ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Kiekvieną Reglamento Nr. 40/94 dėl Bendrijos prekių ženklo 7 straipsnio 1 dalyje išvardytą atmetimo pagrindą reikia aiškinti atsižvelgiant į visuomenės interesą, kuriuo grindžiamas kiekvienas jų, nes kiekvienas iš šių pagrindų nepriklauso nuo kitų ir reikalauja atskiro nagrinėjimo. Nagrinėjant kiekvieną iš šių atmetimo pagrindų visuomenės interesas, į kurį atsižvelgiama, gali ar net privalo atspindėti įvairius vertinimus, nelygu aptariamas atmetimo pagrindas.

Šiuo klausimu Reglamento Nr. 40/94 7 straipsnio 1 dalies b punkte minimas visuomenės interesas nurodo būtinybę nepagrįstai neapriboti kitų ūkio subjektų, siūlančių prekes ar paslaugas, panašias į tas, kurioms prašoma registracijos, galimybės pasirinkti žymenį, kurį prašoma įregistruoti, bei garantuoti vartotojui ar galutiniam naudotojui prašomu įregistruoti prekių ženklu žymimų prekių ar paslaugų kilmės tapatybę, kad jis galėtų neklysdamas atskirti šias prekes ar paslaugas nuo kitokios kilmės prekių ar paslaugų. Tokia garantija yra esminė prekių ženklo funkcija.

Kalbant apie Reglamento Nr. 40/94 7 straipsnio 1 dalies c punktą, pažymėtina, kad šia nuostata siekiama visuomenės intereso tikslo, reikalaujančio, kad prekių ir paslaugų, kurioms prašoma registracijos, savybes apibūdinantys žymenys ir nuorodos galėtų būti laisvai naudojami visų. Taigi ši nuostata draudžia suteikti išimtinę teisę naudoti šiuos žymenis ar nuorodas vienintelei įmonei dėl to, kad jie buvo įregistruoti kaip prekių ženklai.

Iš viso to, kas išdėstyta, išplaukia, jog egzistuoja aiškus pagrindų, išvardytų Reglamento Nr. 40/94 7 straipsnio 1 dalies b ir c punktuose, taikymo sričių sutapimas. Iš teismų praktikos matyti, kad žodinis prekių ženklas, kuris apibūdina prekių ar paslaugų požymius minėto reglamento 7 straipsnio 1 dalies c punkto prasme, dėl šios priežasties a priori gali būti laikomas taip pat neturinčiu skiriamojo požymio, palyginti su tomis pačiomis prekėmis ar paslaugomis minėto reglamento 7 straipsnio 1 dalies b punkto prasme. Tačiau tai turi būti įrodyta atskirai.

(žr. 23–26 punktus)
30

Be to, iš šio laiško trečiosios pastraipos matyti, kad Komisija neatmetė galimybės, jog DL 269/2003 11 straipsnyje numatytas fiskalinis skatinimas yra veiklos pagalba. Tačiau Komisija nenurodė priežasčių, kodėl mano ar bent jau įtaria, kad, pirma, tai yra valstybės pagalba, ir, antra, veiklos pagalba ir kad jai „įprastai“ negali būti taikoma EB 87 straipsnio 3 dalies c punkte numatyta nukrypti leidžianti nuostata. Be to, šioje laiško pastraipoje nėra jokios nuorodos į DL 269/2003 1 straipsnio 1 dalies d punkte numatytą priemonę, todėl galima teigti, kad aptariama priemonė, Komisijos teigimu, yra investicijų pagalba, leistina pagal EB 87 straipsnio 3 dalies c punktą.
187

