ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
21

1990 m. lapkričio 8 d.Decreto legislativo n. 374 – Riordinamento degli istituti doganali e revisione delle procedure di accertamento e controllo in attuazione delle direttive n. 79/695/CEE del 24 luglio 1979 e n. 82/57/CEE del 17 dicembre 1981, in tema di procedure di immissione in libera pratica delle merci, e delle direttive n. 81/177/CEE del 24 febbraio 1981 e n. 82/347/CEE del 23 aprile 1982, in tema di procedure di esportazione delle merci comunitarie (Įstatyminis dekretas Nr. 374 dėl muitinės įstaigų pertvarkymo ir įvertinimo bei kontrolės procedūrų peržiūrėjimo įgyvendinant 1979 m. liepos 24 d. [Tarybos] direktyvą 79/695/EEB ir 1981 m. gruodžio 17 d. [Komisijos] direktyvą 82/57/EEB dėl prekių išleidimo į laisvą apyvartą procedūrų suderinimo bei 1981 m. vasario 24 d. [Tarybos] direktyvą 81/177/EEB ir 1982 m. balandžio 23 d. [Komisijos] direktyvą 82/347/EEB dėl Bendrijos prekių eksporto procedūrų suderinimo; GURI, Nr. 291,1990 m. gruodžio 14 d.) 3 straipsnyje numatyta: „1. Muitai nustatomi, apskaičiuojami ir surenkami pagal [Dekrete Nr. 43/1973] ir kituose muitus reglamentuojančiuose įstatymuose nustatytas taisykles, nebent kitaip numatyta specialių su tuo susijusių įstatymų nuostatose. 2. Bendrijos reglamentuose numatyti muitai, rinkliavos ir kiti importo ir eksporto privalomieji mokėjimai nustatomi, apskaičiuojami ir renkami pagal minėtų reglamentų nuostatas, o kai juose daroma nuoroda į skirtingų valstybių narių teisės aktus arba bet kuriuo atveju nenumatyta jokia nuostata – pagal [Dekrete Nr. 43/1973] ir kituose muitus reglamentuojančiuose įstatymuose nustatytas taisykles.“
„1.

Ar [Direktyvos 2000/31] 1 straipsnio 5 dalies a punktas turi būti aiškinamas taip, kad nacionalinės teisės aktai, pagal kuriuos tarpininkavimo paslaugos, kurios tikslas – per elektroninę platformą už atlyginimą suvesti potencialius nuomininkus su profesionaliais ar neprofesionaliais nuomotojais, siūlančiais trumpalaikio apgyvendinimo paslaugas, teikėjams nustatoma prievolė, gavus rašytinį mokesčių administratoriaus prašymą, kurio nevykdant taikoma administracinė bauda, pateikti „valdytojo duomenis ir turistų apgyvendinimo įstaigų vietos duomenis bei nurodyti nakvynių ir eksploatuojamų apgyvendinimo vietų skaičių per praėjusius metus“, siekiant nustatyti asmenis, kuriems tenka prievolė sumokėti regioninį turistų apgyvendinimo įstaigų mokestį, ir jų apmokestinamąsias pajamas, patenka į „mokesčių sritį“ ir dėl to turi būti laikomi nepatenkančiais į šios direktyvos taikymo sritį?
23

Vis dėlto prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiam teismui kyla klausimas, ar šios priežastys gali pateisinti galimą netiesioginę diskriminaciją ir ar laikomasi proporcingumo principo reikalavimų. Konkrečiai kalbant, šiam teismui kyla abejonių dėl nacionalinės teisės aktų, susijusių su nagrinėjamų pensijų indeksavimu, būtinumo, tinkamumo ir nuoseklumo. Pastaruosiuose teisės aktuose numatyta priemonė taikoma tik senatvės pensijų gavėjams, be to, tik tam tikroms tokių gavėjų kategorijoms, nors yra ir kitų tinkamų socialinės politikos priemonių, pavyzdžiui, progresiniai pajamų mokesčio tarifai, pervedimai ir kitos mokesčių finansuojamos paramos išmokos. Be to, pagal vidaus teisę federalinių tarnautojų, kuriems taikomas 1965 m. PG 41 straipsnis, padėtis skiriasi nuo asmenų, gaunančių pensijas pagal socialinės apsaugos taisykles, kaip antai ASVG. Iš tiesų, remiantis Verfassungsgerichtshof (Konstitucinis Teismas, Austrija) praktika, šių valstybės tarnautojų senatvės pensijos turi būti laikomos viešosios teisės reglamentuojamu atlyginimu, kompensuojant už tarnybos laikotarpiu eitas pareigas, susijusias su tarnybos santykiais iki gyvos galvos. Nors pagal socialinės apsaugos sistemas mokamos pensijos grindžiamos įmokomis, mokamomis draudimo įstaigai, pareigas einančių valstybės tarnautojų įmokos mokamos į valstybės biudžetą, taigi 1965 m. PG pagrindas nėra identiškas šių sistemų pagrindui.
11

