Keywords

Summary



Keywords

1. Ieškinys dėl panaikinimo – Fiziniai ar juridiniai asmenys – Tiesiogiai ir konkrečiai su jais susiję aktai

(EB 230 straipsnio ketvirtoji pastraipa)

2. Ieškinys dėl panaikinimo – Suinteresuotumas pareikšti ieškinį

3. Konkurencija – Koncentracijos – Komisijos tyrimas

(Tarybos reglamentas Nr. 4064/89)

4. Konkurencija – Koncentracijos – Suderinamumo su bendrąja rinka vertinimas – Komisijos pareiga nustatyti koncentracijos sukeltas konkurencijos problemas visose rinkose, kurios gali būti paveiktos

(Tarybos reglamento Nr. 4064/89 2 straipsnis)

5. Konkurencija – Koncentracijos – Suderinamumo su bendrąja rinka vertinimas – Operacija, galinti suteikti naudos, kurios „in fine“ galėtų turėti vartotojai

(Tarybos reglamentas Nr. 4064/89)

6. Konkurencija – Koncentracijos – Komisijos tyrimas – Atitinkamos rinkos apibrėžimas – Kriterijai

(Komisijos pranešimo 97/C 372/03 13 punktas)

7. Konkurencija – Koncentracijos – Suderinamumo su bendrąja rinka vertinimas – Atsižvelgimas į esamą ar potencialią konkurenciją

8. Konkurencija – Koncentracijos – Komisijos tyrimas – Sprendimas, kuriuo koncentracija pripažįstama suderinama su bendrąja rinka nepradedant II etapo

9. Konkurencija – Koncentracijos – Komisijos tyrimas – Atitinkamų įmonių įsipareigojimai, galintys nulemti koncentracijos, apie kurią buvo pranešta, suderinamumą su bendrąja rinka

(Komisijos pranešimo 2001/C 68/03 17 punktas)

10. Konkurencija – Koncentracijos – Suderinamumo su bendrąja rinka vertinimas – Paveiktose rinkose koncentracijos šalių išsaugoma didelė rinkos dalis

11. Konkurencija – Koncentracijos – Komisijos tyrimas – Atitinkamų įmonių įsipareigojimai, galintys nulemti koncentracijos, apie kurią buvo pranešta, suderinamumą su bendrąja rinka – Su elgesiu susijusių įsipareigojimų ir struktūrinių įsipareigojimų priimtinumas

12. Konkurencija – Koncentracijos – Komisijos tyrimas – Atitinkamų įmonių įsipareigojimai, galintys nulemti koncentracijos, apie kurią buvo pranešta, suderinamumą su bendrąja rinka – Forma

(Tarybos reglamento Nr. 4064/89 6 straipsnio 2 dalis)

Summary

1. Pagal EB 230 straipsnio ketvirtąją pastraipą kiekvienas fizinis ar juridinis asmuo gali pareikšti ieškinį dėl jam skirto sprendimo arba sprendimo, kuris, nors ir būtų kitam asmeniu skirto reglamento ar sprendimo formos, yra tiesiogiai ir konkrečiai su juo susijęs.

Jeigu Komisijos sprendimas, kuriuo koncentracija pripažįstama suderinama su bendrąja rinka, leidžia ją vykdyti iš karto, jis gali nedelsiant pakeisti padėtį atitinkamose rinkose. Jeigu dėl ginčijamos koncentracijos šalių ketinimo ją įgyvendinti nekyla abejonių, į atitinkamą rinką ar rinkas įeiti siekiantys ūkio subjektai šio sprendimo priėmimo metu gali būti tikri dėl skubaus ar greito rinkos padėties pakeitimo, todėl šis sprendimas yra tiesiogiai su jais susijęs pirmiau minėtos nuostatos prasme.