Reikia konstatuoti, kad šis atskyrimas, kuris, be kita ko, prieštarauja ir Komisijos raštams (žr. šio sprendimo 155 punktą), grindžiamas klaidingu EB 81 straipsnio aiškinimu. Iš tikrųjų pagal nusistovėjusią teismų praktiką EB 81 ir 82 straipsniais nustatytą konkurencijos sistemą domina susitarimų ar bet kokios formos suderintų veiksmų ar koordinavimo ekonominiai rezultatai, o ne jų juridinė forma. Todėl iširusių kartelių atvejais tam, kad EB 81 straipsnis būtų taikomas, pakanka, kad jų pasekmės būtų jaučiamos po jų formalaus iširimo (žr. 1995 m. birželio 29 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo Solvay prieš Komisiją, T-30/91, Rink. p. II-1775, 71 punktą ir 2003 m. gruodžio 11 d. Sprendimo Ventouris prieš Komisiją, T-59/99, Rink. p. II-5257, 182 punktą bei jame minimą teismų praktiką). Iš to išplaukia, kad pažeidimo trukmė turi būti vertinama atsižvelgiant ne į laikotarpį, per kurį susitarimas galioja, o į laikotarpį, per kurį kaltinamos įmonės vykdo EB 81 straipsniu draudžiamą veiklą. Tačiau Komisijos tvirtinimas neleidžia paaiškinti priežasčių, dėl kurių Šiaurės Amerikos gamintojams nebuvo skirta jokia bauda, nors jie ir po 1994 m. balandžio 20 d. veikė laikydamiesi pasaulinių susitarimų. Su Komisijos siūlomu Sprendimo 165 konstatuojamosios dalies aiškinimu negalima sutikti.
105

Iš tikrųjų reikia pabrėžti, kad pagrindinio reglamento 2 straipsnio 7 dalies b ir c punktais, ypač numatydama konkrečius RESVGS suteikimo kriterijus, Taryba apribojo savo didelę diskreciją, siekdama, be kita ko, atsižvelgti į „pakitusias ekonomines sąlygas“ Kinijoje (Reglamento Nr. 905/98 penkta konstatuojamoji dalis). Jos vertinimas dėl to turi būti atliktas neperžengiant šių teisės normų ribų, o didelės diskrecijos įgyvendinimas šioje srityje negali lemti kitų RESVGS suteikimo sąlygų nei nurodytos pagrindinio reglamento 2 straipsnio 7 dalies c punkte nustatymo.
139

Ši paprasta Komisijos atsiliepime į ieškinį išdėstyta pastaba negali būti laikoma teisine ar faktine aplinkybe, kuri tapo žinoma vykstant procesui, nes sprendime Komisija aiškiai nurodė būtinybę nustatyti tokią baudą, kuri būtų pakankamai atgrasanti. Be to, konkretus tvirtinimas, kad buvo pažeistas non bis in idem principas atgrasančio poveikio atžvilgiu, nėra anksčiau ieškinyje tiesiogiai ar netiesiogiai nurodyto kaltinimo plėtojimas.
72

Vis dėlto iš bendros informacijos dokumento dėl abiejų procedūrų aspektų, susijusių su žala, priežastiniu ryšiu ir Bendrijos interesu, matyti, kad šiuo atveju Komisija įvertino plėtros pasekmes per tyrimo laikotarpį gautų duomenų svarbai. Šiame dokumente Komisija pažymi – jos išvados nebuvo ieškovių užginčytos, – kad, pirma, iš Indijos į naująsias valstybes nares importuojamų produktų kainos buvo šiek tiek mažesnės nei nustatytosios per tyrimo laikotarpį ir, kad, antra, kalbant apie pardavimą, gamybą bei nagrinėjamo produkto importą, naujųjų valstybių narių dalis buvo minimali. Be to, šiame dokumente paminėta, kad vienintelės dvi žinomos nagrinėjamo produkto gamybos vietos naujosiose valstybėse narėse yra Lenkijoje ir kad iš 2003 m. Lenkijos valdžios institucijų atlikto antidempingo tyrimo Komisija gavo informaciją, iš kurios matyti, kad iš Indijos į Lenkiją importuojamų produktų kaina yra 4 % mažesnė nei produktų, importuojamų į Bendriją.
40

