10

Skundžiamame sprendime Pirmosios instancijos teismas taip apibendrino ginčo aplinkybes: „1. [Ginčijamu] sprendimu <…> Komisija konstatavo, kad įvairios įmonės sudarė daugybę susitarimų ir dalyvavo suderintuose veiksmuose EB 81 straipsnio 1 dalies prasme. 2. Tai, be kita ko, buvo šie aštuoni bankai, kuriems skirtas ginčijamas sprendimas: — Erste <…>, — [RZB]; — [BA-CA]; — <…> — [ÖVAG]; — <…> 3. Komisija ginčijamo sprendimo adresatus iš esmės kaltina surengus plataus turinio ir formaliai glaudžiai susijusius susitikimus, jos pavadintus „Lombardo tinklu“ (toliau – apskritojo stalo susitikimai), per kuriuos jie reguliariai koordinavo savo veiksmus dėl esminių konkurencijos veiksnių Austrijos bankininkystės produktų ir paslaugų rinkoje. <…> 15. 1997 m. balandžio mėn. sužinojusi apie dokumentą, leidžiantį įtarti, kad Austrijos bankų rinkoje buvo sudaryti EB 81 straipsnį pažeidžiantys susitarimai arba atlikti suderinti veiksmai, Komisija pradėjo formalią tyrimo procedūrą. 1997 m. birželio 30 d. politinė partija Freiheitliche Partei Österreichs (toliau – FPÖ) pagal <…> Reglamento Nr. 17 3 straipsnį pateikė skundą prieš aštuonias Austrijos kredito įstaigas, įtariamas dalyvaujant konkurenciją ribojančiuose susitarimuose ir (arba) suderintuose veiksmuose. 16. 1998 m. birželio 23 ir 24 d. Komisija nepranešusi atliko patikrinimus keliuose bankuose, daugelis kurių buvo ginčijamo sprendimo adresatai. 1998 m. rugsėjo 21 d. Komisija daugeliui kredito įstaigų, įtariamų dalyvavus susitarimuose arba suderintuose veiksmuose, pagal Reglamento Nr. 17 11 straipsnio 2 dalį pateikė prašymus pateikti informaciją. 17. Gavę prašymus pateikti informaciją pagrindiniai aptariami bankai nedelsdami pasisiūlė „bendradarbiauti“ su Komisija tiriant faktines aplinkybes, siūlydami „savanoriškai“ jas išdėstyti (užuot atsakę į prašymą pateikti informacijos) ir nerengti apklausos. Savo ruožtu Komisijos Konkurencijos generalinis direktoratas turėtų atsiimti savo prašymus pateikti informaciją ir skirti „negriežtą“ administracinę baudą. Komisija teigiamai įvertino bankų sprendimą bendradarbiauti, tačiau atmetė galimybę sudaryti bet kokį susitarimą šiuo klausimu. 18. Vėliau visi adresatai atsakė į prašymą pateikti informaciją. Tačiau kai kurie šiuo klausimu laikėsi nuomonės, kad nėra įpareigoti atsakyti į daugumą pateiktų klausimų ir kad tik savanoriškai gali pateikti atitinkamų dokumentų arba atsakyti į užduotus klausimus, taip bendradarbiaudami. Komisija nepritarė tokiam teisiniam požiūriui. 19. Kiek vėliau pagrindiniai suinteresuoti bankai, kuriems priklausė ieškovai, <…> pateikė Komisijai 132 puslapių dokumentą, pavadintą „Bendru faktinių aplinkybių aprašu“, kuriame išsamiai aprašė istorinį kartelio kontekstą ir trumpai apibendrino apskritojo stalo susitikimų turinį, išplaukiantį iš paimtų ir pareikalautų pateikti dokumentų, bei įvertino jį iš savo perspektyvos. Kartu jie pateikė šešiolika segtuvų su dokumentais, suskirstytais pagal apskritojo stalo susitikimus, ir pridėjo išsamų turinį. Kad galėtų įvertinti galimą šių kartu su faktinių aplinkybių aprašu pateiktų dokumentų svarbą, Komisija paprašė bankų pateikti informacijos apie tai, ar šie dokumentai jai dar nėra žinomi, ir, jei taip, – kurie. Tačiau, bankų nuomone, tai buvo neįmanoma ir nebūtina. 20. 1999 m. rugsėjo 13 d. Komisija aštuoniems bankams pateikė pranešimą apie kaltinimus, priimtą 1999 m. rugsėjo 11 dieną. <…> 2000 m. lapkričio 22 d. Komisija pateikė bankams papildomą pranešimą apie kaltinimus. <…> 21. 