Keywords

Summary



Keywords

1. Teisės aktų derinimas – Dizainas – Direktyva 98/71 – Dizaino apsaugos ir autorių teisių apsaugos sujungimo principas

(Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 98/71 17 straipsnis; Tarybos direktyvos 93/98 1 straipsnio 1 dalis ir 10 straipsnio 2 dalis)

2. Teisės aktų derinimas – Dizainas – Direktyva 98/71 – Dizaino apsaugos ir autorių teisių apsaugos sujungimo principas

(Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 98/71 17 straipsnis)

Summary

1. Direktyvos 98/71 dėl teisinės dizaino apsaugos 17 straipsnis turi būti aiškinamas taip, kad juo draudžiami valstybės narės teisės aktai, pagal kuriuos tos valstybės narės autorių teisių apsauga netaikoma dizainui, įregistruotam kurioje nors valstybėje narėje ar jos atžvilgiu ir tapusiam viešo naudojimo, prieš įsigaliojant šių teisės aktų nuostatoms, nors jis tenkina visus teisės į tokią apsaugą reikalavimus.

Iš Direktyvos 98/71 17 straipsnio, visų pirma iš šio straipsnio pirmame sakinyje pavartotų žodžių „taip pat“, aiškiai matyti, kad autorių teisių apsauga turi būti taikoma bet kuriam atitinkamoje valstybėje narėje ar jos atžvilgiu įregistruotam dizainui.

Sąjungos teisės aktų leidėjo siekis suteikti tokią apsaugą taip pat matyti iš Direktyvos 98/71 8 konstatuojamosios dalies, kurioje įtvirtintas specialios dizaino apsaugos, įregistruojant jį, ir autorių teisių apsaugos sujungimo principas, kol nesuderinti autorių teises reglamentuojantys teisės aktai.

Be to, valstybių narių teisė nustatyti autorių teisių apsaugos apimtį ir suteikimo sąlygas taip pat negali būti susijusi su šios apsaugos trukme, nes ji Sąjungos lygiu jau buvo suderinta Direktyva 93/98 dėl autorių ir gretutinių teisių apsaugos terminų suderinimo.

Šiuo klausimu Direktyvos 93/98 1 straipsnio 1 dalyje numatyta, kad literatūros ar meno kūrinio autoriaus teisės, remiantis Berno konvencijos dėl literatūros ir meno kūrinių apsaugos 2 straipsniu, galioja visą autoriaus gyvenimą ir 70 metų po jo mirties. Šios direktyvos 10 straipsnio 2 dalyje nustatyta, kad apsaugos terminai taikomi visiems kūriniams ir apsaugos objektams, kurie 1995 m. liepos 1 d. bent vienoje valstybėje narėje buvo saugomi pagal autorių teisę.

Remiantis tuo darytina išvada, kad pagal Direktyvos 98/71 17 straipsnį dizainas, įregistruotas kurioje nors valstybėje narėje ar jos atžvilgiu, kuris tenkina valstybėse narėse numatytas autorių teisių apsaugos suteikimo sąlygas, įskaitant originalumo lygį, ir kuriam nesibaigė Direktyvos 93/98 1 straipsnyje, aiškinamame kartu su šios direktyvos 10 straipsnio 2 dalimi, nustatytas terminas, gali būti saugomas pagal šios valstybės narės autorių teisę.

Šiuo klausimu iš Direktyvos 93/98 10 straipsnio 2 dalies aiškiai matyti, kad dėl šioje direktyvoje nustatytų apsaugos terminų taikymo kai kuriose valstybėse narėse, kurių teisės aktuose numatytas trumpesnis apsaugos terminas, gali būti atnaujinta viešo naudojimo tapusių kūrinių ar objektų apsauga. Ši pasekmė atspindi Sąjungos teisės aktų leidėjo siekį ir toks sprendimas buvo pasirinktas, kad būtų kuo greičiau pasiektas šios direktyvos 2 konstatuojamojoje dalyje nurodytas tikslas suderinti autorių teisių apsaugos trukmę reglamentuojančius nacionalinės teisės aktus ir išvengti atvejų, kai tam tikros teisės būtų išnykusios vienose valstybėse narėse, bet saugomos kitose.

Reikia manyti, kad tokio požiūrio turi būti laikomasi ir kalbant apie autorių teisių apsaugos dizainui, kuris anksčiau buvo saugomas pagal kitą intelektinės nuosavybės teisę, atkūrimą.

