Byla T‑210/01

General Electric Company

prieš

Europos Bendrijų Komisiją

„Ieškinys dėl panaikinimo – Konkurencija – Komisijos sprendimas, kuriuo koncentracija pripažįstama nesuderinama su bendrąja rinka – Reglamentas Nr. 4064/89 – Aviacijos rinkos – Honeywell inkorporavimas į GE – Vertikali integracija – Susietas pardavimas – Šalinimo poveikis – Horizontalūs ryšiai – Teisė į gynybą“

2005 m. gruodžio 14 d. Pirmosios instancijos teismo (antroji išplėstinė kolegija) sprendimas II‑0000

Sprendimo santrauka

1. Ieškinys dėl panaikinimo – Dalykas – Sprendimas koncentracijų kontrolės srityje – Sprendimas, pagrįstas keliomis argumentų grupėmis, kurių kiekvienos pakanka pagrįsti rezoliucinę dalį – Nesuderinamumo su bendrąja rinka kriterijai, kurie tenkinami bent jau vienos atitinkamos rinkos atžvilgiu – Nepagrįstas ieškinys

(EB 230 straipsnis; Tarybos reglamento Nr. 4064/89, 2 straipsnio 1 dalies a punktas ir 3 dalis)

2. Konkurencija – Koncentracija – Komisijos tyrimas – Ekonominis vertinimas – Vertinimo diskrecija – Teisminė kontrolė – Apimtis – Ribos

(Tarybos reglamento Nr. 4064/89 2 straipsnis)

3. Konkurencija – Koncentracija – Suderinamumo su bendrąja rinka vertinimas – Prezumpcijos nebuvimas

(Tarybos reglamentas Nr. 4064/89)

4. Konkurencija – Koncentracija – Suderinamumo su bendrąja rinka vertinimas – Atitinkamos rinkos galimų pokyčių perspektyvinė analizė – Išsamios analizės būtinybė – Teisminė kontrolė – Apimtis

(Tarybos reglamento Nr. 4064/89 2 straipsnio 2 ir 3 dalys)

5. Konkurencija – Koncentracija – Suderinamumo su bendrąja rinka vertinimas – Konglomerato tipo koncentracija – Sąvoka – Atsižvelgimas į tikimybę, kad viena iš koncentracijoje dalyvaujančių įmonių atitinkamoje rinkoje sukurs ar sustiprins dominuojančią padėtį – Leistinumas – Galimybė Komisijai remtis po koncentracijos susikūrusio ūkio subjekto numatomais veiksmais – Sąlygos – Išsamios analizės, padarytos remiantis svariais įrodymais, pateikimas

(Tarybos reglamento Nr. 4064/89 2 straipsnio 2 ir 3 dalys)

6. Konkurencija – Koncentracija – Suderinamumo su bendrąja rinka vertinimas – Konglomerato tipo koncentracija – Atsižvelgimas į numatomus antikonkurencinius veiksmus – Leistinumas – Komisijos pareigos įvertinti įmonės antikonkurencinių veiksmų keliamos grėsmės tikėtinumą nebuvimas

(EB 82 straipsnis; Tarybos reglamento Nr. 4064/89 2 straipsnio 2 ir 3 dalys)

7. Konkurencija – Koncentracija – Suderinamumo su bendrąja rinka vertinimas – Kriterijai – Dominuojančios padėties, kuri labai apriboja konkurenciją bendrojoje rinkoje, sukūrimas ar sustiprinimas – Kumuliatyvus pobūdis – Sąveika – Pareiga išvadas, padarytas dėl pirmojo kriterijaus, kurios taip pat yra svarbios antrajam kriterijui, formaliai priskirti pastarajam – Nebuvimas

(EB 82 ir 253 straipsniai; Tarybos reglamento Nr. 4064/89 2 straipsnio2 ir 3 dalys)

8. Konkurencija – Dominuojanti padėtis – Sąvoka

(EB 82 straipsnis)

9. Konkurencija – Dominuojanti padėtis – Apibrėžimas remiantis įmonės užimama labai didele rinkos dalimi – Rinkos dalių sustiprinimo viešųjų pirkimų rinkoje, kurioje sudaroma nedaug, bet didelės vertės sandorių, vertinimas

(EB 82 straipsnis)

10. Konkurencija – Dominuojanti padėtis – Buvimas – Aktyvios konkurencijos atitinkamoje rinkoje poveikis – Poveikio nebuvimas, esant įmonei, galinčiai veikti nepriklausomai – Finansinės nuolaidos, suteiktos siekiant laimėti tam tikrus viešuosius konkursus, susijusius su didelės vertės produktais – Poveikio nebuvimas

(EB 82 straipsnis)

11. Konkurencija – Bendrijos teisės normos – Komisijos taikymas – Autonomija trečiųjų valstybių valdžios institucijų pateiktų vertinimų atžvilgiu

12. Konkurencija – Koncentracija – Suderinamumo su bendrąja rinka vertinimas – Antikonkurencinis poveikis, susijęs su tiesioginiais vertikaliais ryšiais – Poveikis, priklausantis nuo naujo po koncentracijos atsiradusio ūkio subjekto būsimų veiksmų – Komisijos pareiga remtis svariais tariamų antikonkurencinių veiksmų įrodymais – Laisvas įrodymų vertinimas

(Tarybos reglamentas Nr. 4064/89)

13. Konkurencija – Dominuojanti padėtis parduodant esminius komponentus – Atsisakymas parduoti – Piktnaudžiavimas

(EB 82 straipsnis)

14. Konkurencija – Koncentracija – Komisijos tyrimas – Veiksmų, kuriais netolimoje ateityje tikėtinai būtų sukurta ar sustiprinta dominuojanti padėtis, įrodymas – Pareiga remtis svariais įrodymais

(Tarybos reglamentas Nr. 4064/89)

15. Procesas – Naujų pagrindų pateikimas procese – Naujas pagrindas – Sąvoka – Atsakymas į Pirmosios instancijos teismo taikant proceso organizavimo priemones pateiktą klausimą – Netaikymas

(Pirmosios instancijos teismo procedūros reglamento 48 straipsnis ir 64 straipsnio 3 dalis)

16. Institucijų aktai – Motyvavimas – Pareiga – Kitoks sprendimas nei priimtas ankstesnėje byloje, kurioje buvo panaši ar identiška situacija arba tie patys rinkos dalyviai – Apimtis

(EB 253 straipsnis)

17. Konkurencija – Bendrijos teisės normos – Įgyvendinimas – Šiam tikslui Komisijos priimtos taisyklės – Komisijos pareiga jų laikytis – Pranešimas dėl rinkos apibrėžimo – Apimtis

(EB 82 straipsnis; Pranešimas 97/C 372/03)

18. Konkurencija – Koncentracija – Komisijos tyrimas – Atitinkamos rinkos apibrėžimas – Kriterijai – Produktų pakeičiamumas – Sąvoka

(Tarybos reglamentas 4064/89; Komisijos pranešimo 97/C 372/03 36 punktas)

19. Konkurencija – Koncentracija – Suderinamumo su bendrąja rinka vertinimas – Rinka, kurioje vyksta netiesioginė arba sąlygiškai silpna konkurencija – Dominuojančią padėtį užimančios įmonės vienintelio konkurento įsigijimas – Leistinumas – Sąlygos – Bet kokios veiksmingos konkurencijos rinkoje nebuvimo prieš koncentraciją įrodymas

(EB 82 straipsnis; Tarybos reglamentas Nr. 4064/89)

20. Konkurencija – Koncentracija – Komisijos tyrimas – Suinteresuotųjų įmonių įsipareigojimai, galintys koncentraciją, apie kurią buvo pranešta, padaryti suderinamą su Bendrąja rinka

(Tarybos reglamentas Nr. 4064/89)

21. Procesas – Ieškinys – Formos reikalavimai – Ginčo dalyko nustatymas – Pagrindų, kuriais remiamasi, santrauka

(Pirmosios instancijos teismo procedūros reglamento 44 straipsnio 1 dalis)

22. Konkurencija – Koncentracija – Administracinė procedūra – Leidimas susipažinti su bylos medžiaga – Teisės į gynybą užtikrinimas – Ribos

(Tarybos reglamentas Nr. 4064/89)

23. Konkurencija – Administracinė procedūra – Leidimas susipažinti su bylos medžiaga – Atskyrimas pagal tai, ar įrodymai yra kaltinamieji ar išteisinamieji

24. Konkurencija – Administracinė procedūra – Leidimas susipažinti su bylos medžiaga – Teisės į gynybą užtikrinimas – Ribos

25. Konkurencija – Koncentracija – Administracinė procedūra – Leidimas susipažinti su bylos medžiaga – Neleidimas susipažinti laikotarpiu nuo sprendimo pradėti procedūrą iki pranešimo apie kaltinimus – Teisės į gynybą pažeidimas – Nebuvimas

(Tarybos reglamento Nr. 4064/89 6 straipsnio 1 dalies c punktas)

26. Konkurencija – Koncentracija – Administracinė procedūra – Leidimas susipažinti su bylos medžiaga – Koncentracijos šalių teisė dalimis susipažinti su bylos medžiaga viso proceso metu – Nebuvimas

(Tarybos reglamento Nr. 4064/89 18 straipsnio 1 dalis)

27. Konkurencija – Koncentracija – Administracinė procedūra – Tarpinių procedūros terminų trumpumas – Atsižvelgimas į greitumo reikalavimą, siekiant įvertinti teisės į gynybą laikymąsi

(Tarybos reglamentas Nr. 4064/89; Komisijos reglamento Nr. 447/98 13 ir 21 straipsniai)

28. Konkurencija – Administracinė procedūra – Pareigūno įsikišimas – Sprendimas, pakeičiantis jo statusą vykstant procedūrai – Tiesioginis ankstesnės pareigybės pakeitimas nauja

(Komisijos sprendimo 2001/462 2 straipsnio 1 ir 2 dalys)

29. Bendrijos teisė – Principai – Pagrindinės teisės – Bendrijos teismo garantuojamas laikymasis – Atsižvelgimas į Europos žmogaus teisių ir pagrindinių laisvių konvenciją

(ES 6 straipsnio 2 dalis)

1. Jeigu tam tikrų sprendimo motyvų teisės požiūriu pakanka jam pagrįsti, galimos kitų motyvų klaidos neturi įtakos jo rezoliucinei daliai.

Be to, jeigu Komisijos sprendimo rezoliucinė dalis paremta keliomis argumentų grupėmis, kurių kiekvienos pakanka pagrįsti šią dalį, nagrinėjamas sprendimas naikintinas tik tuo atveju, jei visos šios grupės būtų neteisėtos. Remiantis šia prielaida, tik su viena argumentų grupe susijusios klaidos ar kito pažeidimo nepakanka panaikinti ginčijamą sprendimą, nes ši klaida negalėjo turėti lemiamos įtakos institucijos priimto sprendimo rezoliucinei daliai.

Ši taisyklė taikoma ir sprendimams koncentracijų kontrolės srityje. Šiuo klausimu pažymėtina, kad Komisija privalo uždrausti Reglamento Nr. 4064/89 2 straipsnio 3 dalyje nustatytus kriterijus tenkinančią koncentraciją. Iš šio reglamento 2 straipsnio 1 dalies a punkto išplaukia, kad vertindama koncentraciją Komisija privalo atsižvelgti, inter alia, į būtinumą palaikyti ir plėtoti veiksmingą konkurenciją bendrojoje rinkoje, atsižvelgdama į visų susijusių rinkų sandarą. Todėl vertindama, ar koncentracija sukuria, ar sustiprina vieną arba daugiau dominuojančių padėčių ir dėl to itin apribojama veiksminga konkurencija, Komisija turi atsižvelgti į kiekvienos rinkos, kuriai koncentracija, apie kurią buvo pranešta, gali daryti poveikį, sąlygas. Todėl jeigu ji padaro išvadą, kad minėti kriterijai tenkinami bent vienos rinkos atžvilgiu, koncentraciją reikia pripažinti nesuderinama su bendrąja rinka.

Darytina išvada, kad toks sprendimas naikintinas, tik jei bus nustatyta, jog tam tikri jo motyvai yra neteisėti, o likusių nepakanka pripažinti koncentracijos, apie kurią buvo pranešta, nesuderinamos su bendrąja rinka. Tačiau ši išvada nepanaikina būtinybės ištirti, ar tam tikri ginčijamame sprendime nurodyti su konkurencija susiję veiksniai sustiprina vienas kitą, todėl būtų nenatūralu vertinti kiekvieną jų atskirai.

(žr. 42–45, 48, 734 punktus)

2. Taikydama Reglamento Nr. 4064/89 dėl koncentracijų tarp įmonių kontrolės materialines nuostatas, ypač jo 2 straipsnį, ekonominėje srityje Komisija turi diskrecijos teisę. Iš to išplaukia, kad vykdant Bendrijos teisminę kontrolę tikrinamas tik aplinkybių, kuriomis remiamasi, tikslumas ir ar buvo padarytos akivaizdžios vertinimo klaidos.

Kalbant apie kontrolės pobūdį, egzistuoja esminis skirtumas tarp faktinių aplinkybių ir išvadų, kurias teisėjas, atsižvelgdamas į jam pateiktus įrodymus bei argumentus, gali pripažinti netiksliomis, bei ekonominio įvertinimo.

Nors Komisijai taikant materialines Reglamento Nr. 4064/89 nuostatas jai pripažįstama diskrecijos teisė, tai nereiškia, kad Bendrijos teismas turi susilaikyti nuo Komisijos atliekamos teisinės ekonominių duomenų kvalifikacijos teisminės kontrolės. Iš tikrųjų Bendrijos teisėjas privalo nustatyti, ar įrodymai, kuriais remiamasi, yra faktiškai tikslūs, patikimi ir nuoseklūs, ar jie sudaro tinkamų duomenų visumą, kuria remiantis galima įvertinti sudėtingą situaciją, bei ar jie pagrindžia padarytas išvadas.

(žr. 60, 62–63, 253 punktus)

3. Reglamentas Nr. 4064/89 dėl koncentracijų tarp įmonių kontrolės nenumato koncentracijos, apie kurią buvo pranešta, suderinamumo ar nesuderinamumo su bendrąja rinka prezumpcijos, todėl negalima teigti, kad abejotinu atveju Komisija privalo savo kompetencijos ribose priimti koncentracijai palankų sprendimą. Kiekvienu atveju Komisija turi susidaryti aiškią nuomonę apie šį suderinamumą ir priimti atitinkamą sprendimą.

(žr. 61 punktą)

4. Atsižvelgiant į Komisijos turimą diskrecijos teisę ekonominio pobūdžio vertinimams pagal Reglamentą Nr. 4064/89 dėl koncentracijų tarp įmonių kontrolės, veiksminga teisminė kontrolė yra dar labiau reikalinga Komisijai atlikus perspektyvią po numatomos koncentracijos galinčių atsirasti rinkos pokyčių analizę.

Pasitelkiama perspektyvi analizė reikalauja didelio dėmesingumo, nes būtina atlikti ne praeities įvykių, su kuriais dažniausia susiję daugybė faktų, leidžiančių suprasti jų priežastis, ir ne dabarties įvykių analizę, o numatyti įvykius, su didesne ar mažesne tikimybe įvyksiančius ateityje, nepriėmus planuojamo koncentraciją draudžiančio ar jos sąlygas nustatančio sprendimo. Perspektyvi analizė apima nagrinėjimą, kaip dėl koncentracijos pasikeistų svarbūs konkurencijos tam tikroje rinkoje veiksniai, siekiant nustatyti, ar dėl to būtų itin apribota veiksminga konkurencija. Tokia analizė reikalauja įsivaizduoti įvairias priežasties ir pasekmės grandines, siekiant pasiremti labiausiai tikėtinomis.