Tai, ar toks sprendimas yra konkrečiai susijęs ir su trečiąja įmone, nustatoma atsižvelgiant, pirma, į jos dalyvavimą administracinėje procedūroje ir, antra, į tai, ar jos padėtis rinkoje buvo paveikta. Nors, atsižvelgiant į tai, kad tiriant koncentraciją nuolat bendraujama su daugeliu įmonių, vien paprasto dalyvavimo procedūroje nepakanka siekiant įrodyti, kad sprendimas yra konkrečiai susijęs su trečiąja įmone, vis dėlto aktyvus dalyvavimas administracinėje procedūroje yra elementas, į kurį reikia atsižvelgti, įskaitant kitas ypatingas aplinkybes, įrodinėjant savo ieškinio priimtinumą.

Taigi sprendimas, kuriuo koncentracija pripažįstama suderinama su bendrąja rinka, yra konkrečiai susijęs su trečiąja įmone, kuri ne tik aktyviai dalyvavo administracinėje procedūroje, bet taip pat yra vienos iš koncentracijos šalių konkurentė ir veikia vienoje iš rinkų, kurioje veiklą vykdo pastarosios šalys.

(žr. 30–32, 35–38 punktus)

2. Fizinio ar juridinio asmens pareikštas ieškinys dėl panaikinimo priimtinas tik tuo atveju, jei ieškovas yra suinteresuotas, kad ginčijamas aktas būtų panaikintas. Šis suinteresuotumas, kuris turi būti jau atsiradęs bei aktualus ir vertinamas ieškinio pareiškimo dieną, egzistuoja tik tuo atveju, kai dėl savo rezultato ieškinys gali suteikti naudos jį pateikusiai šaliai. Tokį suinteresuotumą turi įmonė, kuri ginčija Komisijos sprendimą, leidžiantį jos dviejų konkurentų koncentraciją, galinčią paveikti jos komercinę padėtį.

(žr. 40–41 punktus)

3. Bendrijos teismo vykdoma Komisijos atliktų sudėtingų ekonominių vertinimų kontrolė, įgyvendinant Reglamentu Nr. 4064/89 dėl koncentracijų tarp įmonių kontrolės suteikiamą diskreciją, turi apsiriboti patikrinimu, ar buvo laikytasi procedūros ir motyvavimo taisyklių, ar faktinės aplinkybės iš tikrųjų yra tikslios, ar nėra akivaizdžios vertinimo klaidos ir piktnaudžiavimo įgaliojimais.

(žr. 44 punktą)

4. Vertindama koncentracijos suderinamumą su bendrąja rinka, Komisija pagal Reglamento Nr. 4064/89 dėl koncentracijų tarp įmonių kontrolės 2 straipsnį turi išnagrinėti tokios koncentracijos konkurencinį poveikį rinkoms, kuriose egzistuoja dominuojančios padėties, galinčios labai sutrikdyti konkurenciją, sukūrimo ar sustiprinimo rizika. Taigi nereikėtų atmesti galimybės, kad koncentracija gali sukelti tokį poveikį rinkose, kuriose tokios koncentracijos šalių vykdoma veikla nėra tarpusavyje susijusi. Nors Komisijos atliekama konkurencijos analizė iš dalies vykdoma dėl trečiųjų asmenų, į kuriuos buvo kreiptasi per administracinę procedūrą, išreikšto susirūpinimo, Komisija, net nesant aiškios šių trečiųjų asmenų iniciatyvos, atsižvelgdama į rimtus įrodymus turi nustatyti koncentracijos sukeltas konkurencijos problemas visose rinkose, kurios galėtų būti paveiktos.

Vis dėlto, kai Komisija kaltinama neatsižvelgusi į galimą konkurencijos problemą rinkose, kur koncentracijos šalių veikla nesusijusi, ieškovas turi pateikti rimtų įrodymų, galinčių akivaizdžiai įrodyti konkurencijos problemos, kurią dėl jos poveikio turėjo išnagrinėti Komisija, egzistavimą. Kad būtų tenkinamas šis reikalavimas, jis turi įvardyti atitinkamas rinkas, apibūdinti konkurencinę padėtį, jei koncentracija nebūtų sukurta, ir nurodyti galimą koncentracijos poveikį konkurencinei padėčiai šiose rinkose.