Be to, ieškovė teigia, kad EB 87 straipsnio 3 dalies d punkte nustatytai leidžiančiai nukrypti nuostatai negali būti taikomas tos pačios dalies c punktas. Ji primena, kad ginčijamame sprendime Komisija šiuo atveju netaikė EB 87 straipsnio 3 dalies c punkto. Be to, ieškovė teigia, kad taip aiškinant ES sutartimi nustatytas EB 87 straipsnio 3 dalies d punktas netektų bet kokios savo prasmės.
15

Pirma, dėl atsisakymo leisti susipažinti su Komisijos pareiškimais, pateiktais bylose Honeywell prieš Komisiją, T-209/01, ir General Electric prieš Komisiją, T-210/01, ginčijamame sprendime Komisija teigė, kad kadangi šios bylos dar neišspręstos, šių pareiškimų atskleidimas pažeistų jos kaip atsakovės poziciją šiuose procesuose. Ji taip pat nurodė, kad, kaip yra priminęs Bendrijos teismas (1998 m. birželio 17 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimas Svenska Journalistförbundet prieš Tarybą, T-174/95, Rink. p. II-2289), pagal bendrą gero teisingumo vykdymo principą šalys turi teisę savo interesus ginti be jokios išorinės įtakos, būtent visuomenės įtakos. Kadangi dokumentai, su kuriais norėjo susipažinti ieškovė, buvo parengti išimtinai minėtiems dviems procesams, ji manė, kad jiems taikytina teismo proceso apsaugos išimtis (1999 m. gruodžio 7 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimas Interporc prieš Komisiją, T-92/98, Rink. p. II-3521, toliau – sprendimas Interporc II). Be to, Komisija nurodė, kad ta aplinkybe, jog su byloje Köbler, C-224/01, jos pateiktomis pastabomis susipažinti buvo leista, negalima remtis kaip precedentu, nes joje procesas jau užbaigtas, nors byla dar neišspręsta, ir tai buvo prejudicinė byla, kuri skiriasi nuo tiesioginių ieškinių. Be to, ji pabrėžė, kad pati aplinkybė, jog su tomis pastabomis buvo leista susipažinti, rodo, kad API prašymas buvo išnagrinėtas kiekvieno dokumento atžvilgiu.
214

Komisija galiausiai tvirtina, jog nors ir tiesa, kad ginčijama direktyva nenumato specialių priemonių kitiems žinduoliams negu kiškiai, taip yra dėl to, kad negalima atsižvelgti į galima riziką kiekvienam žinduoliui, t. y. dėl priežasties, dėl kurios įvertinimo metu taikant pragmatinį ir realistinį požiūrį sutelkiamas dėmesys į labiausiai sąlytį turinčius gyvūnus. Vis dėlto iš dokumentų rinkinio matyti, kad taip pat buvo nagrinėta su kitais žinduoliais, pavyzdžiui, dirvinėmis pelėmis ir žiurkėmis susijusi informacija. Ji taip pat teigia, kad jei valstybė narė turėtų nuspręsti dėl galimos augalų apsaugos produkto, savo sudėtyje turinčio į I priedą įrašytos veikliosios medžiagos, registracijos, ji privalo laikytis VI priedo, kurio B 2.5.2.1 punktas ją įpareigoja įvertinti, ar galimas paukščių ir kitų sausumos stuburinių gyvūnų sąlytis su augalų apsaugos produktu, ir jei tokia galimybė yra, įvertinti jos trumpalaikį ir ilgalaikį tikėtiną pavojų šiems organizmams, ir ypač poveikį jų dauginimuisi, panaudojus augalų apsaugos produktą siūlomomis naudojimo sąlygomis. Todėl ši nuostata yra pritaikyta specifinėms sąlygoms, kurios gali būti susidariusios konkrečioje valstybėje narėje, ir konkrečiam naudojimo būdui. Be to, valstybė narė galėtų leisti registruoti su tam tikromis sąlygomis, kaip antai pridedant atgrasančios medžiagos.
Keywords

