GENERALINIO ADVOKATO

NIILO JÄÄSKINEN IŠVADA,

pateikta 2011 m. spalio 27 d. ( 1 )

Byla C-420/10

Söll GmbH

prieš

Tetra GmbH

(Landgericht Hamburg (Vokietija) pateiktas prašymaspriimti prejudicinį sprendimą)

„Biocidinių produktų pateikimas į rinką — Direktyva 98/8/EB — 2 straipsnio 1 dalis — „Biocidinio produkto“ sąvoka — Algacidas — Produktas, sukeliantis kenksmingų organizmų flokuliaciją, jų nepanaikindamas, nesulaikydamas ar nenukenksmindamas — Veiklioji medžiaga aliuminio chlorohidratas — „Cheminių arba biologinių priemonių“ sąvoka“

I – Įžanga

1. Šioje byloje Teisingumo Teismas turės pirmą kartą išaiškinti „biocidinių produktų“ sąvoką ir atitinkamai 1998 m. vasario 16 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 98/8/EB dėl biocidinių produktų pateikimo į rinką (toliau – Biocidų direktyva) ( 2 ) taikymo sritį.

2. Pagrindinės bylos šalys Söll GmbH (toliau – Söll) ir Tetra GmbH (toliau – Tetra) nesutaria, ar algacidas „TetraPond AlgoRem“, kurio veiklioji medžiaga yra aliuminio chlorohidratas, yra biocidinis produktas pagal Biocidų direktyvą. Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas Landgericht Hamburg (Vokietija) nori sužinoti, koks turi būti tiesioginis ar netiesioginis poveikis kenksmingam organizmui, kad vyktų minėta direktyva reikalaujamas biologinis ar cheminis procesas. Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo nuomone, aptariamas produktas dumblių nesunaikina, o sukelia jų agliutinaciją, todėl, kaip numatyta aptariamo produkto naudojimo instrukcijoje, juos lengviau pašalinti mechaniniu būdu.

3. Remdamosi Biocidų direktyva įvesta tvarka, valstybės narės turi nuspręsti, ar produktui taikoma ši direktyva. Dėl to dažnai turi būti atliekamas labai išsamus ir sudėtingas aptariamo produkto vertinimas ( 3 ). Todėl Teisingumo Teismas gali ne išaiškinti ir patikslinti aptariamą apibrėžimą visiems būsimiems atvejams, o tik pateikti keletą minėtos direktyvos aiškinimo aspektų prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiam teismui ir valstybių narių valdžios institucijoms, turinčioms taikyti Biocidų direktyvą.

II – Teisinis pagrindas

A – Sąjungos teisė

4. Biocidų direktyva siekiama nustatyti Bendrijos leidimo ir pateikimo į rinką sistemą, kad būtų galima naudoti biocidinius produktus.

5. Minėtos direktyvos 2 straipsnio 1 dalies a, d ir f punktuose nurodyta: „1. Šioje direktyvoje vartojamos šios sąvokos: a) Biocidiniai produktai Veikliosios medžiagos ir preparatai, savo sudėtyje turintys vieną arba daugiau veikliųjų medžiagų, tokio pavidalo, kokio jie tiekiami vartotojui, skirti sunaikinti, sulaikyti, nukenksminti, išvengti poveikio arba kitokiu būdu kontroliuoti bet kurį kenksmingą organizmą cheminėmis arba biologinėmis priemonėmis. V priede pateikiamas išsamus 23 produktų tipų sąrašas ir kiekvieno tipo aprašas. <…> d) Veiklioji medžiaga Medžiaga arba mikroorganizmas, įskaitant virusą arba grybą, turintį bendrą arba ypatingą poveikį kenksmingiems organizmams; <…> f) Kenksmingas organizmas Organizmas, kurio buvimas nepageidautinas ir kurio poveikis žmonėms, jų veiklai arba jų vartojamiems ar gaminamiems produktams, taip pat gyvūnams ir aplinkai yra žalingas“.