(žr. 64 punktą)

5. Konglomerato tipo koncentracijos atveju nesukuriami horizontalūs ryšiai tarp koncentracijos šalių veiklos ar jų vertikalūs ryšiai siaurąja prasme. Nors paprastai tokios koncentracijos nesukelia antikonkurencinio poveikio, jos gali jį turėti tam tikrais atvejais. Jei atlikusi konglomerato tipo koncentracijos perspektyvią analizę Komisija padaro išvadą, kad dėl konglomerato poveikio sąlygiškai netolimoje ateityje tikėtinai būtų sukurta ar sustiprinta dominuojanti padėtis ir dėl to būtų pastebimai apribota veiksminga konkurencija rinkoje, ji privalo uždrausti koncentraciją.

Šiuo atžvilgiu konglomerato tipo koncentracija sukelia tam tikrų specifinių problemų, nes, pirma, vertinant tokią koncentraciją turi būti atliekama toli į ateitį besitęsiantį laikotarpį apimanti perspektyvi analizė ir, antra, koncentracijos poveikį gali lemti tam tikri po koncentracijos susikūrusio subjekto veiksmai. Taigi priežasties ir pasekmės gandinės po koncentracijos gali būti beveik nepastebimos, neapibrėžtos ir sunkiai nustatomos. Šiomis aplinkybėmis, siekiant pagrįsti sprendimą pripažinti koncentraciją nesuderinamą su bendrąja rinka, itin didelę reikšmę turi Komisijos surinktų įrodymų kokybė, kuriais pagrindžiami jos vertinimai, kad, nepriėmus sprendimo, tikėtinai įvyktų jos numatyti ekonominiai pokyčiai.

(žr. 65–66 punktus)

6. Komisijos konglomerato tipo koncentracijos poveikio analizėje tam tikrų veiksmų ateityje tikimybė turi būti išnagrinėta išsamiai, t. y. atsižvelgiant į paskatas taip elgtis ir jas sumažinančius ar pašalinančius veiksnius, įskaitant galimą veiksmų neteisėtumą.

Tačiau Reglamento Nr. 4064/89 siekiamam prevencijos tikslui prieštarautų Komisijos įpareigojimas kiekvienos koncentracijos atveju nagrinėti, kiek antikonkurencinių veiksmų paskatos sumažėtų ar būtų pašalintos dėl tokių veiksmų neteisėtumo ir atskleidimo tikimybės bei to, kad už juos persekios Bendrijos ir nacionalinės kompetentingos valdžios institucijos ir galės skirti ekonomines sankcijas. Iš to, kas išdėstyta, išplaukia, kad Komisija iš esmės privalo atsižvelgti į galimą tam tikrų veiksmų neteisėtumą ir baustinumą, kaip sumažinantį ar pašalinantį tam tikrų ūkio subjekto veiksmų paskatas veiksnį. Tačiau kadangi nustatant pažeidimo tikėtinumą ir baustinumą keliose teisės sistemose atliekamas vertinimas yra pernelyg spekuliatyvus, atliekant šią analizę nebūtina nuodugniai išnagrinėti visų potencialiai taikytinų teisės sistemų ir jose esančios persekiojimo politikos.

Taigi tuo atveju, kai Komisija, neatlikdama specialaus ir nuodugnaus šio klausimo tyrimo, gali nustatyti nagrinėjamų veiksmų neteisėtumą EB 82 straipsnio ir kitų Bendrijos teisės nuostatų, kuriuos pagal savo kompetenciją gali taikyti, prasme, ji, vertindama tikimybę, kad naujas ūkio subjektas atliks šiuos veiksmus, privalo konstatuoti šių veiksmų neteisėtumą ir į tai atsižvelgti.

Šiuo klausimu, nors Komisija turi teisę remtis glausta nagrinėjamų veiksmų teisėtumo ir baustinumo tikimybės analize, pagrįsta tuo metu, kai priimamas sprendimas dėl koncentracijos, turimais įrodymais, ji vis dėlto privalo apibrėžti numatomus veiksmus ir, kai įmanoma, įvertinti ir atsižvelgti į akivaizdaus ar labai tikėtino veiksmų neteisėtumo pagal Bendrijos teisę atgrasomąjį poveikį.

(žr. 70–75, 303–304, 424–425, 468 punktus)

7. Reglamento Nr. 4064/89 dėl koncentracijų tarp įmonių kontrolės 2 straipsnio 2 ir 3 dalyse įtvirtintos dvi kumuliacinės sąlygos, susijusios, pirma, su dominuojančios padėties sukūrimu ar sustiprinimu ir, antra, su dėl to itin apribota konkurencija bendrojoje rinkoje. Koncentracija gali būti uždrausta, tik jei tenkinamos abi reglamento 2 straipsnio 3 dalyje įtvirtintos sąlygos.

Tačiau piktnaudžiavimas dominuojančia padėtimi gali egzistuoti, jei ją užimantis ūkio subjektas taip ją sustiprina, kad pasiektas dominavimo laipsnis iš esmės apriboja konkurenciją, t. y. rinkoje išlieka tik ūkio subjektai, kurių elgesys priklauso nuo dominuojančiojo. Iš to išplaukia, kad dominuojančios padėties sustiprinimas pats savaime gali taip smarkiai apriboti konkurenciją, kad prilygs piktnaudžiavimui šia padėtimi.

Iš to išplaukia, kad dominuojančios padėties sukūrimas ar sustiprinimas Reglamento Nr. 4064/89 2 straipsnio 3 dalies prasme tam tikrais atvejais būtų didelio veiksmingos konkurencijos apribojimo įrodymas. Ši išvada nereiškia, kad antroji Reglamento Nr. 4064/89 2 straipsnyje įtvirtinta sąlyga teisiškai sutampa su pirmąja; tai reiškia, kad iš tos pačios nagrinėjamos rinkos faktinės analizės galima daryti išvadą, jog įvykdytos abi sąlygos.

Aplinkybės, kuriomis Komisija gali remtis nustatydama įmonės konkurentų veiksmų laisvės stokos dydį, būtiną padaryti išvadai, kad buvo sukurta ar sustiprinta ūkio subjekto dominuojanti padėtis, neretai yra tos pačios, kurios naudojamos įvertinant, ar dėl minėto sukūrimo arba sustiprinimo bus itin apribota veiksminga konkurencija bendrojoje rinkoje. Iš tikrųjų didelę įtaką nepriklausomos konkurentų komercinės politikos vykdymui turintis veiksnys tai pat gali sukelti veiksmingos konkurencijos apribojimą.

Iš to išplaukia: kadangi iš sprendimo, kuriame koncentracija, apie kurią pranešta, pripažinta nesuderinama su bendrąja rinka, konstatuojamųjų dalių, net tų, kuriose formaliai analizuojamas dominuojančios padėties sukūrimas ar sustiprinimas, matyti, kad koncentracija daro didelį antikonkurencinį poveikį, šis Komisijos sprendimas negali būti pripažintas neteisėtu vien todėl, kad ši institucija konkrečiai ir akivaizdžiai nesusiejo jame pateiktų šių aplinkybių paaiškinimų su Reglamento Nr. 4064/89 2 straipsnyje įtvirtinta antrąja sąlyga. Taip yra neatsižvelgiant į tai, ar sprendimo teisėtumas vertinamas EB 253 straipsnyje įtvirtinto reikalavimo nurodyti motyvus, ar bylos turinio požiūriu. Iš tiesų įtvirtinus priešingą požiūrį Komisija turėtų visiškai formalią pareigą keletą tų pačių analizuojant dominuojančios padėties sukūrimą ar sustiprinimą tam tikroje rinkoje suformuluotų teiginių pakartoti antrą kartą – analizuodama didelį konkurencijos bendrojoje rinkoje apribojimą.

(žr. 84, 86–89 punktus)

8. Dominuojanti padėtis yra tuomet, kai ūkio subjektas turi ekonominį pajėgumą, kuris leidžia iki tam tikros ribos veikti nepriklausomai nuo konkurentų, klientų ir galiausiai vartotojų ir taip apriboti veiksmingą konkurenciją tam tikroje rinkoje. Šiuo klausimu siekdama įrodyti, jog egzistuoja dominuojanti padėtis, Komisija neprivalo įrodinėti, kad įmonės konkurentams bus užkirstas kelias net ir trumpam patekti į rinką.

(žr. 85, 114, 243 punktus)

9. Nors užimamos rinkos dalies reikšmė atskirose rinkose gali skirtis, labai didelė užimama rinkos dalis, išskyrus ypatingas aplinkybes, pati savaime yra dominuojančios padėties įrodymas. Taip gali būti, kai įmonė užima 50 % rinkos.

Kalbant apie rinką, kurios skiriamasis požymis yra nedidelio skaičiaus didelės vertės sandoriai, tai, kad įmonė laimėjo keletą pastarųjų konkursų, nebūtinai reiškia, kad kitų nelaimės jos konkurentas. Konkurentas gali bet kada laimėti konkursą pelningam sandoriui sudaryti ir iš karto labai padidinti savo rinkos dalį, jei jo prekės yra konkurencingos ir jei kiti veiksniai nėra iškirtinai palankūs pirmajai įmonei.

Vis dėlto ši išvada nereiškia, kad tokio pobūdžio rinkoje užimama rinkos dalis beveik neturi reikšmės vertinant atskirų gamintojų pajėgumą, ypač kai jų užimamos rinkos dalys išlieka sąlygiškai pastovios ar atskleidžia vienos įmonės padėties stiprėjimo tendenciją. Net rinkoje, kurioje taikomos viešųjų pirkimų procedūros, gamintojo pajėgumą rodo tai, kad jis išsaugo ir didina užimamą rinkos dalį keletą metų iš eilės. Neišvengiamai ateina momentas, kai skirtumo tarp tam tikro gamintojo ir jo konkurentų užimamos rinkos dalies nebegalima paaiškinti nedideliu konkursų, sudarančių paklausą rinkoje, skaičiumi.

(žr. 115, 149–151, 540, 571 punktus)

10. Ta aplinkybė, kad konkurentams mažinant kainas bendrovė patiria spaudimą taip pat jas mažinti, pati iš esmės yra nesuderinama su nepriklausomu elgesiu, kuris yra dominuojančios padėties skiriamasis požymis.

Tačiau net stiprios konkurencijos buvimas tam tikroje rinkoje nebūtinai reiškia, kad joje niekas negali turėti dominuojančios padėties, nes tokią padėtį iš esmės apibūdina įmonės gebėjimas įgyvendinant rinkos strategiją veikti rinkoje, neatsižvelgiant į šią konkurenciją, ir dėl šių veiksmų nepatirti jokių nuostolių. Taigi konkurencijos rinkoje buvimo galimybė yra neabejotinai svarbus, bet ne lemiamas veiksnys nustatant, ar egzistuoja dominuojanti padėtis.

Būtent rinkoje, susijusioje su didelės vertės produktais, parduodamais reguliariai vykstančiuose viešuosiuose konkursuose, kai dėl jų kainos susitariama tik po ilgai trunkančių derybų, konkurso dalyviai vienaip ar kitaip neišvengiamai taiko finansines nuolaidas, nes tai yra sudedamoji derybų proceso dalis. Šiomis aplinkybėmis faktas, kad siekdama sandorio sudarymo įmonė pasiūlė nuolaidas, savaime nėra nesuderinamas su jos užimama dominuojančia padėtimi.

(žr. 116–117, 184, 215, 249 punktus)

11. Vienos ar kelių valstybių ne narių kompetentingų valdžios institucijų taikant joms būdingas procedūras pateiktų nuomonių tam tikru klausimu per se nepakanka paneigti galimą besiskiriantį kompetentingų Bendrijos institucijų požiūrį. Kiekvienos šalies padarytos išvados gali skirtis, nes Bendrijos administracinėje procedūroje pateikiami įrodymai, argumentai ir taikytinos teisės normos ne visada sutampa su tais, į kuriuos atsižvelgia atitinkamų valstybių ne narių valdžios institucijos. Jei viena iš šalių laiko kurios nors valstybės ne narės valdžios institucijų išvadas paremiančius motyvus teisingais ir taikytinais Bendrijos procedūroje, ji bet kuriuo metu gali juos pateikti kaip esminį argumentą. Tačiau šių motyvų įrodomoji galia savaime neturi lemiamos reikšmės.

(žr. 179 punktą)

12. Koncentracijos antikonkurenciniai poveikiai, atsirandantys dėl tiesioginių vertikalių ryšių tarp tiekėjo ir užsakovo, priklauso nuo naujo ūkio subjekto ateities veiksmų, be kurių šis koncentracijos aspektas neturėtų jokių žalingų pasekmių. Komisija turi pateikti svarių minėtų veiksmų tikimybę patvirtinančių įrodymų.

Tam tikrais atvejais tokie įrodymai gali būti gauti atlikus ekonominę analizę, patvirtinančią tikėtinus rinkos padėties pasikeitimus ir po koncentracijos susikūrusio subjekto paskatas imtis tam tikrų veiksmų.

Tačiau kadangi Bendrijos teisėje galioja laisvo įrodymų vertinimo principas, tokio tipo įrodymų nepateikimas neturi lemiamos reikšmės. Ypač kai komerciniai įmonės interesai neabejotinai leido tikėtis konkretaus elgesio, kaip antai pasinaudojimo galimybe žlugdyti konkurentų verslą, Komisija nepadarė akivaizdžios vertinimo klaidos konstatuodama, jog tikėtina, kad po koncentracijos susikūręs subjektas tikrai atliks numatytus veiksmus. Šiuo atveju ekonominės ir politinės realijos gali būti laikomos teismų praktikoje reikalaujamu svariu įrodymu.

(žr. 295–297, 433 punktus)

13. Nors dominuojančią padėtį užimanti įmonė turi teisę ginti savo komercinius interesus, tam tikras elgesys yra neteisėtas, jeigu juo siekiama sustiprinti dominuojančią padėtį ir ja piktnaudžiauti. Dominuojančią padėtį užimančios įmonės atsisakymas konkurentams parduoti svarbų komponentą savaime yra piktnaudžiavimas dominuojančia padėtimi.

(žr. 306 punktą)

14. Atlikdama koncentracijos poveikių analizę, kiek tai susiję su rinkos ateities pokyčiais, Komisija privalo padaryti svariais įrodymais pagrįstą pakankamai tikėtiną išvadą, ne tik kad netolimoje ateityje bus atlikti jos numatyti veiksmai, bet kad šiais veiksmais bus sukurta ar sustiprinta dominuojanti padėtis. Vien to, kad Komisija pateiktų logiškai išvedamus, tačiau numanomus raidos scenarijus, kurių praktinis įgyvendinimas, kaip ji bijo, turės neigiamą poveikį konkurencijai įvairiose rinkose, nepakanka. Ji privalo atlikti konkrečią kiekvienos rinkos, kurios atžvilgiu teigia įrodžiusi, kad dėl koncentracijos joje būtų sukurta ar sustiprinta dominuojanti padėtis, tikėtinos raidos analizę ir pateikti svarių įrodymų.

(žr. 327, 429, 433, 464 punktus)

15. Jei Pirmosios instancijos teismas atsižvelgė į vienos šalies atsakymus į klausimus, pateiktus taikant Pirmosios instancijos teismo procedūros reglamento 64 straipsnio 3 dalimi pagrįstas proceso organizavimo priemones, ir jei kita šalis turėjo galimybę prireikus pareikšti dėl to savo nuomonę posėdyje, tai nelaikytina Procedūros reglamento 48 straipsnio pažeidimu.

(žr. 505 punktą)

16. Nors, skirtingai nei tuo atveju, kai sprendimas atitinka nusistovėjusią jos sprendimų praktiką, Komisija, praplėsdama šios praktikos ribas, negali pateikti tik motyvų santraukos, bet turi pateikti išsamius motyvus, iš to neišplaukia, jog ji, be sprendimo motyvavimo nuoroda į jo dalyku esančios bylos medžiagą, privalo konkrečiai nurodyti priežastis, kodėl priėmė kitokį sprendimą nei ankstesnėje byloje, kurioje buvo panaši ar identiška situacija arba tie patys rinkos dalyviai.

