Be to, aktas, kuriuo nustatomas Sąjungos agentūros darbuotojų įdarbinimo principas, nors juo įgyvendinamas visuotinai taikomas Tarybos ir Parlamento aktas, turi būti laikomas ieškovų nenaudai priimtu aktu, nes juo tariamai neteisėtomis sąlygomis pakeičiama paskyrimo vieta.

Šiuo klausimu Sąjungos administracijos veikla apima kiekvieno Europos viešosios tarnybos pareigūno arba tarnautojo pareigą pritarti bet kokiam paskyrimui, atitinkančiam jo pareigų grupę ir lygį, pagal tarnybos poreikius visoje Sąjungoje ir bet kokioje institucijos arba agentūros, kurioje jis dirba, darbo vietoje. Be to, pagal Pareigūnų tarnybos nuostatų 20 straipsnį, kuris remiantis Kitų Europos Sąjungos tarnautojų įdarbinimo sąlygų 11 ir 81 straipsniais pagal analogiją taikomas laikiniesiems tarnautojams ir sutartininkams, Sąjungos pareigūnai ir tarnautojai turi gyventi paskyrimo vietoje arba tokiu atstumu nuo jos, kuris netrukdytų jiems atlikti pareigų.

Laikinojo tarnautojo arba sutartininko darbo santykių su atitinkama institucija arba agentūra pagrindas yra darbo sutartis. Taigi dėl susitariančiųjų šalių valios pasikeitimo, išreikšto, be kita ko, pasirašant darbo sutartį, atsiranda sutartinės pareigos, kurios neleidžia sudaryti darbo sutartis įgaliotai tarnybai veikti vienašališkai, išskyrus Kitų tarnautojų įdarbinimo sąlygose aiškiai numatytus atvejus.

Vis dėlto šios sutartinės laisvės įgyvendinimo sąlygos yra apibrėžtos ir ribojamos minėtose sąlygose numatytomis teisėmis ir pareigomis, kurių kartais atsiranda dėl Pareigūnų tarnybos nuostatų normų taikymo pagal analogiją, taip neleidžiant, kad susitariančiosios šalys sutartiniu keliu išvengtų pareigų, kylančių iš Sąjungos institucijoms, organams ir organizacijoms patikėto ypatingo bendrojo intereso tikslo.

Dėl to, ar paskyrimo vieta, kuri paminėta laikinojo tarnautojo arba sutartininko darbo sutartyje, gali būti minėtos tarnybos vienašališkai pakeista, pažymėtina, kad Sąjungos teisės aktų leidėjas arba valstybių vadovai, arba valstybių narių vyriausybės gali bet kada pakeisti įvairių institucijų ir agentūrų buveines. Be to, primintina, kad Sąjungos institucijų ir agentūrų pareiga paskirti darbuotojus vien tarnybos interesais taikoma ir tuomet, kai gali prireikti pakeisti paskyrimo vietą suinteresuotajam asmeniui nepritariant.

Be to, sudaryti darbo sutartis įgaliota tarnyba tarnybos interesais gali pakeisti laikinojo tarnautojo paskyrimo vietą be suinteresuotojo asmens pritarimo ir šis pakeitimas turi būti laikomas būtinu.

Dėl laikinųjų tarnautojų, neatsižvelgiant į tai, ar Pareigūnų tarnybos nuostatų 7 straipsnis jiems taikomas pagal analogiją, pažymėtina, kad sudaryti darbo sutartis įgaliota tarnyba taip pat gali nuspręsti dėl jų paskyrimo arba perkėlimo į kitą vietą, nes tik vietiniai tarnautojai, kurie įdarbinti pagal darbo sutartį būtent nustatytoje vietoje, turi teisę prieštarauti jų paskyrimo vietos pakeitimui, nes jų atveju darbo vietos stabilumas sudaro dalį pačių darbo sąlygų.

(žr. 68–70, 72 ir 73 punktus)

Nuoroda:

Teisingumo Teismo praktika: 1977 m. spalio 18 d. Sprendimo Schertzer / Parlamentas, 25/68, EU:C:1977:158, 40 punktas; 1981 m. vasario 24 d. Sprendimo Carbognani ir Coda Zabetta / Komisija, 161/80 ir 162/80, EU:C:1981:51, 28 ir 34 punktai; 1988 m. liepos 14 d. Sprendimo Aldinger ir Virgili / Parlamentas, 23/87 ir 24/87, EU:C:1988:406, 17 punktas ir 1992 m. birželio 19 d. Sprendimo V. / Parlamentas, C‑18/91 P, EU:C:1992:269, 39 punktas.

Pirmosios instancijos teismo praktika: 1996 m. liepos 11 d. Sprendimo Aubineau / Komisija, T‑102/95, EU:T:1996:104, 29 punktas.

Tarnautojų teismo praktika: 2009 m. birželio 4 d. Sprendimo Plasa / Komisija, F‑52/08, EU:F:2009:54, 77 punktas; 2014 m. vasario 12 d. Sprendimo Bodson ir kt. / EIB, F‑73/12, EU:F:2014:16, 52 punktas ir jame nurodyta teismo praktika ir 2015 m. liepos 16 d. Sprendimo Murariu / EDPPI, F‑116/14, EU:F:2015:89, 101 ir 103 punktai.