6. Biocidų direktyvos V priede „Biocidinių produktų tipai ir jų apibūdinimas, kaip nurodyta šios direktyvos 2 straipsnio 1 dalies a punkte“ numatyta: „Šiems produktų tipams nepriklauso produktai, kuriems taikomos direktyvos, minimos šios direktyvos 1 straipsnio 2 dalyje tų direktyvų ar jų paskesnių pakeitimų tikslais. 1 PAGRINDINĖ GRUPĖ: Dezinfekantai ir bendrosios paskirties biocidai <…> 2 produktų tipas: Buitinės paskirties ir visuomenės sveikatos priežiūrai skirti dezinfekantai bei kiti biocidiniai produktai <…> produktai, naudojami kaip algacidai. Panaudojimo sritys, inter alia, apima plaukymo baseinus, akvariumus, maudyklas ir kitokį vandenį; oro kondicionavimo sistemas; sienas ir grindis medicinos bei kitose įstaigose; cheminius tualetus; nuotekas, ligoninių atliekas, dirvožemį ar kt. substratus (žaidimų aikštelėse). <…>“.

7. Pagal Biocidų direktyvos 16 straipsnio 2 dalį buvo įgyvendinta darbo programa, skirta peržiūrėti visoms biocidiniuose produktuose esančioms veikliosioms medžiagoms, kurios jau buvo rinkoje 2000 m. gegužės 14 d. (toliau – esamos veikliosios medžiagos). Esamų veikliųjų medžiagų įrašymas į minėtos direktyvos I, IA ir IB priedus yra biocidinių produktų, kurių sudėtyje yra šių medžiagų, leidimo ir pateikimo į rinką sąlyga.

8. Programos pirmasis etapas buvo nustatytas 2000 m. rugsėjo 7 d. Komisijos reglamente (EB) Nr. 1896/2000 dėl Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 98/8/EB dėl biocidinių produktų 16 straipsnio 2 dalyje nurodytos programos pirmojo etapo ( 4 ).

9. Pagal Reglamento (EB) Nr. 1896/2000 3 straipsnio 1 dalį kiekvienas į rinką pateiktos esamos veikliosios medžiagos, skirtos naudoti biocidiniuose produktuose, gamintojas šią veikliąją medžiagą „identifikuoja“, pateikdamas Europos Bendrijų Komisijai šio reglamento I priede nurodytą informaciją apie šią medžiagą.

10. Minėto reglamento 4 straipsnyje, be kita ko, numatyta, kad gamintojai, receptūros sudarytojai ir asociacijos, norintys pateikti pranešimą dėl bet kurios veikliosios medžiagos, esančios viename arba daugiau produktų tipuose, „įrašymo“ į Biocidų direktyvos I arba IA priedus, praneša Komisijai apie minėtą veikliąją medžiagą.

11. Reglamento Nr. 1896/2000 6 straipsnio 1 dalies b punkte nurodyta, kad po ankstesniame punkte nurodyto pranešimo, remiantis Biocidų direktyvos 28 straipsnyje numatyta tvarka, turi būti priimtas reglamentas su, be kita ko, baigtiniu esamų veikliųjų medžiagų, dėl kurių Komisija priėmė bent vieną pranešimą, sąrašu.

12. 2003 m. lapkričio 4 d. Komisijos reglamento (EB) Nr. 2032/2003 dėl 10 metų programos, nurodytos Direktyvos 98/8 16 straipsnio 2 dalyje, antrojo etapo, ir iš dalies keičiančio Reglamentą Nr. 1896/2000 ( 5 ), 3 straipsnyje daroma nuoroda į tris priedus, susijusius su esamomis veikliosiomis medžiagomis, kurios identifikuotos ir apie kurias pranešta. Reglamento Nr. 2032/2008 I priede pateiktas baigtinis esamų veikliųjų medžiagų, kurios buvo identifikuotos, sąrašas. Šio reglamento II priede pateiktas baigtinis esamų veikliųjų medžiagų, dėl kurių, be kita ko, Komisija priėmė bent vieną pranešimą, sąrašas. Minėto reglamento III priede pateiktas esamų veikliųjų medžiagų, kurios buvo identifikuotos, bet dėl kurių nei buvo priimtas pranešimas, nei parodytas kurios nors valstybės narės suinteresuotumas, sąrašas.

