Taigi taikant SESV 218 straipsnio 11 dalyje numatytą procedūrą gali būti nagrinėjami visi klausimai, kurie gali kelti abejonių dėl susitarimo turinio ar formos galiojimo atsižvelgiant į Sutartis. Šiuo atžvilgiu teismo sprendimas dėl susitarimo atitikties Sutartims gali priklausyti, be kita ko, ne tik nuo Sąjungos kompetenciją, procedūrą ar jos institucijų sistemą reglamentuojančių normų, bet ir nuo materialinės teisės normų. Tas pats taikytina ir kalbant apie tarptautinio susitarimo suderinamumą su ESS 6 straipsnio 1 dalimi, taigi ir su pagal Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartiją suteikiamomis garantijomis, nes ši Chartija turi Sutartims prilygstančią teisinę galią.

Dėl Protokolo Nr. 22 reikia pažymėti, kad juo siekiama nustatyti teisinį pagrindą, kuris leistų valstybėms narėms toliau plėtoti bendradarbiavimą laisvės, saugumo ir teisingumo erdvėje, ir šiuo tikslu, nedalyvaujant Danijos Karalystei, nustatyti priemones, kurios nesaistytų šios valstybės narės, tačiau paliekant jai galimybę dalyvauti priimant priemones minėtoje srityje ir būti jų saistomai pagal šio protokolo 8 straipsnyje numatytas sąlygas. Šiuo klausimu pažymėtina, kad atsižvelgiant į tai, jog sprendimas dėl tokio numatyto sudaryti susitarimo turi būti grindžiamas kartu ir SESV 16 straipsniu, ir 87 straipsniu, taigi, jis priskirtinas prie SESV III dalies V antraštinės dalies 5 skyriaus, nes turi būti grindžiamas minėtu 87 straipsniu, pagal Protokolo Nr. 22 2 ir 2a straipsnius Danijos Karalystė nebus saistoma šio sprendimo nuostatų, taigi, nebus saistoma ir numatyto sudaryti susitarimo. Be to, pagal šio protokolo 1 straipsnį Danijos Karalystė nedalyvaus priimant šį sprendimą. Taigi, nagrinėjamu atveju Protokolas Nr. 22 negali lemti skirtingų balsavimo Taryboje taisyklių, kai kartu remiamasi ir SESV 16 straipsnio 2 dalimi, ir 87 straipsnio 2 dalies a punktu.

Šiuo klausimu pabrėžtina, kad šia teise į asmens duomenų apsaugą, be kita ko, reikalaujama užtikrinti aukšto Sąjungos teisės suteikiamo pagrindinių teisių ir laisvių apsaugos lygio tęstinumą, kai asmens duomenys iš Sąjungos yra perduodami į trečiąją valstybę. Nors tokiam apsaugos lygiui užtikrinti skirtos priemonės gali skirtis nuo priemonių, kurios Sąjungoje taikomos siekiant garantuoti Sąjungos teisėje nustatytų reikalavimų laikymąsi, praktiškai šios priemonės turi būti veiksmingos, kad būtų užtikrinta iš esmės tokia pati apsauga, kokia garantuojama Sąjungoje.

Oro keleivių, kurie naudojasi Sąjungą ir Kanadą jungiančiais skrydžiais, duomenų įvairaus pobūdžio tvarkymas, kurį galima atlikti pagal numatytą sudaryti tarptautinį Sąjungos ir trečiosios šalies susitarimą, būtent jų perdavimas iš Sąjungos į tokią trečiąją valstybę, prieiga prie jų siekiant juos panaudoti arba saugoti, daro poveikį pagal Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 7 straipsnį užtikrinamai pagrindinei teisei į privataus gyvenimo gerbimą. Iš tiesų ši teisė siejama su bet kuria informacija, susijusia su fiziniu asmeniu, kurio tapatybė yra arba gali būti nustatyta. Be to, keleivio duomenų įrašo duomenų tvarkymui taikomas ir Chartijos 8 straipsnis, nes tai yra asmens duomenų tvarkymas, kaip tai suprantama pagal šį straipsnį, taigi jis būtinai turi atitikti šiame straipsnyje numatytus duomenų apsaugos reikalavimus.