(žr. 513 punktą)

17. Komisija negali nukrypti nuo savo suformuluotų taisyklių. Taigi, kadangi pranešime apie rinkos apibrėžimą Bendrijos konkurencijos teisės tikslais imperatyviomis formuluotėmis nurodoma metodika, kuria remdamasi Komisija ketina ateityje apibrėžti rinkas nepaliekant jokios aiškinimo laisvės, ji privalo atsižvelgti į šio pranešimo nuostatas.

Tuo atveju, kai Komisija pranešime vartojo formuluotes, paliekančias jai galimybę pasirinkti iš teoriškai galimų įrodymų rūšių ar požiūrių tuos, kurie yra tinkamiausi atsižvelgiant į konkrečios bylos aplinkybes, ji išlaiko didelę veiksmų laisvę.

Šiuo atžvilgiu Komisija pranešime dėl rinkos apibrėžimo neįsipareigojo naudoti kokio nors konkretaus ir ypatingo paklausos pakeičiamumo vertinimo metodo. Komisija nurodė, kad jos požiūris turės skirtis atsižvelgiant į kiekvienos bylos aplinkybes ir kad ji pasilieka didelę aiškinimo laisvę, siekdama tinkamai išnagrinėti kiekvieną atvejį.

(žr. 516, 519 punktus)

18. Kalbant apie Komisijos tyrimą dėl koncentracijos suderinamumo su bendrąja rinka, reikėtų pažymėti: kadangi pranešimo dėl rinkos apibrėžimo Bendrijos konkurencijos teisės tikslais 36 punkte teigiama, kad „funkcinis pakeičiamumas ar savybių bendrumas savaime gali nebūti pakankami kriterijai, nes klientų reakciją į kainų pasikeitimą gali nulemti ir kiti veiksniai“, iš šio teiginio išplaukia, kad, atvirkščiai, tam tikrai atvejais, ar net dažniausia, išskyrus tik ypatingas priešingai nurodančias aplinkybes, funkciniu atžvilgiu pakeičiamos ir bendrų savybių turinčios prekės yra pakaitalai.

(žr. 524 punktą)

19. EB 82 straipsnio taikymo srityje įmonės užimama dominuojanti padėtis reiškia ne jos kaltę, o tai, kad, neatsižvelgiant į dominuojančios padėties priežastis, tokia įmonė turi pareigą savo veiksmais neiškreipti veiksmingos konkurencijos bendrojoje rinkoje. Be to, piktnaudžiavimo samprata EB 82 straipsnio prasme yra objektyvi koncepcija, susijusi su rinkos sandarai įtakos galinčiais turėti dominuojančią padėtį užimančios įmonės veiksmais rinkoje, kurioje vien dėl jos dalyvavimo konkurencija yra labai sumažėjusi, ir šių veiksmų poveikis yra likusios konkurencijos rinkoje sumažinimas ar neleidimas jai stiprėti, pasitelkiant kitokias nei įprastą prekių ar paslaugų konkurenciją ūkio subjektų pajėgumų pagrindu reguliuojančias priemones.

Tokiu atveju vienintelio nagrinėjamoje rinkoje, kurioje egzistuoja vienintelė netiesioginė ir palyginti silpna konkurencija, tebeprekiaujančio konkurento atsiradimas yra ypač žalingas. Piktnaudžiavimo dominuojančia padėtimi kontekste suformuluoti principai yra taikytini pagal analogiją susijusioje koncentracijų kontrolės srityje, pripažįstant, kad nuo įmonės dominuojančios padėties stiprumo priklauso jos pareiga susilaikyti nuo galinčių susilpninti ir galiausiai panaikinti dar esamą konkurenciją rinkoje veiksmų.

Iš to, kas pasakyta, aišku, kad tokiu atveju koncentracijos šalys privalėjo pateikti įrodymų, patvirtinančių, kad iki koncentracijos rinkoje neegzistavo veiksminga konkurencija.

(žr. 549–551 punktus)

20. Remiantis Reglamentu Nr. 4064/89 dėl koncentracijų tarp įmonių kontrolės Komisija yra įgaliota priimti tik tokius įsipareigojimus, kurie padarytų koncentraciją, apie kurią buvo pranešta, suderinamą su bendrąja rinka. Šalių pasiūlyti struktūriniai įsipareigojimai atitinka šią sąlygą, jei Komisija gali padaryti užtikrintą išvadą, kad juos bus įmanoma įgyvendinti ir kad nauji jų pagrindu suformuoti komerciniai dariniai bus pakankamai ilgalaikiai ir veiksmingi, užtikrinant, jog palyginti netolimoje ateityje nebus sukurta ar sustiprinta dominuojanti padėtis ar apribota veiksminga konkurencija.

(žr. 555, 612 punktus)

21. Siekiant užtikrinti teisinį saugumą ir gerą teisingumo vykdymą, kad ieškinys būtų priimtinas, būtina nors ir sutrumpintai, bet nuosekliai ir suprantamai išdėstyti esminę faktinę ir teisinę jį pagrindžiančią informaciją. Šiuo atžvilgiu, nors ieškinio turinį tam tikrais klausimais gali paremti ar papildyti nuorodos į ištraukas iš pridėtų dokumentų, bendroji nuoroda į kitus dokumentus, neatsižvelgiant į tai, ar jie pridėti prie bylos, neprilygintina esminių teisinių argumentų nurodymui ieškinyje.

(žr. 592 punktą)

22. Teisė susipažinti su bylos medžiaga koncentracijos bylose yra skirta tam, kad asmenys, kuriems skirtas pranešimas apie kaltinimus, galėtų įvertinti Komisijos byloje esančius įrodymus ir tinkamai pareikšti savo nuomonę dėl remiantis šiais įrodymais jos padarytų išvadų. Teisė susipažinti su byla grindžiama būtinumu užtikrinti, kad įmonės galėtų tinkamai gintis nuo joms minėtame pranešime pateiktų kaltinimų.

Tačiau gali nebūti suteikta teisė susipažinti su kai kuriais dokumentais, būtent su tais, kuriuose ar kurių dalyse esama kitų bendrovių komercinių paslapčių, su Komisijos vidaus dokumentais, informacija, leidžiančia atskleisti skundą pateikusius asmenis, kurie pageidavo išsaugoti anonimiškumą, taip pat su Komisijai atskleista informacija, kuriai taikoma konfidencialumo sąlyga.

Įmonės teisė į komercinių paslapčių apsaugą turi būti suderinta su teisės į gynybą užtikrinimu. Taigi Komisija gali būti laikoma įpareigota suderinti prieštaraujančius interesus, parengdama nekonfidencialias dokumentų, kuriuose pateikiamos verslo paslaptys ar kiti svarbūs duomenys, versijas. Tie patys principai taikomi susipažinimui su remiantis Reglamentu Nr. 4064/89 dėl koncentracijų tarp įmonių kontrolės nagrinėjamų koncentracijos bylų medžiaga, jų taikymą pagrįstai suderinus su bendrajai minėtame reglamente įtvirtintai schemai būdingu greito bylos išnagrinėjimo reikalavimu. Koncentracijos kontrolės bylose teisės į gynybą apsaugos standartai neturi būti kitokie ar platesni nei teisės pažeidimų bylose.

(žr. 629–631 punktus)

23. Kiek tai susiję su teise susipažinti su bylos medžiaga, administracinėje procedūroje konkurencijos srityje būtina atskirti nepalankius įrodymus ir dokumentus, kurie yra palankūs ar kuriuose yra palankių įrodymų. Nepalankūs įrodymai svarbūs tik tuomet, kai Komisija į juos atsižvelgia procese – šiuo atveju ji iš esmės privalo su jais supažindinti. Tačiau proceso teisėtumui neturi įtakos tai, kad nėra supažindinama su nepalankiais įrodymais, kuriais nėra remiamasi. Tačiau jei įrodoma, kad administracinėje procedūroje įmonei nebuvo leista susipažinti su jai palankiu įrodymu, t. y. jos gynybai naudingu dokumentu, dėl kurio pasikeistų administracinės procedūros baigtis, jeigu minėta įmonė būtų juo pasirėmusi, juo grindžiami ginčijamo sprendimo motyvai laikytini klaidingais.

(žr. 649 punktą)

24. Prašymas tvarkyti dokumentus konfidencialiai pateisina atsisakymą leisti susipažinti su trečiųjų šalių dokumentais, pavyzdžiui, skundais konkurencijos pažeidimo byloje. Iš tikrųjų dominuojančią padėtį rinkoje užimanti įmonė gali imtis atsakomųjų priemonių prieš su Komisija jai atliekant tyrimą bendradarbiavusius konkurentus, tiekėjus ar klientus. Tokiomis sąlygomis trečiosios šalys, kurios Komisijai atliekant tyrimą pateikia dokumentus, dėl kurių, jų manymu, prieš jas gali būti imtasi atsakomųjų priemonių, gali tai daryti tik žinodamos, kad į jų prašymą tvarkyti dokumentus konfidencialiai bus atsižvelgta.

(žr. 650 punktą)

25. Teisė būti išklausytam konkurencijos bylose taikoma tik prieštaravimams, kuriais Komisija ketina remtis.

Kadangi remiantis Reglamento Nr. 4064/89 dėl koncentracijų tarp įmonių kontrolės 6 straipsnio 1 punkto c dalimi priimtas sprendimas, kuriuo pradedama procedūra, yra skirtas išdėstyti išankstines rimtas Komisijos abejones, kurios skatina ją pradėti antrąjį tyrimo etapą, o ne pateikti šalims prieštaravimus, klaidingas įmonės teiginys, jog tai, kad ji negalėjo susipažinti su byla iki pranešimo apie kaltinimus gavimo, sumažino jos galimybes gintis. Iš to, kad susipažinusi su byla įmonė turėjo galimybę raštu ar žodžiu pateikti pastabas dėl pranešimo apie kaltinimus, matyti, kad ji turėjo pakankamai laiko pareikšti nuomonę dėl prieštaravimų.

(žr. 692–693 punktus)

26. Nors remiantis Reglamento Nr. 4064/89 dėl koncentracijų tarp įmonių kontrolės 18 straipsnio 1 dalimi šalys turi teisę pateikti pastabas nuo procedūros pradžios, tai nereiškia, kad ankstesniu etapu Komisija privalo leisti susipažinti su administracine byla. Būtinybė šalims susipažinti su Komisijos administracine byla, kad galėtų atsikirsti į pranešime apie kaltinimus Komisijos pateiktus kaltinimus, nereiškia, kad ši institucija privalo leisti susipažinti su byla dalimis visos procedūros metu, nes ši prievolė būtų neproporcinga.

(žr. 694 punktą)

27. Siekiant, kad Komisija nepažeistų Reglamente Nr. 4064/89 dėl koncentracijų tarp įmonių kontrolės nustatyto grafiko, kiekvieno procedūros etapo tarpiniai terminai turi būti trumpi. Suprantama, kad tai turi neigiamą įtaką procedūros šalių darbo sąlygoms, bet laiko sutaupymas ir procedūros greitumas, siekiant atsižvelgti į koncentracijos, apie kurią buvo pranešta, šalių komercinį interesą kuo greičiau įvykdyti koncentraciją, teisės aktų leidėjo nuomone, pateisina šį trūkumą. Šiuo klausimu, vertinant numanomus teisės į gynybą Reglamento Nr. 4064/89 reglamentuojamoje procedūroje pažeidimus, būtina atsižvelgti į greitumo reikalavimą, kuris būdingas visai bendrajai reglamente nustatytai schemai.

Be to, vadovaujantis Reglamento Nr. 4064/89 dėl koncentracijų tarp įmonių kontrolės 21 straipsniu, kuris, inter alia, taikomas 13 straipsnyje nustatytam terminui pateikti atsiliepimą į pranešimą apie kaltinimus, Komisija privalo atsižvelgti į prieštaravimams parengti reikalingą laiką ir į bylos skubumą. Komisija kuo labiau turi suderinti pranešančių šalių teisę į gynybą ir greito galutinio sprendimo priėmimo reikalavimą.

Šiomis aplinkybėmis koncentracijos, apie kurią buvo pranešta, šalys gali remtis joms nustatytų procedūrinių terminų trumpumu, tik jeigu jie yra neproporcingi visai procedūros trukmei.

(žr. 701–703 punktus)

28. Nors priėmus Sprendimą 2001/462 dėl bylas nagrinėjančių pareigūnų įgaliojimų tam tikrose konkurencijos bylose pasikeitė bylą nagrinėjančio pareigūno statusas ir pagal 2 straipsnio 2 dalį jis administraciniais sumetimais buvo susijęs su Komisijos nariu, turinčiu įgaliojimus konkurencijos srityje, o ne su Konkurencijos generaliniu direktoratu, iš šio sprendimo aiškiai išplaukia, kad naujas bylą nagrinėjantis pareigūnas tiesiogiai pakeitė anksčiau šias pareigas ėjusį asmenį vadovaujantis Sprendimu 94/810. Šiomis aplinkybėmis konstatuotina, kad nesant jo įgaliojimus nutraukiančio sprendimo, buvęs bylą nagrinėjantis pareigūnas toliau teisėtai ėjo pareigas po naujo sprendimo įsigaliojimo, vadovaujantis Sprendimo 2001/462 2 straipsnio 1 dalimi.

Šį minėtų sprendimų aiškinimą sustiprina objektyvi būtinybė užtikrinti bylą nagrinėjančio pareigūno veiklos tęstinumą vadovaujantis tinkamo administravimo principu. Sprendimas 2001/462 įsigaliojo nagrinėjant tam tikras bylas. Jei po Sprendimo 2001/462 įsigaliojimo nebūtų paskirtas naujas bylą nagrinėjantis pareigūnas ir niekas negalėtų atlikti jo funkcijų, būtų neįmanomas tolesnis tų bylų nagrinėjimas ir tokiu atveju tų procedūrų atžvilgiu negalėtų būti taikomos nei Reglamento Nr. 4064/89, nei Sprendimo 2001/462 nuostatos. Todėl konstatuotina, kad įsigaliojus Sprendimui 2001/462 bylą nagrinėjantis pareigūnas buvo įgaliotas tęsti darbą iki kito pranešimo, bent jau kad pabaigtų nagrinėti pradėtas bylas, kurios buvo jam pavestos.

(žr. 719–720 punktus)

29. Pagrindinės teisės yra sudėtinė bendrųjų teisės principų, kurių įgyvendinimą užtikrina Bendrijos teismai, dalis. Šiuo klausimu Teisingumo Teismas ir Pirmosios instancijos teismas laikėsi valstybių narių konstitucinių tradicijų ir tarptautinių žmogaus teisių apsaugos sutarčių, prie kurių kūrimo prisidėjo ir kurias pasirašė valstybės narės, gairių. Europos žmogaus teisių ir pagrindinių laisvių konvencija yra itin svarbi šiuo atžvilgiu. Be to, vadovaujantis Europos Sąjungos sutarties 6 straipsnio 2 dalimi, „Sąjunga gerbia pagrindines teises, kurias užtikrina Europos žmogaus teisių ir pagrindinių laisvių apsaugos konvencija ir kurios kyla iš valstybėms narėms bendrų konstitucinių tradicijų kaip bendri Bendrijos teisės principai“.

