ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
3.

Ar Europos teisę, visų pirma Direktyvos 2000/78/EB (1) 9 straipsnį, atitinka teisės nuostata, pagal kurią teisė reikalauti kompensacijos dėl amžiaus požiūriu diskriminacinio darbo užmokesčio išnyksta po dviejų mėnesių, jei: — terminas pradedamas skaičiuoti nuo 2011 m. rugsėjo 8 d. Sprendimo Hennigs ir Mai (C-297/10 ir C-298/10, ECLI:EU:C:2011:560) paskelbimo dienos, nors suinteresuotajam asmeniui netaikoma Bundesangestelltentarifvertrag (Vokietijos valstybės tarnyboje pagal sutartį dirbančių tarnautojų kolektyvinė sutartis); jo asmeninė padėtis atitinka nagrinėtąją 2014 m. birželio 19 d. Sprendime Specht (C-501/12–C-506/12, C-540/12 ir C-541/12, ECLI:EU:C:2014:2005), — minėtąjį sprendimą suinteresuoti tarnautojai ir teisėjai (darbuotojai) gali rasti tik bendruose viešuose šaltiniuose, — po pirmiau minėto sprendimo priėmimo darbdaviai paneigė jo taikytinumą tarnautojams ir nepripažino diskriminacijos dėl amžiaus ir šią teisinę nuomonę bent jau iš dalies pareiškė viešai, — pirmosios instancijos administracinių teismų jurisprudencijoje per minėtą terminą ir vėliau iki Sprendimo Specht paskelbimo diskriminacija dėl amžiaus dažniausiai būdavo paneigiama, — aukštesnių teismų jurisprudencija per šį terminą nebuvo suformuota, o pirmasis aukščiausios instancijos teismo sprendimas buvo priimtas jau po to Sprendimo Specht paskelbimo, — tarnautojų ar teisėjų darbo santykiuose (darbo santykiai) naikinamieji terminai taikomi tik ypatingų išlaidų kompensavimui ir šie terminai yra ne trumpesni nei šeši mėnesiai, — su darbo užmokesčiu susijusiems reikalavimams taikomas trejų metų senaties terminas, pradedamas skaičiuoti pasibaigus tiems metams, kuriais reikalavimas tapo tenkintinas, o naudos gavėjas žino arba turėjo žinoti apie savo teisę reikšti reikalavimą, antraip taikomas dešimties metų senaties terminas, — nacionaliniai su darbo užmokesčiu susiję reikalavimai, nenustatyti įstatymuose, privalo būti pareikšti greitai, t. y. per biudžetinius metus, už kuriuos jie reiškiami?
2018 m. spalio 31 d.Tribunale ordinario di Brescia (Italija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje JH / KG

(Byla C-681/18)

(2019/C 35/12)

Proceso kalba: italų

Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

Tribunale ordinario di Brescia

Šalys pagrindinėje byloje

Ieškovas: JH

Atsakovė: KG

Prejudicinis klausimas

Ar 2008 m. lapkričio 19 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2008/104/EB (1) 5 straipsnio 5 dalis turi būti aiškinama taip, kad pagal ją draudžiama taikyti Decreto legislativo n. 276/2003 (Įstatyminis dekretas Nr. 276/2003), iš dalies pakeistą Decreto legge n. 34/2014 (Dekretas įstatymas Nr. 34/2014), kuriame: a) nenumatomi jokie vėlesnių to paties darbuotojo paskyrimų dirbti toje pačioje įmonėje apribojimai; b) įdarbinimo per laikinojo įdarbinimo įmones teisėtumas nepriklauso nuo to, ar yra techninių, gamybinių, organizacinių ar su darbuotojų pavadavimu susijusių priežasčių; c) nėra nustatytas reikalavimas, kad tokios formos darbo sutartys teisėtos tuo atveju, kai įmonės laikinojo darbo naudotojos gamybos poreikiai yra laikino pobūdžio?

(1) 2008 m. lapkričio 19 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2008/104/EB dėl darbo per laikinojo įdarbinimo įmones (OL L 327, 2008, p. 9).
1.