Taigi Chartijos 7 ir 8 straipsniuose įtvirtintos teisės nėra absoliučios ir turi būti vertinamos atsižvelgiant į jų socialinį tikslą. Šiuo aspektu pažymėtina, kad pagrindinės teisės į privataus gyvenimo gerbimą apsauga Sąjungos lygiu reikalauja, kad nukrypti nuo asmens duomenų apsaugos leidžiančios nuostatos ir šios apsaugos apribojimai neviršytų to, kas yra griežtai būtina. Tam, kad būtų tenkinamas šis reikalavimas, nagrinėjamame apribojimą nustatančiame teisės akte turi būti numatytos aiškios ir tikslios taisyklės, kuriomis būtų reglamentuojama atitinkamos priemonės apimtis ir taikymas ir nustatomi minimalūs reikalavimai, kad asmenims, kurių duomenys perduodami, būtų suteikta pakankamai garantijų, leidžiančių apsaugoti jų asmens duomenis nuo piktnaudžiavimo pavojų. Konkrečiai jame turi būti nurodyta, kokiomis aplinkybėmis ir sąlygomis tokių duomenų tvarkymą numatančios priemonės gali būti imamasi, taip užtikrinant, kad apribojimas neviršytų to, kas griežtai būtina. Būtinybė turėti tokias garantijas yra dar svarbesnė tais atvejais, kai asmens duomenys tvarkomi automatiniu būdu. Šios išvados ypač taikytinos tais atvejais, kai susiduriama su šios ypatingos asmens duomenų kategorijos, kokią sudaro neskelbtini duomenys, apsaugos klausimu.

Iš to matyti, kad nagrinėjamame tarptautiniame susitarime numatytas keleivio duomenų įrašo duomenų perdavimas trečiajai šaliai grindžiamas „kitu pagrindu“, kuris yra „nustatytas įstatymo“, kaip tai suprantama pagal Chartijos 8 straipsnio 2 dalį.

Dėl Sąjungos numatyto sudaryti tarptautinio susitarimo dėl keleivio duomenų įrašo duomenų perdavimo trečiajai šaliai atsirandantys Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 7 ir 8 straipsniuose įtvirtintų pagrindinių teisių apribojimai gali būti pateisinti Sąjungos bendrojo intereso tikslu ir nekelia pavojaus minėtų pagrindinių teisių esmei, nes numatytu sudaryti susitarimu visų pirma siekiama užtikrinti visuomenės saugumą perduodant keleivių duomenų įrašo duomenis ir naudojant juos kovoje su teroristiniais ir sunkiais tarpvalstybiniais nusikaltimais. Šis tikslas yra Sąjungos bendrojo intereso tikslas, galintis pateisinti net didelius pagal Chartijos 7 ir 8 straipsnius užtikrinamų pagrindinių teisių apribojimus. Be to, užtikrinant visuomenės saugumą prisidedama ir prie kitų asmenų teisių ir laisvių užtikrinimo. Kadangi oro keleivių keliamos rizikos vertinimas, atliekamas analizuojant tokius duomenis prieš šių keleivių atvykimą, labai padeda ir paspartina saugumo ir sienų kontrolę, oro keleivių duomenų perdavimas trečiajai šaliai ir vėlesnis jų tvarkymas gali būti laikomi galinčiais užtikrinti numatytu sudaryti susitarimu siekiamo tikslo įgyvendinimą – garantuoti visuomenės saugumą ir apsaugą.

Tarptautinis susitarimas dėl keleivio duomenų įrašo duomenų perdavimo trečiajai šaliai neviršija to, kas griežtai būtina, dėl aplinkybės, kad juo leidžiama perduoti tokius visų oro keleivių duomenis trečiajai valstybei, jeigu šie duomenys visų pirma leidžia palengvinti saugumo kontrolę pasienyje, pagal Čikagos konvencijos dėl tarptautinės civilinės aviacijos 13 straipsnį taikomą visiems keleiviams pagal trečiosios šalies įstatymus ir kitus teisės aktus.