Galapagos yra kontroliuojančioji bendrovė su registruota buveine Liuksemburge. 2019 m. birželio mėn. ji nusprendė perkelti savo centrinę administraciją į Feramą (Jungtinė Karalystė). 2019 m. rugpjūčio 22 d. jos vadovai, paskirti 2019 m. birželio 13 d., kreipėsi į High Court of Justice (England and Wales), Chancery Division (Business and Property Courts, Insolvency and Companies list) (Aukštasis Teisingumo Teismas (Anglija ir Velsas), Kanclerio skyrius (prekybos ir nuosavybės teisių teismai, Nemokumo ir įmonių registras), Jungtinė Karalystė; toliau – High Court) su pareiškimu dėl nemokumo bylos iškėlimo. Kitą dieną kreditorių, turinčių įkeistų akcijų, grupės iniciatyva šie vadovai buvo atšaukti ir vietoj jų paskirtas naujas vadovas. Jis įsteigė Galapagos biurą Diuseldorfe (Vokietija) ir nurodė jai atstovaujantiems advokatams atsiimti pareiškimą dėl nemokumo bylos iškėlimo. Vis dėlto šis pareiškimas nebuvo atsiimtas, nes jam pritarė kreditorių grupė. 2020 m. gruodžio 17 d., kai buvo pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą, High Court dar nebuvo priėmęs sprendimo dėl šio pareiškimo.
26

Nagrinėjamu atveju, kaip nurodyta šio sprendimo 15 ir 18 punktuose, pirmiausia ginčas pagrindinėje byloje kilo dėl to, kad TGSS atmetė prašymą leisti mokėti nedarbo draudimo įmokas, siekiant įgyti teisę į atitinkamą bedarbio pašalpą. Be to, šis atmetimas grindžiamas tuo, kad šios išmokos nepatenka į specialią namų ūkio darbuotojų sistemą, kaip tai suprantama pagal LGSS 251 straipsnio d punktą. Galiausiai, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo teigimu, kadangi ši išimtis taikoma darbuotojų, kuriuos sudaro vien moterys, grupei, ji gali būti netiesioginė diskriminacija dėl lyties, draudžiama pagal direktyvas 79/7 ir 2006/54.
2013 m. birželio 26 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2013/32/ES dėl tarptautinės apsaugos suteikimo ir panaikinimo bendros tvarkos 33 straipsnio 2 dalies a punktas, siejamas su Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 7 straipsniu ir 24 straipsnio 2 dalimi, turi būti aiškinamas taip, kad pagal jį valstybei narei nedraudžiama pasinaudoti šioje nuostatoje numatyta galimybe atmesti tarptautinės apsaugos prašymą kaip nepriimtiną dėl to, kad prašytojui kitoje valstybėje narėje jau buvo suteiktas pabėgėlio statusas, kai šis prašytojas yra be suaugusiųjų gyvenančio nepilnamečio vaiko, kuriam buvo suteiktas papildomos apsaugos statusas pirmojoje valstybėje narėje, tėvas, tačiau tai neturi paveikti galimybės taikyti 2011 m. birželio 13 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2011/95/ES dėl trečiųjų šalių piliečių ar asmenų be pilietybės priskyrimo prie tarptautinės apsaugos gavėjų, vienodo statuso pabėgėliams arba papildomą apsaugą galintiems gauti asmenims ir suteikiamos apsaugos pobūdžio reikalavimų 23 straipsnio 2 dalį.
21

