ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
12.

Todėl flyLAL 2008 m. Vilniaus apygardos teismui pareiškė ieškinį, kuriame, be kita ko, paprašė priteisti iš Air Baltic ir Starptautiskā lidosta Rīga VAS (toliau – Lidosta Rīga), valstybės valdomos kapitalo bendrovės, kuri administruoja Rygos oro uostą, 199830000 litų žalos atlyginimo ( 4 ). Ieškovas ieškinį grindė Europos konkurencijos teisės pažeidimais. Iš esmės jis tvirtino, kad Air Baltic, naudodamasi Latvijos oro uosto mokesčių nuolaidų politika, piktnaudžiavo dominuojančia padėtimi rinkoje. Jo teigimu, Latvijoje suteikiamos mokestinės nuolaidos leido Air Baltic, be kita ko, Vilniaus oro uoste (Lietuvos Respublika) siūlyti dempingo kainas. Be to, kaip tvirtina flyLAL, planingas oro uosto mokesčių nuolaidų teikimas laikytinas draudžiamu atsakovų susitarimu.
52.

Tačiau, kaip Teisingumo Teismas yra daug kartų pabrėžęs, paprastai šios institucijos turi teisės aktuose numatytų ir administracinių priemonių, dėl kurių gamintoją, jo įgaliotą atstovą ar augalų apsaugos produkto, kuriam jau yra išduotas LPR, licencijos turėtoją galima priversti pateikti turimą informaciją, kuri joms atrodo būtina ( 45 ). Be to, jos gali remtis dokumentais, pateiktais kartu su paraiška išduoti šiam produktui LPR ( 46 ), taip pat prašyti, kad valstybės narės, kurioje importuotinas produktas buvo įregistruotas, institucijos pateiktų informaciją ( 47 ). Jeigu šis produktas buvo įregistruotas tik lygiagrečiam importui, tokia informacija gali būti susijusi ir su šiuo produktu, ir su produktu, kuris lygiagretaus importo tikslais buvo laikomas referenciniu. Be to, informaciją pagal direktyvoje numatytą informacijos mainų sistemą taip pat galima gauti iš valstybės narės, iš kurios produktas buvo eksportuotas pirmą kartą ir kurioje jam pagal direktyvą buvo išduotas LPR. Be to, tokiomis aplinkybėmis kaip šioje byloje, kai valstybėje narėje pagal direktyvą įregistruotas produktas lygiagrečiai importuojamas į šią valstybę, prieš tai jį eksportavus ir lygiagrečiai importavus į kitą valstybę narę, informaciją, kuri yra būtina siekiant atlikti pagal supaprastintą patikros procedūrą reikalingus patikrinimus, iš esmės turėtų būti lengviau atsekti, nes referencinis produktas paskirties valstybėje sutampa su produktu, kuris buvo pirmą kartą eksportuojamas.
61.

Pirma, pagal nusistovėjusią teismo praktiką Komisija, susipažindama su dokumentais per patikrinimą be įspėjimo, neprivalo apsiriboti tik tais dokumentais, kuriuos ji tiksliai nurodė iš anksto. Juk dėl tokio apribojimo jai suteikta teisė susipažinti su tokiais dokumentais arba aktais netektų prasmės. Atvirkščiai, ši Komisijos teisė apima teisę atlikti patikrinimą be įspėjimo ir ypač įgaliojimą ieškoti kitų informacijos šaltinių, kurie dar nežinomi arba išsamiai nenurodyti ( 29 ). Priešingai, nei teigia apeliantės, tokių dokumentų paieškos negalima atidėti vėlesniam laikui, taip pat neįmanoma šių dokumentų gauti vėliau pasinaudojus Reglamento Nr. 1/2003 18 straipsnyje numatytu prašymu pateikti informaciją, nes bylose dėl kartelių visada yra galimybė, kad suinteresuotosios įmonės pašalins kaltę įrodančius dokumentus, kai tik atsigaus nuo netikėtumo efekto, kurį sukėlė patikrinimas be įspėjimo.
42.