Ar giudice di pace (taikos teisėjas), kuris yra prašymą priimti prejudicinį sprendimą teikiantis teismas, patenka į sąvokos „ES bendrosios kompetencijos teismas, kompetentingas pateikti prašymą priimti prejudicinį sprendimą pagal SESV 267 straipsnį“, apibrėžtį, net jeigu nacionalinėje teisės sistemoje dėl mažų garantijų jis neturi tokių pat darbo sąlygų kaip magistrato professionale (profesionalus teisėjas), nors atlieka tas pačias nacionalinėje teismų sistemoje įtvirtintas teismines funkcijas, ir dėl to pažeidžiamos visų Europos teismų nepriklausomumo ir nešališkumo garantijos, minimos Teisingumo Teismo sprendimuose Wilson (EU:C:2006:587, 47–53 punktai), Associaçâo Juises Sindical dos Portugueses (EU:C:2018:117, 32 ir 41–45 punktai), Minister for Justice and Equality (EU:C:2018:586, 50–54 punktai)?
C 25/27

2018 m. lapkričio 7 d.Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje SY / Associated Newspapers Ltd

(Byla C-687/18)

(2019/C 25/34)

Proceso kalba: anglų

Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)

Šalys pagrindinėje byloje

Ieškovas: SY

Atsakovė: Associated Newspapers Ltd

Prejudicinis klausimas

Ar nacionalinės teisės nuostatos, kaip antai Data Protection Act 1998 (1998 m. Duomenų apsaugos įstatymas, toliau – DPA) 32 straipsnio 4 ir 5 dalys, kuriose nustatyta, kad kai duomenų valdytojas tvirtina, jog visi asmens duomenys, su kuriais susijusi byla prieš šį duomenų valdytoją, tvarkomi i) tik žurnalistiniais sumetimais, meninės ar literatūrinės raiškos tikslais ir ii) siekiant paskelbti žurnalistinę, literatūrinę ar meninę medžiagą, kurios duomenų valdytojas anksčiau neskelbė, tokios bylos nagrinėjimas turi būti sustabdytas ta apimtimi, kokia ji susijusi su nepaskelbtais asmens duomenimis, iki a) Information Commissioner (Informacijos komisaras) nusprendžia, kad i) arba ii) sąlygos nėra įvykdytos, b) duomenų tvarkytojo reikalavimas atsiimamas arba c) asmens duomenys yra paskelbiami, suderinamos su Direktyvos 95/46/EB (1) 9, 22 ir 23 straipsniais bei su Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 7, 8 ir 47 straipsniais?

(1) 1995 m. spalio 24 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 95/46/EB dėl asmenų apsaugos tvarkant asmens duomenis ir dėl laisvo tokių duomenų judėjimo (OL L 281, 1995, p. 31; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 13 sk., 15 t., p. 355).
2.

Bendrasis Teismas pažeidė asmeninės atsakomybės principą, teisinio tikrumo principą ir vienodo požiūrio principą, be to pažeidė savo pareigą nurodyti motyvus, kai nenusprendė, kad atsakomybės priskyrimas Prysmian Cavi e Sistemi, grindžiamas ūkinės veiklos tęstinumu, yra išimtis iš taisyklės, kad atsakomybė seka juridinį asmenį, valdžiusį įmonę darant pažeidimą. Kaip ir visos taisyklės ši taikoma siaurai ir jos taikymą galima pateisinti tik kai kyla pavojus konkurencijos taisyklių veiksmingumui. Be to, Bendrasis Teismas suklydo šioje byloje atmesdamas diskriminaciją dėl to, kad negali būti lygybės neteisėtume, nes teisę priskirti atsakomybę remiantis ūkinės veiklos tęstinumu turi Komisija.
2018 m. birželio 26 d.European Citizens' Initiative One of Us pateiktas apeliacinis skundas dėl 2018 m. balandžio 23 d. Bendrojo Teismo (antroji kolegija) priimto sprendimo byloje T-561/14, European Citizens' Initiative One of Us ir kt. / Europos Komisija