2002 m. birželio 11 d. Komisija priėmė ginčijamą sprendimą. <…> 22. Ginčijamo sprendimo l straipsnyje Komisija tvirtina, kad aštuoni bankai, kuriems šis sprendimas yra skirtas, pažeidė EB 81 straipsnio 1 dalį dėl to, kad dalyvavo susitarimuose ir suderintuose veiksmuose dėl kainų, banko komisinių mokesčių ir kitų konkurencijos veiksnių, taikytų nuo 1995 m. sausio 1 d. iki 1998 m. birželio 24 d. siekiant apriboti konkurenciją Austrijos bankininkystės produktų ir paslaugų rinkoje. <…> 24. Ginčijamo sprendimo 3 straipsnyje adresatams skiriamos tokios baudos: — Erste – 37,69 milijonai eurų, — RZB – 30,38 milijonai eurų, — BA-CA – 30,38 milijonai eurų, <…> — ÖVAG – 7,59 milijonai eurų, <…>. 25. Ginčijamame sprendime sakoma, kad bankų susitarimai, visų pirma dėl palūkanų ir komisinių mokesčių normos, Austrijoje turi senas tradicijas ir iki devintojo dešimtmečio iš dalies buvo grindžiami teisės aktais, kurie neteko galios vėliausiai 1994 m. sausio 1 d., kai Austrijos Respublika prisijungė prie Europos ekonominės erdvės (EEE) ir įsigaliojo [įstatymas dėl bankinės sistemos (Bankwesengesetz)]. 26. Tačiau buvusiam tinklui priklausiusios kredito įstaigos ir toliau sudarinėjo susitarimus visų pirma dėl debeto ir kredito palūkanų. 27. Ginčijamo sprendimo 5 skyriuje teigiama, kad susitarimai buvo išsamaus turinio, labai organizuoti ir glaudžiai tarpusavyje susiję bei apėmė visą Austrijos teritoriją. Dėl kiekvieno bankininkystės produkto buvo rengiami atskiri apskritojo stalo susitikimai, kuriuose dalyvavo atitinkami atsakingi suinteresuotųjų bankų antrojo arba trečiojo hierarchijos lygmens darbuotojai. Tačiau praktikoje šio teorinio atskyrimo griežtai nebuvo laikomasi: kartais susiję keleto apskritojo stalo susitikimų klausimai buvo svarstomi per tą patį susitikimą. Galiausiai atskiri apskritojo stalo susitikimai buvo organizuotos sistemos dalis. 28. Kartą per mėnesį, išskyrus rugpjūčio mėn., susitikdavo pagrindinių Austrijos bankų vadovybės atstovai, sudarę aukščiausią instanciją (vadinamasis „Lombardo klubas“). Greta bendrų, konkurencijos požiūriu neutralių temų, jie aptardavo palūkanų normų keitimo, reklamos priemonių ir kitus klausimus. Kai kuriuose apskritojo stalo susitikimuose dalyvavo Austrijos nacionalinio banko <…> atstovai. 29. Žemesniu lygmeniu dėl specifinių produktų vykdavo techninio pobūdžio apskritojo stalo susitikimai. Svarbiausi buvo vadinamieji susitikimai dėl aktyvių sandorių, t. y. kreditų, ir pasyvių sandorių, t. y. indėlių; kaip rodo šių susitikimų pavadinimas, jų tikslas buvo suderinti kreditų suteikimo ir indėlių priėmimo sąlygas (t. y. palūkanų normas), o susitikimai vykdavo atskirai arba kartu. Tarp šių ir „Lombardo klubo“ susitikimų narių vykdavo labai intensyvus pasikeitimas informacija. 30. Visose Austrijos federalinėse žemėse reguliariai vykdavo daug ir įvairių regioninių apskritojo stalo susitikimų. Kai kuriose federalinėse žemėse netgi buvo perimta hierarchinė „Lombardo klubo“ ir techninių apskritojo stalo susitikimų struktūra. 31. Vienos bankų atstovai į federalinių apskritojo stalo susitikimus dėl aktyvių ir (arba) pasyvių sandorių atvykdavo susitikti su savo kolegomis iš federalinių žemių tam, kad jų sprendimai vėliau būtų taikomi visoje Austrijos teritorijoje. 