Be to, kaip per teismo posėdį nurodė Komisija, jeigu valstybės narės ir jos nuosavos UŠT sandoriams būtų sukurta išimtinė taisyklė, būtų iškraipyta ES vidaus rinka. Taip yra dėl to, kad tokia valstybė narė nuosavų UŠT atveju neturėtų laikytis tokių pačių taisyklių kaip kitos valstybės narės.
26.

Teisingumo Teismas yra konstatavęs, kad šio atleidimo nuo mokesčio išimtys netaikytinos, jei atitinkama valstybė narė nepasinaudojo Šeštosios direktyvos 5 straipsnio 3 dalies c punkte numatyta galimybe ( 12 ). Tai reiškia, kad antroje įtraukoje numatytos teisės iš esmės taip pat galėtų būti laikomos vertybinio popieriaus, kuris atleistas nuo mokesčio pagal Šeštosios direktyvos 13 straipsnio B dalies d punkto 5 papunktį, objektu. Antroje įtraukoje numatytoje išimtyje pateikiama nuoroda į visą 5 straipsnio 3 dalį, o ne vien į jos c punktą, todėl „vertybinio popieriaus“ sąvoka turėtų apimti visas joje nurodytas teises. Tačiau 5 straipsnio 3 dalyje numatytos ne vien c punkte aprašytos bendrovių kapitalo dalių suteikiamos teisės, dėl kurių įgyjama nuosavybės teisė į nekilnojamąjį turtą. Šios nuostatos a ir b punktuose papildomai numatytos teisės į nekilnojamąjį turtą ir daiktinės teisės, kurių turėtojas gali naudotis nekilnojamuoju turtu, nenustatant, kad šios teisės įgyjamos tik turint bendrovės kapitalo dalių.
32.

Dėl Vengrijos argumento, nurodyto 23 punkte, jog Komisijos ieškinį pripažinus priimtinu tai reikštų, kad tarnybos pirmininko kadencija turi būti nutraukta pirma laiko, ir dėl to galėtų susiklostyti Konstitucijai prieštaraujanti padėtis, Komisija primena, kad pagal Sąjungos teisės viršenybės principą Sąjungos teisė turi viršenybę valstybių narių konstitucinių nuostatų atžvilgiu. Be to, Komisijos teigimu, komisaro kadencijos pirmalaikio nutraukimo niekaip negalima pateisinti duomenų apsaugos priežiūros institucijos reforma. Ji priduria, o Vengrija savo atsiliepime į ieškinį to neginčija, kad vidaus teisės aktuose buvo visiškai įmanoma numatyti, jog naujasis modelis bus taikomas tik pasibaigus tuo metu pareigas ėjusio komisaro kadencijai, arba kad pirmuoju tarnybos pirmininku likusiam savo kadencijos laikotarpiui taps komisaras.
12.

Be to, Čekijos mokesčių administratorius paprašė Vengrijos mokesčių administratoriaus patikrinti, ar Solomon Group Kft iš tiesų teikė paslaugas. Šiuo tikslu Vengrijoje kaip liudininkė buvo apklausta bendrovės vadovė. Ji, be kita ko, nurodė, kad jos bendrovė buvo tik tarpininkė, o iš tiesų paslaugas teikė Bahamuose įsisteigusi įmonė Solomon International Ltd. Iš esmės Vengrijos mokesčių administratorius informavo Čekijos mokesčių administratorių, kad tik atliktas bendrovės Solomon International Ltd mokestinis patikrinimas galėtų patvirtinti, ar palauga buvo suteikta.
9.

Be to, primenu, kad šiuo metu Teisingumo Teisme nagrinėjamos kitos dvi bylos, taip pat susijusios su PAL reglamento aiškinimu. Atsižvelgdamas į tai, kad High Court of Justice (England & Wales) (Chancery Division) (Jungtinė Karalystė) pateikti prejudiciniai klausimai bylose Actavis Group ir Actavis UK (C‑443/12) ir Eli Lilly and Company (C‑493/12) iš dalies sutampa su šioje byloje pateiktais prejudiciniais klausimais, 2013 m. rugsėjo 12 d. Teisingumo Teismas dėl visų trijų bylų surengė bendrą teismo posėdį ir nusprendė nagrinėti dvi pastarąsias bylas be išvados.
86.