(Byla C-418/18 P)

(2018/C 341/06)

Proceso kalba: anglų

Šalys

Apeliantė: European Citizens' Initiative One of Us, atstovaujama baristerio P. Diamond, solisitoriaus R. Kiska,

Kitos proceso šalys: Lenkijos Respublika, Europos Komisija, Europos Parlamentas, Europos Sąjungos Taryba

Apeliantės reikalavimai

Apeliantė Teisingumo Teismo prašo:

— panaikinti dėl 2018 m. balandžio 23 d. Bendrojo Teismo sprendimą byloje T-561/14;

— panaikinti 2014 m. gegužės 28 d. Komisijos komunikatą COM(2014) 355 final;

— priteisti iš Komisijos bylinėjimosi išlaidas, susijusias su apeliaciniu procesu ir procesu pirmojoje instancijoje.

Apeliacinio skundo pagrindai ir pagrindiniai argumentai

Pirma, Bendrasis Teismas klaidingai taikė ESS 117 straipsnį, atsižvelgiant į ESS 11 straipsnio 4 dalį ir SESV 24 straipsnį bei Reglamentą Nr. 211/2011 (1); Komisijos diskrecija turi būti suderinta su European Citizens' Initiative tikslais. Bendrojo Teismo sprendime neatsižvelgta į teisės aktų leidėjo ketinimus šiame reglamente ir atitinkamai dėl jo šis reglamentas tapo neveiksmingas.

Antra, Bendrasis Teismas suklydo nenuspręsdamas, kad Komisijos komunikate COM(2014) 355 final (2) nėra atskirai nurodytos jo teisinės ir politinės išvados, kaip reikalaujama pagal Reglamentą (ES) Nr. 211/2011.

Trečia, Bendrasis Teismas pakankamai atidžiai neišnagrinėjo Komisijos komunikato COM(2014) 355 final. Bendrasis Teismas taikė ribotą peržiūrą, t. y. tikrino, ar nepadaryta akivaizdi klaida.

Ketvirta, bet kuriuo atveju, jei Bendrojo Teismo taikytas peržiūros lygis yra tinkama teisinė peržiūra (tai nepatvirtinta), tas teismas nepripažino, kad motyvai, kuriuos Komisija pateikė COM(2014) 355 final, tenkino akivaizdžios klaidos kriterijų; Komisija, be kita ko, netinkamai atsižvelgė į bylą C-34/10, Oliver Brüstle / Greenpeace e.V; neatsižvelgė į „trigubos spynos“ sistemos, kuri nesuteikia etinių saugiklių (ir iš tiesų skatina valstybes nares sumažinti savo etinius saugiklius tam, kad būtų gauta prieiga prie mokslinių tyrimų lėšų), pasekmes. Komisija taip pat akivaizdžiai suklydo teigdama, kad galimybės daryti abortus pasiūla yra tarptautinė pareiga, kylanti iš 1994 m. ICPD veiksmų programos ir JT tūkstantmečio vystymosi tikslų. Ji dar suklydo nelogiškai tvirtindama, kad gimdyvių sveikatai būtų naudingas besivystančiose šalyse abortus skatinančių ir darančių organizacijų finansavimas, o ne padidintas šių šalių sveikatos sistemų gerokai nepakankamo personalo ir tiekimo finansavimas.

Penkta, Bendrasis Teismas European Citizens' Initiative klaidingai laikė organizacija, pateikusia tris konkrečius teisės aktų pasiūlymus, o ne organizacija, ginančia embrionų orumą. Taigi Bendrasis Teismas netinkamai nagrinėjo bylos klausimus.

(1) 2011 m. vasario 16 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) Nr. 211/2011 dėl piliečių iniciatyvos (OL L 65, 2011, p. 1).

(2) Komisijos komunikatas dėl European Citizens' Initiative „One of us“.
1.