Kiek tai susiję su asmens duomenų saugojimu, pabrėžtina, kad teisės aktas, be kita ko, turi visuomet atitikti objektyvius kriterijus, nustatančius saugotinų asmens duomenų ir siekiamo tikslo ryšį. Kiek tai susiję su valdžios institucijos atliekamu teisėtai saugomų asmens duomenų naudojimu, pabrėžtina, kad teisės akte negali būti apsiribota reikalavimu, kad prieiga prie tokių duomenų atitiktų vieną iš tokiame akte nurodytų tikslų; jame taip pat turi būti numatytos tokį naudojimą reglamentuojančios materialinės ir procedūrinės sąlygos.

Sąjungos numatyto sudaryti tarptautinio susitarimo dėl keleivio duomenų įrašo duomenų perdavimo trečiajai šaliai atveju, siekiant užtikrinti, kad perduotų duomenų saugojimas, numatytame sudaryti susitarime nurodytų nacionalinių valdžios institucijų prieiga prie šių duomenų ir jų atliekamas tokių duomenų naudojimas neviršytų to, kas griežtai būtina, numatytame sudaryti susitarime turi būti įtvirtintos aiškios ir tikslios taisyklės, kuriose būtų nurodyta, kokiomis aplinkybėmis ir sąlygomis šios institucijos gali tokius duomenis saugoti, su jais susipažinti ir juos naudoti.

Šiuo klausimu pažymėtina, kad jeigu egzistuoja objektyvūs elementai, leidžiantys manyti, kad vieno ar kelių oro keleivių duomenų įrašo duomenys gali efektyviai prisidėti įgyvendinant tikslą kovoti su teroristiniais ir sunkiais tarptautiniais nusikaltimais, tokių duomenų naudojimas neviršija to, kas griežtai būtina. Siekiant praktiškai užtikrinti visišką tokių sąlygų laikymąsi, iš esmės būtina, kad saugomų keleivio duomenų įrašo duomenų naudojimas oro keleivių buvimo atitinkamoje trečiojoje šalyje laikotarpiu paprastai, išskyrus tinkamai pagrįstus skubos atvejus, būtų siejamas su išankstine kontrole, kurią atliktų teismas arba nepriklausomas administracinis subjektas, ir kad toks teismas ar toks subjektas savo sprendimą priimtų gavę motyvuotą kompetentingų institucijų prašymą, kurį šios pateiktų vykdydamos visų pirma prevencijos, atskleidimo arba baudžiamojo persekiojimo procedūras.

Kiek tai susiję su keleivio duomenų įrašo duomenų naudojimu oro keleivių buvimo atitinkamoje trečiojoje šalyje laikotarpiu, pažymėtina, kad toks naudojimas turi būti paremtas naujomis aplinkybėmis, nes oro keleiviams, patikrinus jų keleivio duomenų įrašo duomenis, buvo leista patekti į atitinkamos trečiosios šalies teritoriją. Toks naudojimas galimas, kai yra nustatytos taisyklės, reglamentuojančios tokio naudojimo materialines ir procedūrines sąlygas, taip siekiant, be kita ko, apsaugoti šiuos duomenis nuo piktnaudžiavimo pavojų. Tokios taisyklės turi būti grindžiamos objektyviais kriterijais, kad būtų nustatytos aplinkybės ir sąlygos, kuriomis numatytame sudaryti susitarime nurodytos atitinkamos trečiosios šalies institucijos turėtų teisę duomenis naudoti.