Summary



Keywords

1. Konkurencija – Koncentracija – Komisijos sprendimas, kuriuo koncentracija pripažįstama suderinama su bendrąja rinka su sąlyga, kad bus laikomasi įsipareigojimų – Įsipareigojimas perleisti turtą prižiūrint nepriklausomam įgaliotiniui – Sprendimas dėl perleidžiamo turto įgijėjo patvirtinimo – Įgaliotinio nepriklausomumo stoka – Sprendimo dėl patvirtinimo neteisėtumas

(Tarybos reglamentas Nr. 4064/89)

2. Konkurencija – Koncentracija – Komisijos sprendimas, kuriuo koncentracija pripažįstama suderinama su bendrąja rinka su sąlyga, kad bus laikomasi įsipareigojimų – Įsipareigojimas perleisti turtą prižiūrint nepriklausomam įgaliotiniui – Įgaliotinio nepriklausomumo stoka

(Tarybos reglamentas Nr. 4064/89)

Summary

1. Jeigu Komisija pripažįsta koncentraciją suderinama su bendrąja rinka su sąlyga, kad bus laikomasi įsipareigojimų, tarp kurių yra įpareigojimai perleisti turtą ir paskirti nuo koncentracijos šalių nepriklausomą įgaliotinį, kuriam pavesta prižiūrėti šių įsipareigojimų laikymąsi, sprendimas, kuriuo Komisija patvirtina perleidžiamo turto įgijėją, be kita ko, remdamasi nepriklausomybės kriterijų neatitinkančio įgaliotinio ataskaita, yra naikintinas.

(žr. 83, 108–109, 118–119 punktus)

2. Jeigu Komisija pripažįsta koncentraciją suderinama su bendrąja rinka su sąlyga, kad bus laikomasi įsipareigojimų, tarp kurių yra įpareigojimas paskirti nuo koncentracijos šalių nepriklausomą įgaliotinį, kuriam pavesta prižiūrėti šių įsipareigojimų laikymąsi, nepriklausomu negali būti pripažintas asmuo, kuris yra buvęs vienos iš koncentracijos šalimis esančių bendrovių valdymo organo narys ir kuris, be to, daugiau nei vieną mėnesį vienu metu atliko šias ir įgaliotinio funkcijas ir dėl to jį siejo priklausomybės santykiai su viena iš šalių, kurie galėjo sukelti abejonių dėl jo būtino neutralumo vykdant įgaliotinio užduotį. Net jeigu toks asmuo minėtas valdymo organo nario pareigas užėmė tik kaip nepriklausomas trečiasis asmuo, nuo to momento, kai dalyvavo vykdant visus įgaliojimus, kurie pagal įstatymą susiję su šiomis funkcijomis, jis nebegalėjo visiškai nepriklausomai atlikti įgaliotinio užduočių.

(žr. 88–89, 93–94, 100, 103–105 punktus)
Jei direktyva nenumato formos ir būdų, kaip pasiekti konkretų rezultatą, valstybė narė pasirinkdama formas ir būdus šiam rezultatui pasiekti iš esmės turi visišką veiksmų laisvę. Vis dėlto valstybės narės, įgyvendindamos EB 249 straipsnio trečiojoje pastraipoje joms pripažintą laisvę, privalo pasirinkti tinkamiausias direktyvų veiksmingumui užtikrinti reikalingas formas ir būdus. Be to, iš to taip pat matyti, kad nesant Bendrijos normos, aiškiai ir konkrečiai aprašančios, kokią formą ir būdus turi taikyti valstybė narė, Komisija, įgyvendindama savo kontrolės teisę pagal EB 211 ir 226 straipsnius, turi teisiškai įrodyti, kad valstybės narės naudoti instrumentai prieštarauja Bendrijos teisei.