Tas teismas paaiškino, kad Austrijos teisės aktai dėl pilietybės, be kita ko, pagrįsti samprata, kad, jei įmanoma, būtina vengti atvejų, kai asmuo turi kelias pilietybes. Be to, įvairiose užsienio teisės sistemose neleidžiama pirmiau atsisakyti pilietybės, kad neatsirastų asmenų be pilietybės. Vis dėlto jose nereikalaujama, kad pirma būtų įgyta kita (šiuo atveju Austrijos) pilietybė, o pakanka garantijos, kad bus suteikta ta kita pilietybė.
21

Galiausiai prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiam teismui kyla klausimas, ar nacionalinės teisės aktai, kaip antai nagrinėjami pagrindinėje byloje, pagal kuriuos valstybės narės Konstitucinio Teismo vykdoma teisės akto nuostatos, kuria atšaukiama amnestija, kontrolė apsiriboja vien jos atitikties nacionalinei Konstitucijai vertinimu ir negali būti vertinama, be kita ko, ar ji atitinka Sąjungos teisę, yra suderinami su SESV 267 straipsniu, su pagrindinėmis teisėmis, be kita ko, užtikrinamomis Chartijos 47 ir 50 straipsniais, tai pat su lojalaus bendradarbiavimo principu, išplaukiančiu iš ESS 4 straipsnio 3 dalies. Be to, amnestijos atšaukimo „nacionalinis mechanizmas“ gali prieštarauti proporcingumo ir veiksmingumo principams, pagal kuriuos ribojama valstybių narių procedūrinė autonomija priimant nacionalinės teisės nuostatas.
(2)

Toje direktyvoje nustatyta tvarka turėtų būti iš dalies pakeista atsižvelgiant į laikotarpį, per kurį įmonėms pranešama apie sprendimus dėl prašymų grąžinti PVM. Tuo pat metu turėtų būti nustatyta, kad įmonės taip pat privalo pateikti atsakymus per nustatytus laikotarpius. Be to, tvarka turėtų būti supaprastinta ir modernizuota, suteikiant galimybę naudoti šiuolaikines technologijas.“
34

Iš tiesų iš sprendimo dėl prašymo priimti prejudicinį sprendimą matyti, kad toks kvalifikavimas priklauso nuo šių skolų vertinimo per bankroto procedūrą. Taigi yra neaiškumų, susijusių su skolų, atsiradusių per šešių mėnesių laikotarpį iki atitinkamos bendrovės skolininkės bankroto paskelbimo, išieškojimu; šis neaiškumas grindžiamas klausimu, kaip šios skolos bus vertinamos per bankroto procedūrą.
18

Direktyva 2011/98 į nacionalinę teisę buvo perkelta 2014 m. kovo 4 d.Decreto legislativo n. 40 – Attuazione della direttiva 2011/98/UE relativa a una procedura unica di domanda per il rilascio di un permesso unico che consente ai cittadini di Paesi terzi di soggiornare e lavorare nel territorio di uno Stato membro e a un insieme comune di diritti per i lavoratori di Paesi terzi che soggiornano regolarmente in uno Stato membro (Įstatyminis dekretas Nr. 40 dėl Direktyvos 2011/98 perkėlimo į vidaus teisę) (GURI, Nr. 68, 2014 m. kovo 22 d.), kuriame buvo nustatytas „vienas darbo leidimas“.
59

Iš viso to, kas išdėstyta, matyti, kad į pirmąjį klausimą reikia atsakyti, kad Direktyvos 2001/83 70–73 straipsnius, siejamus su šios direktyvos 5 straipsnio 1 dalimi ir 6 straipsnio 1 dalimi, reikia aiškinti taip: išskyrus atvejus, kai taikoma 5 straipsnio 1 dalyje nurodyta išimtis, pagal tas nuostatas draudžiama vaistą, kuris gali būti tiekiamas be recepto vienoje valstybėje narėje, taip pat laikyti nereceptiniu vaistu kitoje valstybėje narėje, kurioje dėl to vaisto neišduotas LPR ir jis nebuvo klasifikuotas.
16

