Keywords

Summary



Keywords

1. Konkurencija – Karteliai – Karteliai, kuriems „ratione materiae“ ir „ratione temporis“ taikomas EAPB sutarties teisinis režimas – EAPB sutarties galiojimo pabaiga – Komisijos, veikiančios pagal Reglamentą Nr. 1/2003, kontrolės išlaikymas

(AP 65 straipsnio 1 dalis; Tarybos reglamentas Nr. 1/2003)

2. Institucijų aktai – Taikymas laiko atžvilgiu – EAPB sutarties galiojimo pabaiga – Komisijos sprendimas, priimtas dėl įmonės po to, kai baigė galioti EAPB sutartis, ir susijęs su faktinėmis aplinkybėmis, įvykusiomis prieš minėtai sutarčiai baigiant galioti – Teisinio saugumo ir teisėtų lūkesčių apsaugos principai – Apimtis – Įmonių atsakomybė už savo veiksmus, kuriais pažeidžiamos konkurencijos taisyklės, EAPB sutarties teisinio reglamentavimo sritį perimant EB sutarčiai – Materialinės normos – Procedūrinės normos

(AP 65 straipsnio 1 dalis; Tarybos reglamento Nr. 1/2003 7 straipsnio 1 dalis ir 23 straipsnio 2 dalis)

3. Konkurencija – Sąjungos teisės normos – Pažeidimai – Priskyrimas – Patronuojanti bendrovė ir dukterinės bendrovės – Ekonominis vienetas – Vertinimo kriterijai – Prezumpcija, kad patronuojanti bendrovė daro lemiamą įtaką dukterinėms bendrovėms, kurios jai priklauso 100 %

(EB 81 ir 82 straipsniai; Tarybos reglamento Nr. 1/2003 23 straipsnio 2 dalis)

4. Konkurencija – Administracinė procedūra – Teisės į gynybą paisymas – Pernelyg ilga administracinės procedūros trukmė – Įrodymų, svarbių siekiant įgyvendinti teisę į gynybą, dingimas – Įrodinėjimo pareiga

(Tarybos reglamentas Nr. 1/2003)

5. Konkurencija – Administracinė procedūra – Teisinių procedūrų ir sankcijų taikymo terminai – Sustabdymas – Teisingumo Teisme nagrinėjamas Komisijos sprendimas – Apimtis

(Tarybos reglamento Nr. 1/2003 23 straipsnis, 25 straipsnio 3 ir 6 dalys ir 26 straipsnio 2 dalis; Bendras sprendimas Nr. 715/78 2, 3 straipsniai ir 4 straipsnio 2 dalis)

Summary

1. Atsižvelgiant į valstybių narių teisinėms sistemoms, kurių ištakos siekia romėnų teisę, bendrą principą, keičiant teisės aktus reikia užtikrinti teisinių struktūrų tęstinumą, nebent teisės aktų leidėjas nurodo kitaip. Šis principas taikomas Sąjungos pirminės teisės pakeitimams.

Šiuo atžvilgiu nėra jokių įrodymų, jog Sąjungos teisės aktų leidėjas būtų norėjęs, kad už EAPB sutartimi draudžiamus suderintus veiksmus visai nebūtų baudžiama šiai Sutarčiai nustojus galioti. EAPB, EB ir ESV sutarčių seka siekiant užtikrinti laisvą konkurenciją patvirtinama, kad Komisija galėjo skirti sankcijas už bet kokius AP 65 straipsnio 1 dalyje numatytą pažeidimą atitinkančius veiksmus, nesvarbu, įvykdytus galiojant EAPB sutarčiai ar jai pasibaigus – 2002 m. liepos 23 d., ir gali toliau tai daryti.

Šiomis aplinkybėmis Sutarčių tikslams ir nuoseklumui prieštarautų ir būtų nesuderinama su Sąjungos teisės sistemos tęstinumu, jei Komisija neturėtų kompetencijos užtikrinti su EAPB sutartimi susijusių teisės normų, net ir šiai Sutarčiai nustojus galioti sukuriančių padarinių, vienodo taikymo. Todėl Bendrasis Teismas (anksčiau Pirmosios instancijos teismas) nedaro teisės klaidos, kai aiškina, kad Reglamentas Nr. 1/2003 leidžia Komisijai nustojus galioti EAPB sutarčiai konstatuoti ir skirti sankcijas už kartelius sektoriuose, kurie ratione materiæ ir ratione temporis patenka į EAPB sutarties taikymo sritį.