13. 2007 m. gruodžio 4 d. Komisijos reglamentu (EB) Nr. 1451/2007 dėl Direktyvos 98/8 16 straipsnio 2 dalyje nurodytos 10 metų programos antrojo etapo ( 6 ) buvo pakeistas keletą kartų keistas Reglamentas Nr. 2032/2003.

B – Nacionalinė teisė

14. Biocidų direktyvos nuostatos į Vokietijos teisę buvo perkeltos 2002 m. birželio 20 d. Įstatymu dėl biocidinių produktų (Biozidgesetz) ( 7 ). Teisėkūros technikos požiūriu šios nuostatos buvo įgyvendintos Apsaugos nuo pavojingų medžiagų įstatymu (Gesetz zum Schutz vor gefährlichen Stoffen, vadinamuoju Chemikaliengesetz įstatymu, toliau – ChemG) ir, visų pirma, šio įstatymo 3b straipsniu bei 12a ir 12j straipsniais.

15. Biocidų direktyvos 2 straipsnio 1 dalies a punkte pateikta biocidinių produktų teisinė apibrėžtis į Vokietijos teisę buvo perkelta ChemG 3b straipsnio 1 dalies 1 punktu.

16. Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas nurodo, kad aiškindamas ChemG 3b straipsnio 1 dalies 1 punktą jis privalo remtis Biocidų direktyvos 2 straipsnio 1 dalies a punkto išaiškinimu.

III – Pagrindinė byla, prejudiciniai klausimai ir procesas Teisingumo Teisme

17. Söll ir Tetra yra konkurentės kaip įmonės, prekiaujančios tvenkiniuose, ypač dirbtinai sukurtuose sodo tvenkiniuose, biotopuose ir maudymuisi tinkamuose tvenkiniuose, naudojamais algacidais ir nesutaria dėl vieno iš šių produktų klasifikavimo kaip biocidinio produkto.

18. Söll, ieškovė pagrindinėje byloje, mano, kad algacidas „TetraPond AlgoRem“ yra neteiktinas į rinką biocidas. Ji mano, jog, teikdama į rinką algacidą „TetraPond AlgoRem“, nors jis į rinką neteiktinas, Tetra pažeidė sąžiningos konkurencijos nuostatas, būtent elgesio rinkoje taisyklę. Söll remiasi Kovos su nesąžininga konkurencija įstatymo (Gesetz gegen den unlauteren Wettbewerb) 3 straipsniu, 4 straipsnio 11 punktu kartu su ChemG 12a straipsnio 1 dalimi ir 28 straipsnio 8 dalimi.

19. Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo teigimu, jeigu pagal Biocidų direktyvą aptariamas produktas turi būti kvalifikuojamas kaip „biocidinis produktas“, prekyba juo yra neteisėta ( 8 ).

20. Produktas ypatingas tuo, kad jis neturi tiesioginio cheminio ar biologinio poveikio dumbliams. Priešingai, dumblių nesunaikindamas, produktas sukelia jų agliutinaciją. Ši agliutinacija ar flokuliacija padeda lengviau mechaniškai pašalinti dumblius iš vandens.

21. Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo teigimu, aptariama veiklioji medžiaga aliuminio chlorohidratas pagal Reglamento Nr. 1896/2000 3 straipsnį buvo identifikuota kaip „esama veiklioji medžiaga“ ir šiuo metu įrašyta į Reglamento Nr. 1451/2007 I priedą ( 9 ). Tačiau apie ją nepranešus pagal Reglamento Nr. 1896/2000 4 straipsnį, ji nebuvo įrašyta į Reglamento Nr. 1451/2007 II priedą, ir šitaip neliko galimybės ja prekiauti kaip biocidine veikliąja medžiaga pagal pastarojo reglamento 4 straipsnio 1 dalį.

