokslinių abejonių, susijusių su viruso perdavimu žmogui, nebuvimo, Komisija tvirtina, kad remiantis Bendrijos teismų praktika, moksliniai duomenys, kuriais remiasi Italijos vyriausybė atsakydama į pagrįstą nuomonę, neįrodo realių mokslinių abejonių šioje srityje. Pagal Bendrijos teismų praktiką būtent Italijos valdžios institucijos iš esmės turi įrodyti mokslines abejones, pateisinančias nacionalinių priemonių nustatymą remiantis atsargumo principu, o ne Komisija turi įrodyti mokslinių abejonių nebuvimą, ką, panašu, siūlo Italijos vyriausybė atsakydama į pagrįstą nuomonę.

Net darant prielaidą, kad Italijos vyriausybė remdamasi atsakyme į pagrįstą nuomonę nurodytais PPO ir Europos maisto saugos tarnybos dokumentais įrodė tikrą mokslinę abejonę dėl ribotos viruso perdavimo nuo užkrėstų paukščių visiems naminiams gyvūnams, ir konkrečiai katėms, prielaidos, Komisija vis dėlto nurodo, kad atsargumo principas, kuriuo grindžiamas nutarimas, buvo taikomas per plačiai ir neproporcingai gyvūnų sveikatos apsaugos tikslo atžvilgiu, nes Europos lygiu buvo nustatyta daug priemonių, kuriomis buvo siekiami tie patys tikslai.

Galiausiai iki 2008 m. birželio 30 d. Reglamento (EEB) Nr. 1906/90 dėl tam tikrų prekybos paukštiena standartų 5 straipsnio 3 dalies e punktas ir 5 straipsnio 4 dalis, o nuo 2008 m. liepos 1 d. Komisijos reglamento Nr. 543/2008 5 straipsnio 4 dalies e punktas ir 5 straipsnio 5 dalis numatė pareigą nurodyti paukštienos kilmę tik iš trečiųjų šalių importuojamos paukštienos. Italijos vyriausybė neginčijo šio punkto.

(1) OL L 109, p. 29.

(2) OL L 173, p. 1.

(3) OL L 157, p. 46.

(4) 2000 m. liepos 17 d. Europos Parlemento ir Tarybos reglamentas (EB) Nr. 1760/2000 nustatantis galvijų identifikavimo bei registravimo sistemą, reglamentuojantis jautienos bei jos produktų ženklinimą ir panaikinantis Tarybos reglamentą (EB) Nr. 820/97, OL L 204, p. 1–10.