Be to, reikia pažymėti, kad Belgijos mokesčių teisės aktuose nenustatyta jokios sąsajos tarp mokesčio lengvatų, kurios teikiamos jos rezidentams, ir mokesčio lengvatų, kuriomis jie gali pasinaudoti juos apmokestinant kitoje valstybėje narėje. Ieškovai pagrindinėje byloje negalėjo pasinaudoti „papildomu atleidimu nuo mokesčio dėl išlaikomo vaiko“ ne dėl to, kad pasinaudojo lygiaverte lengvata Vokietijoje, bet tik dėl to, jog šia lengvata suteikiama nauda panaikinama jos skyrimo tvarka.
12.

Užsieniečių apsigyvenimo, profesinės veiklos ir integracijos federalinėje teritorijoje įstatymo (Gesetz über den Aufenthalt, die Erwerbstätigkeit und die Integration von Ausländern im Bundesgebiet (Aufenthaltsgesetz)) ( 6 ) 6 straipsnyje nustatyta: „1. Užsieniečiui pagal [Vizų kodeksą] gali būti išduodamos tokios vizos: 1) viza vykti tranzitu per Šengeno valstybių teritoriją arba numatomam buvimui joje, kurio bendra trukmė neviršija trijų mėnesių per šešis mėnesius nuo pirmo atvykimo dienos (Šengeno viza). <…> 2. Vizos pagal [Vizų kodeksą] gali būti pratęstos; didžiausia leidžiamo buvimo trukmė yra trys mėnesiai per šešis mėnesius nuo pirmo atvykimo dienos. Kitiems trims mėnesiams per atitinkamą šešių mėnesių laikotarpį Šengeno viza gali būti pratęsta kaip nacionalinė viza dėl [Vizų kodekso] 33 straipsnyje minimų priežasčių, siekiant užtikrinti Vokietijos Federacinės Respublikos politinius interesus arba dėl su tarptautine viešąja teise susijusių priežasčių.“ <…>“
73.

Be to, įsipareigojimų neįvykdymas, dėl kurio priimamas pradinis sprendimas pagal SESV 258 straipsnį, kyla dėl to, kad valstybė narė nesilaiko Sutartyse numatytų pareigų. Iš tikrųjų susijusioms teisės nuostatoms, dėl kurių kyla tokios pareigos, neturi poveikio tai, kaip suformuluotas nagrinėjamą pažeidimą konstatuojantis sprendimas. Todėl man atrodo, kad analizuojant pažeidimo sunkumo laipsnį susijusio ES teisės akto aiškumas tam tikromis aplinkybėmis gali būti tinkamesnis kriterijus nei sprendimo, kuriuo konstatuojamas pažeidimas, aiškumas ( 51 ).
78.

Be kita ko, reikia išnagrinėti, ar pagrindinėje byloje įrenginių, kuriuose naudojama biomasė, gauta iš medienos ir (arba) jos atliekų, neįtraukimas yra tinkamas vieno ar kelių gouvernement wallon nurodytų teisėtų tikslų įgyvendinimui užtikrinti ir neviršija to, kas būtina tokiam tikslui pasiekti. Be to, nacionalinės teisės aktais galima užtikrinti nustatyto tikslo įgyvendinimą tik tuo atveju, jeigu jais iš tikrųjų jo siekiama nuosekliai ir sistemingai.
46.

