Byla T-299/05

Shanghai Excell M&E Enterprise Co. Ltd ir Shanghai Adeptech Precision Co. Ltd

prieš

Europos Sąjungos Tarybą

„Dempingas — Tam tikrų elektroninių svarstyklių, kurių kilmės šalis Kinija, importas — Rinkos ekonomikos sąlygomis veikiančios įmonės statusas — Reglamento (EB) Nr. 384/96 2 straipsnio 7 dalies a ir c punktai ir 10 dalis bei 11 straipsnio 9 dalis“

2009 m. kovo 18 d. Pirmosios instancijos teismo (pirmoji kolegija) sprendimas II ‐ 572

Sprendimo santrauka

Ieškovo suinteresuotumas pareikšti ieškinį turi, atsižvelgiant į ieškinio dalyką, egzistuoti jį pareiškiant, nes kitu atveju ieškinys nebūtų priimtinas. Bylos dalykas, kaip ir suinteresuotumas pareikšti ieškinį teisme, turi išlikti iki teismo sprendimo priėmimo dienos, o tai reiškia, jog bylos baigtis gali būti naudinga ieškinį pareiškusiai šaliai, antraip nebūtų reikalinga priimti sprendimą. Tačiau tai, kad ginčijamas aktas, kurį reikalaujama panaikinti, netenka galios vykstant procesui, savaime Bendrijos teismo neįpareigoja pripažinti, jog nėra reikalo priimti sprendimo dėl to, kad sprendimo priėmimo dieną nebebuvo bylos dalyko arba suinteresuotumo pareikšti ieškinį teisme. Be to, ieškovas gali išsaugoti suinteresuotumą prašyti Bendrijos institucijos priimto akto panaikinimo, siekdamas išvengti, kad tariamas šio akto neteisėtumas pasikartotų ateityje. Toks suinteresuotumas pareikšti ieškinį teisme matyti iš EB 233 straipsnio pirmosios pastraipos, pagal kurią panaikintą aktą priėmusios institucijos privalo imtis būtinų priemonių Teisingumo Teismo sprendimui įvykdyti. Toks suinteresuotumas pareikšti ieškinį egzistuotų tik tada, jeigu tariamas neteisėtumas galėtų pasikartoti ateityje, nesvarbu, kokios būtų bylos aplinkybės, kuriomis pareikštas ieškinys. Taip yra ieškinio dėl panaikinimo, kurį pareiškė įmonės, ginčydamos peržiūros procedūrą, po kurios joms buvo nustatytas antidempingo muitas, nors šis muitas nebetaikomas, atveju. Priešingai negu dempingo buvimo vertinimas, peržiūros procedūros sąlygos gali būti taikomos ateityje analogiškose procedūrose, todėl ieškovės išsaugo suinteresuotumą pareikšti ieškinį dėl ginčijamo reglamento jų atžvilgiu pradėsimose antidempingo procedūrose ateityje, net jei jis nebedaro joms jokio poveikio. Maža to, ieškovas gali išsaugoti suinteresuotumą prašyti panaikinti su juo tiesiogiai susijusį aktą ir siekti, kad Bendrijos teismas nuspręstų, jog veiksmai jo atžvilgiu yra neteisėti, nes toks sprendimas ateityje gali būti pagrindas pareikšti ieškinį dėl žalos atlyginimo, kuriuo siekiama tinkamai atlyginti ginčijamu aktu padarytą žalą. Be to, neteisėtumo konstatavimas galėtų būti pagrindas galimoms neteisminėms Tarybos ir ieškovių deryboms dėl joms padarytos žalos atlyginimo. Be to, manyti, kad institucijų priimti aktai, turintys ribotą poveikį laiko atžvilgiu ir nustojantys galioti pareiškus ieškinį dėl panaikinimo, kol Pirmosios instancijos teismas dar nėra priėmęs atitinkamo sprendimo, visiškai išvengia teisminės kontrolės, jei remiantis jais nebuvo gauta jokių įplaukų, būtų nesuderinama su EB 230 straipsnio turiniu, kuris paremtas prielaida, jog tokioje teisinėje bendrijoje kaip Europos bendrija nei valstybės narės, nei institucijos negali išvengti jų teisės aktų atitikties pamatinei konstitucinei chartijai, tai yra Sutarčiai, ir iš jos kylančiai teisei kontrolės. (žr. 43, 46, 48–51, 53, 55–57 punktus)

