Priešingai, remiantis bendros žemės ūkio politikos bendro reguliavimo pagrindo idėja ir sistema (Reglamento Nr. 491/2009 1 konstatuojamoji dalis), kiek tai susiję su Reglamento Nr. 491/2009 taikymo sritimi, tikslios sąlygos ir šios apsaugos apimtis išimtinai nustatytos to paties reglamento 118m straipsnio 1 ir 2 dalyse. Šiuo straipsniu vienodai ir išimtinai reglamentuojamas tiek leidimas, tiek apribojimai ar net draudimas naudoti prekyboje Sąjungos teisės saugomas kilmės vietos nuorodas ir geografines nuorodas, todėl Apeliacinė taryba neturi taikyti atitinkamose nacionalinės teisės normose konkrečiai nustatytų apsaugos sąlygų, dėl kurių kilmės vietos nuorodos arba geografinės nuorodos buvo įtrauktos į duomenų bazę E‑Bacchus.

Reikia nurodyti, kad ši apsauga yra „automatiška“, jei grindžiama tiesiogiai atitinkamais nacionalinės teisės aktais, ir tai nebūtinai reiškia, kad Vidaus rinkos derinimo tarnyba (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui) pagal Reglamentą Nr. 491/2009 privalo laikytis minėtų teisės aktų nuostatų arba jose numatytų apsaugos sąlygų. Iš tiesų Reglamento Nr. 491/2009 118m straipsnio 1 ir 2 dalyse vartojamos formuluotės „saugoma kilmės vietos nuoroda“ ir „saugoma geografinė nuoroda“ tik sutampa su vartojamomis to paties reglamento 118n straipsnyje, kuriame tik nurodomos kilmės vietos nuorodos ir geografinės nuorodos, kurios išvardytos duomenų bazėje E‑Bacchus, įskaitant numatytas nacionalinės teisės aktuose, tačiau neįpareigojama taikyti atitinkamose minėtų teisės aktų normose nustatytų apsaugos sąlygų.

Pagal Reglamento Nr. 207/2009 dėl Bendrijos prekių ženklo 53 straipsnio 1 dalies c punktą, siejamą su to paties reglamento 8 straipsnio 4 dalimi, dėl kito nei prekių ženklas žymens egzistavimo Bendrijos prekių ženklo registracija gali būti pripažinta negaliojančia, jeigu šis žymuo atitinka šias keturias kumuliacines sąlygas: šis žymuo naudojamas prekyboje; jis turi didesnę negu vietinė reikšmę; teisė į šį žymenį įgyta pagal valstybės narės, kurioje žymuo buvo naudojamas iki paraiškos įregistruoti Bendrijos prekių ženklą padavimo, teisę; šis žymuo suteikia jo savininkui teisę uždrausti naudoti vėlesnį prekių ženklą. Jei dvi pirmosios sąlygos, t. y. sąlygos, susijusios su nurodyto žymens naudojimu ir reikšme, o pastaroji neturi būti tik vietinė, išplaukia iš pačios Reglamento Nr. 207/2009 8 straipsnio 4 dalies formuluotės, todėl turi būti aiškinamos atsižvelgiant į Sąjungos teisę, iš sakinio dalies „kai ir jeigu pagal to žymens naudojimą reglamentuojančius valstybės narės įstatymus“ matyti, kad kitos dvi sąlygos, toliau nurodytos Reglamento Nr. 207/2009 8 straipsnio 4 dalies a ir b punktuose, yra šiuo reglamentu nustatytos sąlygos, kurios vertinamos atsižvelgiant į nurodyto žymens naudojimą reglamentuojančios teisės nustatytus kriterijus.

Iš tiesų klausimas, kokios apimties teisę uždrausti naudoti vėlesnį prekių ženklą suteikia vienoje valstybėje narėje saugomas žymuo, turi būti nagrinėjamas pagal taikomą nacionalinę teisę. Šiomis aplinkybėmis labiausiai reikia atsižvelgti į nurodytus nacionalinės teisės aktus ir atitinkamoje valstybėje narėje priimtus teismų sprendimus. Dėl šios priežasties protestą pateikęs asmuo turi įrodyti, jog nagrinėjamam žymeniui taikomi nurodyti valstybės narės teisės aktai ir jis leidžia uždrausti naudoti vėlesnį prekių ženklą.

Šiomis aplinkybėmis, kai ieškovė kelis kartus remiasi įvairiais grindžiančiais įrodymais, atitinkamomis nacionalinės teisės normomis, reglamentuojančiomis kilmės vietos nuorodų apsaugą, ir šiuo klausimu nacionalinių teismų ir valdžios institucijų sprendimais, ir kai nei Apeliacinė taryba, nei Vidaus rinkos derinimo tarnyba (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui) neteigė, kad ieškovė neįvykdė jai tenkančios pareigos pateikti įrodymus, Apeliacinė taryba, atsižvelgiant į jos pareigą savo iniciatyva nagrinėti faktus, kaip tai numatyta Reglamento Nr. 207/2009 76 straipsnio 1 dalyje, ir į rūpestingumo pareigą, neturi teisės atmesti šių įrodymų ir atsisakyti taikyti nagrinėjamų nacionalinės teisės aktų, motyvuodama tuo, kad šių kilmės vietos nuorodų ir geografinių nuorodų apsauga reglamentuojama išimtinai Reglamentu Nr. 491/2009, kuriuo iš dalies keičiamas Reglamentas Nr. 1234/2007, nustatantis bendrą žemės ūkio rinkų organizavimą ir konkrečias tam tikriems žemės ūkio produktams taikomas nuostatas (Bendras bendro žemės ūkio rinkų organizavimo reglamentas), ar net priklauso išimtinei Sąjungos kompetencijai.

Todėl toks Apeliacinės tarybos požiūris susidarė dėl akivaizdaus neatsižvelgimo į Reglamento Nr. 207/2009 53 straipsnio 1 dalies c punkto, siejamo su jo 8 straipsnio 4 dalimi, ir į to paties reglamento 53 straipsnio 2 dalies d punkto taikymo sritį, ir dėl to Apeliacinės tarybos sprendimas tapo neteisėtas.

(žr. 46–49 punktus)