Įstatyminio dekreto Nr. 108/17 4 straipsnio 1–4 dalyse nustatyta: „1. Respublikos prokuroras prie apygardos administracinio centro teismo, kuriame turi būti atlikti reikalaujami veiksmai, motyvuotu nutarimu patvirtina tyrimo orderį per 30 dienų nuo jo gavimo arba prireikus per kitą išduodančiosios institucijos nurodytą laikotarpį, kuris negali trukti ilgiau kaip 60 dienų“. Respublikos prokuroras informuoja procuratore nazionale antimafia e antiterrorismo [(Nacionalinės kovos su mafija ir terorizmu tarnybos prokuroras)] apie tyrimo orderio gavimą, kad būtų suderinti tyrimai, kai jie vyksta dėl Baudžiamojo proceso kodekso 51 straipsnio 3bis ir 3quater dalyse nurodytų nusikaltimų. Bet kuriuo atveju gauto tyrimo orderio kopija siunčiama Teisingumo ministerijai. 2. Tyrimas atliekamas per kitas 90 dienų, laikantis išduodančiosios institucijos prašomų formalumų, jeigu tai neprieštarauja valstybės teisės sistemos principams. Bet kuriuo atveju 21 ir 22 straipsniuose nurodytų veiksmų atlikimą reglamentuoja Italijos teisė. 3. Dėl skubių priežasčių arba tais atvejais, kai tai būtina, orderis pripažįstamas ir vykdomas per išduodančiosios institucijos nustatytą trumpesnį terminą. 4. Per nustatytą pranešimo terminą prokuratūros kanceliarija apie sprendimą pripažinti orderį praneša įtariamojo advokatui; pagal Italijos teisės aktus advokatas turi į tai teisę, kad imtųsi veiksmų. Jei pagal Italijos teisę numatyta tik advokato teisė dalyvauti atliekant tam tikrą veiksmą iš anksto nepranešus, apie sprendimą pripažinti orderį pranešama atliekant veiksmą arba iškart jį atlikus.“
3

Direktyvos 85/374 antroje, trečioje, ketvirtoje, šeštoje ir septintoje konstatuojamosiose dalyse numatyta: „kadangi gamintojo atsakomybė be kaltės yra vienintelė galimybė tinkamai spręsti šią problemą, būdingą vis techniškesniu tampančiam mūsų amžiui, pasižyminčiam teisingu šiuolaikinei technologinei gamybai būdingos rizikos paskirstymu; kadangi atsakomybė be kaltės turėtų būti taikoma tik kilnojamų pramoniniu būdu pagamintų gaminių atžvilgiu; tikslinga netaikyti atsakomybės už žemės ūkio produktus ir medžioklės laimikį, išskyrus atvejus, kai jie apdorojami pramoniniu būdu ir dėl to šiuose produktuose gali rastis trūkumų; kadangi šioje direktyvoje numatyta atsakomybė turėtų būti taikoma ir kilnojamiesiems gaminiams, kurie yra naudojami konstruojant nekilnojamąjį turtą ar yra jame įtaisyti; kadangi vartotojų apsauga reikalauja, kad visi gamybos procese dalyvaujantys gamintojai būtų atsakingi už savo tiekiamų gatavų gaminių, sudedamųjų dalių ar tiekiamų žaliavų trūkumus; <…> <…> kadangi siekiant apsaugoti vartotojų fizinę gerovę ir turtą, gaminio defektiškumas turėtų būti nustatomas ne pagal jo tinkamumą naudoti, bet pagal saugos, kurios visuomenė turi teisę tikėtis, trūkumą; kadangi sauga yra nustatoma, neatsižvelgiant į tai, kad esamomis aplinkybėmis gaminys yra naudojamas netinkamai; kadangi teisingas rizikos paskirstymas tarp nukentėjusiojo ir gamintojo reiškia, kad gamintojui turėtų būti suteikta galimybė būti atleistu nuo atsakomybės, jei jis pateikia įrodymus, apie tam tikrų nuo atsakomybės atleidžiančių aplinkybių buvimą.“
20