22. Manydamas negalįs aiškiai atsakyti į jo nagrinėjamoje byloje iškeltus Bendrijos teisės aiškinimo ir taikymo klausimus, Landgericht Hamburg nusprendė sustabdyti bylos nagrinėjimą ir pateikti Teisingumo Teismui šiuos prejudicinius klausimus: „1. Ar produkto pripažinimui „biocidiniu produktu“, kaip tai suprantama pagal [Biocidų] direktyvos 2 straipsnio 1 dalies a punktą, būtinas tiesioginis biologinis ar cheminis poveikis kenksmingam organizmui, siekiant jį sunaikinti, sulaikyti, nukenksminti, išvengti poveikio arba kitokiu būdu kontroliuoti, ar pakanka ir netiesioginio poveikio kenksmingam organizmui? 2. Jei Teisingumo Teismas pripažins, kad produkto pripažinimui, kaip tai suprantama pagal [Biocidų] direktyvos 2 straipsnio 1 dalies a punktą, pakanka netiesioginio biologinio ar cheminio poveikio kenksmingam organizmui: kokie reikalavimai keliami netiesioginiam produkto poveikiui kenksmingam organizmui, kad šį produktą būtų galima priskirti prie biocidinių produktų pagal [Biocidų] direktyvos 2 straipsnio 1 dalies a punktą, ar biocidinėms savybėms pagrįsti pakanka bet kokio netiesioginio poveikio?“

23. Teisingumo Teismas prašymą priimti prejudicinį sprendimą gavo 2010 m. rugpjūčio 23 dieną. Rašytines pastabas pateikė Söll, Tetra, Belgijos Karalystė ir Komisija. Söll ir Komisijos atstovai dalyvavo 2011 m. birželio 22 d. teismo posėdyje.

IV – Analizė

24. Abu prejudiciniai klausimai, kuriuos pateikė prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas, susiję su sąvokos „biocidiniai produktai“ apibrėžtimi. Iš tiesų, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas klausia, ar aptariamo produkto biologinis ar cheminis poveikis kenksmingam organizmui turi būti tiesioginis, siekiant jį sunaikinti, sulaikyti, nukenksminti, išvengti poveikio arba kitokiu būdu kontroliuoti, ar pakanka ir netiesioginio poveikio minėtam kenksmingam organizmui.

25. Kitaip sakant, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas nori žinoti, ar tik pats produktas, turintis tiesioginį poveikį kenksmingam organizmui, patenka į Biocidų direktyvos taikymo sritį, ar į šią taikymo sritį turi taip pat patekti ir produktas, turintis poveikį tik minėto organizmo aplinkai.

26. Biocidų direktyvoje biocidinio produkto apibrėžtis sudaryta iš trijų pagrindinių kriterijų, t. y. turi būti veiklioji medžiaga, ši medžiaga turi būti skirta tam, kad kenksmingas organizmas būtų sunaikintas, sulaikytas ar nukenksmintas, būtų išvengta jo poveikio arba kitokiu būdu kontroliuojama, ir, galiausiai, minėtos medžiagos poveikis turi būti cheminis arba biologinis.

27. Skaitant šią direktyvą akivaizdu, kad produktai, skirti tam, kad tiesiogiai paveiktų patį kenksmingą organizmą, bet kuriuo atveju patenka į minėtos direktyvos taikymo sritį. Iš tiesų, Biocidų direktyvoje pateiktos apibrėžties pirmaisiais žodžiais apibūdinamas tiesioginio neutralizavimo poveikis (veikliosios medžiagos ir preparatai, skirti „sunaikinti, sulaikyti, nukenksminti, išvengti poveikio arba kitokiu būdu kontroliuoti“). Jeigu iš vienos ar kelių veikliųjų medžiagų sudarytas produktas, pasinaudojant jo biologiniu ar cheminiu poveikiu, skirtas naudoti šiems tikslams, jis yra biocidinis produktas.

28. Tačiau kaip yra dėl produktų, veikiančių tik kenksmingo organizmo aplinką, o ne patį organizmą?

29. Visų pirma, būtina konstatuoti, kad Biocidų direktyvos formuluotė nedraudžia tokiems produktams taikyti minėtą direktyvą.