Kaip teigia Komisija, pakanka nurodyti, kad, vadovaudamasis Procedūros reglamento 113 straipsniu ir 114 straipsnio 3 dalimi, Bendrasis Teismas galėjo priimti skundžiamą nutartį nepradėjęs žodinės proceso dalies, jei manė esąs pakankamai informuotas, ir jei ieškovui buvo suteikta galimybė pateikti rašytines pastabas šiuo klausimu ( 22 ). Be to, kaip pažymi Taryba, apeliantas konkrečiai nenurodo, kokius naujus duomenis ir įrodymus, be jau nurodytų jo rašytinėse pastabose, būtų galėjęs pateikti Bendrojo Teismo posėdyje.
95.

Be to, nors išvada, prie kurios priėjau šioje byloje, galėtų būti tinkama daugeliui atvejų, ji nebūtinai tiktų visuomet. Iš tiesų, kaip jau buvo minėta, išvada nebūtų tinkama, kai tarpšakinės organizacijos gautų viešąsias lėšas, skirtas visiškai ar iš dalies finansuoti tam tikrus veiksmus, kurie rinkos dalyviams gali suteikti ekonominį pranašumą. Be to, negalima atmesti galimybės, kad tam tikromis aplinkybėmis valstybė (pvz., pasinaudodama organizacijomis, kaip antai pagal Kaimo kodekso L. 611-1 straipsnį įsteigta Conseil supérieur d’orientation et de coordination de l’économie agricole et alimentaire) galėtų de jure arba de facto daryti realią įtaką tarpšakinių organizacijų iš PSĮ surinktų lėšų panaudojimui.
40.

Teisingumo Teismo išnagrinėtos faktinės aplinkybės buvo panašios į pagrindinės bylos aplinkybes. Afganistano pilietis N. S. atvyko į Jungtinę Karalystė ir tą pačią dieną paprašė prieglobsčio. Prieš atvykdamas į Jungtinę Karalystę jis keliavo per kelias Europos šalis, įskaitant Graikiją, kurioje jis nepateikė prieglobsčio prašymo, tačiau buvo sulaikytas keturias dienas. Secretary of State for the Home Department paprašė Graikijos prisiimti atsakomybę už N. S. prieglobsčio prašymo nagrinėjimą. Graikija neatsakė, todėl buvo laikoma, kad ji prisiėmė atsakomybę už apelianto prašymo nagrinėjimą.
60.

Tuomet Bendrasis Teismas svarstė konkrečius Deltafina argumentus, kuriais kaltinama dėl klaidų, lemiančių ginčijamo sprendimo neteisėtumą, visų pirma susijusius su tariamu susitarimu dėl „pagrindinių taisyklių“. Bendrasis Teismas atmetė Deltafina argumentą, kad iš ginčijamo sprendimo ar bylos dokumentų matyti, jog Deltafina aiškiai ir išsamiai informavo Komisiją prieš APTI susirinkimą, kad per jį savanoriškai praneš apie pateiktą prašymą atleisti nuo baudos. Taigi nei Komisijos tarnybų parengtame 2002 m. kovo 14 d. susitikimo protokole, nei vieno iš Universal atstovų užrašuose iš to susitikimo nepaminėta, kad Deltafina aiškiai įspėjo Komisiją atskleisianti tokią informaciją. Iš Universal atstovo parengtų užrašų matyti, jog Deltafina tik pažymėjo, kad jai bus sunku išlaikyti informaciją apie pateiktą prašymą atleisti nuo baudos paslaptyje, nes per netrukus įvyksiantį APTI susirinkimą pasikeitęs jos elgesys, palyginti su elgesiu per ankstesnius susitikimus, gali sukelti konkurentams įtarimų, kad ji pateikė prašymą atleisti nuo baudos. Bendrasis Teismas pažymėjo, kad atsakydama į per posėdį pateiktą klausimą Deltafina pati iš esmės pripažino, kad per 2002 m. kovo 14 d. susitikimą su Komisijos tarnybomis ji aiškiai neinformavo jų, kad per 2002 m. balandžio 4 d. APTI susirinkimą žada savanoriškai atskleisti informaciją apie pateiktą prašymą atleisti nuo baudos. Be to, nė viename prie bylos pridėtame dokumente nenurodyta, kad Deltafina kokia nors kita proga iš anksto ir aiškiai įspėjo Komisiją, jog savanoriškai atskleis šią informaciją ( 50 ).
100.