(žr. 62–66 punktus)

2. Pagal teisinio saugumo principą reikalaujama, kad iš Sąjungos teisės aktų suinteresuotieji asmenys galėtų tiksliai žinoti jais nustatytų pareigų turinį, vienareikšmiškai žinoti savo teises ir pareigas ir atitinkamai imtis veiksmų. Šiuo atžvilgiu, kadangi Sutartyse aiškiai apibrėžti pažeidimai ir už konkurencijos teisės normų pažeidimus įmonėms skiriamų sankcijų pobūdis bei dydis, teisinio saugumo ir teisėtų lūkesčių apsaugos principais nesiekiama garantuoti, kad dėl vėlesnių teisinių pagrindų ir procedūros taisyklių pakeitimų joms nebus taikoma jokių sankcijų, susijusių su jų ankstesniu neteisėtu elgesiu.

Kiek tai susiję su Komisijos sprendimu dėl teisinės padėties, galutinai susidariusios nepasibaigus galioti EAPB, priimtu dėl įmonės po to, kai ši sutartis baigė galioti, Bendrasis Teismas nedaro klaidos nuspęsdamas, kad, pirma, laikantis teisės aktų taikymo laiko atžvilgiu principų ir su teisinio saugumo bei teisėtų lūkesčių apsaugos principais susijusių reikalavimų būtina taikyti EAPB sutarties 65 straipsnio 1 ir 5 dalyse numatytas materialines nuostatas faktinėms aplinkybėms, susiklosčiusioms prieš pasibaigiant EAPB sutarties galiojimui ir patenkančioms į šios sutarties taikymo sritį ratione materiæ ir ratione temporis . Šiuo atžvilgiu AP 65 straipsnio 1 ir 5 dalyse numatytas aiškus teisinis pagrindas skirti sankciją už konkurencijos taisyklių pažeidimą, todėl rūpestinga įmonė negalėjo nežinoti savo elgesio pasekmių, taip pat tikėtis, kad dėl EAPB sutarties teisinio reglamentavimo srities perėmimo EB sutartimi ji galėtų išvengti bet kokių sankcijų už anksčiau padarytus AP 65 straipsnio pažeidimus.

Antra, kiek tai susiję su taikomomis procedūros nuostatomis, Bendrasis Teismas teisingai nusprendė, kad Komisija yra kompetentinga vykdyti procedūrą pagal Reglamento Nr. 1/2003 7 straipsnio 1 dalį ir 23 straipsnio 2 dalį. Iš tiesų nuostata, kuri yra akto teisinis pagrindas ir kurios pagrindu Sąjungos institucija priima tam tikrą teisės aktą, turi galioti priimant šį teisės aktą, o procedūros normos paprastai laikomos taikytinomis jų įsigaliojimo metu.

(žr. 67–70, 73–75 punktus)

3. Įmonės sąvoka apima bet kurį ūkinę veiklą vykdantį subjektą, neatsižvelgiant į jo teisinį statusą ar finansavimo būdus. Šiuo atžvilgiu Teisingumo Teismas taip pat patikslino, pirma, kad įmonės sąvoka Sąjungos konkurencijos teisės kontekste turi būti suprantama kaip reiškianti ūkio subjektą, net jeigu teisiniu požiūriu šį ūkio subjektą sudaro keletas fizinių ar juridinių asmenų, ir, antra, kad kai toks ūkio subjektas pažeidžia konkurencijos taisykles, jis pagal asmeninės atsakomybės principą turi atsakyti už šį pažeidimą.

Atsakomybė už dukterinės bendrovės elgesį gali tekti patronuojančiai bendrovei, be kita ko, kai nors ir turėdama savarankišką teisinį subjektiškumą, ši dukterinė bendrovė savarankiškai nesprendžia dėl savo elgesio rinkoje, o iš esmės įgyvendina patronuojančios bendrovės nurodymus, visų pirma atsižvelgiant į ekonominius, organizacinius ir teisinius šių dviejų teisės subjektų ryšius. Tuo konkrečiu atveju, kai patronuojančiai bendrovei priklauso 100 % jos dukterinės bendrovės, padariusios Sąjungos konkurencijos taisyklių pažeidimą, kapitalo, pirma, ši patronuojanti bendrovė gali daryti lemiamą įtaką šios dukterinės bendrovės elgesiui ir, antra, egzistuoja nuginčijama prezumpcija, kad ši patronuojanti bendrovė iš tikrųjų daro lemiamą įtaką savo dukterinės bendrovės elgesiui.

Tokiomis aplinkybėmis Komisijai pakanka įrodyti, jog patronuojančiai bendrovei priklauso visas jos dukterinės bendrovės kapitalas tam, kad būtų preziumuojama, jog patronuojanti bendrovė daro lemiamą įtaką jos prekybos politikai. Tuomet Komisija gali pripažinti, kad patronuojanti bendrovė solidariai atsakinga už dukterinei bendrovei skirtos baudos sumokėjimą, nebent patronuojanti bendrovė, kuri turi nuginčyti šią prezumpciją, pateiktų pakankamai įrodymų, kad jos dukterinė bendrovė rinkoje elgiasi savarankiškai. Į kitas aplinkybes, kaip antai, kad nebuvo nuginčyta, jog patronuojanti bendrovė darė įtaką savo dukterinės bendrovės prekybos politikai arba kad abiem bendrovėms buvo bendrai atstovaujama per administracinę procedūrą, Sąjungos teismas gali atsižvelgti, tačiau jos nėra sąlyga, kad būtų taikoma minėta prezumpcija.

