23

Abejodamas dėl Vokietijos teisės aktų atitikties direktyvos 6 ir 17 straipsniams, Verwaltungsgericht Frankfurt am Main nusprendė sustabdyti bylos nagrinėjimą ir pateikti Teisingumo Teismui šiuos prejudicinius klausimus: „1. Ar nacionalinis teisės aktų leidėjas visada turi didelę diskreciją vertinti ir spręsti, įgyvendindamas direktyvos <…> 6 straipsnio 1 dalimi suteiktą veiksmų laisvę, ar ši diskrecija bet kuriuo atveju yra ribojama tuo, kas būtina, kai kalbama apie maksimalaus įdarbinimo amžiaus nustatymą, atsižvelgiant į minimalaus tarnybos laiko iki išėjimo į pensiją būtinumą, remiantis direktyvos <…> 6 straipsnio 1 dalies antrosios pastraipos c punktu? 2. Ar direktyvos <…> 6 straipsnio 1 dalies antrosios pastraipos c punkte nurodytas poreikis sukonkretina šios direktyvos 6 straipsnio 1 dalies pirmojoje pastraipoje nurodytos priemonės tinkamumą ir kartu apriboja šios bendros taisyklės taikymo sritį? 3. a) Ar tai, jog darbdavys, nustatydamas maksimalų įdarbinimo amžių, siekia savo intereso, kad įdarbinti pareigūnai kuo ilgiau aktyviai dirbtų, yra teisėtas tikslas pagal direktyvos <…> 6 straipsnio 1 dalies pirmąją pastraipą? b) Ar šio tikslo įgyvendinimas yra netinkamas jau tuomet, kai dėl to pareigūnai turi dirbti ilgesnį laiką negu reikia, kad gautų teisę į įstatymu garantuojamą minimalų pensinį aprūpinimą išėjus į pensiją anksčiau laiko po penkerių tarnybos metų? c) Ar šio tikslo įgyvendinimas yra netinkamas tik tuomet, kai dėl to pareigūnai turi dirbti ilgesnį laiką negu reikia, skaičiuojant matematiškai, kad užtarnautų įstatymų garantuojamą minimalų pensinį aprūpinimą išėjus į pensiją anksčiau laiko – dabar po 19,51 metų? 4. a) Ar tai, kad nustatant kuo mažesnį maksimalų įdarbinimo amžių siekiama maksimaliai apriboti bendrą galimų įdarbinti pareigūnų skaičių tam, kad būtų mokama kuo mažiau su konkrečiu atveju susijusių išmokų, kaip antai nelaimingų atsitikimų ar ligos pašalpų (taip pat pašalpų šeimos nariams), yra teisėtas tikslas direktyvos <…> 6 straipsnio 1 dalies pirmosios pastraipos prasme? b) Kokią reikšmę gali turėti aplinkybė, kad vyresnio amžiaus žmonėms mokamos didesnės išmokos nelaimingų atsitikimų atvejais ar ligos pašalpos (taip pat šeimos nariams) nei jaunesniems pareigūnams, todėl įdarbinant vyresnio amžiaus pareigūnus su tuo susijusios bendros išlaidos gali padidėti? c) Ar šiuo atveju būtinos tikslios prognozės ar statistika, ar pakanka bendrųjų tikimybės prielaidų? 5. a) Ar tai, kad darbdavys ketina taikyti tam tikrą maksimalų įdarbinimo amžių, siekdamas užtikrinti „amžiaus struktūros pusiausvyrą atitinkamoje tarnyboje“, yra teisėtas tikslas direktyvos <…> 6 straipsnio 1 dalies pirmosios pastraipos prasme? b) Kokius reikalavimus prireikus turi tenkinti argumentai dėl tokios amžiaus struktūros nustatymo, kad jie atitiktų pateisinimo pagrindams keliamas sąlygas (tinkamumas ir būtinumas)? 