Skundžiamo sprendimo 109 punkte nustatęs, kad vienas, sudėtinis ir tęstinis pažeidimas po 2001 m. kovo mėn. iš esmės apima dvišalius kontaktus, kontaktus per prekybos parodą ir kontaktus per FNAS susitikimus, kuriuose siekta suderinti kainas, o to sprendimo 110 punkte konstatavęs, kad Aquatis dalyvavo tik pastaruosiuose susitikimuose ir nedalyvavo kituose dviejuose pažeidimo epizoduose, to paties sprendimo 111 punkte Bendrasis Teismas pareiškė, kad dėl to reikėjo išsiaiškinti, ar dalyvaudama tuose susitikimuose „Aquatis žinojo arba turėjo žinoti, jog yra viena iš Europos lygmens kartelio dalyvių. Iš tikrųjų tik įrodžius, jog Aquatis žinojo apie dvi kitas pažeidimo sudedamąsias dalis, jos dalyvavimas susitarime dėl Prancūzijos rinkos galėtų būti pripažintas dalyvavimu darant nustatytą pažeidimą“ ( 36 ).
63.

Be to, minėtame Sprendime Wells, konkrečiai kalbant, jo 66 punkte, Teisingumo Teismas pripažino, kad valstybė narė privalo atlyginti bet kokią žalą, padarytą dėl to, kad neteisėtai nebuvo atliktas pasekmių aplinkai vertinimas ( 21 ).
41.

Operatoriai tvirtina, kad pagal Leidimų direktyvos 13 straipsnį valstybės narės ribotų išteklių naudojimui užtikrinti gali rinkti tik vieną mokestį. Pavyzdžiui, KPN Group Belgium per posėdį tvirtino, kad Belgijos vyriausybė nustatė tris mokesčius, nepaisydama to, jog 12 ir 13 straipsniuose išvardyti mokesčiai, kuriuos valstybės narės gali nustatyti, ir maksimalus tokių mokesčių skaičius yra du. Taip pat tvirtinama, kad tai prieštarauja Teisingumo Teismo sprendimui Albacom ( 14 ), kuriame konstatuota, kad ES teisės aktų leidėjai siekė griežtai apibrėžti, kokio pobūdžio mokesčiai gali būti nustatyti. Be to, kaip pažymėjo Mobistar, Sprendime Telefónica Móviles España ( 15 ) Teisingumo Teismas konstatavo, kad nors naudojimo mokesčiai gali būti gerokai padidinti, toks padidinimas turi atitikti 13 straipsnio reikalavimus.
5.

Be to, Dublin Metropolitan District Court (Airija) klausia, ar šiose nuostatose numatyta pareiga rūpintis yra ribota laiko ar finansų atžvilgiu, kai skrydis atšaukiamas dėl ypatingų aplinkybių. Jeigu į šį klausimą būtų atsakyta teigiamai, jis klausia, ar minėtos nuostatos negalioja dėl to, kad jos prieštarauja proporcingumo ir nediskriminavimo principams, 1999 m. gruodžio 9 d. Monrealyje pasirašytoje Konvencijoje dėl tam tikrų tarptautinio vežimo oru transporto taisyklių suvienodinimo ( 3 ) įtvirtintam „reikiamos [teisingos] interesų pusiausvyros“ principui ir Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 16 bei 17 straipsniams ( 4 ).
22.