(žr. 725 punktą)

PIRMOSIOS INSTANCIJOS TEISMO (antroji išplėstinė kolegija) SPRENDIMAS

2005 m. gruodžio 14 d.( )

„Ieškinys dėl panaikinimo – Konkurencija – Komisijos sprendimas, kuriuo koncentracija pripažįstama nesuderinama su bendrąja rinka – Reglamentas Nr. 4064/89 –Aviacijos rinkos – Honeywell inkorporavimas į GE – Vertikali integracija – Koncentracija – Šalinimo poveikis – Horizontalūs ryšiai – Teisė į gynybą“

Byloje T‑210/01

General Electric Company, įsteigta Fairfield, Konektikute (Jungtinės Valstijos), iš pradžių atstovaujama QC N. Green, QC C. Booth, barristers J. Simor ir K. Bacon, solicitor S. Baxter, advokatų L. Vogel, J. Vogel ir M. Van Kerckhove, vėliau – solicitor J. O’Leary, nurodžiusi adresą dokumentams įteikti Liuksemburge,

ieškovė,

prieš

Europos Bendrijų Komisiją, atstovaujamą MR. Lyal, p. Hellström ir F. Siredey‑Garnier, nurodžiusią adresą dokumentams įteikti Liuksemburge,

atsakovę,

palaikomą

Rolls-Royce plc, įsteigtos Londone (Jungtinė Karalystė), atstovaujamos solicitor A. Renshaw,

ir

Rockwell Collins, Inc., įsteigtos Cedar Rapids, Ajovoje (Jungtinės Valstijos), atstovaujamos solicitor T. Soames, solicitor J. Davies, solicitor A. Ryan ir advokato P. Camesasca,

įstojusių į bylą šalių,

dėl 2001 m. liepos 3 d. Komisijos sprendimo 2004/134/EB, kuriuo koncentracija pripažįstama nesuderinama su bendrąja rinka ir su EEE susitarimu (byla COMP/M.2220–General Electric prieš Honeywell) (OL L 48, 2004, p. 1), panaikinimo,

EUROPOS BENDRIJŲ PIRMOSIOS INSTANCIJOS

TEISMAS (antroji išplėstinė kolegija),

kurį sudaro pirmininkas J. Pirrung, teisėjai V. Tiili, A. W. H. Meij, M. Vilaras ir N. J. Forwood,

posėdžio sekretorius J. Plingers, administratorius,

atsižvelgęs į rašytinę proceso dalį ir įvykus 2004 m. gegužės 27 d. posėdžiui,

priima šį

Sprendimą

Teisės aktai

1 1989 m. gruodžio 21 d. Tarybos reglamento (EEB) Nr. 4064/89 dėl koncentracijų tarp įmonių kontrolės (OL L 395, p. 1, klaidų ištaisymas – OL L 257, 1990, p. 13) su paskutiniais pakeitimais, padarytais 1997 m. birželio 30 d. Tarybos reglamentu (EB) Nr. 1310/97 (OL L 180, p. 1) (toliau po pataisymų ir pakeitimų – Reglamentas Nr. 4064/89), 2 straipsnio 2 ir 3 dalyse nustatyta:

„2. Koncentracija, kuri nesukuria ar nesustiprina dominuojančios padėties ir dėl to nėra itin apribojama veiksminga konkurencija bendrojoje rinkoje arba didelėje jos dalyje, laikoma suderinama su bendrąja rinka.

3. Koncentracija, kuri sukuria arba sustiprina dominuojančią padėtį ir dėl to itin apribojama veiksminga konkurencija bendrojoje rinkoje arba didelėje jos dalyje, yra laikoma nesuderinama su bendrąja rinka.“

Ginčo aplinkybės

2 General Electric Co. (toliau – ieškovė arba GE) yra įvairia pramonės veikla užsiimanti įmonė, veikianti orlaivių variklių ir buitinių produktų gamybos, informatikos paslaugų, energetikos sistemų, apšvietimo, pramoninių sistemų, medicinos sistemų, plastiko, radijo laidų transliavimo, finansinių ir transportavimo paslaugų srityse.

3 Honeywell International, Inc. (toliau – Honeywell) yra įmonė, veikianti visų pirma aviacijos produktų ir paslaugų, automobilinių produktų, elektronikos priemonių, chemijos produktų, aukšto polimerizacijos laipsnio polimerų, transportavimo ir energetikos sistemų bei gyvenamųjų namų ir pramoninių pastatų apsaugos sistemų rinkose.

4 2000 m. spalio 22 d. GE ir Honeywell sudarė susitarimą, pagal kurį GE įsigijo visą Honeywell kapitalą (toliau – koncentracija), ir Honeywell tapo visiškai GE kontroliuojama dukterine įmone.

5 2001 m. vasario 5 d. Komisija gavo oficialų pranešimą apie koncentraciją pagal Reglamento Nr. 4064/89 4 straipsnį.

6 Manydama, kad koncentracijai galėjo būti taikomas Reglamentas Nr. 4064/89, 2001 m. kovo 1 d. Komisija nusprendė pradėti tyrimo procedūrą, numatytą šio reglamento 6 straipsnio 1 dalies c punkte ir Europos ekonominės erdvės (EEE) susitarimo 57 straipsnyje (toliau – sprendimas pradėti procedūrą).

7 2001 m. kovo 15 d. GE ir Honeywell bendrai pateikė Komisijai savo pastabas dėl sprendimo pradėti procedūrą.

8 2001 m. gegužės 8 d. Komisija išsiuntė GE pranešimą apie kaltinimus, į kurį ji atsakė 2001 m. gegužės 24 dieną.

9 2001 m. gegužės 29 ir 30 d. GE ir Honeywell dalyvavo Komisijos surengtame posėdyje.

10 2001 m. birželio 14 ir 28 d. GE ir Honeywell siekdamos, kad Komisija pritartų koncentracijai, pasiūlė du įsipareigojimų sąrašus.

11 2001 m. liepos 3 d. Komisija priėmė sprendimą 2004/134/EB (byla COMP/M.2220–General Electric ir Honeywell) (OL L 48, 2004, p. 1), kuriuo pripažino koncentraciją nesuderinamą su bendrąja rinka ir su EEE susitarimu (toliau – ginčijamas sprendimas).

Ginčijamas sprendimas

12 Ginčijamo sprendimo konstatuojamojoje dalyje nurodyta:

„1 straipsnis

Koncentracija, kuria General Electric Company įgyja Honeywell International Inc. kontrolę, pripažįstama nesuderinama su bendrąja rinka ir Europos ekonominės erdvės susitarimu.

2 straipsnis

Sprendimas skirtas

(GE)

<...>“

13 Ginčijamo sprendimo motyvai gali būti apibendrinti taip, kaip nurodyta toliau.

14 Komisijos manymu, prieš vykdydama koncentraciją GE užėmė dominuojančią padėtį didelės talpos komercinės klasės reaktyvinių orlaivių (toliau – didelės talpos komercinės klasės orlaiviai) variklių ir didelės talpos regioninių reaktyvinių orlaivių (toliau – didelės talpos regioniniai orlaiviai) variklių rinkose (ginčijamo sprendimo 45–83, 84–87 ir 107–229 konstatuojamosios dalys). Jos padėties rinkoje stiprumas, finansinė galia ir vertikali integracija, eksploatuojant orlaivius pagal lizingo (išperkamosios nuomos) sutartis, yra aplinkybės, kuriomis remiantis buvo padaryta išvada dėl GE dominuojančios padėties šiose rinkose. Tyrimas taip pat parodė, kad Honeywell yra aviacijos ir ne aviacijos produktų (241–275 konstatuojamosios dalys), taip pat verslo klasės orlaiviams skirtų variklių (88–89 konstatuojamosios dalys) ir variklio starterių pagrindinė tiekėja (331–340 konstatuojamosios dalys).

15 Sujungus abiejų bendrovių veiklą, būtų sukurta ar sustiprinta dominuojanti padėtis tam tikrose rinkose. Komisija nustatė, kad GE užimama dominuojanti padėtis pasaulinėje didelės talpos komercinės klasės orlaivių variklių rinkoje sustiprėtų dėl po koncentracijos atsirandančių vertikaliųjų ryšių, siejančių variklių gamintojos GE veiklą su šių variklių starterių gamintojos Honeywell veikla (ginčijamo sprendimo 419–427 konstatuojamosios dalys). Komisija taip pat priėjo prie išvados, kad įvairiose pasaulinėse aviacijos ir ne aviacijos produktų rinkose, kuriose Honeywell iki koncentracijos turėjo stiprias pozicijas dėl dviejų tipų konglomerato poveikio, būtų sukurta dominuojanti padėtis. Komisijos požiūriu, šis poveikis atsirado dėl rinkos dalies perleidimo, išplečiant GE Capital, ieškovės grupei priklausančios bendrovės, finansinę įtaką minėtose rinkose, ir komercinio pranašumo, atsirandančio daugiausia dėl kitos ieškovės įmonių grupei priklausančios bendrovės GE Capital Aviation Service (GECAS) vykdomo orlaivių pirkimo ir išperkamosios nuomos verslo (342–348 ir 405–411 konstatuojamosios dalys). Antra, Komisija numatė ateityje atsirasiančias pasekmes dėl po koncentracijos susikūrusio subjekto grynų, technologinių ir mišrių pardavimų vykdumo, pateikiant komercinius pasiūlymus, apimančius buvusios GE gamintus orlaivių variklius bei buvusios Honeywell aviacijos ir ne aviacijos produktus (349–404 konstatuojamosios dalys). Komisija nusprendė, kad susietų pardavimų vykdymas sustiprintų jau užimamą GE dominuojančią padėtį didelės talpos komercinės klasės orlaivių variklių rinkoje.

16 Komisija taip pat padarė išvadą, kad ypač dėl horizontalių ryšių tarp GE ir Honeywell iki koncentracijos turėtose rinkose sustiprėtų GE dominavimas pasaulinėje didelės talpos regioninių orlaivių variklių rinkoje ir būtų sukurta po koncentracijos susikūrusio subjekto dominuojanti padėtis pasaulinėje verslo klasės orlaivių variklių rinkoje (428–431 ir 435–437 konstatuojamosios dalys). Ji taip pat padarė išvadą, kad ypač dėl minėtų koncentracijos šalių horizontaliųjų ryšių dominuojanti padėtis būtų sukurta ir mažų jūrinių dujų turbinų rinkoje (468–477 konstatuojamosios dalys).

17 Laikydama koncentracijos šalių pasiūlytus įsipareigojimus nepakankamais išspręsti dėl sandorio atsirandančias konkurencijos problemas (ginčijamo sprendimo 500–533 ir 546–563 konstatuojamosios dalys), 567 konstatuojamojoje dalyje Komisija padarė išvadą, kad dėl koncentracijos būtų sukurta ar sustiprinta dominuojanti padėtis keliose rinkose ir dėl to būtų itin apribota veiksminga konkurencija bendrojoje rinkoje. Todėl, remiantis Reglamento Nr. 064/89 8 straipsnio 3 dalimi, koncentracija pripažintina nesuderinama su bendrąja rinka.

Procesas

18 Ieškovė pareiškė ieškinį, kurį Pirmosios instancijos teismo kanceliarija gavo 2001 m. rugsėjo 12 d. Tą pačią dieną GE taip pat pareiškė ieškinį dėl ginčijamo sprendimo (byla T‑210/01).

19 Atskirais dokumentais, pateiktais Pirmosios instancijos teismo kanceliarijai atitinkamai 2002 m. sausio 11, 15 ir 16 d., Rolls-Royce Plc, Rockwell Collins Inc. (toliau – Rockwell) ir Thales SA paprašė leisti įstoti į bylą Komisijos pusėje.

20 Ieškovė paprašė įstojančių į bylą šalių ir Komisijos tam tikrą rašytiniuose dokumentuose pateiktą informaciją tvarkyti konfidencialiai.

21 2002 m. birželio 26 d. Nutartimi Pirmosios instancijos teismo pirmosios kolegijos pirmininkas leido įstoti į bylą Rolls-Royce ir Rockwell. Ta pačia nutartimi jis nurodė – kaip to prašė ieškovė – bylos dokumentus tvarkyti konfidencialiai, atsižvelgiant į įstojusių į bylą šalių pastabas. Vadovaujantis Pirmosios instancijos teismo procedūros reglamento 116 straipsnio 6 dalimi ir atsižvelgiant į teismo posėdžio pranešimą, Thales buvo leista įstoti į bylą vykstant žodinei proceso daliai.

22 Kadangi 2004 m. rugsėjo 13 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimu (OL C 251, 2004, p. 12) Pirmosios instancijos teismo kolegijų sudėtis buvo pakeista, teisėjas pranešėjas buvo paskirtas į antrąją kolegiją, kuriai, atsižvelgiant į tai, ir buvo priskirta ši byla.

23 Pagal Procedūros reglamento 14 straipsnį ir antrosios kolegijos pasiūlymą Pirmosios instancijos teismas, išklausęs šalis pagal šio Procedūros reglamento 51 straipsnį, nusprendė bylą perduoti nagrinėti išplėstinės sudėties teismui.

24 Raštu, kurį Teisingumo Teismo kanceliarija gavo 2004 m. vasario 2 d., Thales atsisakė įstoti į bylą. 2004 m. kovo 23 d. Nutartimi Pirmosios instancijos teismo antrosios išplėstinės kolegijos pirmininkas, išklausęs kitas šalis, į šį atsisakymą atsižvelgė.

25 Raštu, kurį Teisingumo Teismo kanceliarija gavo 2004 m. kovo 17 d., ieškovė prašė sujungti šią bylą su byla T‑209/01. Pirmosios instancijos teismo antrosios išplėstinės kolegijos pirmininkas perdavė šį sprendimą minėtai kolegijai pagal Procedūros reglamento 50 straipsnį.

26 Pagal teisėjo pranešėjo pranešimą Pirmosios instancijos teismas nusprendė pradėti žodinę proceso dalį ir imdamasis proceso organizavimo priemonių, numatytų Procedūros reglamento 64 straipsnyje, pateikė šalims klausimus. Jis taip pat paprašė Komisijos prieš posėdį pateikti tam tikrus dokumentus. Šalys šiuos prašymus įvykdė.

27 2004 m. gegužės 25 d. posėdyje buvo išklausytos šalių nuomonės žodžiu ir atsakymai į Pirmosios instancijos teismo klausimus. Po šio posėdžio žodinė proceso dalis buvo baigta.

28 2004 m. birželio 8 d. raštu ieškovė Pirmosios instancijos teismo kanceliarijai pateikė naują dokumentą bei savo pastabas dėl jo svarbos, prašydama, kad šioje byloje tie dokumentai būtų pridėti prie bylos medžiagos. 2004 m. liepos 8 d. Nutartimi Pirmosios instancijos teismas, siekdamas leisti šalims pateikti pastabas dėl šio prašymo, pagal Procedūros reglamento 62 straipsnį nusprendė atnaujinti žodinę proceso dalį.

29 Išklausęs šalis ir vadovaudamasis Procedūros reglamento 64 straipsniu Pirmosios instancijos teismas ėmėsi proceso organizavimo priemonės, pridėdamas prie bylos medžiagos 2004 m. birželio 4 d. ieškovės dokumentus ir pastabas. Komisijos ir įstojusių į bylą šalių pastabos dėl šių dokumentų svarbos taip pat buvo pridėtos prie bylos medžiagos.

30 Teismo prašymu šalys pateikė pastabas ir papildomus dokumentus dėl ieškovės pradinėse pastabose iškeltų klausimų. Šie dokumentai taip pat buvo pridėti prie bylos medžiagos.

31 2004 m. lapkričio 23 d. antrą kartą buvo baigta žodinė proceso dalis.

Šalių reikalavimai

32 Ieškovė Pirmosios instancijos teismo prašo:

– panaikinti ginčijamąjį sprendimą,

– priteisti iš Komisijos ir į bylą įstojusių šalių bylinėjimosi išlaidas.

33 Komisija, palaikoma Rolls-Royce ir Rockwell, Pirmosios instancijos teismo prašo:

– atmesti ieškinį,

– priteisti iš ieškovės bylinėjimosi išlaidas.