Tik taikant šiuos principus gali būti užtikrinta, jog laikomasi EB 5 straipsnio antrojoje pastraipoje įtvirtinto subsidiarumo principo, kuris taikomas Bendrijos institucijoms įgyvendinant savo teisės aktuose nustatytas funkcijas. Pagal šį principą Bendrija imasi veiksmų srityse, kurios nepriklauso jos išimtinei kompetencijai, tik tada ir tiek, kiek siūlomo veiksmo tikslų valstybės narės negali deramai pasiekti, o Bendrija dėl siūlomo veiksmo masto arba poveikio juos pasiektų geriau. Taigi tokioje srityje kaip aplinka, reglamentuojamoje EB 174–176 straipsnių, kurioje kompetenciją dalijasi Bendrija ir valstybės narės, Komisijai tenka pareiga įrodyti, kiek valstybės narės kompetencija, taigi ir diskrecija, yra apribota.

(žr. 78, 79 punktus)
Sprendime, kuriuo anksčiau patvirtinta pagalba pripažįstama netinkamai taikyta ir konstatuojamas naujos pagalbos, apie kurią nebuvo pranešta, egzistavimas, Komisija iš principo turi pateikti tiek neteisėto pagalbos taikymo, tiek naujos pagalbos suteikimo įrodymų. Iš tikrųjų pagal EB 88 straipsnio 2 ir 3 dalių nuostatas nesant tokių įrodymų egzistuojančiai pagalbai taikomas ankstesnis sprendimas dėl pagalbos patvirtinimo ir nagrinėjamos naujos priemonės negali būti laikomos valstybės pagalba EB 87 straipsnio 1 dalies prasme. Atvirkščiai, nukrypstant nuo EB 87 straipsnio 1 dalies nuostatų, pagalbos suderinamumo su bendrąja rinka įrodinėjimo pareiga iš esmės tenka susijusiai valstybei narei, kuri turi įrodyti, kad įvykdytos šios išimties taikymo sąlygos.

Tačiau šis įrodinėjimo pareigos paskirstymas siejamas su Komisijai ir atitinkamai valstybei narei nustatytų atitinkamų procedūrinių pareigų vykdymu, kai minėta institucija vykdo jai suteiktus įgaliojimus, kad priverstų valstybę narę jai pateikti visą būtiną informaciją.

Visų pirma atitinkama valstybė narė, norėdama, kad nauja ar pakeista pagalba būtų patvirtinta nukrypstant nuo Sutarties taisyklių, ir vykdydama savo EB 10 straipsnyje nustatytą pareigą bendradarbiauti su Komisija, turi pateikti visą informaciją, leidžiančią šiai institucijai patikrinti, ar įvykdytos išimties taikymo sąlygos. Be to, Komisija yra įgaliota priimti sprendimą remdamasi turima informacija, jei, nevykdydama savo pareigos bendradarbiauti, valstybė narė nepateikia informacijos, kurios prašė Komisija, kad išnagrinėtų naują ar pakeistą pagalbą ar jos suderinamumą su bendrąja rinka arba patikrintų anksčiau patvirtintos pagalbos taikymą. Tačiau prieš priimdama tokį sprendimą Komisija turi nurodyti valstybei narei per Komisijos nustatytą terminą pateikti visus dokumentus ir informaciją, kurie būtini priežiūrai vykdyti. Tik tuo atveju, jei, nepaisydama Komisijos nurodymo, valstybė narė nepateikia reikalaujamos informacijos, Komisija turi teisę užbaigti procedūrą ir remdamasi kiekvienu atveju turima informacija priimti sprendimą dėl pagalbos buvimo ir suderinamumo su bendrąja rinka arba sprendimą, kuriuo pripažįstamas anksčiau patvirtintos pagalbos taikymo teisėtumas.