(žr. 95–99 punktus)

4. Įmonei, teigiančiai, jog pernelyg ilga administracinė procedūra turėjo įtakos jos teisės į gynybą įgyvendinimui, tenka pareiga teisiškai įrodyti, jog dėl šios pernelyg ilgos procedūros trukmės jai buvo sunku gintis nuo Komisijos kaltinimų.

Rūpestinga bendrovė, kuriai skirtas jos ginčijamas Komisijos sprendimas ir kuri yra pirmojo proceso Sąjungos teisme šalis, turi pasirūpinti gynybai būtinų dokumentų išsaugojimu. To nepadariusi įmonė turi išsamiai nurodyti dingusius konkrečius įrodymus arba bent jau atsitikimus, įvykius ar aplinkybes, kurios per šį laikotarpį sutrukdė jai laikytis rūpestingumo pareigos ir dėl kurių tariamai dingo jos minėti įrodymai. Iš tiesų tik išnagrinėję tokią konkrečią informaciją Bendrasis Teismas ir Teisingumo Teismas gali įvertinti, ar įmonė pakankamai teisiškai įrodė, jog susidūrė su nurodytais sunkumais, kad galėtų apsiginti nuo Komisijos kaltinimų, remdamasi pernelyg ilga administracinės procedūros trukme arba, atvirkščiai, ar minėti sunkumai kyla dėl rūpestingumo pareigos nesilaikymo.

(žr. 118, 120–122 punktus)

5. Senaties sustabdymą pateisina pats faktas, kad ieškinys nagrinėjamas Bendrajame Teisme arba Teisingumo Teisme. Jei Komisijos sprendimo skirti baudą už konkurencijos taisyklių pažeidimą adresatas nutaria pareikšti ieškinį dėl panaikinimo, Sąjungos teismas sprendžia tik dėl su juo susijusių sprendimo dalių. Sprendimo dalys, susijusios su kitais sprendimo adresatais ir jų neginčijamos, nėra Sąjungos teismo sprendžiamo ginčo dalykas.

Be to, pagal Bendrojo sprendimo Nr. 715/78 dėl bylų nagrinėjimo senaties terminų ir sankcijų įgyvendinimo pagal Europos anglių ir plieno bendrijos steigimo sutartį 4 straipsnio 2 dalį ir Reglamento Nr. 1/2003 26 straipsnio 2 dalį vykdymo senaties terminas skaičiuojamas nuo sprendimo įsigaliojimo dienos. Teisingumo Teismas patikslino, jog šis terminas pradedamas skaičiuoti pasibaigus ieškinio dėl sprendimo dėl pažeidimo ir baudos pareiškimo terminui, jei nebuvo pateiktas ieškinys. Iš to, kas išdėstyta, matyti, pirma, kad galutinis Komisijos sprendimas, kuriuo įmonėms skiriama bauda pagal AP 65 straipsnį arba Reglamento Nr. 1/2003 23 straipsnį, įsigalioja įmonių, nepareiškusių dėl jo ieškinio, atžvilgiu, ir, antra, kad šiam sprendimui įsigaliojus, įmonių atžvilgiu skaičiuojamas jo vykdymo terminas, numatytas Sprendimo Nr. 715/78 4 straipsnyje ir Reglamento Nr. 1/2003 26 straipsnyje. Vadinasi, kitos įmonės pareikštas ieškinys dėl galutinio sprendimo nesustabdo senaties šių įmonių atžvilgiu.

Be to, tiek Sprendimo Nr. 715/78 3 straipsnio ir Reglamento Nr. 1/2003 25 straipsnio 6 dalies formuluotės, tiek šiais straipsniais siekiami tikslai apima ir ieškinius, pareikštus dėl Sprendimo 715/78 2 straipsnyje ir Reglamento Nr. 1/2003 25 straipsnio 3 dalyje nurodytų veiksmų, kuriuos galima ginčyti, ir ieškinius, pareikštus dėl galutinio Komisijos sprendimo. Todėl kadangi Sprendimo 715/78 3 straipsnyje ir Reglamento Nr. 1/2003 25 straipsnio 6 dalyje nėra diferencijuojami senatį sustabdantys sprendimai, nereikia suteikti erga omnes poveikio ieškiniams, pareikštiems dėl Sprendimo 715/78 2 straipsnyje ir Reglamento Nr. 1/2003 25 straipsnio 3 dalyje nurodytų veiksmų, kuriuos galima ginčyti.

(žr. 141–147 punktus)