Prekybos apsaugos priemonių srityje Bendrijos institucijos turi didelę diskreciją dėl ekonominių, politinių ir teisinių aplinkybių, kurias turi išnagrinėti, sudėtingumo. Iš to matyti, kad Bendrijos teismo vykdoma institucijų vertinimo kontrolė turėtų apsiriboti patikrinimu, ar buvo laikytasi procedūrinių taisyklių, ar tikslios faktinės aplinkybės, kuriomis grindžiamas ginčijamas pasirinkimas, ar nepadaryta akivaizdi klaida, vertinant šias aplinkybes, ir ar nebuvo piktnaudžiavimo įgaliojimais. Tas pats taikoma ir teisinei sistemai, faktinei ir politinei padėčiai atitinkamoje šalyje, kurią Bendrijos institucijos privalo įvertinti, kad nustatytų, ar eksportuotojas veikia rinkos sąlygomis, valstybei per daug nesikišant ir atsižvelgiant į tai, ar gali jam būti suteikiamas rinkos ekonomikos sąlygomis veikiančios įmonės statusas. Bendrijos institucijų diskrecijai priklauso nagrinėti norinčių gauti rinkos ekonomikos sąlygomis veikiančios įmonės statusą įmonių apskaitos suderinamumą su jų pasirinktais pasaulyje pripažintais apskaitos standartais. Jei įmonės nesutinka su šiuo pasirinkimu, jos privalo įrodyti, kad institucijų pasirinkti standartai nėra pripažinti pasaulyje arba kad tai, jog jų apskaita tariamai pažeidžia šiuos standartus, pagal kitus pasaulyje pripažintus standartus nelaikoma pažeidimu. (žr. 79–81, 90, 255 punktus)

Pagrindinio antidempingo reglamento Nr. 384/96 2 straipsnio 7 dalies b punkte numatytas produkto normaliosios vertės apskaičiavimo metodas, kaip 2 straipsnio 7 dalies a punkte tuo tikslu numatyto specifinio metodo, taikomo iš esmės prekių ne iš rinkos ekonomikos šalies importui, išimtis, turi būti aiškinamas griežtai. Be to, įrodinėjimo pareiga tenka eksportuojančiam gamintojui, kuris nori gauti rinkos ekonomikos sąlygomis veikiančios įmonės statusą. Šio pagrindinio reglamento 2 straipsnio 7 dalies c punkte numatyta, jog skunde „turi būti pateikta pakankamai įrodymų“. Todėl Bendrijos institucijos neturi įrodyti, kad eksportuojantis gamintojas neatitinka šiam statusui gauti keliamų reikalavimų. Tačiau Bendrijos institucijos turi vertinti, ar eksportuojančio gamintojo pateiktų įrodymų pakanka, kad būtų patenkinti pagrindinio reglamento 2 straipsnio 7 dalies c punkte įtvirtinti kumuliatyvūs reikalavimai, o Bendrijos teismas tikrina, ar atliekant šį vertinimą nebuvo padaryta akivaizdi klaida. (žr. 76, 82–83 punktus)