Dėl teisės

34 Rašytiniuose paaiškinimuose ieškovė iškelia keletą klausimų dėl savo veiksmų apimties, taip pat dėl Pirmosios instancijos teismo kompetencijos peržiūrėti ginčijamą sprendimą ir dėl bendrųjų ginčijamame sprendime Komisijos taikytų kriterijų. Šie klausimai bus nagrinėjami kaip preliminarūs Pirmosios instancijos teisme.

35 Ieškovė prieštarauja Komisijos ginčijamame sprendime pateiktai išvadai, kuri yra kitų jos atliktos konkurencijos analizės aspektų pagrindas, t. y. kad prieš koncentraciją ieškovė turėjo dominuojančią padėtį didelės talpos komercinės klasės orlaivių variklių rinkoje. Šis klausimas bus nagrinėjamas pirmiausia.

36 Ieškovė taip pat ginčija Komisijos išvadas dėl vertikalių ryšių, konglomerato poveikio ir horizontalių ryšių, kuriuos nulemtų koncentracija. Šie klausimai bus nagrinėjami iš eilės.

37 Galiausiai ieškovė remiasi procedūros pažeidimais, darančiais nagrinėjamą sprendimą neteisėtą. Šie klausimai bus nagrinėjami paskiausiai.

A – Išankstiniai klausimai

1. Dėl prašymo sujungti bylas

38 Pažymėtina, kad abiejų ieškovių pateikti prašymai sujungti bylas negali pakeisti kiekvieno iš jų atskirai pateiktų prašymų apimties, antraip kiltų grėsmė pažeisti kiekvienos jų veiksmų nepriklausomumą ir savarankiškumą (2001 m. birželio 21 d. Sprendimo Moccia Irme ir kiti prieš Komisiją, nuo C‑280/99 P iki C‑282/99 P, Rink. p. I‑4717, 61–68 punktai, ypač 66 punktas).

39 Pirmosios instancijos teismo manymu, ieškovės 2004 m. kovo 17 d. raštu pateiktą prašymą sujungti bylas reikia atmesti, nes dėl skirtingos dviejų ieškinių apimties nėra pagrindo sujungti šią bylą su byla T‑209/01.

2. Ryšys tarp Komisijos išvadų, kuriomis grindžiamas koncentracijos neatitikimas bendrajai rinkai, atskirų pagrindų

a) Šalių argumentai

40 Ieškovė pažymi, kad Komisija atsiliepime į ieškinį nurodė, jog nagrinėjamo sprendimo motyvų elementai pagrindžia vienas kitą, todėl netiktų kiekvieną jų nagrinėti atskirai. Vis dėlto nėra įmanoma pagal analogiją pritaikyti 2002 m. spalio 22 d. Sprendime Schneider Electric priešKomisiją (T‑310/01, Rink. p. II‑4071) suformuluoto požiūrio, t. y. kad klaidos, darančios Komisijos atliktą tam tikrų rinkų analizę nepagrįstą, nesuteikia pakankamo pagrindo panaikinti jomis grindžiamą sprendimą, jei jis yra pagrįstas tinkamai atlikta kitų rinkų analize. Teismo posėdyje ieškovė pareiškė, kad Pirmosios instancijos teismas negali pakeisti Komisijos pateikto koncentracijos įvertinimo savuoju. Todėl pripažinus kai kuriuos pagrindus, kuriais buvo remiamasi ginčijamame sprendime, neteisėtais, o kitus – teisėtais, Bendrijos teisėjas negali vertinti, ar argumentavimo elementai pakankamai pagrindžia Komisijos išvadą dėl koncentracijos, apie kurią buvo pranešta, nesuderinamumo su bendrąja rinka.

41 Komisija pažymi, kad ginčijamas sprendimas yra pagrįstas vienas kitą papildančių faktinių ir teisinių aplinkybių, apimančių horizontaliųjų ir vertikaliųjų ryšių bei konglomerato poveikius, deriniu. Komisija pabrėžia, kad bet kuri iš šių aplinkybių pateisina koncentracijos uždraudimą.

b) Pirmosios instancijos teismo vertinimas

42 Visų pirma pažymėtina, kad jeigu tam tikri sprendimo motyvai teisės požiūriu yra pakankami jį pagrįsti, galimos kitų motyvų klaidos neturi įtakos jo rezoliucinei daliai (šiuo klausimu žr. 2001 m. liepos 12 d. Teisingumo Teismo sprendimo Komisija ir Prancūzija prieš TF1, C‑302/99 P ir C‑308/99 P, Rink. p. I‑5603, 26–29 punktus).

43 Be to, jeigu Komisijos sprendimo rezoliucinė dalis paremta keliomis argumentų grupėmis, kurių kiekvienos pakanka pagrįsti šią dalį, nagrinėjamas sprendimas naikintinas tik tuo atveju, jei visos šios grupės būtų neteisėtos. Remiantis šia prielaida, tik su viena argumentų grupe susijusios klaidos ar kito pažeidimo nepakanka panaikinti ginčijamą sprendimą, nes ši klaida negalėjo turėti lemiamos įtakos institucijos priimto sprendimo rezoliucinei daliai (analogiškai žr. 2002 m. gegužės 14 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo Graphischer Maschinenbau prieš Komisiją, T‑126/99, Rink. p. II‑2427, 49–51 punktus ir juose nurodytą teismų praktiką).

44 Ši taisyklė taikoma ir sprendimams koncentracijų kontrolės srityje (šiuo klausimu žr. 2002 m. spalio 22 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo Schneider Electric prieš Komisiją, T‑310/01, Rink. p. II‑4071, 40 punktą ir 404–420 punktus).

45 Taip pat pažymėtina, kad Komisija privalo uždrausti Reglamento Nr. 4064/89 2 straipsnio 3 dalyje nustatytus kriterijus tenkinančią koncentraciją. Iš reglamento 2 straipsnio 1 dalies a punkto išplaukia, kad vertindama koncentraciją Komisija privalo atsižvelgti, inter alia, į reikalavimą palaikyti ir plėtoti veiksmingą konkurenciją bendrojoje rinkoje, nepamirštant visų susijusių rinkų sandaros. Todėl vertindama, ar koncentracija sukuria ar sustiprina vieną ar daugiau dominuojančių padėčių ir dėl to itin apribojama veiksminga konkurencija, Komisija turi atsižvelgti į kiekvienos rinkos, kuriai koncentracija, apie kurią buvo pranešta, gali daryti poveikį, sąlygas. Todėl jei ji padaro išvadą, kad minėti kriterijai tenkinami bent vienos rinkos atžvilgiu, koncentraciją reikia pripažinti nesuderinama su bendrąja rinka.

46 Šioje byloje, ginčijamo sprendimo 567 konstatuojamojoje dalyje, Komisija nurodė, jog „dėl visų šių priežasčių darytina išvada, kad dėl koncentracijos, apie kurią buvo pranešta, būtų sustiprinta dominuojanti padėtis didelės talpos regioninių orlaivių variklių, verslo klasės orlaivių variklių, aviacijos ir ne aviacijos produktų bei mažų jūrinių dujų turbinų rinkose ir dėl to būtų itin apribota veiksminga konkurencija bendrojoje rinkoje“.

47 Konstatuotina, kad ginčijamame sprendime nėra nurodoma konkurencijos problemų hierarchija, kiek tai susiję su atskirų rinkų, kurias Komisija ištyrė ir paminėjo savo išvadoje. Atvirkščiai, remiantis, inter alia, Reglamento Nr. 4064/89 2 straipsniu, tokia išvada reiškia, kad dėl koncentracijos būtų sukurta ar sustiprinta dominuojanti padėtis kiekvienoje iš nurodytų rinkų ir dėl to būtų itin apribota veiksminga konkurencija bendrojoje rinkoje.

48 Atsižvelgdamas į tai, kas išdėstyta, Pirmosios instancijos teismas konstatuoja, kad sprendimas naikintinas tik, jei bus nustatyta, jog tam tikri jo motyvai yra neteisėti, o likusieji nėra pakankami pripažinti koncentraciją, apie kurią buvo pranešta, nesuderinama su bendrąja rinka. Tačiau ši išvada nepanaikina būtinybės ištirti, ar tam tikri ginčijamame sprendime nurodyti su konkurencija susiję veiksniai sustiprina vienas kitą, todėl būtų nenatūralu vertinti kiekvieną jų atskirai.

3. Dėl pateiktų įsipareigojimų

49 Visų pirma kalbant apie 2001 m. birželio 28 d. antrąjį įsipareigojimų sąrašą nustatyta, kad 2001 m. birželio 14 d. koncentracijos šalys pateikė pirmąjį įsipareigojimų sąrašą (žr. 485–533 konstatuojamąsias dalis). Ieškovė neginčija Komisijos teiginio, kad pagal 1998 m. kovo 1 d. Komisijos reglamento (EB) Nr. 447/98 dėl pranešimų, terminų ir nagrinėjimų, numatytų Tarybos reglamente (EEB) Nr. 4064/89 dėl įmonių koncentracijos kontrolės (OL L 61, p. 1), 18 straipsnio 2 dalį 2001 m. birželio 14 d. buvo paskutinė diena pateikti įsipareigojimus. O koncentracijos šalys antruosius įsipareigojimus pateikė 2001 m. birželio 28 d. (žr. ginčijamo sprendimo 534–566 konstatuojamąsias dalis), nurodžiusios, kad šie įsipareigojimai pakeičia 2001 m. birželio 14 d. pateiktus įsipareigojimus.

50 Vienintelis nagrinėjamų įsipareigojimų skirtumas yra su GECAS veikla susiję įsipareigojimai ir su tam tikrų Honeywell veiklos sričių skirtingose aviacijos ir ne aviacijos produktų rinkose perleidimu susiję struktūriniai įsipareigojimai. Galimas šių skirtumų poveikis bus vertinamas nagrinėjant su konglomerato poveikiu susijusias bylos aplinkybes.

51 Ieškinyje prieštaraudama Komisijos atsisakymui atsižvelgti į veiklos įsipareigojimus, ieškovė posėdyje teigė, kad Komisija pažeidė visą administracinę procedūrą ir atėmė iš koncentracijos šalių galimybę pateikti įsipareigojimus, skirtus išspręsti kitas dėl Komisijos nurodytų horizontaliųjų ryšių atsirandančias konkurencijos problemas. Atsižvelgiant į jo svarbą, šis ginčas nagrinėtinas šiame preliminariame skyriuje.

52 2001 m. gegužės 8 d. pranešime apie kaltinimus Komisija aiškiai išdėstė su visomis prieš konkurenciją nukreiptomis koncentracijos pasekmėmis, kylančiomis dėl po koncentracijos atsirandančių horizontaliųjų ir vertikaliųjų ryšių, susijusius prieštaravimus, kurie nurodomi ginčijamame sprendime (ypač žr. pranešimo apie kaltinimus 188–122, 124–126, 459–468, 469–471, 473, 474, 578–586 ir 612–633 punktus). Atsižvelgusi į Komisijos pranešime apie kaltinimus nurodytus prieštaravimus, 2001 m. birželio 14 d. ieškovė pateikė struktūrinius įsipareigojimus, kuriuos Komisija išnagrinėjo ir atmetė, motyvuodama tuo, kad jie praktiškai neįgyvendinami. Ieškovė Pirmosios instancijos teismui nepateikė įrodymų ar argumentų, kodėl šie įsipareigojimai buvo atmesti neteisėtai ar nepagrįstai (ypač žr. 487, 555 bei paskesnius 564 ir 610 punktus). Komisija neatsako už techninius ir komercinius įsipareigojimų trūkumus, dėl kurių jie pripažinti nepakankamais leisti nagrinėjamą koncentraciją, kitaip tariant, šie trūkumai nesusiję su Komisijai pateiktų galbūt veiksmingų veiklos įsipareigojimų atmetimu. Koncentracijos, apie kurią pranešta, šalys iki 2001 m. birželio 14 d. privalėjo pateikti visapusiškus ir visais atžvilgiais veiksmingus įsipareigojimus.

53 Atnaujinus žodinę proceso dalį pateiktose pastabose ieškovė ištaisė savo atsakymą į posėdyje pateiktą klausimą; ji pripažino, kad 2001 m. birželio 22 d. Komisija pateikė priežastis, dėl kurių 2001 m. birželio 14 d. jos pateikti įsipareigojimai yra nepriimtini. Tačiau ji teigė, jog Komisija leido suprasti, kad, pateikus papildomus įsipareigojimus dėl būsimos GECAS veiklos, koncentracija būtų pripažinta suderinama su bendrąja rinka. Paremdama šį teiginį paskutinėje proceso stadijoje, ieškovė pateikė du 2001 m. birželio 14 d. ir 18 d. pranešimus spaudai ir 2002 m. vasario 11 d. straipsnį, kuriame išspausdintas pokalbis su tuo metu už konkurenciją atsakingu Komisijos nariu. Ieškovė teigia, kad Komisijos patikinimai lėmė jos teisėtų lūkesčių atsiradimą.

54 Visų pirma pažymėtina, kad ieškovė prašė atnaujinti žodinę proceso dalį dėl įsipareigojimų tik norėdama ištaisyti minėtą fakto klaidą. Todėl tiek, kiek ieškovė siekia remtis bendravimu su Komisija, jos pastabos yra nepriimtinos dėl vėlavimo jas pateikti. Be to, pirmą kartą posėdyje pateikta su teisėtais lūkesčiais susijusi motyvacija yra atmestina remiantis Procedūros reglamento 48 straipsnio 2 dalimi, nes ji sudaro naują ieškinio pagrindą.

55 Teisę remtis teisėtų lūkesčių apsaugos principu turi bet kuris asmuo, kai Bendrijos institucijos akivaizdžiai sukėlė pateisinamus to asmens lūkesčius (1987 m. kovo 11 d. Sprendimo Van den Bergh en Jurgens prieš Komisiją, 265/85, Rink. p. 1155, 44 punktas ir 1990 m. birželio 26 d. Sprendimo Sofrimportprieš Komisiją, C‑152/88, Rink. p. I‑2477, 26 punktas). Šiuo atveju jos ir Komisijos tarnybų bendravimas, kuriuo remiasi ieškovė, 2001 m. birželio 14 d. pateikus pirmųjų įsipareigojimų sąrašą, kiek tai susiję su galimybe pateikti naują įsipareigojimų sąrašą, besiskiriantį keliais aspektais nuo pirmojo, nesukėlė jos teisėtų lūkesčių.

56 Iš to, kas išdėstyta, darytina išvada, kad motyvuojant prašymą atnaujinti žodinę proceso dalį posėdyje pateikti ieškovės argumentai dėl įsipareigojimų yra nepriimtini.

4. Dėl įrodymų standartų ir Bendrijos teismo įvykdytos kontrolės apimties

a) a) Šalių argumentai

57 Ieškovė teigia, kad, kitaip nei horizontalūs ar vertikalūs ryšiai, konglomeratai, pavyzdžiui, nagrinėjamas įmonių susiliejimas, apie kurį buvo pranešta, tik retkarčiais sukuria ar sustiprina dominuojančią padėtį. Todėl teigiant atvirkščiai, būtina įtikinamai pavaizduoti konkurencijos pažeidimo mechanizmą.

58 Pastabose dėl įstojimo į bylą paaiškinimo ir posėdyje ieškovė rėmėsi 2002 m. spalio 25 d. Sprendimu Tetra Laval prieš Komisiją (T‑5/02, Rink. p. II‑438), kuriame nurodoma, kad konglomerato poveikiui nustatyti būtinas nuodugnus tyrimas, paremtas įtikinamais įrodymais, jog vertinant būsimą veiklą reikia ypatingo atidumo, ir kad numanomo ateities poveikio Komisijos analizė turi būti tikėtina. Ji taip pat nurodė, kad pagal minėtą sprendimą Komisija privalo atsižvelgti į EB 82 straipsnyje numatyto piktnaudžiavimo dominuojančia padėtimi draudimo atgrasomąjį poveikį įmonei.