Akivaizdus faktinių aplinkybių iškraipymas dėl to, kad: — išvados dėl pažeidimų atliekant gamintojų organizacijų patikras iki jų pripažinimo buvo pritaikytos gamintojų grupių patikroms iki išankstinio pripažinimo, — buvo konstatuota, jog gamintojų grupių patikros iki išankstinio pripažinimo buvo neveiksmingos, nepaisant 2011 m. kovo 1 d. Komisijos pozicijos, kuria buvo patvirtintas tų patikrų veiksmingumas. Nurodydama šį apeliacinio skundo pagrindą Lenkijos Respublika pirmiausia teigia, kad Bendrasis Teismas išvadas dėl pažeidimų atliekant gamintojų organizacijų, pvz., Vegapol arba Zrzeszenie Plantatorów Owoców i Warzyw in Łowicz, patikras neleistinai pritaikė gamintojų grupių patikrų iki jų išankstinio pripažinimo vertinimui. Be to, Bendrasis Teismas akivaizdžiai iškraipė faktines aplinkybes, kai nagrinėjo Lenkijos Respublikos teiginį dėl prieštaravimo tarp 2011 m. kovo 1 d. Komisijos rašto, kuriuo ji patvirtinto Lenkijos institucijų prieš išankstinį gamintojų grupių pripažinimą atliktų patikrų veiksmingumą, ir 2014 m. vasario 24 d. rašto, kuriame Komisija kaltina Lenkijos Respubliką šioje srityje padarytais pažeidimais. Remdamasis šiais iškraipymais Bendrasis Teismas priėjo prie visiškai klaidingų išvadų dėl gamintojų grupių patikrų iki jų išankstinio pripažinimo neveiksmingumo.
1.

Apeliacinio skundo pagrindas, grindžiamas Reglamento 2017/1001 ( 1 ) 8 straipsnio 5 dalies pažeidimu. a) Bendrasis Teismas suklydo, nes nepadarė jokių išvadų dėl „sąsajos“. b) Be to, Bendrasis Teismas padarė klaidą, nes nusprendė, kad TBL nepateikė įrodymų, kurie patvirtintų, kad buvo padaryta žala skiriamajam požymiui arba nesąžiningai juo pasinaudota. c) Padaręs išvadą, kad nebuvo pateikti reikalingi įrodymai, Bendrasis Teismas suklydo, nes: (i) teisiniai reikalavimai buvo pernelyg aukšti ir (ii) neatsižvelgė į svarbius įrodymus. d) Faktiškai, vienintelė išvada, kuria turėjo vadovautis Bendrasis Teismas, buvo tai, kad buvo padaryta žala skiriamajam požymiui ar kad juo galėjo būti (vėliau) nesąžiningai pasinaudota. e) Bendrasis Teismas suklydo, kai atmetė TBL argumentus, kad Apeliacinės tarybos sprendimas turėjo būti panaikintas, nes jame neatsižvelgta į Apeliacinei tarybai pateiktus argumentus.
LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys C 112/15

2017 m. gruodžio 14 d.Consiglio di Stato (Italija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Unareti SpA / Ministero dello Sviluppo Economico ir kt.

(Byla C-702/17)

(2018/C 112/20)

Proceso kalba: italų

Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

Consiglio di Stato

Šalys pagrindinėje byloje

Ieškovė: Unareti SpA

Atsakovai: Ministero dello Sviluppo Economico, Presidenza del Consiglio dei Ministri – Dipartimento per gli Affari Regionali, Autorità Garante per l’Energia Elettrica il Gas e il Sistema Idrico – Sede di Milano, Presidenza del Consiglio dei Ministri – Conferenza Stato Regioni ed Unificata, Ministero per gli affari regionali, Dipartimento per gli affari regionali e le autonomie, Conferenza Unificata Stato Regioni e Enti Locali

Prejudicinis klausimas

Visų pirma Teisingumo Teismo prašoma nustatyti, ar šiais principais ir taisyklėmis draudžiami pirmiau nurodyti nacionalinius teisės aktai, kuriuose numatytas kompensacijų buvusiems koncesininkams dydžio nustatymo kriterijų taikymas atgaline data, darantis poveikį ankstesniems sutartiniams santykiams, arba, ar toks taikymas, taip pat atsižvelgiant į proporcingumo principą, yra pagrįstas poreikiu ginti kitus Europai svarbius viešuosius interesus, susijusius su poreikiu užtikrinti geresnę atitinkamos rinkos konkurencingumo apsaugą, taip pat suteikti didesnę apsaugą paslaugos vartotojams, kurie galėtų patirti netiesioginį poveikį dėl galimo buvusiems koncesininkams mokėtinų sumų padidėjimo.
LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys C 42/5