Šiuo atžvilgiu nepakanka ieškovo tvirtinimų, kuriais jis tik nurodo, kad Komisija suklydo atlikdama vien rinkų, kuriose egzistavo koncentracijos šalių tiesioginė ar netiesioginė veikla, konkurencijos analizę, nepagrįsdamas savo argumentų ir konkrečiai nenurodydamas nesusijusių rinkų, kuriose turėjo būti atliktas tyrimas.

(žr. 63–68 punktus)

5. Koncentracijų kontrolė grindžiama ne draudimu dėl tokio sandorio įgyti vėlesnių konkurencijos privalumų, kuriais gali pasinaudoti vartotojai, bet siekimu išvengti dominuojančios padėties, dėl kurios bendrojoje rinkoje būtų sudarytos didelės kliūtys veiksmingai konkurencijai, sukūrimo ar sustiprinimo. Galimybė po koncentracijos vartotojams pasiūlyti paslaugas geresnėmis kainomis gali būti dominuojančios padėties sukūrimo ar sustiprinimo įrodymas tik tam tikrais atvejais, pavyzdžiui, tada, kai susijungęs subjektas ketina ar yra pajėgus taikyti grobuoniškas kainas.

(žr. 72 punktą)

6. Iš Pranešimo dėl rinkos apibrėžimo, aptariamo Bendrijos konkurencijos teisės tikslais, 13 punkto matyti, kad yra trys pagrindiniai įmonėms dėl konkurencijos kylančių suvaržymų šaltiniai: paklausos pakeičiamumas, pasiūlos pakeičiamumas ir potenciali konkurencija. Ekonomine prasme atitinkamos rinkos apibrėžimui paklausos pakeičiamumas reiškia greičiausią ir efektyviausią drausminančią jėgą tam tikros prekės tiekėjams, ypač jų sprendimams dėl kainos nustatymo. Be to, pakeičiamumas turi būti vertinamas ne tik pasiūlos, bet ir paklausos, kuri iš esmės išlieka veiksmingiausias vertinimo kriterijus, atžvilgiu.

Kalbant apie paklausos pakeičiamumą, lemiamas faktorius vertinant dviejų oro uostų geografinį pakeičiamumą yra ne atstumas, esantis tarp pagrindinio išvykimo taško ir šių oro uostų, bet laikas, kurio reikia juos pasiekti išvykstant iš šio taško. Todėl, kai laikas šiems dviem oro uostams pasiekti yra vienodas, Komisija, nepadarydama vertinimo klaidos, gali pripažinti dviejų oro uostų pakeičiamumą dėl to, kad vartotojui nesvarbu, ar atvykti į vieną, ar kitą oro uostą siekiant išskristi ar atvykti į miesto centrą iš vieno ar kito oro uosto.

Be to, nagrinėdama dviejų oro uostų pakeičiamumą Komisija turi atsižvelgti į visą paklausą, t. y. keleivius, kuriems laikas svarbus, ir tuos, kuriems jis nesvarbus, nes klientai, kuriems laiko veiksnys nesvarbus, būdami lankstesni, turi kitokių reikalavimų. Be to, nors Komisija galėjo pripažinti, kad daugeliui verslo klientų abu oro uostai negalėjo būti pakeičiami, atsižvelgiant į tai, jog vienas iš jų siūlo mažiau susisiekimo galimybių, šie verslo klientų lūkesčiai, dėl kurių Komisija pripažino egzistuojant „subrinkas“, atsižvelgiant į tai, ar keleiviams svarbus laikas, ar ne, šie su kai kuriais verslo klientais susiję argumentai, atspindintys tik dalį paklausos, nepaneigia su pakeičiamumu susijusios išvados.