59 Komisijos ir į bylą įstojusių šalių manymu, Reglamentas Nr. 4064/89 ir teismų praktika nenustato aukštesnių įrodymų standartų, esant konglomerato tipo koncentracijai.

b) Pirmosios instancijos teismo vertinimas

Bendrosios pastabos

60 Visų pirma atkreiptinas dėmesys į tai, kad taikydama Reglamento Nr. 4064/89 materialines nuostatas, ypač jo 2 straipsnį, ekonominėje srityje Komisija turi diskrecijos teisę. Iš to išplaukia, kad vykdant Bendrijos teisminė kontrolę tikrinamas tik aplinkybių, kuriomis remiamasi, tikslumas ir ar buvo padarytos akivaizdžios vertinimo klaidos (1998 m. kovo 31 d. Sprendimo Prancūzija ir kiti prieš Komisiją, C‑68/94 ir C‑30/95, Rink. p. I‑1375, 223 ir 224 punktai ir 2005 m. vasario 15 d. Sprendimo Komisija priešTetra Laval, C‑12/03 P, Rink. p. I‑987, 38 punktas).

61 Be to, Reglamentas Nr. 4064/89 dėl koncentracijų tarp įmonių kontrolės nenumato koncentracijos, apie kurią buvo pranešta, suderinamumo ar nesuderinamumo su bendrąja rinka prezumpcijos, todėl negalima teigti, kad abejotinu atveju Komisija privalo savo kompetencijos ribose priimti koncentracijai palankų sprendimą (dėl to žr. 58 punkte minėto sprendimo Tetra Lavalprieš Komisiją 120 punktą.)

62 Kalbant apie Bendrijos teismų vykdomo sprendimų teisėtumo kontrolės pobūdį, atkreiptinas dėmesys į esminį skirtumą, egzistuojantį tarp faktinių aplinkybių ir išvadų, kurias Pirmosios instancijos teismas, atsižvelgdamas į jam pateiktus įrodymus ir argumentus, gali pripažinti netiksliomis, bei ekonominio įvertinimo.

63 Nors Komisijai taikant materialines Reglamento Nr. 4064/89 nuostatas jai pripažinta diskrecijos teisė, tai nereiškia, kad Bendrijos teismai turi susilaikyti nuo Komisijos atliekamos teisinės ekonominių duomenų kvalifikacijos teisminės kontrolės. Iš tikrųjų Bendrijos teisėjas privalo nustatyti, ar įrodymai, kuriais remiamasi, yra faktiškai tikslūs, patikimi ir nuoseklūs, ar jie sudaro tinkamų duomenų visumą, kuria remiantis galima įvertinti sudėtingą situaciją, bei, ar jie pagrindžia padarytas išvadas (60 punkte minėto sprendimo Komisija priešTetra Laval 39 punktas).

64 Nors šie principai taikytini visiems ekonominio pobūdžio vertinimams, veiksminga teisminė kontrolė yra dar labiau reikalinga Komisijai atlikus perspektyvinę po numanomos koncentracijos galinčių atsirasti rinkos pokyčių analizę. Kaip Teisingumo Teismas suformulavo 60 punkte minėto sprendimo Komisija priešTetra Laval 42 ir 43 punktuose, koncentracijos kontrolės srityje pasitelkiama perspektyvinė analizė reikalauja didelio dėmesingumo, nes būtina atlikti ne praeities įvykių, su kuriais dažniausiai susiję daugybė faktų, leidžiančių suprasti jų priežastis, ir ne dabarties įvykių analizę, o numatyti įvykius, su didesne ar mažesne tikimybe įvyksiančius ateityje, nepriėmus planuojamo koncentraciją draudžiančio ar jos sąlygas nustatančio sprendimo (šiuo klausimu žr. 58 punkte minėto sprendimo Tetra LavalpriešKomisiją 155 punktą). Perspektyvinė analizė apima nagrinėjimą, kuria dalimi dėl koncentracijos pasikeistų svarbūs konkurencijos padėties tam tikroje rinkoje veiksniai, siekiant nustatyti, ar dėl to būtų itin apribota veiksminga konkurencija. Tokia analizė reikalauja įsivaizduoti įvairias priežasties ir pasekmės grandines, siekiant pasiremti labiausiai tikėtinomis.

Konglomerato poveikių traktuotė

65 Konglomerato tipo koncentracijos atveju nesusikuria horizontalūs ryšiai tarp koncentracijos šalių veiklos ar jų vertikalūs santykiai siaurąja prasme. Noprs paprastai tokios koncentracijos nesukelia antikonkurencinio poveikio, jos gali jį turėti tam tikrais atvejais (58 punkte minėto sprendimo Tetra LavalpriešKomisiją 142 punktas). Jei atlikusi konglomerato tipo koncentracijos perspektyvinę analizę Komisija padaro išvadą, kad dėl konglomerato poveikio sąlygiškai netolimoje ateityje tikėtinai būtų sukurta ar sustiprinta dominuojanti padėtis ir dėl to pastebimai būtų apribota veiksminga konkurencija rinkoje, ji privalo uždrausti koncentraciją (58 punkte minėto sprendimo Tetra LavalpriešKomisiją 153 punktas ir jame cituojama teismų praktika).

66 Šiuo atžvilgiu, kaip tai Teisingumo Teismas nurodė minėto sprendimo Komisija prieš Tetra Laval 60 punkte, konglomerato tipo koncentracija sukelia tam tikras specifines problemas, nes, pirma, vertinant tokią koncentraciją turi būti atliekama toli į ateitį besitęsiantį laikotarpį apimanti perspektyvinė analizė ir, antra, koncentracijos poveikį gali lemti tam tikri po jos susikūrusio subjekto veiksmai. Taigi priežasties ir pasekmės gandinė po koncentracijos gali būti beveik nepastebimos, neapibrėžtos ir sunkiai nustatomos. Šiomis aplinkybėmis, siekiant pagrįsti sprendimą suformuluoti rimtą pagrindą pripažinti koncentraciją nesuderinamą su bendrąja rinka, itin didelę reikšmę turi Komisijos surinktų įrodymų kokybė, kuriais pagrindžiami jos vertinimai, kad, nepriėmus sprendimo, tikėtinai įvyktų jos numatyti ekonominiai pokyčiai (60 punkte minėto sprendimo Komisija prieš Tetra Laval 44 punktas; taip pat šiuo klausimu žr. 58 punkte minėto sprendimo Tetra Laval prieš Komisiją 155 punktą).

67 Ginčijamame sprendime Komisija nurodė, kad šiuo atveju koncentracija pirmiausia sukeltų tiesioginę vertikalią variklių ir starterių gamybos integraciją, vėliau pasijustų konglomerato poveikis bei atsirastų horizontalūs ryšiai tam tikrose rinkose.

68 Iš konglomerato poveikio apibūdinimo ginčijamame sprendime paaiškėja, kad, Komisijos požiūriu, koncentracija netrukus ar per labai trumpą laiką pakeistų konkurencijos sąlygas tam tikrose rinkose ir dėl finansinės įtakos bei dominuojančios padėties pirmojoje rinkoje suteikiamų komercinių galimybių sukurtų ar sustiprintų jose dominuojančią padėtį (žr. 325 ir paskesnius punktus bei 399 ir paskesnius punktus). Tačiau pažymėtina, kad koncentracija sukelia šias pasekmes, jei po jos susikūręs subjektas atlieka Komisijos tikėtinais laikytus veiksmus. Komisijos požiūriu, minėti veiksmai buvo po koncentracijos vykdomas tam tikros konkurencijai žalingos komercinės praktikos išplėtimas į naujas rinkas, kurioje, kaip nustatė Komisija, iki koncentracijos veikė kuri nors koncentracijos šalis.

69 Šiuo atveju Komisija privalėjo pateikti įtikinamų įrodymų, paremiančių išvadą, kad po koncentracijos susikūręs subjektas atliks jos numatytus veiksmus. Jam nesiėmus minėtų veiksmų, dviejų koncentracijos šalių padėtis atskirose gretimose rinkose viena kitai neturėtų jokios komercinės įtakos ir negalėtų sukurti ar sustiprinti dominuojančios padėties.

Veiksnių, galinčių atgrasyti po koncentracijos susikūrusį subjektą nuo ginčijamame sprendime numatytų veiksmų, traktuotė

70 Nors 58 punkte minėtame sprendime Tetra Laval prieš Komisiją konstatuota, kad atsižvelgtina į objektyvias paskatas užsiimti koncentracijos nulemiama antikonkurencine praktika, Komisija privalo įvertinti, kiek šios paskatos sumažėtų ar išnyktų dėl nagrinėjamų veiksmų neteisėto pobūdžio, atsižvelgiant į EB 82 straipsnyje įtvirtintą piktnaudžiavimo dominuojančia padėtimi draudimą ir tikimybę įgaliotoms Bendrijos ir nacionalinėms institucijoms nustatyti šią veiklą bei paskirti finansines nuobaudas (sprendimo 159 punktas). Pastabose dėl įstojimo į bylą paaiškinimo ieškovė rėmėsi minėtu sprendimu teigdama, kad Komisijos nurodyta dominuojančią padėtį galinti sukurti ar sustiprinti veikla nebūtų vykdoma.

71 60 punkte minėto sprendimo Komisija prieš Tetra Laval 74–78 punktuose Teisingumo Teismas konstatavo, kad Pirmosios instancijos teismas padarė teisingą išvadą, jog tam tikrų veiksmų ateityje tikimybė turi būti išnagrinėta išsamiai, t. y. atsižvelgiant į paskatas taip elgtis ir jas sumažinančius ar pašalinančius veiksnius, įskaitant galimą veiksmų neteisėtumą.

72 Tačiau Teisingumo Teismas taip pat konstatavo, kad Reglamento Nr. 4064/89 siekiamam prevencijos tikslui prieštarautų Komisijos įpareigojimas kiekvienos koncentracijos atveju nagrinėti tikimybę, kiek antikonkurencinių veiksmų paskatos sumažėtų ar būtų pašalintos dėl tokių veiksmų neteisėtumo ir atskleidimo tikimybės bei to, kad už juos persekios Bendrijos ir nacionalinės kompetentingos valdžios institucijos ir galės skirti ekonomines sankcijas. Tuomet Teisingumo Teismas konstatavo, kad Pirmosios instancijos teismas padarė teisės klaidą, atmesdamas su neteisėtu naujo ūkio subjekto elgesiu susijusias Komisijos išvadas (60 punkte minėto sprendimo Komisija prieš Tetra Laval 76 ir 77 punktai).

73 Iš to, kas išdėstyta, išplaukia, kad Komisija iš esmės privalo atsižvelgti į galimą tam tikrų veiksmų neteisėtumą ir baustinumą, kaip sumažinantį ar pašalinantį tam tikrų ūkio subjekto veiksmų paskatas veiksnį. Tačiau kadangi nustatant pažeidimo tikėtinumą ir baustinumą keliose teisės sistemose atliekamas vertinimas yra pernelyg spekuliatyvus, atliekant šią analizę nebūtina nuodugniai išnagrinėti visų potencialiai taikytinų teisės sistemų ir jose esančios persekiojimo politikos.

74 Taigi tuo atveju, kai Komisija, neatlikdama specialaus ir nuodugnaus šio klausimo tyrimo, gali nustatyti nagrinėjamų veiksmų neteisėtumą EB 82 straipsnio ir kitų Bendrijos teisės nuostatų, kuriuos ji pagal savo kompetenciją gali taikyti, prasme, ji, vertindama tikimybę, kad naujas ūkio subjektas atliks šiuos veiksmus, privalo konstatuoti šių veiksmų neteisėtumą ir į tai atsižvelgti (toliau žr. 60 punkte minėto sprendimo Komisija prieš Tetra Laval 74 punktą).

75 Šiuo klausimu aišku, kad nors Komisija turi teisę remtis glausta nagrinėjamų veiksmų teisėtumo ir baustinumo tikimybės analize, pagrįsta tuo metu kai priimamas sprendimas dėl koncentracijos turimais įrodymais, ji vis dėlto privalo apibrėžti numatomus veiksmus ir, kai įmanoma, įvertinti ir atsižvelgti į akivaizdaus ar labai tikėtino veiksmų neteisėtumo pagal Bendrijos teisę atgrasinamąjį poveikį.

76 Todėl tolesniuose šio sprendimo skyriuose reikėtų įvertinti, ar Komisija pagrindė konglomerato poveikio tikimybės perspektyvinę analizę pakankamai įtikinamais įrodymais ir ar tinkamai pritaikė aptartus principus.

5. Dėl neįrodyto didelio veiksmingos konkurencijos apribojimo

a) Šalių argumentai

77 Ieškovė teigia, kad norėdama uždrausti koncentraciją pagal Reglamento Nr. 4064/89 2 straipsnio 2 ir 3 dalis Komisija, pirma, turi nustatyti, kad dėl jos būtų sukurta ar sustiprinta dominuojanti padėtis ir, antra, kad dėl to būtų itin apribota veiksminga konkurencija bendrojoje rinkoje. Sudėtinis šių sąlygų pobūdis yra patvirtintas Reglamento Nr. 4064/89 parengiamuosiuose dokumentuose, kurie atskleidžia, kad antrąją sąlygą įtraukė Ekonominis ir socialinis komitetas Prancūzijos vyriausybės prašymu. Sudėtinis pobūdis buvo patvirtintas 1994 m. gegužės 19 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo Air France prieš Komisiją (T‑2/93, Rink. p. II‑323) 79 punkte ir 58 punkte minėtame sprendime Tetra Laval prieš Komisiją.

78 Komisija privalo įrodyti, kad koncentracija tenkina visas minėtas sąlygas. Ji turi nustatyti, kad egzistuoja didelė antikonkurencinio poveikio tikimybė, kurį privalu kiekybiškai įvertinti, ir įrodyti, kad jis nulemtas koncentracijos, o ne egzistavusių rinkos sąlygų. Šis reikalavimas ypač svarbus nagrinėjamu atveju, esant konglomerato tipo koncentracijai, nes ji retai laikoma turinčia antikonkurencinį poveikį.

79 Ieškovės manymu, Komisija ginčijamame sprendime nevertino, ar koncentracija kaip nors itin apribojo veiksmingą konkurenciją. Nagrinėdama rinkas, kuriose, Komisijos manymu, būtų sukurta ar sustiprinta dominuojanti padėtis, ji neaiškiai ir nemotyvuotai teigia, kad minėtose rinkose bus kliudoma konkurentams ir tai turės neigiamą poveikį konkurencijai.

80 Ginčijamame sprendime vienintelė nuoroda į Reglamento Nr. 4064/89 2 straipsnyje įtvirtintą patikrinimą pateikiama 567 konstatuojamojoje dalyje nustatytoje galutinėje išvadoje. Akivaizdu, kad Komisija tik padarė prielaidą, jog įtariamas dominuojančios padėties sukūrimas ar sustiprinimas atitinkamose rinkose savaime turės reglamento 2 straipsnyje numatytą antikonkurencinį poveikį.

81 Be to, Komisija nepagrįstai teigia, kad antroji sąlyga buvo netiesiogiai tenkinama atliekant ekspertizę dėl dominuojančios padėties sukūrimo ar sustiprinimo. Nepakanka „perdirbti“ faktinių aplinkybių, kuriomis remtasi nustatant dominuojančią padėtį, ir, neatlikus tolesnės analizės, jomis grįsti išvadą dėl didelio konkurencijos apribojimo. Neatlikus minėtos analizės priimtas ginčijamas sprendimas yra neišvengiamai naikintinas. Ieškovė teigia, kad ginčijamą sprendimą reikėtų vertinti atskirai, todėl būtina atsižvelgti į Komisijos ir į bylą įstojusių asmenų po šio sprendimo priėmimo pateiktus įrodymus.

82 Kadangi Reglamento Nr. 4064/89 2 straipsnio taikymas yra nemotyvuotas, tai yra tiesioginis pareigos nurodyti priežastis pažeidimas, nes ieškovei nebuvo nurodyti argumentai, kuriais remdamasi Komisija pripažino koncentraciją galinčia itin apriboti veiksmingą konkurenciją.

