Keywords

Summary



Keywords

1. Ieškinys dėl panaikinimo – Sprendimas dėl panaikinimo – Poveikis – Sprendimas, panaikinantis dėl konkurencijos taisyklių pažeidimo įmonei paskirtą baudą ar ją sumažinantis – Pareiga priimti vykdymo priemones – Apimtis – Neteisėtai sumokėtos sumos grąžinimas ir palūkanų sumokėjimas

(EB 233 straipsnis)

2. Ieškinys dėl panaikinimo – Sprendimas dėl panaikinimo – Sprendimas, panaikinantis dėl konkurencijos taisyklių pažeidimo įmonei paskirtą baudą ar ją sumažinantis – Pareigos priimti vykdymo priemones pažeidimas – Numatytos teisinės gynybos priemonės

(EB 232, 233, 235 straipsniai ir EB 288 straipsnio antroji pastraipa)

3. Ieškinys dėl žalos atlyginimo – Terminas pareikšti ieškinį – Penkerių metų senaties terminas – Institucijoms pateiktas prašymas dėl žalos atlyginimo nepateikiant ieškinio dėl panaikinimo ar neveikimo – Poveikio nebuvimas

(EB 230 ir 232 straipsniai; Teisingumo Teismo statuto 46 straipsnis)

Summary

1. Pagal EB 233 straipsnį Komisijai tenkančios pareigos, kuriomis siekiama užtikrinti sprendimo, panaikinančio dėl konkurencijos taisyklių pažeidimo įmonei paskirtą baudą ar ją sumažinančio, vykdymą, pirmiausia apima Komisijos pareigą grąžinti visą suinteresuotosios įmonės sumokėtą baudą ar jos dalį, kai šis mokėjimas sprendimu dėl panaikinimo pripažįstamas neteisėtas. Ši pareiga apima ne tik neteisėtai sumokėtos baudos pagrindinę sumą, bet ir palūkanas nuo šios sumos.

Iš to matyti, kad Komisija, nesumokėdama jokių palūkanų nuo pagrindinės baudos sumos, grąžintos po tokio sprendimo, nesiėmė šio sprendimo vykdymo priemonės ir todėl neįvykdė savo pareigų pagal EB 233 straipsnį.

(žr. 30–31 punktus)

2. Numatytos teisinės gynybos priemonės, kuriomis savo nuožiūra galėtų pasinaudoti suinteresuotasis asmuo tuo atveju, jeigu Komisija tariamai neįvykdytų pareigų pagal EB 233 straipsnį, vykdant sprendimą, panaikinantį dėl konkurencijos taisyklių pažeidimo įmonei paskirtą baudą ar ją sumažinantį, yra EB 232 straipsnyje numatytas ieškinys dėl neveikimo arba EB 235 straipsnyje ir 288 straipsnio antrojoje pastraipoje numatytas ieškinys dėl žalos atlyginimo.

(žr. 33 punktą)

3. Teisingumo Teismo statuto 46 straipsnis dėl senaties termino, taikomo ieškiniams dėl su institucijų deliktine atsakomybe susijusių klausimų, neturėtų būti aiškinamas taip, kad asmuo, kuris kompetentingai institucijai pateikia išankstinį prašymą per jame numatytą penkerių metų terminą, praranda teisę kreiptis į teismą, jeigu jis nepareiškia ieškinio dėl žalos atlyginimo per du mėnesius, kaip numatyta EB 230 straipsnyje, tuo atveju, kai jam buvo pranešta apie šio prašymo atmetimą, arba per du mėnesius, kaip numatyta EB 232 straipsnio antrojoje pastraipoje, tuo atveju, kai atitinkama institucija per du mėnesius nuo šio prašymo pateikimo neapibrėžė savo pozicijos.

Iš tiesų iš pačios Teisingumo Teismo statuto 46 straipsnio antro ir trečio sakinio formuluotės matyti, kad šioje nuostatoje nenumatytas penkerių metų senaties termino sutrumpinimas, tačiau ja siekiama apsaugoti suinteresuotuosius asmenis, neįskaitant tam tikrų laikotarpių į šį terminą. Todėl Teisingumo Teismo statuto 46 straipsnio trečiu sakiniu siekiama tik nukelti penkerių metų termino pasibaigimą, jeigu per šį terminą pareiškus ieškinį ar pateikus išankstinį prašymą pradedami skaičiuoti EB 230 arba 232 straipsniuose numatyti terminai. Taikant šį sakinį jokiu atveju negalima sutrumpinti penkerių metų ieškinio senaties termino, nustatyto 46 straipsnio pirmame sakinyje.

(žr. 38–39 punktus)