Šios procedūrinės pareigos atitinkamai valstybei narei ir Komisijai nustatytos tam, kad pastaroji, remdamasi pakankamai aiškia ir tikslia informacija, galėtų vykdyti kontrolę nepažeisdama atitinkamos valstybės narės teisės būti išklausytai.

(žr. 34–37 punktus)
Keywords

Summary



Keywords

Bendrijos prekių ženklas – Bendrijos prekių ženklo sąvoka ir įgijimas – Absoliutūs atmetimo pagrindai – Prekių ženklai, sudaryti tiktai iš žymenų arba nuorodų, kurie gali būti naudojami prekės savybėms žymėti – Žodinis prekių ženklas MunichFinancialServices

(Tarybos reglamento Nr. 40/94 7 straipsnio 1 dalies c punktas)

Summary

Žodinis žymuo MunichFinancialServices , kurį prašoma įregistruoti Nicos sutarties 36 klasės „finansinėms paslaugoms“, angliškai kalbančio paprasto Bendrijos vartotojo, taip pat kitų Bendrijos kalbų regionų paprastų vartotojų, visų pirma vokiečių, turinčių bent jau anglų kalbos pagrindus, požiūriu aprašo Bendrijos prekių ženklo paraiškoje nurodytas paslaugas Reglamento Nr. 40/94 7 straipsnio 1 dalies c punkto prasme, nes atitinkama visuomenė neturi jokių sunkumų suvokti „FinancialServices“ elementą kaip aiškiai anglų kalba aprašantį nagrinėjamas finansines paslaugas, be to, niekas neleidžia tvirtinti, jog žodžio „Munich“ pridėjimas prašomam įregistruoti prekių ženklui suteikia ypatingą papildomą elementą, dėl kurio jis praranda savo grynai aprašomąjį pobūdį, kiek tai susiję su iš Miuncheno siūlomomis finansinėmis paslaugomis.

(žr. 27, 29, 38, 43 punktus)
Keywords

Summary



Keywords

Bendrijos prekių ženklas – Bendrijos prekių ženklo sąvoka ir įgijimas – Absoliutūs atmetimo pagrindai – Prekių ženklai, sudaryti tiktai iš žymenų arba nuorodų, kurie gali būti naudojami prekės savybėms žymėti – Žodinis žymuo BIOKNOWLEDGE

(Tarybos reglamentas Nr. 40/94, 7 straipsnio 1 dalies c) punktas)

Summary

Specializuotos visuomenės požiūriu medicinos, farmacijos ir kitose sveikatos srityse bei rūpybos sektoriuje žodis BIOKNOWLEDGE, kurį prašoma įregistruoti tam tikroms prekėms ir paslaugoms, turinčioms informacijos apie organizmus arba leidžiančioms prie jos prieiti ir atitinkančioms Nicos sutarties 9, 16 ir 42 klases, Reglamento Nr. 40/94 dėl Bendrijos prekių ženklo 7 straipsnio 1 dalies c punkto prasme gali žymėti esmines prekių ir paslaugų savybes, numatytas prekių ženklo paraiškoje.

Kadangi atitinkamą visuomenę sudaro sveikatos srities ir rūpybos sektoriaus specialistai, sąsaja tarp galimos žodžio BIOKNOWLEDGE reikšmės, būtent specifinės informacijos apie gyvus organizmus, t. y. tiems organizmams būdingos informacijos, ir tarp nagrinėjamų prekių bei paslaugų nėra per daug neaiški ir neapibrėžta, taigi šios visuomenės požiūriu egzistuoja pakankamai tiesioginis ir aiškus ryšys tarp šio žodžio reikšmės ir minėtų prekių ir paslaugų savybių. Be to, žodžio BIOKNOWLEDGE struktūra atitinkamų vartotojų negali būti suprantama kaip neįprasta, nes ji atitinka anglų kalbos žodžių darybos taisykles.