Kalbant apie dviejų oro uostų pakeičiamumą pasiūlos atžvilgiu, ypač apie oro bendrovių vartotojams pateiktą pasiūlymą skristi iš vieno oro uosto, argumentai, viena vertus, susiję su skrydžių, kuriuos oro uostai siūlo pagal savo infrastruktūrų specifiką, rūšimis ir, kita vertus, pagal patiems oro uostams būdingas savybes yra dar mažiau reikšmingi. Būtent todėl, nors pakeičiamumas gali būti vertinamas skirtingai visų pirma atsižvelgiant į pigių skrydžių oro bendroves, kurioms svarbu turėti galimybę pasirinkti oro uostą, kad sumažintų savo išlaidas, nes oro uosto taikomi mokesčiai gali skirtis, nelygu oro uostas, Komisija, nepadarydama akivaizdžios vertinimo klaidos, gali atlikti visapusę analizę tam, kad du oro uostus pripažintų pakeičiamais, be kitų kriterijų, atsižvelgdama ir į pigių skrydžių oro bendrovėms būdingus komercinės veiklos ypatumus.

(žr. 99–104, 107–109 punktus)

7. Kai vertinamas koncentracijos suderinamumas su bendrąja rinka, nagrinėjant konkurencijos sąlygas remiamasi ne tik esama konkurencija, kuri yra tarp jau nagrinėjamoje rinkoje veikiančių įmonių, bet ir potencialia konkurencija, siekiant sužinoti, ar atsižvelgiant į rinkos struktūrą, ekonomines bei teisines aplinkybes, turinčias įtakos jos veikimui, egzistuoja realios ir konkrečios galimybės, kad koncentracijos paveiktos įmonės gali konkuruoti tarpusavyje arba kad naujas konkurentas gali įeiti į nagrinėjamą rinką ir konkuruoti su veikiančiomis įmonėmis.

(žr. 116 punktą)

8. Komisija turi didelę diskreciją vertindama būtinybę prisiimti įsipareigojimus siekiant išsklaidyti koncentracijos sukeltas rimtas abejones. Iš to išplaukia, kad Pirmosios instancijos teismas neturi vertinti to, ką jau įvertino Komisija, nes jo kontrolė turi apsiriboti patikrinimu, ar Komisija nepadarė akivaizdžios vertinimo klaidos. Tariamas neatsižvelgimas į tyrimo procedūroje dalyvavusios konkuruojančios bendrovės pasiūlytus įsipareigojimus savaime neįrodo, kad ginčijamame sprendime padaryta akivaizdi vertinimo klaida, o dėl aplinkybės, kad galėjo būti prisiimti ir kiti įsipareigojimai, net jeigu jie būtų palankesni konkurencijos atžvilgiu, pažymėtina, jog šis sprendimas negali būti panaikintas, nes Komisija galėjo padaryti pagrįstą išvadą, kad sprendime įtvirtinti įsipareigojimai gali išsklaidyti rimtas abejones.

Vykdydamas šią teisminę kontrolę, Pirmosios instancijos teismas turi atsižvelgti į konkretų I etapu prisiimtų įsipareigojimų tikslą, t. y. tų įsipareigojimų, kuriais, priešingai nuo prisiimtų II etapu, siekiama ne sutrukdyti dominuojančios padėties sukūrimui ar sustiprinimui, bet išsklaidyti rimtas abejones šiuo klausimu. Todėl, kai Pirmosios instancijos teismas turi išnagrinėti, ar I etapu prisiimti įsipareigojimai, atsižvelgiant į jų apimtį ir turinį, gali leisti Komisijai priimti patvirtinimo sprendimą nepradedant II etapo, jis privalo patikrinti, ar Komisija, nepadarydama akivaizdžios vertinimo klaidos, galėjo pripažinti, jog šie įsipareigojimai yra tiesioginis ir pakankamas atsakymas, galintis aiškiai išsklaidyti visas rimtas abejones.