Jis taip pat mano, kad iš Direktyvos 2006/126 I priedo 3 punkto ir 4 punkto a papunkčio teksto ir konteksto taip pat matyti, kad pastabas į vairuotojo pažymėjimą gali įtraukti tik vairuotojo pažymėjimą išdavusi valstybė narė. Be to, išsamios nuostatos, susijusios su, be kita ko, šios direktyvos 3 straipsnyje ir I priedo 1 ir 2 punktuose numatytomis apsaugos nuo vairuotojo pažymėjimo, turinčio plastikinės kortelės pavidalą, klastojimo priemonėmis, atsižvelgiant į šių nuostatų prasmę ir tikslą, neleidžia valstybei narei, kurioje būnama laikinai, pakeisti nuo klastojimo saugomos plastikinės kortelės duomenų, įtraukiant kitus duomenis ilgalaikiu būdu arba kaip lipduką (kuris gali būti lengvai pašalintas). Taip pat reikia atsižvelgti į tai, kad pagal minėtą direktyvą vairuotojo pažymėjimo 13 pozicija skirta tik pažymėjimą išdavusios valstybės narės daromiems įrašams ir šios valstybės narės įtraukta pastaba negali būti tiesiog „uždengta“ kita pastaba.
120

Be to, svarbu pažymėti, kad pagal Direktyvos 2002/58 15 straipsnio 1 dalį kompetentingoms nacionalinėms institucijoms nedraudžiama taikyti operatyvaus saugojimo priemonės nuo pat pirmojo tyrimo, susijusio su didele grėsme visuomenės saugumui arba galimu sunkiu nusikaltimu, etapo, t. y. nuo momento, kai šios institucijos pagal atitinkamas nacionalinės teisės nuostatas gali pradėti tokį tyrimą (2022 m. balandžio 5 d. Sprendimo Commissioner of An Garda Síochána ir kt., C‑140/20, EU:C:2022:258, 91 punktas).
95

Šiuo atveju, kadangi Rumunijos įstojimo į Sąjungą dieną arbitražo procedūra dar nebuvo užbaigta, arbitražo teismo sprendimo priėmimo procesas tuo metu buvo neužbaigta situacija. Be to, remiantis to teismo išvadomis, ieškovai arbitražinio nagrinėjimo procedūroje 2005–2011 m. laikotarpiu laipsniškai patyrė žalą, kurią prašė atlyginti.
47

Be to, niekas nerodo, kad tokia Sąjungos agentūra, kaip EIGE, nepatenka į Direktyvos 2008/104 taikymo sritį, kai naudojasi laikinųjų darbuotojų darbu per laikinojo įdarbinimo įmones.
59

Iš tiesų, kaip matyti iš šio sprendimo 49 punkte primintos Teisingumo Teismo jurisprudencijos, šis teismas, kiek tai susiję su sunkinančios aplinkybės, kurią sudaro patronuojančiosios bendrovės recidyvas, taikymu, dėl atsižvelgimo į pažeidimą, kurį padarė šios patronuojančiosios bendrovės patronuojamoji bendrovė, jau yra nusprendęs, kad nereikalaujama, jog dėl patronuojančiosios bendrovės anksčiau būtų vykdytos procedūros, per kurias būtų priimtas pranešimas apie prieštaravimus ir sprendimas, su sąlyga, kad patronuojamoji bendrovė, kuri savo veiksmais padarė pažeidimą, jau darant pirmąjį pažeidimą sudarė su atitinkama patronuojančiąja bendrove vieną įmonę, kaip ji suprantama pagal SESV 101 straipsnį. Taigi, jeigu sprendimas, kuriuo konstatuotas įmonės padarytas pažeidimas, buvo skirtas vienai iš bendrovių, kurios pažeidimo darymo metu jau sudarė šią įmonę (todėl ši bendrovė ir per ją ši įmonė turėjo galimybę ginčyti šį pažeidimą), kitų tą įmonę sudariusių bendrovių teisė į gynybą nėra pažeidžiama dėl to, kad į šio pažeidimo buvimą atsižvelgiama per vėlesnę procedūrą dėl žalos atlyginimo, kurią inicijavo asmuo, patyręs žalos dėl atitinkamo pažeidimo, nes toks ieškinys, be kita ko, negali lemti sankcijos, kaip antai baudos, skyrimo šioms kitoms bendrovėms.
20