(žr. 28, 32, 34-35, 41–42 punktus)
4

Be to, pagal kartu skaitomas Legge no 549 (su) misure di razionalizzazione della finanza pubblica (1995 m. gruodžio 28 d. Įstatymas Nr. 549 dėl viešųjų finansų racionalizavimo priemonių, GURI paprastasis priedas, Nr. 302, 1995 m. gruodžio 29 d., toliau – Įstatymas Nr. 549/95) 3 straipsnio 69 ir 70 dalių ir Decreto-legge (su) armonizzazione delle disposizioni in materia di imposte sugli oli minerali, sull’alcole, sulle bevande alcoliche, sui tabacchi lavorati e in materia di IVA con quelle recate da direttive CEE e modificazioni conseguenti a detta armonizzazione, nonché disposizioni concernenti la disciplina dei centri autorizzati di assistenza fiscale, le procedure dei rimborsi di imposta, l’esclusione dall’ILOR dei redditi di impresa fino all’ammontare corrispondente al contributo diretto lavorativo, l’istituzione per il 1993 di un’imposta erariale straordinaria su taluni beni ed altre disposizioni tributarie (1993 m. rugpjūčio 30 d. Dekretas-įstatymas Nr. 331 dėl įvairių sričių mokestinių nuostatų suderinimo, GURI, Nr. 203, 1993 m. rugpjūčio 30 d., toliau – Dekretas-įstatymas Nr. 331/93) nuostatas Įstatyme Nr. 142/90 numatytų bendrovių naudai nustatytos tokios priemonės: — atleidimas nuo visų mokesčių, taikomų turto perdavimo sandoriams pertvarkant specialias ir municipalines įmones į Įstatyme Nr. 142/90 numatytas bendroves (toliau – atleidimas nuo perdavimo mokesčių), — visiškas atleidimas nuo pelno mokesčio, t. y. nuo juridinių asmenų pelno mokesčio ir vietos pajamų mokesčio, trejus metus, tačiau vėliausiai iki 1999 finansinių metų, toliau – atleidimas trejus metus nuo pelno mokesčio).
1999 m. balandžio 7 d. Protestų skyrius persiuntė įstojusiai į bylą šaliai šią faksimilę:

„Notification of deficiencies in the notice of opposition (Rule 15 and 18 (2) of the Implementing Regulation)

<...>;

The examination of the notice of opposition has shown that the indication of the goods and services has not been provided in the language of the opposition proceedings (english).

This deficiency must be remedied within a non extendible period of two months from receipt of this notification, that is on or before 07/06/1999.

The notice of opposition will otherwise be rejected on grounds of inadmissibility.“

(„Pranešimas apie protesto pranešimo trūkumus (įgyvendinimo reglamento 15 taisyklė ir 18 taisyklės 2 dalis)

<...>;

Protesto pranešimo ekspertizė parodė, kad prekės ir paslaugos nebuvo nurodytos protesto procedūros kalba (anglų).

Šis trūkumas turi būti ištaisytas vėliausiai iki 1999 06 07 (galutinis terminas).

To neįvykdžius, protesto pranešimas bus atmestas kaip nepriimtinas.“)
41

Tačiau nėra ginčijama, kad procedūra dėl Bendrijos prekių ženklo paraiškos pakeitimo į paraišką dėl nacionalinio prekių ženklo yra tik Bendrijos prekių ženklo paraišką padavusio asmens teisė. Be to, ši procedūra niekaip nesuteikia prekių ženklo paraiškas pateikusiems asmenims teisės į garantiją, kad kompetentingos nacionalinės valdžios institucijos patenkins jų paraiškas. Priešingai, sprendimo teisė dėl galimos nacionalinės registracijos paliekama kompetentingoms nacionalinės valdžios institucijoms. Be to, protestą padavę asmenys turi galimybę kreiptis į nurodytas nacionalinės valdžios institucijas, kad būtų apgintos jų teisės.
443