Kalbant apie reikalavimų, leidžiančių gamintojui gauti rinkos ekonomikos sąlygomis veikiančios įmonės statusą, vertinimo procedūrą, pažymėtina, kad pagrindinio antidempingo reglamento Nr. 384/96 2 straipsnio 7 dalies c punkto antrojoje pastraipoje, kurioje numatomas trijų mėnesių nuo Komisijos tyrimo pradžios terminas, nėra jokios informacijos apie termino viršijimo pasekmes. Konkrečiai kalbant, šiame straipsnyje nenurodoma, ar viršijus terminą turi būti privalomai suteiktas šis statusas arba nebegalima tęsti tyrimo; tik dėl šių priežasčių po sprendimo suteikti šį statusą priimtas reglamentas, kuriuo įvedami galutiniai antidempingo muitai, galėtų savaime netekti galios dėl tokio uždelsimo. Todėl, kadangi tokios informacijos nėra ir kitose pagrindinio reglamento nuostatose, siekiant nustatyti, ar juo įpareigojama privalomai suteikti šį statusą arba nebegalima tęsti atitinkamo peržiūros tyrimo, kai Komisija viršija trijų mėnesių terminą, būtina išnagrinėti šio reglamento tikslą ir struktūrą. Atsižvelgiant į pagrindinio reglamento nuostatas dėl kitų terminų, pavyzdžiui, numatytų 8 straipsnio 5 dalyje ir 9 straipsnio 2 ir 4 dalyse, matyti, kad kai pagrindiniu reglamentu siekiama nubausti už tai, kad institucijos nesilaiko procedūrinių terminų, numatant pareigą visiškai tenkinti prašymą arba nustatant kitas konkrečias pasekmes, jame tai aiškiai pažymima. Be to, iš pagrindinio reglamento tikslo ir struktūros matyti, kad pagrindinis reglamentas bent jau tam tikrų peržiūros tyrimų atžvilgiu turi būti aiškinamas kaip nenumatantis to, kad Komisijai viršijus trijų mėnesių tyrimo terminą Bendrijos institucijos negali priimti reglamento, kuriuo įmonėms įvedami antidempingo muitai. Iš tikrųjų negalima daryti išvados, kad jeigu peržiūros tyrime nagrinėjamos įmonės būtų įsteigtos ne rinkos ekonomikos šalyje ir prašytų suteikti joms šį statusą, Komisija turėtų nutraukti jų atžvilgiu tyrimą tuo atveju, jei viršytų trijų mėnesių terminą, nes tai prieštarautų šių įmonių pirminio prašymo tikslui peržiūrėti jų individualią padėtį. Taip pat negalima daryti išvados, kad viršijus trijų mėnesių terminą Komisija turėtų pradėti naują tyrimą, nes taip šis terminas praktiškai būtų pažeistas dar labiau. Be to, pagrindinio reglamento 2 straipsnio 7 dalies c punkto antrojoje pastraipoje nustatytu trijų mėnesių terminu siekiama užtikrinti, kad klausimas, ar gamintojas tenkina šiame straipsnyje numatytus kriterijus, nebūtų sprendžiamas atsižvelgiant į jo poveikį dempingo skirtumo skaičiavimui. Taigi pagrindinio reglamento 2 straipsnio 7 dalies c punkto paskutinis sakinys draudžia institucijoms, priėmus sprendimą dėl rinkos ekonomikos sąlygomis veikiančios įmonės statuso, vėliau iš naujo vertinti šiuo klausimu turimą informaciją. Todėl minėto termino veiksmingumas nenukentėtų, jei per laikotarpį tarp trijų mėnesių termino pabaigos ir sprendimo dėl šio statuso priėmimo, atsižvelgiant į bylos aplinkybes, būtų konstatuota, kad dėl prašančių suteikti šį statusą įmonių veiksmų Komisija negali nustatyti, kokį poveikį jų prašomam dempingo skirtumo skaičiavimui galėtų turėti jos sprendimas dėl šio statuso. Galiausiai nesant nuostatos, tiesiogiai arba netiesiogiai numatančios tokio procedūrinio termino viršijimo pasekmes, aktas, kurio priėmimo procedūrai taikomas nagrinėjamas terminas, dėl šio viršijimo gali būti iš dalies arba visiškai panaikintas tik tada, jei nustatyta, kad nesant šio tariamo pažeidimo to akto turinys būtų buvęs kitoks. (žr. 116–117, 119–120, 122, 124–125, 127–128, 138 punktus)