(žr. 128–129 punktus)

9. Jei remiantis Pranešimo dėl konkurencijos gynimo priemonių, taikytinų pagal Reglamentus Nr. 4064/89 ir 447/98, 17 punktu pasirodytų būtina, – nes tai būtų vienintelis būdas sukurti veiksmingą konkurentą paveiktose rinkose, – parduodamą veiklos dalį papildyti veikla, susijusia su rinkomis, kuriose Komisija nenustatė esant konkurencijos problemų, tam, kad būtų užtikrintas gyvybingas verslas, šios priemonės turi būti priimtos atsižvelgiant į proporcingumo principą.

Iš to matyti, kad dėl įsipareigojimų turi būti sprendžiama, pirma, atsižvelgiant į paveiktose rinkose nustatytas konkurencijos problemas, nes jei konkurencija šiose rinkose gali būti apsaugota, remiantis proporcingumo principu nebūtina, kad Komisija išplėstų įsipareigojimus ir nepaveiktų rinkų atžvilgiu, ir, antra, jie negali būti suvokiami kaip priemonė, nekonkurenciniais pagrindais sudaranti palankias sąlygas galimam naujam į rinką siekiančiam įeiti konkurentui.

(žr. 132, 134, 137 punktus)

10. Tai, kad koncentracijos, pripažintos suderinama su bendrąja rinka, šalys tariamai gali išsaugoti didelę rinkos dalį paveiktose rinkose, neįrodo, jog Komisija padarė akivaizdžią vertinimo klaidą, jeigu pastaroji patvirtino svarbius įsipareigojimus šiose rinkose, žinodama, be kita ko, kad naujų konkurentų patekimas į šias rinkas bus skatinamas gynimo priemonėmis ir kad kiti faktoriai gali sumažinti susijungusio subjekto konkurencinę įtaką.

(žr. 175 punktą)

11. Elgesio įsipareigojimų nepakanka užkirsti kelią dominuojančios padėties sukūrimui ar sustiprinimui, ir kiekvienas atvejis turi būti įvertinamas atskirai kaip ir struktūrinių įsipareigojimų atveju.

(žr. 182 punktą)

12. Pagal Reglamento Nr. 4064/89 dėl koncentracijų tarp įmonių kontrolės 6 straipsnio 2 dalį Komisija gali leisti koncentraciją, jei šalių pasiūlyti įsipareigojimai leidžia pašalinti rimtas abejones, kilusias dėl šio sandorio suderinamumo su bendrąja rinka. Šitaip Reglamentu Nr. 4064/89 nustatomas tikslas, kurį Komisija turi pasiekti, tačiau paliekama didelė diskrecija dėl formos, kurią gali įgyti nagrinėjami įsipareigojimai. Šis reglamentas nereikalauja, kad pranešančios šalys įvardytų naują dalyvį, nors toks įvardijimas tam tikrais atvejais gali būti reikalingas, ypač kai joks konkurentas neišreiškia suinteresuotumo patekti į paveiktą rinką. Be to, konkretaus naujo dalyvio įvardijimo nereikalaujama, jeigu įvairūs konkurentai per administracinę procedūrą parodė suinteresuotumą patekti į paveiktą rinką aptariamos koncentracijos šalims pasiūlius įsipareigojimus.

Šiuo atžvilgiu neturi reikšmės aplinkybė, kad joks naujas dalyvis posėdžio dieną, kai Pirmosios instancijos teismas nagrinėjo ieškinį dėl Komisijos sprendimo, kuriuo leista koncentracija, nebuvo patekęs į paveiktas rinkas. Iš tikrųjų individualaus akto teisėtumas turi būti vertinamas atsižvelgiant į akto priėmimo metu egzistavusias faktines ir teisines aplinkybes.

(žr. 197–198, 203, 206 punktus)