30. Šioje byloje, manau, reikia atidžiau pažvelgti į apibrėžties antro kriterijaus paskutinę dalį dėl minėtos medžiagos paskirties ir pasidomėti, ką reiškia žodžių junginys „kitokiu būdu kontroliuoti“ kenksmingą organizmą.

31. Šiuo klausimu šalys pateikė esamus Biocidų direktyvos 2 straipsnio 1 dalies a punkto įvairių kalbinių versijų skirtumus ( 10 ). Iš tiesų, kai kuriose versijose, ypač prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo paminėtoje versijoje vokiečių kalba (in anderer Weise zu bekämpfen) bei versijoje prancūzų kalba (combattre de toute autre manière), pastarasis kriterijus formuluojamas truputį siauriau ( 11 ). Ir atvirkščiai, kai kuriose kitose versijose, pavyzdžiui, versijoje anglų kalba (exert a controlling effect), kaip ir versijoje italų kalba (esercitare altro effetto di controllo), remiamasi platesne „kontroliuojamo“ poveikio prasme ( 12 ).

32. Biocidų direktyva siekiami tikslai apsaugoti žmones, gyvūnus ir aplinką, manau, patvirtina mintį, kad aptariamo žodžių junginio aiškinimas suteikiant kenksmingų organizmų „kontrolei“ platesnę prasmę labiau atitinka minėtos direktyvos tikslą situacijoje, kai produktai pasklidę aplinkoje.

33. Šį požiūrį patvirtina veikliosios medžiagos apibrėžtis. Biocidų direktyvos 2 straipsnio 1 dalies d punkte kalbama apie medžiagą arba mikroorganizmą, įskaitant virusą arba grybą, turintį bendrą arba konkretų poveikį kenksmingiems organizmams. Dėl to kaip biocidiniai produktai kvalifikuojami ne tik produktai, kurių sudėtyje yra veikliosios medžiagos, turinčios poveikį kenksmingam organizmui. Taip kvalifikuojamos ir veikliosios medžiagos, turinčios bendrą arba konkretų poveikį kenksmingiems organizmams.

34. Šiuo klausimu Komisijos pasiūlytas performulavimas man atrodo tinkamas. Pasak Komisijos, abstrakčiau performuluotas klausimas būtų toks: ar į Biocidų direktyvos taikymo sritį patenka ir produktas, galintis kelti pavojų aplinkai dėl cheminio arba biologinio poveikio, kai jo tiesioginis poveikis tiksliniams organizmams nėra nei biologinis, nei cheminis?

35. Kitaip tariant, kyla klausimas, ar produktas sukelia priežastinį ryšį, dėl kurio kenksmingam organizmui tampa sudėtingiau išgyventi, jo išplitimas sumažėja arba kenksmingą organizmą galima lengviau kontroliuoti. Tokiomis aplinkybėmis aptariamas produktas yra sudedamoji proceso, kurio tikslas būtent kontroliuoti kenksmingą organizmą, dalis. Taigi, jį reikia priskirti prie biocidų, net jei jis neturi tiesioginio cheminio arba biologinio poveikio kenksmingam organizmui.

36. Be to, reikia pridurti, kad Biocidų direktyvoje nenumatytas produkto veikliosios medžiagos sukeliamas kenksmingų organizmų sunaikinimas. Nagrinėjamu atveju ir šalys, ir prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas pabrėžė, kad dėl šio apdorojimo dumbliai nežūva, o toliau vyksta jų fotosintezė ir kad veikliosios medžiagos sukeliamą flokuliaciją galima sunaikinti maišant vandenį. Šiuo klausimu reikia pažymėti, kad Biocidų direktyvos V priede tarp Nr. 19 pažymėtų produktų tipų („Repelentai ir masalai“) paminėti ir „produktai, skirti kontroliuoti kenksmingus organizmus <…> juos atbaidant arba priviliojant“. Tai, kad produktas, skirtas kenksmingiems organizmams atbaidyti, paminėtas tarp biocidinių produktų, reiškia, jog kenksmingų organizmų sunaikinimas nėra būtina sąlyga produktą kvalifikuoti kaip biocidinį produktą.