Skundžiamo sprendimo 48 punkte pripažinęs, kad Komisija turi pateikti jos konstatuojamų pažeidimų įrodymus, skundžiamo sprendimo 55 punkte Bendrasis Teismas perkėlė įrodinėjimo naštą ir nusprendė, kad kai Komisija pateikia tiesioginių tam tikros aplinkybės įrodymų, atitinkamos įmonės turi įrodyti, kad tų įrodymų nepakanka. Pasak E.ON Energie, Bendrasis Teismas neatsižvelgė, be kita ko, į taikytinas teisės normas, kai konstatavo, kad įrodymai, kuriais rėmėsi Komisija, yra pakankami pažeidimui įrodyti. Šie įrodymai, t. y. plombos sugadinimo protokolas, inspektorių ir ginčijamą plombą pagaminusios bendrovės parodymai, tos plombos nuotrauka ir ekspertizė, yra tik netiesioginiai įrodymai, kuriuos, be to, pateikė tik atsakovė. Dėl plombos sugadinimo E.ON Energie teigia, kad Bendrojo Teismo vertinimas yra klaidingas dėl to, kad jis neatsižvelgė į aptariamos plombos pasibaigusį galiojimo laiką. Be to, apeliantė kaltina Bendrąjį Teismą, kad jis pagal analogiją taikė 1999 m. liepos 8 d. Sprendimą Montecatini prieš Komisiją ( 10 ), nes plombos sugadinimas yra, priešingai nei dokumentinis įrodymas, ne tiesioginis ir pakankamas, o dviprasmiškas įrodymas.
20.

Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas klausia, ar pareiškėjui pagrindinėje byloje paskirta administracinio poveikio priemonė atitinka Sąjungos teisę, ir šiuo atžvilgiu nurodė kelis veiksnius. Pirmiausia jis nurodė Teisingumo Teismui, kad ZBLD 76 straipsnio 3 punktas, kuriuo remiantis H. Byankov paskirta administracinio poveikio priemonė – draudimas išvykti iš šalies, įsigaliojo prieš Bulgarijos Respublikai įstojant į Europos Sąjungą ir ja nebuvo siekiama perkelti kokią nors Europos Sąjungos teisės nuostatą. Be to, šis teismas konkrečiai nurodė, kad Direktyvos 2004/38 27 straipsnio 1 dalis nebuvo perkelta į nacionalinę teisę Bulgarijos piliečių atžvilgiu ( 9 ). Nacionalinis teismas taip pat pažymėjo, kad H. Byankov paskirta priemonė nebuvo niekaip susijusi su jo elgesiu, nenurodytos priežastys, galinčios pagrįsti, jog paskyrus tokią priemonę būtų palengvintas H. Byankov skolos mokėjimas, be to, ji nebuvo grindžiama kokia nors su viešąja tvarka, visuomenės saugumu ar sveikatos apsauga susijusia priežastimi. Savo ruožtu ypač pabrėžiu šį svarbų aspektą: H. Byankov buvo įsiskolinęs privačiam juridiniam asmeniui.
11.

Atitinkamai 2002 ir 2004 m. Suomijoje įsteigta bendrovė A Oy iš to paties Prancūzijos gamintojo įsigijo du reaktyvinius lėktuvus. A Oy buvo įregistruota kaip lėktuvų savininkė, o tarptautinę užsakomųjų skrydžių bendrovę valdanti bendrovė B Oy – kaip naudotoja. Visos A Oy akcijos priklauso fiziniam asmeniui X. A Oy priklauso 25 % bendrovės C Oy akcijų, o 78 % bendrovės B Oy akcijų priklauso C Oy.
15.