(žr. 37–44 punktus, rezoliucinės dalies 1 punktą)

2. Direktyvos 98/71 dėl teisinės dizaino apsaugos 17 straipsnis turi būti aiškinamas taip, kad juo draudžiami valstybės narės teisės aktai, kuriais autorių teisių apsauga ilgą dešimties metų laikotarpį ar niekada netaikoma dizainui, kuris, nors ir tenkina visus teisės į tokią apsaugą reikalavimus, prieš įsigaliojant šiems teisės aktams tapo viešo naudojimo trečiųjų asmenų, kurie jau gamino prekes remdamiesi šiuo dizainu ar jomis prekiavo nacionalinėje teritorijoje, atžvilgiu, nesvarbu, kada to buvo imtasi.

Pirma, kalbant apie įstatymo nuostatą, kurioje numatytas pereinamasis laikotarpis, siekiant apsaugoti konkrečios trečiųjų asmenų kategorijos teisėtus interesus, iš įgytų teisių paisymo ir teisėtų lūkesčių apsaugos principų matyti, kad Direktyvos 98/71 17 straipsniu nedraudžiama tokia nuostata, jeigu dėl jos ilgam laikui neatidedamas naujo autorių teisių apsaugos reglamentavimo taikymas dizainui ir dėl to nedaromos kliūtys pradėti ją taikyti nuo šioje direktyvoje numatytos dienos.

Todėl šio pereinamojo laikotarpio trukmės atitiktis ir šioje įstatymo nuostatoje numatyta trečiųjų asmenų kategorija turi būti vertinami atsižvelgiant į proporcingumo principą.

Valstybės narės priimta įstatymo nuostata turi būti tinkama ir būtina nacionalinės teisės akto tikslui pasiekti, t. y. užtikrinti pusiausvyrą tarp, pirma, nurodytų trečiųjų asmenų įgytų teisių ir teisėtų lūkesčių ir, antra, autorių teisių turėtojų interesų. Be to, reikia, kad ji neviršytų to, kas būtina šiai pusiausvyrai pasiekti.

Todėl ši nuostata gali būti laikoma tinkama tik tada, jeigu ji susijusi su trečiųjų asmenų, galinčių remtis teisėtų lūkesčių apsaugos principu, kategorija, t. y. asmenimis, kurie jau naudojosi dizainu, tapusiu viešo naudojimo prieš įsigaliojant Direktyvos 98/71 17 straipsnį į atitinkamos valstybės narės vidaus teisę perkeliančiam nacionalinės teisės aktui.

Be to, tokia įstatymo nuostata turi apsiriboti laikotarpiu, kuriuo šie tretieji asmenys naudoja šį dizainą ir kuris būtinas, kad jie arba laipsniškai nutrauktų savo veiklą, jeigu ji paremta senesniu šio dizaino naudojimu, arba realizuotų turimas atsargas. Priemonė neviršija to, kas būtina nagrinėjamų teisių pusiausvyrai užtikrinti, jeigu ja naudojimasis teise į autorių teisių apsaugą neatidedamas ilgam laikui.

Antra, kalbant apie įstatymo nuostatą, kuria panaikinamas atidedamasis terminas ir numatoma, kad neribotai negalima remtis autorių teisių apsauga prekių, pagamintų pagal dizainą, tapusį viešo naudojimo prieš įsigaliojant Direktyvą 98/71 perkeliančiam nacionalinės teisės aktui, atžvilgiu, iš to, kas išdėstyta, matyti, kad dėl tokios nuostatos šios direktyvos 17 straipsnis netenka prasmės, nes šios nuostatos pasekmė – apskritai neleisti taikyti naujosios apsaugos, t. y. susijusios su autorių teise. Be to, šia nuostata nesiekiama apriboti trečiųjų asmenų, galinčių remtis teisėtų lūkesčių apsaugos principu, kategorijos. Atvirkščiai, ja išplečiamas negalėjimas remtis autorių teise, nes pagal šią nuostatą nebūtina, kad tretieji asmenys minėtą dizainą būtų pradėję naudoti prieš įsigaliojant minėtą direktyvą perkeliančiam nacionalinės teisės aktui.

(žr. 55–60, 64–65 punktus, rezoliucinės dalies 2 punktą)