Be to, ieškovė šį argumentą nurodė atsakyme į pranešimą apie kaltinimus pažymėdama, kad šios nuolaidos atitinka „[Solvay] pelną“. Be to, ji nurodė: „Kiekvienam klientui nustatytos ribos realiai tik atspindėjo natrio karbonato gamintojų našumo ribas. Iš tikrųjų, kaip žinoma, padengus fiksuotas išlaidas kiekviena papildoma parduota tona teikia vis didesnį pelną. Komisija, kuriai tenka įrodinėjimo pareiga, šiuo klausimu neįrodė, kad neabejotinai su kiekiais susijusių ginčijamų nuolaidų procentinė išraiška tokia, kad ji nebeatitinka jokios konkrečios Solvay ekonominės naudos.“
Jeigu vykstant procesui sprendimas pakeičiamas kitu sprendimu, kurio dalykas tas pats, jis turėtų būti laikomas nauju faktu, leidžiančiu ieškovui pritaikyti savo reikalavimus ir ieškinio pagrindus. Iš tiesų, jeigu ieškovo būtų reikalaujama pareikšti naują ieškinį, būtų pažeistas geras teisingumo vykdymas ir proceso ekonomijos principas. Be to, būtų neteisinga, jeigu atitinkama institucija, susidūrusi su sprendimo, dėl kurio pareikštas ieškinys Bendrijos teisme, kritika, galėtų papildyti ar pakeisti jį kitu ir pasinaudoti šiuo papildymu ar pakeitimu procese taip, kad kitai šaliai būtų užkirstas kelias išplėsti savo pradinius reikalavimus ir ieškinio pagrindus paskesniam sprendimui arba dėl jo pateikti papildomus reikalavimus ar ieškinio pagrindus.

Kadangi Taryba visai nepranešė asmeniui apie surinktus įkalčius, kuriais grindžiamos remiantis Reglamentu Nr. 881/2002, nustatančiu tam tikras specialias ribojančias priemones, taikomas tam tikriems asmenims ir subjektams, susijusiems su Osama bin Ladenu, Al-Qaida tinklu ir Talibanu, jam taikytos ribojančios priemonės, ir nesuteikė jam galimybės su jais susipažinti per protingą terminą pritaikius šias priemones, asmuo realiai negalėjo pareikšti savo nuomonės šiuo klausimu. Dėl to buvo pažeista to asmens teisė į gynybą, pirmiausia teisė būti išklausytam.

Be to, nepranešus apie surinktus įkalčius ir, atsižvelgiant į ryšius tarp teisės į gynybą ir teisės į veiksmingą teisminę gynybą, asmuo negalėjo tinkamomis sąlygomis ginti savo teisių Bendrijos teisme, todėl taip pat reikia pripažinti, kad buvo pažeista ši teisė į veiksmingą teisminę gynybą.

(žr. 85–86 punktus)
39

Šiuo atveju reikia konstatuoti, kad su Reglamento Nr. 1546/88 teisėtumu susijęs ieškinio pagrindas yra naujas pagrindas, kuris nėra grindžiamas vykstant procesui paaiškėjusiomis teisinėmis arba faktinėmis aplinkybėmis ir kurio negalima laikyti glaudžiai su juo susijusiu pagrindu, papildančiu anksčiau tiesiogiai ar implicitiškai ieškinyje nurodytą pagrindą (šiuo klausimu žr. 2002 m. lapkričio 28 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo Scan Office Design prieš Komisiją, T-40/01, Rink. p. II-5043, 96 punktą). Be to, ieškovai visiškai nenurodė priežasčių, kodėl šis prieštaravimas dėl teisėtumo galėjo būti pareikštas tik per posėdį. Iš to išplaukia, kad šis ieškinio pagrindas turi būti atmestas kaip nepriimtinas.