Šios direktyvos 17 straipsnyje „Studentų vykdoma ekonominė veikla“, esančiame IV skyriuje „Atitinkamiems trečiosios šalies piliečiams taikomas režimas“, numatyta: „1. Ne studijų laiku ir pagal priimančiojoje valstybėje narėje atitinkamai veiklai taikomas taisykles ir sąlygas studentai turi teisę vykdyti ekonominę veiklą dirbdami pagal darbo sutartį, ir jiems gali būti suteikta teisė užsiimti savarankiška ekonomine veikla kaip savarankiškai dirbantiems asmenims. Gali būti atsižvelgiama į darbo rinkos padėtį priimančiojoje valstybėje narėje. Prireikus valstybės narės suteikia studentams ir/arba darbdaviams išankstinį leidimą pagal nacionalinės teisės aktus. 2. Kiekviena valstybė narė nustato didžiausią valandų skaičių per savaitę arba dienų ar mėnesių skaičių per metus, kuriomis leidžiama užsiimti tokia veikla, bet ne mažiau kaip 10 valandų per savaitę arba atitinkamą dienų ar mėnesių skaičių per metus. 3. Priimančioji valstybė narė gali riboti galimybę užsiimti ekonomine veikla pirmaisiais gyvenimo joje metais. 4. Valstybės narės gali reikalauti, kad studentai atitinkamos valstybės narės paskirtai valdžios institucijai iš anksto arba kitokiu būdu praneštų apie tai, kad jie užsiima ekonomine veikla. Darbdaviai taip pat gali būti įpareigojami pranešti iš anksto arba kitokiu būdu.“
43.

Be to, vadovaujantis argumentais, kuriais rėmiausi byloje Komisija prieš Austriją, šioje byloje man neatrodo pagrįsta iš valstybės narės reikalauti, kaip tai daro Komisija, priimti papildomas taisykles, jei susiję asmenys ex hypotesi nesilaiko esamų teisinių pareigų, nustatytų bendruosiuose teisės aktuose, kuriuos valstybė narė priėmė siekdama apsaugoti dukterinės bendrovės nepriklausomumą ( 13 ). Tačiau ieškinys dėl įsipareigojimų neįvykdymo negali būti pagrįstas paprasta prielaida, kad infrastruktūros valdytojo darbuotojai ir vadovybė gali pažeisti teisės aktų nuostatas, o dėl to atitinkamai valstybei narei atsiranda pareiga priimti išsamesnes specialias taisykles.
45.

Šioje byloje iš ginčijamo sprendimo nematyti, kad Taryba būtų nagrinėjusi, ar Latvija naudojosi pagal laikinąją sistemą suteiktomis galimybėmis ir kokių pasekmių sukėlė šiuo pagrindu vykdyti veiksmai ( 23 ). Vis dėlto reikia nurodyti, kad riboto dydžio tiesioginės išmokos, kurias nurodo Komisija, viena vertus, nors ir sušvelnina ekonominius krizės padarinius, nėra specialiai skirtos investicijoms, kurios skirtos žemės ūkio valdų struktūrai pagerinti, ir, antra vertus, galėjo būti suteiktos tik iki 2010 m. gruodžio 31 d. Tokiomis aplinkybėmis, mano nuomone, Taryba galėjo pagrįstai manyti, kad tikslingesnė ir ilgiau galiojanti intervencija (galbūt kartu su kitomis priemonėmis) galėjo padėti siekti tikslo sušvelninti finansinės krizės padarinius, ypač palengvinti ūkininkų galimybes gauti kreditą, ir yra tinkamesnė sprendžiant Latvijos žemės ūkio ekonomikos struktūrines problemas. Be to, nors, mano nuomone, ginčijamame sprendime Taryba privalėjo atsižvelgti į kovos su nedarbo lygiu kaime veiksmus, numatytus Bendrijos kaimo plėtros politikos sistemoje pagal Reglamentą Nr. 1698/2005 ( 24 ), tokio neatsižvelgimo, mano nuomone, savaime nepakanka norint ginčyti minėto sprendimo teisėtumą, nes jis grindžiamas daugeliu motyvų ir bendru situacijos nagrinėjamame sektoriuje tam tikru laikotarpiu vertinimu. Be to, reikia nurodyti, jog 2009 m. gruodžio 3 d. Tarybai adresuotame laiške Latvijos valdžios institucijos iš dalies nurodė priežastis, dėl kurių mano, jog tokiais veiksmais negali būti pakeista schema, skirta ūkininkų nuosavybės į žemės ūkio paskirties žemę įgijimui intensyvinti. Tačiau nemanau, kad, kaip teigia Komisija, Taryba turėjo konkrečią pareigą atsižvelgti į Reglamentą Nr. 1535/2007 ( 25 ), kuris yra aktas, neskirtas būtent sprendime nurodytiems tikslams siekti. Bet kuriuo atveju ginčijamu sprendimu patvirtinta schema siekiama intensyvinti investicijas įsigyjant žemės ūkio paskirties žemę, todėl ji taikoma kitu lygiu nei minėtos priemonės.
8.