2017 m. lapkričio 27 d.High Court (Ireland) (Airija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje M.A., S.A., A.Z. / The International Protection Appeals Tribunal, The Minister for Justice and Equality, Attorney General, Airija

(Byla C-661/17)

(2018/C 042/09)

Proceso kalba: anglų

Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

High Court (Ireland)

Šalys pagrindinėje byloje

Ieškovai: M.A., S.A., A.Z.

Atsakovai: International Protection Appeals Tribunal, Minister for Justice and Equality, Attorney General, Airija

Prejudiciniai klausimai

1. Ar, kai sprendžiamas apsaugos prašytojo perdavimo pagal Reglamentą Nr. 604/2013 (1) Jungtinei Karalystei klausimas, kompetentinga nacionalinė institucija, spręsdama visus klausimus dėl 17 straipsnyje nurodytos diskrecijos ir (arba) visus pagrindinių teisių apsaugos Jungtinėje Karalystėje klausimus, privalo neatsižvelgti į tuo metu susiklosčiusias aplinkybes, kiek tai susiję su siūlomu Jungtinės Karalystės išstojimu iš ES?

2. Ar Reglamente Nr. 614/2013 vartojama sąvoka „atsakingos valstybės narės nustatymo procedūrą atliekanti valstybė narė“ apima valstybės narės funkcijas, susijusias su reglamento 17 straipsniu pripažįstamų arba suteikiamų įgaliojimų įgyvendinimu?

3. Ar Reglamento Nr. 604/2013 6 straipsnyje numatytos valstybės narės funkcijos apima įgaliojimus, pripažįstamus arba suteikiamus reglamento 17 straipsniu?

4. Ar veiksmingos teisių gynimo priemonės sąvoka taikoma pagal Reglamento Nr. 604/2013 17 straipsnį pirmąja instancija priimtam sprendimui, todėl turi būti numatyta galimybė apskųsti tokį sprendimą arba taikyti lygiavertę teisių gynimo priemonę ir (arba) nacionalinės teisės aktai, kuriuose numatyta galimybė apskųsti pagal reglamentą pirmąja instancija priimtus sprendimus apeliacine tvarka, turėtų būti aiškinami taip, kad jie taikomi ir pagal 17 straipsnį priimtų sprendimų apskundimui?

5. Ar Reglamento Nr. 604/2013 20 straipsnio 3 dalies poveikis toks, kad, nesant įrodymų, leidžiančių netaikyti prezumpcijos, jog vertinimas, kad vaiko padėtis yra tokia pat, kaip ir jo tėvų padėtis, atitinka vaiko interesus, kompetentinga nacionalinė institucija neprivalo atsižvelgti į tokius interesus atskirai nuo tėvų interesų kaip į atskirą klausimą arba atskaitos tašką, pagal kurį būtų sprendžiama, ar turėtų būti įvykdytas perdavimas?

(1) 2013 m. birželio 26 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) Nr. 604/2013, kuriuo išdėstomi valstybės narės, atsakingos už trečiosios šalies piliečio arba asmens be pilietybės vienoje iš valstybių narių pateikto tarptautinės apsaugos prašymo nagrinėjimą, nustatymo kriterijai ir mechanizmai (OL L 180, 2013, p. 31).
4.