Tarptautinio susitarimo, kuriame numatyta, kad keleivio duomenų įrašo duomenys saugomi ir galimi naudoti iki tokių keleivių išvykimo iš atitinkamos trečiosios šalies siekiant visų pirma palengvinti saugumo ir pasienio kontrolę, atveju tokių duomenų saugojimas ir naudojimas šiais tikslais vien dėl tokių duomenų pobūdžio negali būti apribotas apibrėžtu oro keleivių ratu ir negali būti taikomas reikalavimas gauti išankstinį teismo arba nepriklausomo administracinio subjekto leidimą. Taigi, kol oro keleiviai yra atitinkamoje trečiojoje šalyje arba kol keliauja iš šios trečiosios šalies, tarp šių duomenų ir minėtu susitarimu siekiamo tikslo yra būtinas ryšys, taigi, šis susitarimas neviršija to, kas griežtai būtina, vien dėl aplinkybės, kad juo leidžiama sistemingai saugoti ir naudoti visų tokių keleivių duomenų įrašo duomenis. Taip pat pažymėtina, kad sistemingas tokių duomenų naudojimas siekiant patikrinti iš anksto nustatytų modelių ir kriterijų, kuriais paremtas automatizuotas tokių duomenų tvarkymas, patikimumą ir aktualumą arba nustatyti naujus tokio tvarkymo modelius ir kriterijus, tiesiogiai susijęs su saugumo ir pasienio kontrolės įgyvendinimu, taigi, jį taip pat reikia laikyti neviršijančiu to, kas griežtai būtina.

Sąjungos numatyto sudaryti tarptautinio susitarimo dėl keleivio duomenų įrašo duomenų perdavimo trečiajai šaliai, kuriame numatytas tokių duomenų saugojimas oro keleiviams išvykus iš tokios trečiosios šalies siekiant apsaugoti visuomenę nuo terorizmo ir sunkių tarpvalstybinių nusikaltimų, atveju, kiek tai susiję su oro keleiviais, kurių atžvilgiu, jiems atvykstant į minėtą trečiąją šalį ir iki jų išvykimo iš šios trečiosios šalies, nenustatyta, kad jie keltų su terorizmu arba sunkiais tarpvalstybiniais nusikaltimais susijusią riziką, neatrodo, kad jiems išvykus tarp jų duomenų įrašo duomenų ir numatytu sudaryti susitarimu siekiamo tikslo būtų ryšys (net ir netiesioginis), kuris pateisintų šių duomenų saugojimą Taigi, tęstinis visų oro keleivių duomenų įrašo duomenų kaupimas jiems išvykus iš atitinkamos trečiosios šalies neapsiriboja tuo, kas griežtai būtina. Jeigu vis dėlto konkrečiais atvejais nustatoma objektyvių elementų, leidžiančių manyti, kad tam tikri oro keleiviai net išvykę iš tokios trečiosios šalies gali kelti riziką kovojant su terorizmu ir sunkiais tarpvalstybiniais nusikaltimais, su jais susijusių keleivio duomenų įrašo duomenų kaupimas atrodo, turėtų būti leidžiamas jiems išvykus iš tokios trečiosios šalies. Taip sukauptų keleivio duomenų įrašo duomenų naudojimas turėtų būti grindžiamas objektyviais kriterijais, leidžiančiais nustatyti aplinkybes ir sąlygas, kuriomis numatytame sudaryti susitarime nurodytos trečiosios šalies institucijos gali turėti prieigą prie šių duomenų. Be to, toks naudojimas, išskyrus tinkamai pagrįstus skubos atvejus, turėtų būti siejamas su išankstine kontrole, vykdoma teismo ar nepriklausomo administracinio subjekto, kurių sprendimas, leidžiantis tokį naudojimą, priimamas gavus minėtų institucijų motyvuotą prašymą, pateiktą visų pirma vykstant prevencijos, atskleidimo ar baudžiamojo persekiojimo procedūrai. Kiek tai susiję su tokių duomenų saugojimo trukme, reikia pripažinti, kad penkerių metų trukmė neviršija to, kas griežtai būtina kovojant su terorizmu ir sunkiais tarpvalstybiniais nusikaltimais.

(žr. 205–209 punktus)