Kalbėdamas apie ketvirtąjį ieškinio pagrindą, Bendrasis Teismas pažymėjo, kad 2002 m. gruodžio 20 d. audito įmonės S. vadovas B. buvo paskirtas tikslinio turto savininkės Investima 10 valdybos nariu kaip nepriklausomas trečiasis asmuo ( 6 ). Be to, Bendrasis Teismas nurodė, kad 2004 m. vasario 9 d.Lagardère tą pačią įmonę S. paskyrė įgaliotine, kuri pagal 2004 m. sausio 7 d. sprendimo II priede nurodytų įsipareigojimų 21 punkto g papunktį turėjo „rūpintis, kad [Lagardère] patenkinamai vykdytų“ įsipareigojimus perleisti perleidžiamą turtą, ir kuriai atlyginimą už šių funkcijų vykdymą mokėjo Lagardère. Todėl įmonė S. buvo paskirta įgaliotine, kaip numatyta Lagardère įsipareigojimų 15 punkte, ir jos vadovas B. vykdė su šiomis pareigomis susijusias funkcijas, nors buvo ir Investima 10, vėliau tapusios Editis, valdybos narys. Be to, nuo 2004 m. vasario 9 d., kai buvo paskirta įmonė S., iki 2004 m. kovo 25 d., kai Editis buvo pertvarkyta į supaprastintą akcinę bendrovę (société par actions simplifiée, toliau – SAS), B. vienu metu vykdė ir Editis valdybos nario, ir įgaliotinio funkcijas.
3.

Iš prašymą priimti prejudicinį sprendimo pateikusio teismo nurodytos informacijos matyti būtent, kad sprendimas uždaryti karinę bazę 2006 m. rugsėjo pabaigoje priimtas Secretary of the US Army (JAV kariuomenės sekretorius) ir patvirtintas Secretary of Defence (Gynybos sekretorius) vėliausiai 2006 m kovo 13 dieną. Apie šį sprendimą 2006 m. balandį neformaliai pranešta Britanijos karinėms institucijoms ir jis paviešintas visuomenės informavimo priemonėse 2006 m. balandžio 21 dieną. 2006 m. balandžio 24 d. bazės vadas sušaukė darbuotojų susirinkimą tam, kad, pirma, paaiškintų sprendimą uždaryti bazę ir, antra, atsiprašytų dėl to, kaip naujienos apie uždarymą buvo paviešintos.
80.

Be to, nors Graikijos Respublika tvirtina, kad gautos rinkliavos už leidimo apsigyventi išdavimą padengia išlaidas suteiktoms administracinėms paslaugoms, susijusioms ne tik su kontrole ir teisės apsigyventi patvirtinimu, bet ir su asmenų integracija, reikia pastebėti, jog atsiliepime į ieškinį ir triplike Nyderlandų Karalystė netvirtino, kad iš trečiųjų šalių piliečių reikalaujamomis rinkliavomis padengiamos integracijos priemonių išlaidos. Be to, nors direktyvoje numatyta galimybė valstybėms narėms reikalauti, kad trečiųjų šalių piliečiai „tenkintų nacionalinėje teisėje numatytas integracijos sąlygas ( 40 )“, ir nors buvo tvirtinama, jog pagal šią nuostatą valstybės narės gali reikalauti, kad trečiųjų šalių piliečiai sumokėtų dalį ar visas išlaidas integracijos priemonėms ( 41 ), atrodo, jog valstybėms narėms taip suteikta veikimo laisve negalima pateisinti to, kad pažeidžiamas direktyvos tikslas ir veiksmingumas nustačius per dideles ar neproporcingas rinkliavas.