83 Komisija pripažįsta, kad egzistuoja mokslinio lygmens ginčas, ar Reglamento Nr. 4064/89 2 straipsnis yra paprastas, ar dualistinis, tačiau jį laiko mažai reikšmingu. Ji nurodo, kad reikia akcentuoti tai, ar dominuojanti padėtis buvo sukurta, ar sustiprinta ir laikyti konkurencijos iškraipymą to pasekme. Bet kuriuo atveju, turėdamos omenyje, kad sąlyga yra dvilypė, Komisija ir Rockwell tvirtina, kad šioje byloje galimas koncentracijos poveikis buvo nuodugniai išnagrinėtas.

b) Pirmosios instancijos teismo vertinimas

84 Iš nusistovėjusios Pirmosios instancijos teismo praktikos išplaukia, kad Reglamento Nr. 4064/89 2 straipsnio 2 ir 3 dalyse įtvirtintos dvi kumuliacinės sąlygos susijusios, pirma, su dominuojančios padėties sukūrimu ar sustiprinimu ir, antra, su dėl to itin apribota konkurencija bendrojoje rinkoje (šiuo klausimu žr. 77 punkte minėto sprendimo Air Franceprieš Komisiją 79 punktą; 1997 m. lapkričio 27 d. Sprendimo Kaysersberg prieš Komisiją, T‑290/94, Rink. p. II‑2137, 156 punktą ir 58 punkte minėto sprendimo Tetra Laval prieš Komisiją 146 punktą). Koncentracija gali būti uždrausta, tik jei tenkinamos abi reglamento 2 straipsnio 3 dalyje įtvirtintos sąlygos.

85 Įsidėmėtina, kad Reglamento Nr. 4064/89 2 straipsnio 2 ir 3 dalyse nurodyta dominuojanti padėtis pasireiškia, kai vienas ar daugiau ūkio subjektų turi pakankamą ekonominį pajėgumą, leidžiantį atitinkamoje rinkoje išvengti veiksmingos konkurencijos ir joje veikti didele dalimi nepriklausomai nuo kitų konkurentų, savo užsakovų ir vartotojų (1999 m. kovo 25 d. Sprendimo Gencorprieš Komisiją, T‑102/96, Rink. p. II‑753, 200 punktas).

86 Taip pat pažymėtina, kad Teisingumo Teismas konstatavo, jog tačiau piktnaudžiavimas dominuojančia padėtimi EB 82 straipsnio prasme gali egzistuoti, jei ją užimantis ūkio subjektas taip ją sustiprina, kad pasiektas dominavimo laipsnis iš esmės apriboja konkurenciją, t. y. rinkoje išlieka tik ūkio subjektai, kurių elgesys priklauso nuo dominuojančiojo (1973 m. vasario 21 d. Sprendimo Europemballage ir Continental Can prieš Komisiją, 6/72, Rink. p. 215, 26 punktas). Iš sprendimo matyti, kad piktnaudžiavimas dominuojančia padėtimi ir jos sustiprinimas gali itin apriboti konkurenciją.

87 Iš to išplaukia, kad dominuojančios padėties sukūrimas ar sustiprinimas Reglamento Nr. 4064/89 2 straipsnio 3 dalies prasme tam tikrais atvejais būtų didelio veiksmingos konkurencijos apribojimo įrodymas. Ši išvada nereiškia, kad antroji Reglamento Nr. 4064/89 2 straipsnyje įtvirtinta sąlyga teisiškai sutampa su pirmąja, bet tik reiškia, kad iš tos pačios nagrinėjamos rinkos faktinės analizės gali išplaukti, jog įvykdytos abi sąlygos.

88 Aplinkybės, kuriomis Komisija gali pasiremti, nustatydama įmonės konkurentų veiksmų laisvės stokos dydį, būtiną padaryti išvadai, kad buvo sukurta ar sustiprinta ūkio subjekto dominuojanti padėtis, neretai yra tos pačios, kurios naudojamos įvertinant, ar dėl minėto sukūrimo ar sustiprinimo bus itin apribota veiksminga konkurencija bendrojoje rinkoje. Iš tikrųjų, didelę įtaką nepriklausomos konkurentų komercinės politikos vykdymui turintis veiksnys tai pat gali sukelti veiksmingos konkurencijos apribojimą.

89 Iš to išplaukia, kad kadangi iš sprendimo, kuriame koncentracija, apie kurią pranešta, pripažinta nesuderinama su bendrąja rinka, konstatuojamųjų dalių, net tų, kuriose formaliai analizuojamas dominuojančios padėties sukūrimas ar sustiprinimas, išplaukia, kad koncentracija daro didelį antikonkurencinį poveikį, šis Komisijos sprendimas negali būti pripažintas neteisėtu vien todėl, kad ji konkrečiai ir akivaizdžiai nesusiejo jame pateiktų šių aplinkybių paaiškinimų su Reglamento Nr. 4064/89 2 straipsnyje įtvirtinta antrąja sąlyga. Taip yra neatsižvelgiant į tai, ar sprendimo teisėtumas vertinamas EB 253 straipsnyje įtvirtinto reikalavimo nurodyti motyvus, ar bylos turinio požiūriu. Iš tiesų įtvirtinus priešingą požiūrį Komisija turėtų visiškai formalią pareigą keletą tų pačių analizuojant dominuojančios padėties sukūrimą ar sustiprinimą tam tikroje rinkoje suformuluotų teiginių pakartoti antrą kartą – analizuodama didelį konkurencijos bendrojoje rinkoje apribojimą.

90 Nagrinėjamu atveju Komisija ginčijamo sprendimo 567 konstatuojamojoje dalyje aiškiai nurodė, kad „dėl visų minėtų priežasčių“ koncentracija sukurtų ar sustiprintų dominuojančią padėtį keliose rinkose ir dėl to būtų itin apribota veiksminga konkurencija bendrojoje rinkoje (visa citata pateikta 46 punkte). Priešingai nei teigia ieškovė ir atsižvelgiant į Komisijos Pirmosios instancijos teismui posėdyje pateiktus prieštaravimus, iš galutinės išvados išplaukia, kad Komisija laikė, jog abi Reglamento Nr. 4064/89 2 straipsnyje įtvirtintos sąlygos yra tenkinamos kiekvienos nurodytos rinkos atžvilgiu, o ne vien remiantis sudėtiniu su visomis minėtomis rinkomis susijusių išvadų poveikiu (žr. 47 punktą).

91 Be to, Komisija tam tikruose ginčijamo sprendimo skyriuose aiškiai nurodė, kad po koncentracijos atsiradusio subjekto dominuojančios padėties sukūrimas ar sustiprinimas tam tikrose rinkose itin apribotų konkurenciją. Būtent tam tikros ginčijamame sprendime pateiktos išvados dėl iš karto atsirandančio koncentracijos poveikio didelės talpos komercinės regioninių orlaivių variklių rinkai yra pakankamos padaryti išvadą, kad ieškovės dominuojančios padėties sustiprinimas toje rinkoje itin apribotų veiksmingą konkurenciją bendrojoje rinkoje (žr. ginčijamo sprendimo 428 ir paskesnes konstatuojamąsias dalis).

B – Dėl iki koncentracijos užimtos dominuojančios padėties didelės talpos komercinės klasės orlaivių variklių rinkoje

1. Įžanga

92 Ginčijamame sprendime Komisija konstatavo, kad iki koncentracijos ieškovė turėjo dominuojančią padėtį didelės talpos komercinės klasės orlaivių variklių rinkoje. Ieškovė ginčijo šią išvadą. Komisija ją grindžia, pirma, ieškovės užimama rinkos dalimi, į kurią įskaičiuojama bendros įmonės CFMI, sudarytos iš ieškovės ir Snecma, užimama rinkos dalis (ginčijamo sprendimo 45–83 konstatuojamosios dalys), antra, komerciniu pranašumu dėl didelės talpos komercinės klasės orlaivių variklių gamybos vertikaliųjų ryšių su GE Capital ir GECAS vykdomu orlaivių pardavimu bei išperkamąja nuoma (107–145 konstatuojamosios dalys), trečia, konkurencijos padėties rinkoje analize (163–170 konstatuojamosios dalys) ir galiausiai, ketvirta, nepakankamais ieškovės konkurentų ir klientų sudaromais konkurenciniais bei komerciniais suvaržymais (173–228 konstatuojamosios dalys). Ieškovės iki koncentracijos turėta dominuojanti padėtis yra Komisijos analizės pagrindas, nes juo paremti ir kitame punkte pateikiami ginčijamo sprendimo išvestiniai motyvai.

93 Visų pirma vertikalūs ryšiai, kurie atsirado ieškovei perėmus starterių gamybą iš Honeywell, Komisijos manymu, sustiprino ieškovės iki konkurencijos turėtą dominuojančią padėtį didelės talpos komercinės klasės orlaivių variklių rinkoje. Antra, Komisijos dominuojančios padėties aviacijos ir ne aviacijos produktų rinkose sukūrimo analizėje nurodoma, kad dėl ieškovės per savo dukterines įmones daromos įtakos sukuriama jos dominuojanti padėtis didelės talpos komercinės klasės orlaivių variklių rinkoje. Trečia, dominuojančia padėtimi paremta pardavimo galimybė, kurią numato Komisija, inter alia, sustiprintų minėtą padėtį.

94 Todėl būtina atskirai peržiūrėti, pirma, ginčijamą sprendimą dėl ieškovės dominuojančios padėties didelės talpos komercinės klasės orlaivių variklių rinkoje (šiame skyriuje) ir, antra, ginčijamo sprendimo papildomus motyvus, nurodytus ankstesniame punkte (vėlesniuose sprendimo skyriuose).

2. Šalių argumentai

95 Ieškovė pareiškė, kad Komisija padarė klaidingą išvadą dėl GE iki koncentracijos turėtos dominuojančios padėties didelės talpos komercinės klasės orlaivių (turinčių daugiau kaip 100 sėdimų vietų, kurių skrydžio atstumas siekia 2 000 jūrmylių, o kaina viršija 35 milijonus JAV dolerių) variklių rinkoje. GE pažymėjo, kad dominuojanti padėtis atsiranda dėl ūkio subjekto pajėgumo, leidžiančio rinkoje veikti nepriklausomai. Tam tikroje rinkoje esanti padėtis, kaip aprašoma pastaruosiuose Komisijos sprendimuose dėl aviacijos sektoriaus, atskleidžia, kad GE negali veikti nepriklausomai ir kad jos pagrindiniai konkurentai, būtent Rolls-Royce ir Pratt & Whitney (toliau – P&W), nesusiduria su išstūmimo iš rinkos grėsme. Visa Komisijos analizė tampa nepagrįsta dėl to, kad GE iki koncentracijos neužėmė dominuojančios padėties rinkoje.

96 Kiek tai susiję su Komisijos panaudotais rinkos dalies skaičiavimais, pateikiamais ginčijamame sprendime, ieškovė teigia, kad užimama rinkos dalis yra nepakankama vertinant dominuojančią padėtį prekybos rinkoje. Kaip rodo Komisijos praktika aviacijos sektoriuje, orlaivių variklių rinka yra rinka, kurioje taikomos viešųjų pirkimų procedūros ir kurioje tiekėjai konkuruoja dėl retų didelės vertės sandorių. Kiekvienai naujai orlaivių platformai korpuso gamintojai pasirenka vieną ar keletą būtent jai sukurtų variklių. Vėliau, neatsižvelgiant į ankstesnius sėkmingus sandorius, kiekvienas produktą siūlantis gamintojas turi stiprias paskatas pateikti paraiškas kitam konkurso etapui. Taigi istoriniai rinkų skaičiavimai tiksliai neatspindi tikrojo konkurencijos intensyvumo rinkoje, kurį atskleidžia nesena šios rinkos praeitis. Ieškovė atmeta prielaidą, kad užimamos 50 % didelės talpos komercinės klasės orlaivių variklių rinkos dalies pakanka dominuojančiai padėčiai atsirasti.

97 Antra, ginčijamame sprendime pateikiami ieškovės užimamos rinkos dalies skaičiavimai neatitinka tikrovės, nes Komisija savo nuožiūra pasirenka tam tikrus rinkos dalies matavimo dydžius. Būtent Komisija ir Rolls-Royce daro klaidą grįsdami savo atliekamus tebegaminamų orlaivių variklių skaičiavimus, nes tai neapima P&W nebegaminamų orlaivių variklių, be to, neatsižvelgiama į variklių užsakymus jau nebenaudojamiems orlaiviams, o tai yra labai svarbu vertinant konkurenciją rinkoje.

98 Ieškovė taip pat teigia, kad Komisija padarė klaidą įskaičiuodama sąlygiškai nedidelę bendros įmonės CFMI 50/50, kurią sudaro ieškovė ir Prancūzijos bendrovė Snecma, rinkos dalį (ginčijamo sprendimo 15 konstatuojamoji dalis; taip pat žr. 45 ir 46 konstatuojamąsias dalis). Be to, kaip pažymėjo Jungtinių Valstijų Teisingumo departamentas, GE tariamai didelė užimama rinkos dalis tokia yra dėl to, kad CFMI yra vienintelė paties sėkmingiausio aviacijos istorijoje orlaivio Boeing B737 variklių tiekėja. Todėl Komisija daro klaidą ieškovei priskirdama visą iš šios užimamos rinkos dalies gaunamą būsimą pelną. Be to, remdamasi mišraus pardavimo sandorių sudarymo teorija Komisija negali tinkamai įvertinti CFMI užimamos rinkos dalies, nes Snecma nesuinteresuota pranašumą Honeywell gaminamiems produktams suteikiančia rinkodaros strategija. Galiausiai Komisijos požiūris nesutampa su 1999 m. rugsėjo 14 d. Sprendime Nr. 2000/182/EB dėl EB 81 straipsnio įgyvendinimo procedūros (byla IV/36.213/F2–GEAE/P&W) (OL L 58, 2000, p. 16, toliau – sprendimas Engine Alliance) jos patvirtintu požiūriu, kuriame ieškovė ir CFMI buvo laikytos atskiromis įmonėmis.

99 Galiausiai, kalbėdama apie užimamą rinkos dalį, Komisija pernelyg sureikšmina praeityje užimtą rinkos dalį ir daro neteisingą išvadą, kad ieškovė ateityje gali ja pasinaudoti. Šiuo atžvilgiu ieškovė atmeta jos argumentą, kad oro linijų bendrovių orlaivių parkai yra standartizuojami ir todėl oro linijų bendrovės linkusios įsigyti variklius iš vieno gamintojo, kad sumažintų savo orlaivių variklių priežiūros sąnaudas. GE teigė, kad net toje pačioje variklių grupėje standartizavimas yra labai ribotas, o Boeing B737 skirto variklio DFM56 pasisekimas neskatina įsigyti CF ar GE90 variklių grupėms priklausančių variklių. Oro linijų bendrovių Komisijai pateikti atsakymai patvirtina, kad standartizacija yra antrinis variklių pasirinkimą skatinantis veiksnys.

100 Be to, kiek tai susiję su išvada, kad ieškovė galėjo tam tikroje rinkoje veikti nepriklausomai, ieškovė teigia, jog Komisija nenurodė nė vieno pastebimo pasikeitimo aviacijos pramonėje, kad paaiškintų, kodėl ginčijamo sprendimo išvados akivaizdžiai prieštarauja sprendimo Engine Alliance išvadoms. Ieškovė pateko į 500 pastaruosius dešimtmečius pačių pajėgiausių bendrovių sąrašą (Fortune 500), o GECAS spekuliuodama pirko orlaivius pirmumo pagrindu nuo 1996 m., nepakenkdama konkurencijai.

