59.

Mano nuomone, analizę reikia pradėti išsamiai cituojant Sprendimo Keramag 112–121 punktus, nes juose Bendrasis Teismas pateikė išvadas, susijusias su pažeidimu, padarytu pasitelkus AFICS. „112. Šiuo klausimu reikia pažymėti, jog iš [ginčijamo] sprendimo 1223 konstatuojamojoje dalyje pateiktos D lentelės aišku, kad Komisija nurodė faktinį PCT ir Allia dalyvavimą darant ginčijamą pažeidimą Prancūzijos rinkoje aštuonis mėnesius, kurie atitiko laikotarpį nuo 2004 m. vasario 25 d. iki lapkričio 9 d., remdamasi jų dalyvavimu 2004 m. vasario 25 d. AFICS susitikime. 113. Be to, iš [ginčijamo] sprendimo 556 ir 590 konstatuojamųjų dalių matyti, jog Komisijos išvada, kad per 2004 m. vasario 25 d. AFICS susitikimą keramikos gaminių gamintojai derino minimalias savo žemiausios kategorijos prekių kainas, yra grindžiama keturiais įrodymais, t. y. pirma, Duravit atsakymu į pranešimą apie kaltinimus ([ginčijamo] sprendimo 584 konstatuojamoji dalis), antra, Ideal Standard prašymu pagal 2002 m. pranešimą dėl bendradarbiavimo ([ginčijamo] sprendimo 583 konstatuojamoji dalis), trečia, Ideal Standard lentele, kurią ji pateikė savo prašymo pagal 2002 m. pranešimą dėl bendradarbiavimo priede ([ginčijamo] sprendimo 588 konstatuojamoji dalis), ir, ketvirta, Roca prašymu pagal 2002 m. pranešimą dėl bendradarbiavimo ([ginčijamo] sprendimo 556 konstatuojamoji dalis). 114. Taigi šiuos įvairius įrodymus reikia nagrinėti atsižvelgiant į šios išvados 95–108 punktuose nurodytą teismų praktiką, visų pirma siekiant patikrinti jų įrodomąją galią. 115. Pirma, kalbant apie Duravit pareiškimą atsakant į pranešimą apie kaltinimus, patvirtinantį, kad 2004 m. vasario 25 d. AFICS susitikime buvo aptariamos minimalios kainos, reikia pažymėti, kad, kaip Komisija patvirtino atsakydama į Bendrojo Teismo per posėdį užduotą klausimą, šis pareiškimas nebuvo pateiktas ieškovėms per administracinę procedūrą. Be to, reikia pripažinti, kad apie šį pareiškimą nebuvo užsiminta 2009 m. birželio 9 d. ieškovėms išsiųstame laiške, kuriame išdėstytos faktinės aplinkybės. 116. Tačiau pagal teismų praktiką, jeigu dokumentas nebuvo pateiktas atitinkamai įmonei, nors Komisija juo rėmėsi, šiame dokumente esanti informacija negali būti naudojama per procedūrą (šiuo klausimu žr. Sprendimo <…> AKZO / Komisija, C‑62/86, [EU:C:1991:286], 21 punktą). Iš to darytina išvada, kad šio dokumento negalima laikyti galiojančiu įrodymu, susijusiu su šia procedūra (šiuo klausimu žr. Sprendimo <…> AEG‑Telefunken / Komisija, 107/82, [EU:C:1983:293], 27 punktas). Todėl Duravit [ir kt.] pareiškimo negalima laikyti įrodymu, kuriuo būtų galima remtis prieš apeliantes. 117. Antra, kalbant apie Ideal Standard pareiškimus pateikiant prašymą pagal 2002 m. pranešimą dėl bendradarbiavimo, reikia priminti, kad pagal šios išvados 105 punkte nurodytą teismų praktiką kaltinamos įmonės pareiškimas dėl jos dalyvavimo kartelyje, kurio tikrumas ginčijamas daugelio kitų kaltinamų įmonių, negali būti laikomas pakankamu tų kitų įmonių padaryto pažeidimo įrodymu, jeigu jis nėra pagrįstas kitais įrodymais. 118. Tačiau šioje byloje iš [ginčijamo] sprendimo matyti, kad Ideal Standard pareiškimai, susiję su 2004 m. vasario 25 d. AFICS susitikimu, buvo ginčijami. Taigi [ginčijamo] sprendimo 585 konstatuojamojoje dalyje Komisija nurodė, kad Villeroy & Boch ir Allia manė, kad minimalių kainų derinimas, visų pirma per minėtą susitikimą, nebuvo įrodytas. Todėl reikia manyti, kad pačių Ideal Standard pareiškimų negalima laikyti pakankamu per šį susitikimą vykusių diskusijų antikonkurencinio pobūdžio įrodymu. 119. Trečia, kalbant apie lentelę, kurią Ideal Standard pridėjo prie savo prašymo pagal 2002 m. pranešimą dėl bendradarbiavimo, Bendrasis Teismas pažymi, kad ją sudaro keturi stulpeliai, atitinkamai pavadinti „mini“, „maxi“, „IS“ ir „Porcher“, suprantant, kad raidės IS reiškia Ideal Standard, o Porcher yra įregistruotas kaip Ideal Standard priklausantis prekių ženklas. Tačiau reikia pripažinti, kad ši lentelė yra be datos ir joje nėra jokios informacijos, kuri galėtų būti susieta su 2004 m. vasario 25 d. AFICS susitikimu ar antikonkurencinėmis diskusijomis. Visų pirma lentelėje nenurodyti nei konkurentų vardai, nei minimalios ar maksimalios kainos, kurias turėtų taikyti šie konkurentai. Tad negalima pagrįstai teigti, kaip tai atsiliepime į ieškinį daro Komisija, kad ši lentelė yra rašytinis įrodymas, patvirtinantis kainų nustatymą minėtame susitikime, kaip Ideal Standard tai apibūdino savo pareiškimuose, pateikdama prašymą pagal minėtą pranešimą. 120. Ketvirta, kalbant apie Roca France prašymą pagal 2002 m. pranešimą dėl bendradarbiavimo, reikia pažymėti, kad pati Komisija [ginčijamo] sprendimo 586 konstatuojamojoje dalyje nurodo, kad, nors Roca France šiame prašyme bendrai patvirtina keitimąsi informacija apie minimalias kainas AFICS 2002–2004 m., AFICS tvirtina, visų pirma kiek tai susiję su 2004 m. vasario 25 d. AFICS susitikimu, kad Ideal Standard pateikto minimalių kainų derinimo per tą susitikimą apibūdinimo nepatvirtino kitos įmonės, pateikusios prašymą pagal minėtą pranešimą. Taigi reikia pripažinti, kad Komisija negali remtis Roca France pareiškimais, padarytais pateikiant prašymą pagal minėtą pranešimą, kad įrodytų, kad per minėtą susitikimą buvo derinamos kainos, nesant šiuos pareiškimus patvirtinančių įrodymų. 121. Atsižvelgiant į pirmiau nurodytus samprotavimus, apeliantės pagrįstai priekaištauja Komisijai padarius išvadą dėl Allia ir PCT dalyvavimo antikonkurenciniuose veiksmuose per 2004 m. vasario 25 d. AFICS susitikimą. Taigi trečiojo pagrindo pirmą dalį reikia pripažinti pagrįsta.“