Sisal ir Stanleybet apskundė tą sprendimą Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Lacijaus regiono administracinis teismas, Italija). Jų teigimu, Dekreto įstatymo Nr. 148/2017 20 straipsnio 1 dalis prieštarauja Sąjungos teisei tiek, kiek ja nustatoma monopolio sistema vieno veiklos vykdytojo naudai, numatant nagrinėjamos koncesijos sutarties pratęsimą Lotterie Nazionali naudai, nors pagal Dekrete įstatyme Nr. 78/2009 numatytą tvarką administracijai buvo numatyta galimybė pasibaigus pradiniam koncesijos laikotarpiui pasirinkti arba pratęsti koncesiją, arba skelbti naują konkursą. Be to, tai būtų ne paprastas nagrinėjamos koncesijos sutarties pratęsimas, o sutartinių santykių novacija, juolab likus dvejiems metams iki įprasto pradinės koncesijos sutarties termino pasibaigimo, nes šalys susitarė dėl kitokios mokesčio mokėjimo tvarkos nei ta, kuri iš pradžių buvo numatyta šioje sutartyje. Galiausiai būtinybė užtikrinti naujas dideles valstybės biudžeto pajamas nėra privalomasis bendrojo intereso pagrindas, kuris pateisintų skirtingos tvarkos taikymą tik momentinėms loterijoms.
32

Be to, net jei per mokestinį patikrinimą atitinkamo nacionalinio mokesčių administratoriaus atliekamais patikrinimais siekiama atkurti situaciją, kuri būtų egzistavusi nesant pažeidimo ir a fortiori sukčiavimo, ir nors šis administratorius, pasinaudodamas skirtingais metodais, stengiasi atkurti nuslėptus sandorius ir pajamas, vis dėlto reikia nurodyti, kad šie metodai nėra visiškai patikimi ir jais remiantis išlieka tam tikra neišvengiama netikrumo marža; iš tiesų jais siekiama gauti labiausiai tikėtiną ir kiek įmanoma patikimiausią mokestinį rezultatą, remiantis per mokestinį patikrinimą gautais materialiniais įrodymais.
27

Toks aiškinimas išplaukia iš Direktyvos 2015/849 preambulės ir 1 straipsnio 3 dalies, taip pat iš formuluotės „žinant, kad šis turtas yra gautas iš nusikalstamos veiklos“ gramatinės, semantinės ir teleologinės analizės; ši formuluotė turi prasmę tik tuo atveju, jei pagrindinio nusikaltimo vykdytojas skirtųsi nuo pinigų plovimo nusikaltimo vykdytojo. Be to, Direktyvos 2015/849 1 straipsnio 3 dalies a punkto paskutinė sakinio dalis („siekiant padėti kokiam nors asmeniui, kuris dalyvauja tokioje veikloje, išvengti teisinių to asmens veiksmų pasekmių“) yra susijusi ne su pinigų plovimo vykdytoju, o su pagrindinio nusikaltimo vykdytoju.
69

Be to, Sąjungos piliečio grįžimas į savo kilmės valstybės narės teritoriją prireikus taip pat tampa lengvesnis dėl Direktyvos 2004/38 27 straipsnio 4 dalies, pagal kurią pasą ar asmens tapatybės kortelę išdavusi valstybė narė turi leisti tokio dokumento turėtojui, kuris buvo išsiųstas iš kitos valstybės narės dėl, be kita ko, viešosios tvarkos ar visuomenės saugumo priežasčių, leisti atvykti į jos teritoriją be jokių formalumų, net jei dokumentas nebegalioja arba turėtojo pilietybė ginčytina.
30

Be to, reikia pabrėžti, kad remiantis suformuota jurisprudencija Reglamento Nr. 1408/71 II antraštinės dalies, kurioje yra šio 14 straipsnio 2 dalis, nuostatos sudaro išsamią ir vientisą įstatymų kolizijos taisyklių sistemą, kuria siekiama užtikrinti, kad Sąjungoje judantiems darbuotojams būtų taikoma tik vienos valstybės narės socialinės apsaugos sistema, siekiant užkirsti kelią kelių valstybių narių teisės aktų taikymui ir iš to galintiems kilti sunkumams (šiuo klausimu žr. 1995 m. vasario 16 d. Sprendimo Calle Grenzshop Andresen, C‑425/93, EU:C:1995:37, 9 punktą; 2017 m. rugsėjo 13 d. Sprendimo X, C‑570/15, EU:C:2017:674, 14 punktą ir 2019 m. gegužės 8 d. Sprendimo Inspecteur van de Belastingdienst, C‑631/17, EU:C:2019:381, 33 punktą).
40