Bet kuriuo atveju ar tokioje situacijoje, kaip antai nagrinėjama, Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 47 straipsnio 2 daliai ir Europos Sąjungos teisėje vartojamai nepriklausomo ir nešališko teismo sąvokai prieštarauja tai, kad taikos teisėjas, kuris abstrakčiai suinteresuotas ginčo išsprendimu ieškovo, kuris kaip vienintelę darbinę veiklą vykdo tas pačias teismo funkcijas, naudai, gali pakeisti teismą, kuris kompetentingas Italijoje spręsti darbo ginčus apskritai arba bendrosios kompetencijos teisėjų ginčus, po to, kai paskutinės instancijos teismas – Corte di Cassazione, nagrinėdamas bylą jungtinėje kolegijoje – atsisako užtikrinti nurodytų teisių, kurias saugo Bendrijos teisė, apsaugą, tuo įpareigodamas faktiškai kompetentingą teismą (Tribunale del lavoro (darbo teismas) arba Tribunale amministrativo regionale (regiono administracinis teismas)) prireikus atsisakyti savo kompetencijos arba jurisdikcijos, nepaisant to, kad šios teisės – ieškinyje reikalaujamas užmokestis už atostogas – pagrindas yra Sąjungos teisė, kuri yra privaloma ir viršesnė už Italijos valstybės teisę? Be to, jeigu Teisingumo Teismas pripažins Chartijos 47 straipsnio pažeidimą, prašoma nurodyti valstybės vidaus priemones, kurių turi būti imtasi siekiant išvengti to, kad Sąjungos pirminės teisės normos pažeidimas nagrinėjamu atveju taip pat lemtų visišką Bendrijos teisės užtikrinamų pagrindinių teisių apsaugos atsisakymą vidaus teisės sistemoje.
5.

Slovėnijos Respublika niekada nepateikė jokio įrodymo, kad sąvartynui Ostri Vrh aplinkosaugos leidimas dėl veiklos buvo išduotas prieš tai, kai pasibaigė terminas atsakyti į pagrįstą nuomonę (nei iki šio ieškinio pareiškimo dienos), taip ji būtų įvykdžiusi savo įsipareigojimus pagal 14 straipsnio c punktą. Be to, Komisija konstatuoja, kad iš veiklos per uždarymo procedūrą ir po uždarymo leidimo, gauto a posteriori, matyti, kad uždarymo darbai dar vyksta ir baigsis 2019 m. gegužės 30 d., todėl šiuo atveju Slovėnijos Respublika neįvykdė savo įsipareigojimų pagal Direktyvos 14 straipsnį.
—

panaikinti 2014 m. spalio 1 d. Komisijos sprendimą, dėl valstybės pagalbos SA.27408 (C 24/2010, ex NN 37/2010, ex CP 19/2009) , kurią Ispanijos Karalystė suteikė skaitmeninės antžeminės televizijos diegimui atokiuose ir mažiau urbanizuotuose Kastilijos-La Mančos regionuose,
LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys C 121/10

2016 m. gruodžio 19 d.Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Italija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Hitachi Rail Italy Investments Srl/Commissione Nazionale per le Società e la Borsa (Consob)

(Byla C-655/16)

(2017/C 121/14)

Proceso kalba: italų

Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

Šalys pagrindinėje byloje

Pareiškėja: Hitachi Rail Italy Investments Srl

Atsakovė: Commissione Nazionale per le Società e la Borsa (Consob)