101 Ginčijamame sprendime pateikiama keletas pavyzdžių, kurie atskleidžia, kad ieškovė negalėjo veikti nepriklausomai. Komisija pripažįsta, kad alternatyvūs didelės talpos komercinės klasės orlaivių platformoms skirtų variklių variantai leidžia klientams pasinaudoti konkurencijos nauda. Vadinasi, kadangi ieškovės gaminami varikliai buvo ne tokie konkurencingi kaip klasikinėms minėtos platformos versijoms skirti P&W ar Rolls-Royce gaminami varikliai, ji buvo priversta suteikti dideles nuolaidas, kad sudarytų sandorį dėl Boeing B777X aprūpinimo. Kad atsvertų vieno iš savo gaminamų variklių techninių savybių atžvilgiu menkesnę nei konkurentų gaminamų variklių reputaciją, siekdama sudaryti sandorį dėl Airbus A330 aprūpinimo, ieškovė privalėjo suteikti nuolaidą oro linijų bendrovei. Todėl ji turėjo sukurti naują variklį. Tokia konkurentų visuotinai taikoma nuolaidų sistema rodo esant veiksmingą konkurenciją. Šiuo klausimu ieškovė remiasi 1979 m. vasario 13 d. Sprendimo Hoffmann-La Roche prieš Komisiją (85/76, Rink. p. 461) 71 punktu.

102 Be to, ieškovė prieštarauja Komisijos teiginiui, kad iki koncentracijos ji turėjo finansinį pajėgumą, dėl kurio ji galėjo teikti nuolaidas, taip pašalindama konkurentus. Komisija neįrodė, kad šios nuolaidos atspindi dominuojančios padėties turėjimą ar lėmė konkurentų susilpninimą arba pašalinimą iš rinkos.

103 Kiek tai susiję su GECAS tariamai vykdyta veikla didelės talpos komercinės klasės orlaivių variklių rinkoje, Komisijos paskutinėje procedūros dalyje suformuluota užimamos rinkos dalies perleidimo teorija nėra tikėtina dėl GECAS užimamos nedidelės (mažesnės nei 10 %) rinkos dalies. Šiuo atžvilgiu ieškovė nurodo, kad kita išperkamosios nuomos bendrovė ILFC yra kur kas stambesnė komercinių orlaivių pirkėja nei GECAS. Komisija neatsižvelgė į tai, kad kitos išperkamosios nuomos bendrovės, atsižvelgdamos į vartotojų poreikius, kompensuoja GECAS, GE ir CFMI variklių pasirinkimą. Nors Rolls-Royce teigė negalinti „pakeisti“ GECAS, ji nepaneigė argumento, kad, nepaisant GECAS egzistavimo, ji ir kiti konkurentai gali toliau konkuruoti.

104 Ši visuotinai nepripažinta teorija yra neparemta faktais. Komisija ir Rolls-Royce daro klaidingą išvadą, kad GECAS, kaip užsakovas, daro įtaką gamybai ir kad tariami GECAS produktų gamybos užsakymai turi lemiamos įtakos orlaivių korpusų gamintojams pasirenkant GE gaminamus variklius. Šią išvadą paneigia pačių orlaivių korpusų gamintojų Bombardier, Embraer, BAe, Airbus, Fairchild Dornier ir Boeing pateikti įrodymai.

105 Komisija savo išvadą grindė tiktai tuo, kad sukūrus GECAS GE variklių pardavimas išperkamosios nuomos bendrovėms padidėjo 60 %, o tų pačių variklių pardavimai oro linijų bendrovėms sumažėjo 10 %. Ši aplinkybė parodo GECAS toje srityje vykdomą veiklą, bet pati savaime nerodo bendros GE susijusių rinkų dalies pasikeitimo.

106 Taip pat Komisija nesutinka su sprendimo Engine Alliance išvadomis, kad P&W ir Rolls-Royce buvo tikėtini konkurentai, galintys kurti naujus variklius. Ieškovė pažymi, kad Komisija nepaaiškino, kodėl ji nukrypo nuo sprendime Engine Alliance pateikto išsamaus didelės talpos komercinės klasės orlaivių variklių rinkos tyrimo išvadų. Taip pat Komisija neįvykdė 86 punkte minėtame sprendime Europemballage ir Continental Can prieš Komisiją suformuluotos dominuojančios padėties pripažinimo sąlygos – pateikti teisiškai pakankamas priežastis, pagrindžiančias išvadą, kad kiti konkurentai neturi įtakos svertų.

107 Komisijos atlikta konkurencijos padėties analizė prieštarauja ir kai kuriems jos naujausiems sprendimams dėl aviacijos sektoriaus, būtent 1999 m. gruodžio 1 d. Komisijos sprendimui 2001/417/EB, pripažįstančiam koncentraciją nesuderinamą su bendrąja rinka ir EEE sutarties įgyvendinimu (sprendimas COMP/M.1601 – AlliedSignal prieš Honeywell, OL L 152, 2001, p. 1, toliau – sprendimas AlliedSignal prieš Honeywell) ir 2000 m. gegužės 11 d. Komisijos sprendimui, pripažįstančiam koncentraciją nesuderinamą su bendrąja rinka (sprendimas COMP/M.1745 – EADS, toliau – sprendimas EADS), kuriame Komisija konstatavo, kad orlaivių korpusų gamintojai ir oro linijų bendrovės turėjo didelę perkamąją galią. Tiekėjų ir pirkėjų tarpusavio priklausomybė suteikia pirkėjams realią pusiausvyros galią, kuri yra svarbus konkurencijos veiksnys. Be to, Komisija pateikė Airbus ir IAE (P&W ir Rolls-Royce bendros įmonės) teiginius, kaip turėtos minėtos pirkėjų galios įrodymus. Tai, kad orlaivių korpusų gamintojai neprieštaravo koncentracijai, šiuo atžvilgiu yra svarbi aplinkybė.

108 Be to, Komisija nepateikė duomenų ar kitų įrodymų, galinčių pagrįsti dabartinį ar būsimą Rolls-Royce, P&W ir IAE negalėjimą veiksmingai konkuruoti. Šių trijų bendrovių patikimumas ir aktyvi veikla turi didžiausią reikšmę nustatant konkurencijos orlaivių variklių rinkoje intensyvumą. Atsiliepime į pranešimą apie kaltinimus ieškovė pateikė ekspertų konsultantų išvadą, kad GE, P&W ir Rolls-Royce negalėjo veikti nepriklausomai viena nuo kitos. Nors, anot Rolls-Royce, jos finansinis pajėgumas neprilygsta ieškovės finansiniam pajėgumui, Rolls-Royce neteigia, kad neužtenka turimų finansinių pajėgumų ar kapitalo. Ekspertas profesorius Shapiro taip pat patvirtino, kad ji yra finansiškai pajėgi. Atsižvelgiant į Rolls-Royce <...> argumentus, tai rodo bendrovės pajėgumą.

109 Vienintelis ekonominio pobūdžio įrodymas, pagrindžiantis Komisijos motyvus dėl galimo Rolls-Royce ir P&W veiklos pasibaigimo, yra Rolls-Royce konsultacinei įmonei Frontier Economics pavestas sudaryti profesoriaus Choi modelis (toliau – Choi modelis), kuriuo Komisija nesirėmė. Antra vertus, Komisija neatmetė kitos šalies ekspertų pateiktos analizės, kurioje prieita prie priešingos išvados. Be to, vykstant administracinei procedūrai Rolls-Royce ir P&W nepateikė argumentų, kodėl po koncentracijos jie būtų išstumti iš rinkos.

110 Remdamasi teismų praktikos suformuluotu dominuojančios padėties apibrėžimu, Komisija teigė, kad ji padarė teisingą išvadą dėl dominuojančios padėties atitinkamoje rinkoje. Ją šiuo atžvilgiu palaikė Rolls-Royce.

111 Komisija teigia, kad šiuo metu GE yra pirmaujanti ir greičiausiai auganti reaktyvinių orlaivių variklių tiekėja rinkoje. Dėl rezervinių užsakymų GE lyginamasis pranašumas turėtų dar labiau padidėti.

112 Be to, vertinant GE įtaką rinkoje atsižvelgtina ir į tai, kad didelę GE užimamos rinkos dalį sudaro viena B737 platforma.

113 Komisijos ir Rolls-Royce manymu, kadangi įsigijimo kaina neatspindi visos variklių kainos, įskaičiavus jų priežiūrą, tam tikriems varikliams įsigyti taikomos nuolaidos neparodo naudingos konkurencijos buvimo. Būtent sveikos konkurencijos pavyzdžiu nelaikytinas B777X atvejis atskleidžia GE turimas ir galimas panaudoti komercines priemones, nulemtas GE Capital ir GECAS didesnio nei konkurentų finansinio pajėgumo.

3. Pirmosios instancijos teismo vertinimas

a) Išankstinės pastabos

114 Pirmiausia pastebėtina, kad pagal nusistovėjusią teismų praktiką dominuojanti padėtis yra tuomet, kai ūkio subjektas turi ekonominį pajėgumą, kuris leidžia iki tam tikros ribos veikti nepriklausomai nuo konkurentų, klientų ir galiausiai vartotojų ir taip apriboti veiksmingą konkurenciją tam tikroje rinkoje (žr. 1983 m. lapkričio 9 d. Sprendimo Michelin prieš Komisiją, 322/81, Rink. p. 3461, 30 punktą; 2003 m. spalio 23 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo Van den Bergh Foods prieš Komisiją, T‑65/98, Rink. p. II‑4653, 154 punktą). Visu pirma reikia pažymėti, kad siekdama įrodyti, jog egzistuoja dominuojanti padėtis, Komisija neprivalo įrodyti, kad įmonės konkurentams bus užkirstas kelias net ir trumpam patekti į rinką.

115 Be to, nors užimamos rinkos dalies reikšmė atskirose rinkose yra skirtinga, labai didelė užimama rinkos dalis, išskyrus ypatingas aplinkybes, pati savaime yra dominuojančios padėties įrodymas (101 punkte minėto sprendimo Hoffmann-La Rocheprieš Komisiją 41 punktas; 1999 m. balandžio 28 d. Sprendimo Endemolprieš Komisiją, T‑221/95, Rink. p. II‑1299, 134 punktas). Teisingumo Teismas 1991 m. liepos 3 d. Sprendimo AKZOprieš Komisiją (C‑62/86, Rink. p. I‑3359) 60 punkte konstatavo, kad taip yra, jei įmonė užima 50 % rinkos.

116 Be to, kaip nurodė ieškovė, iš 101 punkte minėto sprendimo Hoffmann-La Rocheprieš Komisiją 71 punkto išplaukia, kad ta aplinkybė, jog konkurentams mažinant kainas bendrovė patiria spaudimą sumažinti kainas, pati iš esmės yra nesuderinama su nepriklausomu elgesiu, kuris laikomas dominuojančios padėties skiriamuoju požymiu.

117 Pagrindinis dominuojančios padėties rinkoje požymis – tam tikros įmonės galėjimas įgyvendinti strategiją rinkoje, neatsižvelgiant į konkurentus ir dėl to nepatiriant nuostolių (101 punkte minėto sprendimo Hoffmann-La Rocheprieš Komisiją 70 punktas ir 1978 m. vasario 14 d. Sprendimas United Brandsprieš Komisiją, 27/76, Rink. p. 207). Tačiau, net stiprios konkurencijos buvimas tam tikroje rinkoje nebūtinai reiškia, kad joje niekas negali turėti dominuojančios padėties. Taigi konkurencijos rinkoje buvimo galimybė yra neabejotinai svarbus, bet ne lemiamas veiksnys nustatant, ar egzistuoja dominuojanti padėtis.

118 Be to, ieškovė negali ginčyti gauto pranešimo ir su koncentracija susijusios bylos pagrindu Komisijos priimtame sprendime dėl koncentracijos suderinamumo su bendrąja rinka pateiktų vertinimų, teigdama, kad jie skiriasi nuo buvusių ankstesniame sprendime, priimtame kito pranešimo pagrindu ir kitoje byloje, kurioje nagrinėtos rinkos ir atvejai yra panašūs ar identiški. Todėl ankstesnių Komisijos sprendimų, būtent sprendimo Engine Alliance, išvadomis paremti ieškovės argumentai yra netinkami.

119 Net jei šie skundai ir būtų priskirtini prie pareiškimų dėl teisėtų lūkesčių principo pažeidimo, ekonominių santykių dalyviai negalėtų tikėtis, kad bus laikomasi ankstesnės sprendimų priėmimo praktikos, kuri gali įvairuoti (šiuo klausimu žr. 1998 m. gegužės 14 d. Sprendimo Mayr-Melnhofprieš Komisiją, T‑347/94, Rink. p. II‑1751, 368 punktą ir 2003 m. rugsėjo 30 d. Sprendimo Michelinprieš Komisiją, T‑203/01, Rink. p. II‑4071, 254–255, 292 ir 293 punktus). A fortiori jie, remdamiesi ankstesnėje byloje padarytomis išvadomis ar vertinimais, negali ginti šių lūkesčių, ginčydami kitose bylose padarytas išvadas ar vertinimus.

120 Šiuo atveju Komisija ir a fortiori Pirmosios instancijos teismas nėra susaistyti sprendime Engine Alliance pateiktų faktinių aplinkybių ir ekonominių vertinimų. Jei abiejuose sprendimuose pateikta analizė skiriasi be jokio objektyvaus pagrindo, teismas privalėtų panaikinti ginčijamą sprendimą, prieštaraujantį sprendimui Engine Alliance, tik jei buvo padaryta klaida.

121 Turint omenyje, kad Komisija gali savo nuožiūra įvertinti, ar faktinės aplinkybės leidžia daryti išvadą, jog įmonė turi dominuojančią padėtį rinkoje (žr. 60 punktą ir buvusį šio sprendimo skyrių), kalbant apie iki koncentracijos buvusios dominuojančios padėties Komisijos vertinimo teisėtumą, reikia atskirti, pirma, materialiąją nustatytų faktinių aplinkybių atitiktį tikrovei ir, antra, šių faktinių aplinkybių teisinę kvalifikaciją.

122 Šiuo atveju Komisija nurodė, kodėl ji padarė išvadą, kad GE iki koncentracijos turėjo dominuojančią padėtį didelės talpos komercinės klasės orlaivių variklių rinkoje: visų pirma dėl GE užimamos rinkos dalies (žr. ginčijamo sprendimo 38–83 konstatuojamąsias dalis) ir, antra, dėl keleto kitų veiksnių (žr. ginčijamo sprendimo 107–229 konstatuojamąsias dalis). Ieškovė teigia, kad Komisija klaidingai pripažino ją iki koncentracijos turėjusią dominuojančią padėtį didelės talpos komercinės klasės orlaivių variklių rinkoje, bet neginčija ginčijamame sprendime Komisijos pateikto pasaulinės reaktyvinių orlaivių variklių rinkos apibrėžimo (žr. ginčijamo sprendimo 10 konstatuojamąją dalį ir šio sprendimo 95 punktą).

123 Todėl nagrinėtini tie įrodymai, kuriais Komisija rėmėsi ginčijamame sprendime tam, kad pagrįstų išvadą dėl dominuojančios padėties, kurie atremia ieškovės siekiant paneigti šią išvadą pateiktus argumentus. Toliau bus nagrinėjamos, pirma, su ieškovės užimama rinkos dalimi susijusios aplinkybės, antra, su ieškovės vertikalia integracija susijusios aplinkybės, trečia, su konkurencijos padėtimi didelės talpos komercinės klasės orlaivių variklių rinkoje susijusios aplinkybės.

b) Dėl užimamos rinkos dalies

124 Komisija ginčijamo sprendimo 41 konstatuojamojoje dalyje pateikia motyvus, kurie pagrindžia, kad „analizuojant konkurentų padėtį šioje pramonės šakoje svarbiausia atsižvelgti į įrengtą bazę ir tebegaminamų orlaivių rezervinius užsakymus“. Taip pat Komisija nurodo,