16

Šiomis aplinkybėmis Bundesverfassungsgericht (Federalinis Konstitucinis Teismas) nutarė sustabdyti bylos nagrinėjimą ir pateikti Teisingumo Teismui tokius prejudicinius klausimus: „1. Ar [Sprendimas 2015/774], iš dalies pakeistas [Sprendimu 2016/702], arba jo įgyvendinimo būdas pažeidžia SESV 123 straipsnio 1 dalį? Ar pažeidžia SESV, pirmiausia 123 straipsnio 1 dalį, tai, kad įgyvendinant viešojo sektoriaus vertybinių popierių pirkimo antrinėse rinkose programą (VSVPPP) a) pirkimų detalės pranešamos tokiu būdu, kuris rinkoje sukelia faktinį tikrumą, kad Eurosistema įsigis dalį valstybių narių išleidžiamų obligacijų; b) net ir ex post neskelbiama jokių detalių apie minimalių terminų tarp skolos priemonės išleidimo pirminėje rinkoje ir jos įsigijimo antrinėje rinkoje laikymąsi, todėl teisminė kontrolė šiuo atžvilgiu yra neįmanoma; c) visos įsigytos obligacijos ne vėl parduodamos, o laikomos iki termino pabaigos, taip faktiškai paimant jas iš rinkos; d) Eurosistema įsigyja nominaliai antrinę rinką turinčias skolos priemones, kurių grąža neigiama termino pabaigoje? 2. Ar pirmajame klausime nurodytas sprendimas pažeidžia SESV 123 straipsnį bet kuriuo atveju tuomet, jeigu jo vėlesnis įgyvendinimas, atsižvelgiant į pirmiausia dėl tinkamų pirkti skolos priemonių sumažėjimo pasikeitusias finansinių rinkų sąlygas, reikalauja nuolatinio pirminių pirkimo taisyklių švelninimo, o Teisingumo Teismo jurisprudencijoje nustatyti obligacijų pirkimo programos, kaip antai VSVPPP, apribojimai netenka poveikio? 3. Ar pirmajame klausime nurodytas aktualios redakcijos [Sprendimas 2015/774] pažeidžia SESV 119 straipsnį ir 127 straipsnio 1 ir 2 dalis, taip pat Protokolo dėl [ECBS ir ECB] 17–24 straipsnius, nes viršija šiose nuostatose reglamentuotus ECB su pinigų politika susijusius įgaliojimus, todėl kėsinamasi į valstybių narių kompetenciją? Ar ECB įgaliojimai viršijami pirmiausia todėl, kad: a) pirmajame klausime minėtas sprendimas, atsižvelgiant į VSVPPP apimtį, kuri 2017 m. gegužės 12 d. siekė 1534,8 mlrd. eurų, daro didelę įtaką valstybių narių refinansavimo sąlygoms; b) pirmajame klausime minėtas sprendimas, atsižvelgiant į a punkte minėtą valstybių narių refinansavimo sąlygų pagerėjimą ir jo poveikį komerciniams bankams, turi ne tik netiesioginių padarinių kalbant apie ekonominę politiką, bet jo objektyviai nustatomi padariniai liudija, kad su ekonomine politika susiję programos tikslai yra mažų mažiausiai lygiaverčiai jos pinigų politikos tikslams; c) pirmajame klausime minėtas sprendimas dėl didelių padarinių ekonominės politikos srityje pažeidžia proporcingumo principą; d) pirmajame klausime minėtas sprendimas, kadangi nėra konkrečiai pagrįstas, daugiau nei dvejus metus trunkančio jo įgyvendinimo metu negali būti patikrintas dėl to, ar jis vis dar tebėra reikalingas ir proporcingas? 4. Ar pirmajame klausime minėtas sprendimas pažeidžia SESV 119 straipsnį ir 127 straipsnio 1 ir 2 dalis ir Protokolo dėl [ECBS ir ECB] 17–24 straipsnius bet kuriuo atveju todėl, kad jo apimtis ir daugiau negu dvejus metus trunkantis įgyvendinimas ir iš to išplaukiantys padariniai ekonominės politikos srityje suteikia pretekstą kitaip traktuoti VSVPPP reikalingumą ir proporcingumą ir dėl to šis sprendimas nuo tam tikro laiko momento pradeda viršyti [ECB] su pinigų politika susijusius įgaliojimus? 5. Ar pirmajame klausime minėtame sprendime galbūt įtvirtintas neribotas rizikos paskirstymas Eurosistemos nacionaliniams centriniams bankams tuo atveju, jeigu centrinės vyriausybės ir jiems prilyginti emitentai neįvykdytų iš obligacijų kylančių įsipareigojimų, pažeidžia SESV 123 ir 125 straipsnius, taip pat ESS 4 straipsnio 2 dalį, jeigu dėl to gali prireikti rekapitalizuoti nacionalinius centrinius bankus biudžeto lėšomis?“