3

Pagrindiniai 2012 m. EEG įstatyme įtvirtintos tvarkos aspektai skundžiamo sprendimo 4–12 punktuose išdėstyti taip: „4 Visų pirma visų lygių įtampos tinklo valdytojai (toliau – TV), užtikrinantys bendrą elektros energijos tiekimą, turi, pirma, prijungti prie tinklo įrenginius, gaminančius EEG elektros energiją jų veiklos teritorijoje (2012 m. EEG įstatymo 5–7 straipsniai), antra, tiekti šią elektros energiją per savo tinklą, ją transportuoti ir paskirstyti prioritetine tvarka (2012 m. EEG įstatymo 8–12 straipsniai) ir, trečia, pervesti šių įrenginių eksploatuotojams atlyginimą, apskaičiuotą atsižvelgiant į įstatyme nustatytus tarifus, nagrinėjamos elektros pobūdį ir nustatytą ar įrengtą atitinkamo įrenginio pajėgumą (2012 m. EEG įstatymo 16–33 straipsniai). Įrenginių, gaminančių EEG elektros energiją, eksploatuotojai alternatyviai turi teisę, viena vertus, parduoti visą ar dalį šios elektros energijos tiesiogiai per trečiuosius asmenis ir, kita vertus, reikalauti, kad TV, prie kurių įrenginys buvo prijungtas, nesant tokios tiesioginės prekybos, mokėtų jiems rinkos priemoką, apskaičiuotą remiantis atlyginimo suma, kuri mokėtina prijungimo atveju (2012 m. EEG įstatymo 33a–33i straipsniai). Praktiškai neginčijama, kad šios pareigos daugiausia tenka vietinio žemos ar vidutinės įtampos paskirstymo tinklo valdytojams (toliau – PTV). 5 Antra, PTV privalo perduoti EEG elektros energiją aukštesnėje grandyje esantiems regiono aukštos ir itin aukštos įtampos transportavimo tinklo valdytojams (toliau – TTV) (2012 m. EEG įstatymo 34 straipsnis). Kaip atlygį už šią pareigą TTV privalo pervesti PTV atlyginimų ir rinkos kainos, pastarųjų mokėtinas įrenginių eksploatuotojams, ekvivalentą (2012 m. EEG įstatymo 35 straipsnis). 6 Trečia, 2012 m. EEG įstatyme numatytas, pirma, EEG elektros energijos kiekio, kurį kiekvienas TTV įtraukia į savo tinklą, ir, antra, sumos, pervestinos kaip atlygis PTV, „kompensavimo federacijos lygiu“ mechanizmas (2012 m. EEG įstatymo 36 straipsnis). Praktiškai kiekvienas TTV, įtraukęs ir apmokėjęs EEG elektros energijos kiekį, viršijantį kiekį, pristatytą elektros energijos tiekėjų galutiniams vartotojams, esantiems jų teritorijoje, kitų TTV atžvilgiu gali pasinaudoti tokį skirtumą atitinkančio kompensavimo teise. Nuo 2009–2010 m. minėtas kompensavimas daugiau nebevykdomas realiai (pasikeitimas EEG elektros energijos kiekiu), bet jis įgijo finansinę išraišką (su tuo susijusių išlaidų kompensavimas). Trys iš keturių su šia kompensavimo nuostata susijusių TTV yra privačios įmonės (Amprion GmbH, TenneT TSO GmbH ir 50Hertz Transmission GmbH), o ketvirtoji yra viešoji įmonė (Transnet BW GmbH). 7 Ketvirta, TTV turi prekiauti EEG elektros energija, kurią jie įtraukia į savo tinklą, prekybos elektros energija rinkoje (2012 m. EEG įstatymo 37 straipsnio 1 dalis). Jei taip gauta kaina neleidžia padengti finansinės naštos, kuri jiems tenka dėl teisinės pareigos atlyginti už šią elektrą įstatyme nustatytais tarifais, taikant teisės aktus priimančių institucijų nustatytas sąlygas, jie turi teisę reikalauti, kad tiekėjai, aprūpinantys galutinius vartotojus, jiems pervestų skirtumą proporcingai parduotam kiekiui. Šis mechanizmas pavadintas „EEG papildomu mokesčiu“ (2012 m. EEG įstatymo 37 straipsnio 2 dalis). Vis dėlto EEG papildomo mokesčio dydis tam tikrais atvejais gali būti sumažintas 2 euro centais už kilovatvalandę (KWh) (2012 m. EEG įstatymo 39 straipsnis). Siekdami pasinaudoti tokiu sumažinimu, 2012 m. EEG įstatyme kvalifikuojamu kaip „EEG papildomo mokesčio sumažinimas“, bet žinomu ir pavadinimu „ekologiškos elektros energijos privilegija“, elektros energijos tiekėjai, be kita ko, pirmiausia privalo įrodyti, kad ne mažiau kaip 50 % jų klientams tiekiamos elektros energijos yra EEG elektros energija, tada – kad ne mažiau kaip 20 % jos yra iš vėjo ar saulės energijos, ir galiausiai, kad ji tiesiogiai parduodama jų klientams. 