6. Ar tai, jog darbdavys maksimalaus įdarbinimo amžiaus atžvilgiu remiasi tuo, kad kol sueis šis amžius paprastai galima įvykdyti esmines įdarbinimo sąlygas profesiniam mokymui vidutinės kategorijos priešgaisrinės apsaugos tarnyboje, įgijus atitinkamą mokyklinį ir profesinį išsilavinimą, yra teisėtas argumentas direktyvos <…> 6 straipsnio 1 dalies pirmosios pastraipos prasme? 7. Kokiais kriterijais remiantis reikia spręsti, ar minimalus tarnybos laikas iki išėjimo į pensiją yra tinkamas arba būtinas? a) Ar minimalaus tarnybos laiko būtinumą gali pateisinti vien tai, jog jis yra atlygis už pas darbdavį įgytą ir tik jo lėšomis apmokėtą kvalifikaciją (tinkamumas pareigoms vidutinės kategorijos priešgaisrinės apsaugos tarnyboje) tam, kad remiantis šia kvalifikacija vėliau būtų galima užtikrinti atitinkamą tarnybos laikotarpį pas šį darbdavį, kad pareigūnas laipsniškai atidirbtų išlaidas jo profesiniam mokymui? b) Kiek ilgiausiai gali trukti po profesinio mokymo nustatytas tarnybos laikotarpis? Ar jis gali viršyti penkerius metus, ir, jei taip, kokiomis sąlygomis? c) Ar, nepaisant atsakymo į 7 klausimo a punktą, minimalaus tarnybos laikotarpio tinkamumas ar būtinumas gali būti pateisintas argumentu, jog pareigūnų, kurių pensinį aprūpinimą finansuoja tik darbdavys, numatomo aktyvios tarnybos laiko nuo įdarbinimo iki planuojamo išėjimo į pensiją turi pakakti, kad jie užtarnautų įstatymu garantuojamą minimalų pensinį aprūpinimą; šiuo metu, skaičiuojant matematiškai, jis įgyjamas ištarnavus 19,51 metų laikotarpį? d) Atvirkščiai, ar atsisakymą įdarbinti galima pateisinti direktyvos <…> 6 straipsnio 1 dalimi tik tuomet, kai asmuo būtų įdarbintas tokio amžiaus, kad dėl planuojamo išėjimo į pensiją reikėtų suteikti minimalų aprūpinimą, nors jis dar nebūtų užtarnautas, skaičiuojant matematiškai? 8. a) Ar vertinant išėjimą į pensiją pagal direktyvos <…> 6 straipsnio 1 dalies antrosios pastraipos c punktą reikia remtis įstatymuose išėjimui į pensiją su teise gauti ją nustatyta amžiaus riba, ar konkrečios pareigūnų arba profesinės grupės vidutiniu statistiniu išėjimo į pensiją amžiumi? b) Kiek prireikus reikia atsižvelgti į tai, kad atskiriems pareigūnams įprastas išėjimas į pensiją gali būti atidėtas iki dvejų metų? Ar ši aplinkybė atitinkamai lemia maksimalaus įdarbinimo amžiaus padidinimą? 9. Ar apskaičiuojant minimalų tarnybos laiką pagal direktyvos <…> 6 straipsnio 1 dalį galima atsižvelgti į tarnyboje privalomus baigti mokymus? Ar šiuo klausimu turi reikšmės tai, ar turi būti atsižvelgta į visą mokymosi laikotarpį kaip į tarnybos laiką, suteikiantį teisę į pensiją, ar mokymosi laikotarpis vis dėlto neįtrauktinas į minimalų tarnybos laikotarpį, kurio darbdavys gali reikalauti pagal direktyvos <…> 6 straipsnio 1 dalies antrosios pastraipos c punktą? 10. Ar [AGG] 15 straipsnio 1 dalies antro sakinio ir 3 dalies nuostatos atitinka direktyvos <…> 17 straipsnį?“