37. Todėl Biocidų direktyvoje esančią sąvoką „biocidiniai produktai“ reikia aiškinti plečiamai ir dėl to pripažinti, kad minėta sąvoka apima ir produktus, kurių cheminis arba biologinis poveikis yra skirtas kenksmingo organizmo aplinkai, o ne pačiam organizmui.

38. Vis dėlto, nors Biocidų direktyva skirta biocidiniams produktams, apibrėžtiems 2 straipsnio 1 dalies a punkte, ji netaikoma tiems produktams, kurie apibrėžti šios direktyvos 1 straipsnio 2 dalyje išvardytose direktyvose arba patenka į jų taikymo sritį. Taigi, reikia atsižvelgti į tai, kad Biocidų direktyva yra viena iš maždaug dvidešimt kitų direktyvų. Jos taikymo sritį reikia aiškinti taip, kad ji nesidubliuotų su kitomis šios direktyvos 1 straipsnio 2 dalyje paminėtomis direktyvomis ( 13 ).

39. Be to, Biocidų direktyvos taikymo sritis konkrečiais atvejais turėtų būti apibrėžta remiantis objektyviais kriterijais. Šioje byloje reikia paminėti du konkrečius kriterijus.

40. Pirma, kaip teigia prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas, aptariama veiklioji medžiaga įrašyta į Biocidų direktyvos I priedą. Šis įrašas rodo, kad ta veiklioji medžiaga buvo identifikuota kaip esama veiklioji medžiaga, naudojama biocidiniuose produktuose.

41. Antra, reikia pažymėti, kad algacidai, kaip į minėtos direktyvos taikymo sritį patenkantis produkto tipas, paminėti kaip pavyzdys Biocidų direktyvos V priede (tarp Nr. 2 pažymėtų produktų tipų). Taigi, reikia konstatuoti, kad ES teisės aktų leidėjas ketino įrašyti produktus, skirtus kovoti su dumbliais, į Biocidų direktyvos taikymo sritį. Kad būtų išaiškinti šios direktyvos taikymo sritį apibrėžiantys kriterijai, reikia tinkamai atsižvelgti į teisės aktų leidėjo pateiktus pavyzdžius, kurie aiškiai matyti iš minėtos direktyvos.

42. Tačiau čia kalbu tik apie objektyvius kriterijus, kurių negalima taikyti mechaniškai ( 14 ). Reikia priminti, kad Biocidų direktyva skirta taikyti labai įvairiose srityse, ir tai aiškiai parodo pavyzdžiai, paminėti Sprendimų vadove dėl Biocidų direktyvos įgyvendinimo, kurį Komisija parengė valstybių narių valdžios institucijoms ( 15 ). Remiantis minėtais pavyzdžiais, aišku, kad nacionalinės valdžios institucijos privalo kruopščiai išnagrinėti kiekvieną atvejį ( 16 ).

V – Išvada

43. Atsižvelgdamas į tai, kas išdėstyta, siūlau Teisingumo Teismui į Landgericht Hamburg pateiktus du prejudicinius klausimus atsakyti taip: „1. Kad nagrinėjamas produktas būtų laikomas „biocidiniu produktu“ pagal 1998 m. vasario 16 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 98/8/EB dėl biocidinių produktų pateikimo į rinką 2 straipsnio 1 dalies a punktą, jis nebūtinai turi turėti tiesioginį biologinį arba cheminį poveikį kenksmingam organizmui. 2. Netiesioginio biologinio arba cheminio poveikio kenksmingam organizmui pakanka, jeigu tas poveikis yra priežastinio ryšio, kurio tikslas – kitokiu būdu tą organizmą kontroliuoti, sudedamoji dalis“.

( 1 ) Originalo kalba: prancūzų.