Nors pagrindinio antidempingo reglamento Nr. 384/96 11 straipsnio 9 dalyje numatyta, kad jei aplinkybės nepasikeitė, Komisija, pagal šį straipsnį atlikdama bet kuriuos tyrimus, taiko tą pačią metodiką kaip ir atliekant tyrimus, kurių pagrindu nustatytas muitas, vis dėlto iš jo matyti, kad taikoma metodika turi atitikti pagrindinio reglamento 2 ir 17 straipsnius. Iš to matyti, kad per peržiūros tyrimą institucijos neprivalo taikyti tokios metodikos kaip per pirminį tyrimą, jei ji neatitinka pagrindinio reglamento 2 straipsnio nuostatų. Atliekant eksporto kainos palyginimą su normaliąja verte įmonių iš ne rinkos ekonomikos šalių, kurioms nebuvo pripažintas rinkos ekonomikos sąlygomis veikiančios įmonės statusas ir kurių atžvilgiu buvo pasirinkta analogiškos šalies normalioji vertė, atžvilgiu bet koks kitoks aiškinimas lemtų absurdišką situaciją, t. y. jeigu Taryba skaičiuotų normaliąją vertę, pridėdama eksporto kainas bei tikrąsias pasirinktos analogiškos šalies eksportuotojo pardavimo kainas, tokios įmonės galėtų teisėtai reikalauti panaikinti antidempingo muitus joms nustatantį reglamentą, motyvuodamos pagrindinio reglamento 2 straipsnio 3 dalies pažeidimu, o jeigu Taryba skaičiuotų sudėtinę normaliąją vertę, jos galėtų reikalauti panaikinti šį reglamentą, motyvuodamos pagrindinio reglamento 11 straipsnio 9 dalies pažeidimu. Be to, pagrindinio reglamento 11 straipsnio 9 dalyje nustatyta pareiga neapima pareigos arba draudimo per peržiūros tyrimą atlikti patikrinimus vietoje atsižvelgiant į tai, ar tokie patikrinimai buvo atlikti per pirminį tyrimą. Informacijos patikrinimas negali būti laikomas pasirinktos dempingo buvimo nustatymo metodikos dalimi, o tik būdu gauti informacijos, leidžiančios taikyti nagrinėjamą metodiką. (žr. 176–178, 187 punktus)

Remiantis pagrindinio antidempingo reglamento Nr. 384/96 struktūra, nustatant normaliąją vertę siekiama nustatyti, kokia būtų produkto pardavimo kainą, jei produktu būtų prekiaujama savo kilmės ar eksportuojančioje valstybėje, ir todėl skaičiuojant sudėtinę vertę reikia atsižvelgti į sąnaudas, tenkančias pardavimui vidaus rinkoje. Nustatydamos normaliąją vertę, institucijos privalo atsižvelgti ne į tikrąsias nagrinėjamos bendrovės sąnaudas, o į pagrįstą pardavimo, bendrųjų bei administracinių sąnaudų, kurias ši bendrovė galėtų patirti, jei savo kilmės valstybėje parduotų pakankamus nagrinėjamo produkto kiekius, vertinimą. Dėl praktikos, kuri gali pasirodyti būtina, pagal pagrindinio antidempingo reglamento Nr. 384/96 2 straipsnio 10 dalį atimti agento komisinius siekiant atsižvelgti į eksporto kainos ir normaliosios vertės skirtumus, turinčius įtakos jų palyginimui, pažymėtina, kad tokių atskaitymų negalima daryti iš sudėtinės, t. y netikrosios, vertės. Iš tikrųjų šiai vertei iš esmės neturi įtakos veiksniai, galintys pakenkti jos palyginimui, pavyzdžiui, agento komisiniai, nes ji yra dirbtinai nustatyta sudedant įvairius elementus, tarp kurių nėra į tokius komisinius panašių mokėjimų arba pelno maržos platintojams, kuriuos reikėtų atimti. (žr. 258, 266 punktus)