32. Dėl sandorių su verslo ir privačiais klientais, atstovaujančiais „laisvosioms profesijoms“, dėl hipotekos kredito ir būsto statybos kredito sandorių vyko specialūs susitikimai (vadinamieji atitinkamai „Minilombardas“, „Už stambius klientus atsakingų asmenų apskritojo stalo susitikimas“, „Laisvųjų profesijų“ apskritojo stalo susitikimas, „Hipotekos kredito ložė“ ir „Būsto statybos kredito bankų apskritojo stalo susitikimas dėl pasyvių sandorių“). 33. Galiausiai reguliariai vykdavo daugybė kitų apskritojo stalo susitikimų konkurencijai svarbiais klausimais: finansų direktorių apskritojo stalo susitikime (Treasurerrunde) buvo aptariami kreditų suteikimo federalinei valstybei ir jų palūkanų normų klausimai, per įvairius apskritojo stalo susitikimus dėl mokėjimo operacijų (visų pirma tuo pačiu vardu vadinami apskritojo stalo „Užsienis“ susitikimai (Bankenrunde Ausland) ir Austrijos kredito įstaigų federacijų organizacinio komiteto (Organisationskomitee der österreichischen Kreditinstitutsverbände susitikimai) – komisinių ir šių operacijų mokesčių klausimai, per „Eksporto“ klubo (Exportklub) susitikimus – eksporto finansavimo sąlygos, o per susitikimą „Vertybiniai popieriai“ (Bankenrunde Wertpapiere) – minimalūs mokesčiai, banko komisiniai mokesčiai ir šiems produktams taikomos normos. 34. Iš visų specialių apskritojo stalo susitikimų išskirtinas „Kontrolierių susitikimas“ (Controllerrunde), kuriame dalyvaudavo pagrindinių Austrijos bankų kompetentingų skyrių atstovai. Per juos buvo apibrėžti vienodi apskaičiavimo pagrindai ir parengti bendri pasiūlymai dėl pelno padidinimo. Taip bankai padidino tarpbankinį atitinkamų mokesčių ir apskaičiavimo skaidrumą. 35. Tarp visų šių susitikimų dėl kreditų suteikimo ir indėlių priėmimo sąlygų bei dėl banko komisinių mokesčių nuolat buvo keičiamasi informacija. Neretai vieno apskritojo stalo konsultacijos būdavo atidedamos, kol bus pasiektas susitarimas kitame apskritojo stalo susitikime. Galiausiai „Lombardo klubo“ svarba lėmė, kad nesutarimo atvejais būdavo laukiama jo sprendimo. 36. Siekiant visoje Austrijos teritorijoje įgyvendinti Vienos apskritojo stalo susitikimuose priimtus susitarimus (arba siekiant, kad jų būtų laikomasi), reguliariai buvo teikiama informacija įvairiems apskritojo stalo susitikimams federalinėse žemėse arba iš jų perduodama centriniams apskritojo stalo susitikimams Vienoje. Kartais regioninių apskritojo stalo susitikimų atstovai būdavo siunčiami į federalinius apskritojo stalo susitikimus dėl aktyvių ir (arba) pasyvių sandorių. 37. Ginčijamame sprendime Komisija konstatuoja, kad tiriamuoju laikotarpiu (nuo 1994 m. sausio 1 d. iki 1998 m. birželio mėn. pabaigos) vien Vienoje, neskaičiuojant daugybės regioninių apskritojo stalo susitikimų, įvyko ne mažiau kaip 300 susitikimų. <…> 38. Komisija pabrėžia ypatingą vadovaujančių įmonių vaidmenį „Lombardo tinkle“, koordinuojant ir atstovaujant atitinkamai banko grupei, t. y. Erste (anksčiau – GiroCredit) – taupomųjų kasų sektoriuje, RZB – Raiffeisen sektoriuje ir ÖVAG – kredito unijų sektoriuje. Šios funkcijos tiesiogiai veikė sklandžią „Lombardo tinklo“ veiklą. Viena vertus, vadovaujančios įmonės organizavo abipusį keitimąsi informacija tarp Vienos ir federalinių žemių atitinkamos bankų grupės viduje; kita vertus, jos atstovavo šios grupės interesams kitų kartelyje dalyvavusių grupių atžvilgiu. Komisijos nuomone, kiti kartelio dalyviai vadovaujančias įmones laikė atitinkamos grupės atstovėmis. Taigi susitarimai būdavo sudaromi ne tik tarp šių įmonių, bet ir tarp grupių.“