( 2 ) OL L 123, p. 1. Su šia direktyva susijusi teismų praktika nėra gausi. Žr., pavyzdžiui, 2004 m. liepos 15 d. Sprendimą Schreiber (C-443/02, Rink. p. I-7275).

( 3 ) Žr., pavyzdžiui, atvejus, aprašytus „Manual of Decisions for Implementation of Directive 98/8/EC concerning the placing on the market of biocidal products“, kurio paskutiniai pataisymai atlikti 2011 m. sausio 6 d. ir kurį anglų kalba galima rasti tinklalapyje http://ec.europa.eu/environment/biocides/index.htm.

( 4 ) OL L 228, p. 6; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 3 sk., 30 t., p. 277.

( 5 ) OL L 307, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 3 sk., 41 t., p. 187.

( 6 ) OL L 325, p. 3.

( 7 ) BGBl. I, p. 2076.

( 8 ) Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas atkreipia dėmesį, kad šiuo klausimu šalyje egzistuoja teismų praktikos skirtumai.

( 9 ) Kad būtų aiškiau, pažymėsiu, kad aliuminio chlorohidratas šiuo pavadinimu neįrašytas į Reglamento Nr. 1451/2007 I priedą. Vis dėlto minėtame priede nurodytos medžiagos panašiu pavadinimu: aliuminio chloridas, bazinis (Nr. CE 215-477-2, Nr. CAS 1327-41-9) ir dialiuminio chloridas pentahidroksidas (Nr. CE 234-933-1, Nr. CAS 12042-91-0).

( 10 ) Remiantis nusistovėjusia teismų praktika, jei, lyginant įvairias kalbines versijas, ta pati nuostata skiriasi, ji turi būti aiškinama atsižvelgiant į teisės akto, kurio sudedamoji dalis ji yra, bendrąją struktūrą ir tikslus (žr. paskutinį, 2011 m. kovo 3 d., Sprendimą Komisija prieš Nyderlandus, C-41/09, Rink. p. I-831, 44 punktas).

( 11 ) Taip pat žr. versijas danų ir olandų kalbomis.

( 12 ) Taip pat žr. versijas ispanų, portugalų, suomių ir švedų kalbomis.

( 13 ) Tarp 1 straipsnio 2 dalyje paminėtų direktyvų yra 1976 m. liepos 27 d. Tarybos direktyva 76/768/EEB dėl valstybių narių įstatymų, susijusių su kosmetikos gaminiais, suderinimo (OL L 262, p. 169; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 13 sk., 3 t., p. 285). Remiantis šia direktyva buvo priimtas 1996 m. gegužės 8 d. Komisijos sprendimas 96/335/EB, sukuriantis kosmetikos gaminiuose naudojamų ingredientų inventorių ir bendrąją nomenklatūrą (OL L 132, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 13 sk., 16 t., p. 3). Šiame sprendime po pakeitimų, padarytų 2006 m. vasario 9 d. Komisijos sprendimu 2006/257/EB, iš dalies keičiančiu Sprendimą 96/335 (OL L 97, p. 1), taip pat paminėtas dialiuminio chloridas pentahidroksidas (žr. šios išvados 9 išnašą).

( 14 ) Pavyzdžiui, produktas, kurio sudėtyje yra kofeino, automatiškai nepatenka į Biocidų direktyvos taikymo sritį, nors kofeinas, kaip veiklioji medžiaga, įrašytas į Reglamento Nr. 1451/2007 I priedą, tuo labiau kad minėtas produktas vartojamas ne taip, kaip numatyta Biocidų direktyvoje.

( 15 ) Minėta 3 išnašoje.

( 16 ) Beje, pažymėsiu, kad Komisija pasiūlė peržiūrėti Biocidų direktyvą. Žr. dokumentus COM(2008) 620 ir COM(2009) 267. Komisija siūlo Biocidų direktyvą pakeisti reglamentu. Vykstant teisėkūros procesui buvo pasiūlyta patikslinti biocidinio produkto apibrėžtį (žr. šios išvados 31 punktą). Tačiau šis procesas dar nėra baigtas.