Be to, pagal to paties straipsnio 2 dalį vykdančiosios valstybės kompetentingos institucijos įpareigojamos sutrumpinti šioje valstybėje atliktinos laisvės atėmimo bausmės trukmę visu išduodančiojoje valstybėje nuteistojo iki perdavimo jau atliktos bausmės laikotarpiu.
97

Be to, pažymėtina, kad tame pačiame skundžiamo sprendimo 116 punkte Bendrasis Teismas priminė teisės sistemą, kuriai priklauso TUB 96ter straipsnio 1 dalies d punktas ir į kurią atsižvelgiant, jo manymu, reikia aiškinti šią nuostatą. Taigi pagal TUB 5 straipsnį Italijos bankas vykdo prudencinės priežiūros funkcijas, „atsižvelgdamas į jo kontroliuojamų įstaigų patikimą ir apdairų valdymą, bendrą stabilumą, finansų sistemos veiksmingumą ir konkurencingumą, taip pat taikomų nuostatų laikymąsi“. Be to, iš skundžiamo sprendimo 116 punkto matyti, kad pagal TUB 19 straipsnį Italijos bankas suteikia leidimą priimti tam tikrus svarbius bankų sprendimus, pavyzdžiui, susijusius su įsigijimu.
36

Be to, nors pateikti klausimai susiję su Chartijos 47 ir 48 straipsniais, kuriuose, be kita ko, įtvirtinta teisė į teisingą bylos nagrinėjimą ir nekaltumo prezumpcija, prašyme priimti prejudicinį sprendimą taip pat nurodomos EŽTK 6 straipsnyje garantuojamos teisės. Nors EŽTK, kol Sąjunga prie jos neprisijungė, nėra į Sąjungos teisės sistemą formaliai integruota teisės priemonė, vis dėlto reikia priminti, kad, kaip patvirtina ESS 6 straipsnio 3 dalis, EŽTK pripažįstamos pagrindinės teisės sudaro Sąjungos teisės bendruosius principus. Be to, Chartijos 52 straipsnio 3 dalimi, kurioje Chartijoje įtvirtintoms teisėms, atitinkančioms EŽTK užtikrinamas teises, suteikiama ta pati prasmė ir apimtis, kaip suteikta minėtos konvencijos, siekiama užtikrinti būtiną darną tarp atitinkamų teisių, nedarant neigiamos įtakos Sąjungos teisės ir Teisingumo Teismo autonomijai (šiuo klausimu žr. 2018 m. kovo 20 d. Sprendimo Garlsson Real Estate ir kt., C‑537/16, EU:C:2018:193, 24 ir 25 punktus).
14

Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo teigimu, LGSS 208 straipsnio 1 dalies c punktas taikomas visiems darbuotojams, apdraustiems pagal bendrąją socialinės apsaugos sistemą. Kadangi pagal šią nuostatą teisė gauti išankstinę senatvės pensiją nesuteikiama apdraustiesiems, kurie savanoriškai nusprendžia išeiti į pensiją anksčiau, bet kurių gautinos pensijos dydis yra mažesnis už minimalią teisės aktuose nustatytą pensiją, į kurią jie įgytų teisę sulaukę 65 metų amžiaus, jiems nebereikia mokėti pensijos priedo, o tai savo ruožtu mažina šalies biudžeto išlaidas. Be to, ši nuostata atitinka Europos Sąjungos tikslus pensijų srityje, t. y. pasiekti ilgalaikę darbo rinkoje ir pensijoje praleidžiamo laiko pusiausvyrą. Jei darbuotojas galėtų savanoriškai išeiti į pensiją anksčiau, o dėl pensijos priedo jam mokama pensija nesumažėtų, tai būtų nesuderinama su daugelyje šalių didinamu pensiniu amžiumi ir Sąjungos palaikomomis paskatomis didinti darbingą amžių. Be to, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas pabrėžia, kad toks reikalavimas, koks įtvirtintas minėtoje nuostatoje, nėra keliamas, kai išankstinis išėjimas į pensiją nepriklauso nuo darbuotojo valios, pavyzdžiui, įmonės restruktūrizavimo atveju, nes tada taikomas LGSS 207 straipsnis.