Prejudicinis klausimas

Ar tinkamai taikant 2004 m. balandžio 21 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2004/25/EBdėl įmonių perėmimo pasiūlymų (1) 5 straipsnio 4 dalies antrą pastraipą, siejamą su šios direktyvos 3 straipsnio 1 dalyje nustatytais bendraisiais principais, ir Europos Sąjungos teisėje įtvirtintus bendruosius teisinio saugumo, teisėtų lūkesčių apsaugos, proporcingumo, protingumo, skaidrumo ir nediskriminavimo principus, draudžiamos tokios nacionalinės teisės nuostatos, kaip antai numatytos 1998 m. vasario 24 d. Įstatyminio dekreto Nr. 58 (Bendrasis nuostatų dėl finansinio tarpininkavimo tekstas, priimtas remiantis 1996 m. vasario 6 d. Įstatymo Nr. 52 8 ir 21 straipsniais) (Decreto legislativo 24 febbraio 1998, n. 58 (Testo unico delle disposizioni in materia di intermediazione finanziaria, ai sensi degli articoli 8 e 21 della legge 6 febbraio 1996, n. 52)) 106 straipsnio 3 dalies d punkto 2 papunktyje su vėlesniais pakeitimais ir 1999 m. gegužės 14 d.Commissione Nazionale per le Società e la Borsa (Consob) nutarimo Nr. 11971 (1998 m. vasario 24 d. Įstatyminis dekretas Nr. 58 įgyvendinimo reglamentas dėl emitentams taikomo reglamentavimo) (Deliberazione della Commissione Nazionale per le Società e la Borsa – Consob n. 11971 del 14 maggio 1999 (Regolamento di attuazione del decreto legislativo 24 febbraio 1998, n. 58, concernente la disciplina degli emittenti) 47 octies straipsnyje su vėlesniais pakeitimais, kuriomis Consob leidžiama padidinti minėtame 106 straipsnyje numatyto viešo perėmimo pasiūlymo kainą, kai nustatyta aplinkybė, jog „buvo sudarytas slaptas siūlytojo ar sutartinai su juo veikiančių asmenų ir vieno ar daugiau pardavėjų susitarimas“, nenurodant konkrečių tokį susitarimą sudarančių veiksmų, taigi aiškiai neapibrėžiant kriterijų ir aplinkybių, kurioms susidarius Consob leidžiama padidinti viešo perėmimo pasiūlymo kainą?

(1) OL L 142, p. 12; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 17 sk., 2 t., p. 20.
1.

Pirma, Bendrasis Teismas iškraipė faktines aplinkybes ir nepakankamai motyvavo, kiek tai susiję su tariamu struktūrinių ryšių tarp TQ ir GSW iki 1996 m. buvimu, be to padarė teisės klaidą teisiškai kvalifikuodamas faktines aplinkybes, susijusias su už pažeidimą atsakingais asmenimis per visą pažeidimo laikotarpį.
LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys C 350/19

2016 m. rugpjūčio 1 d.Supreme Court of the United Kingdom (Jungtinė Karalystė) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Secretary of State for the Home Department/Franco Vomero

(Byla C-424/16)

(2016/C 350/24)

Proceso kalba: anglų

Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

Supreme Court of the United Kingdom

Šalys pagrindinėje byloje

Apeliantas: Secretary of State for the Home Department

Kita apeliacinio proceso šalis: Franco Vomero

Prejudiciniai klausimai

1. Ar sustiprinta apsauga pagal [Direktyvos 2004/38/EB] (1) 28 straipsnio 3 dalies a punktą priklauso nuo nuolatinio gyvenimo šalies teritorijoje teisės pagal 16 straipsnį ir 28 straipsnio 2 dalį? Jeigu atsakymas į pirmąjį klausimą būtų neigiamas, pateikiami taip pat šie klausimai:

2. Ar gyvenimo šalyje laikotarpis per pastaruosius dešimt metų, kaip nustatyta 28 straipsnio 3 dalies a punkte: a) yra paprastas kalendorinis laikotarpis skaičiuojant atgal nuo atitinkamos datos (šiuo atveju sprendimo deportuoti datos), įskaitant visus išvykų ar įkalinimo laikotarpius; b) gali būti nutrūkstamas laikotarpis skaičiuojant atgal nuo atitinkamos datos ir sudedant kartu laikotarpį (-ius), kai asmuo nebuvo išvykęs ar įkalintas, kad, jei įmanoma, susidarytų bendras dešimties metų gyvenimo šalyje laikotarpis?

3. Koks yra tikrasis ryšys tarp dešimties metų gyvenimo šalyje laikotarpio patikrinimo, kaip nurodyta 28 straipsnio 3 dalies a punkte, ir bendrojo ryšio su priimančiąja valstybe nare vertinimo?

(1) 2004 m. balandžio 29 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2004/38/EB dėl Sąjungos piliečių ir jų šeimos narių teisės laisvai judėti ir gyventi valstybių narių teritorijoje (OL L 158, p. 77; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 5 sk., 5 t., p. 46).