8 <…> 9 Penkta, neginčijama tai, kad nors 2012 m. EEG įstatymas neįpareigoja elektros energijos tiekėjų perkelti EEG papildomo mokesčio jų galutiniams vartotojams, to jiems daryti nedraudžiama. Taip pat neginčijama, kad tiekėjai, kurie patys įpareigoti sumokėti šį papildomą mokestį TTV, praktiškai perkelia šią naštą savo klientams, kaip tai, be to, per posėdį patvirtino Vokietijos Federacinė Respublika. Tvarka, pagal kurią šis papildomas mokestis turi būti nurodytas jiems skirtoje sąskaitoje faktūroje, numatyta 2012 m. EEG įstatyme (2012 m. EEG įstatymo 53 straipsnis), kaip ir sąlygos, kuriomis šie klientai turi būti informuojami apie jiems tiekiamų atsinaujinančiųjų energijos išteklių proporciją, subsidijuojamą pagal Įstatymą dėl atsinaujinančiųjų energijos išteklių (2012 m. EEG įstatymo 54 straipsnis). 10 Be to, 2012 m. EEG įstatyme taip pat numatyta specialaus kompensavimo sistema, pagal kurią Bundesamt für Wirtschaft und Ausfuhrkontrolle (Federalinė ekonomikos ir eksporto kontrolės tarnyba; toliau – BAFA) kiekvienais metais nustato EEG papildomo mokesčio dalį, kurią elektros energijos tiekėjai gali perkelti nustatytoms dviem klientų grupėms, t. y. pirma, „intensyviai elektros energiją naudojančioms įmonėms gamybos sektoriuje“ (toliau – IEENĮ) ir, antra, „geležinkelių įmonėms“, gavus prašymą, kurį pastarosios turėjo pateikti iki praėjusių metų birželio 30 d. tam, kad būtų sumažintos elektros energijos išlaidos ir taip išsaugotas jų konkurencingumas (2012 m. EEG įstatymo 40 straipsnis). 11 2012 m. EEG įstatyme patikslinamos sąlygos, kurios suteikia teisę į šią sistemą, procedūra, kurios turi laikytis kriterijus atitinkančios įmonės, mokesčio viršutinės ribos nustatymo tvarka kiekvienu konkrečiu atveju ir šiuo klausimu BAFA priimamų sprendimų poveikis (2012 m. EEG įstatymo 41–44 straipsniai). 2012 m. EEG įstatyme konkrečiai numatyta, kad gamybos sektoriaus įmonėms, kurių elektros energijos suvartojimo išlaidos sudaro ne mažiau kaip 14 % jų bendros pridėtinės vertės ir kurių suvartojimas yra ne mažiau kaip 1 gigavatvalandė (GWh), ši mokesčio viršutinė riba yra 10 % EEG papildomo mokesčio jų suvartojimo daliai nuo 1 GWh iki 10 GWh, 1 % šio mokesčio jų suvartojimo daliai nuo 10 GWh iki 100 GWh ir yra 0,05 euro cento viršijus šią ribą. 2012 m. EEG įstatyme taip pat nustatyta, kad gamybos sektoriaus įmonėms, kurių elektros energijos suvartojimo išlaidos sudaro ne mažiau kaip 20 % jų bendros pridėtinės vertės ir kurių suvartojimas yra ne mažiau kaip 100 GWh, EEG papildomas mokestis yra 0,05 euro cento nuo pirmosios kilovatvalandės. Be to, 2012 m. EEG įstatyme patikslinama, kad elektros energijos tiekėjai turi informuoti įmones, gavusias pranešimą apie EEG papildomo mokesčio viršutinę ribą, pirma, apie joms tiekiamos atsinaujinančios energijos dalį, kuriai taikoma pagalba pagal Įstatymą dėl atsinaujinančiųjų energijos išteklių, antra, jų bendro energetikos paketo sudėtį ir, trečia, privilegijuotoms įmonėms pagal Įstatymą dėl atsinaujinančiųjų energijos išteklių – joms patiekto energetinio paketo sudėtį (2012 m. EEG įstatymo 54 straipsnis). 12 Šešta, 2012 m. EEG įstatymas įrenginių eksploatuotojams, TV ir elektros energijos tiekėjams, konkrečiai TTV ir Bundesnetzagentur (Federalinė tinklų agentūra; toliau – BNetzA) atžvilgiu, nustato informavimo ir pranešimo pareigas ir kelias skaidrumo pareigas, kurios konkrečiai tenka TTV (2012 m. EEG įstatymo 45–51 straipsniai). Minėtame įstatyme taip pat patikslinami priežiūros ir kontrolės įgaliojimai, kuriuos turi BNetzA PTV ir TTV atžvilgiu (2012 m. EEG įstatymo 61 straipsnis).“