ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
29

Be to, skirtingai nuo šios nutarties 27 punkte nurodytų laikinųjų apsaugos priemonių taikymo procedūrų, taikant pagreitintą procedūrą Teisingumo Teismui neleidžiama nedelsiant ir prireikus laikinai pareikšti nuomonės dėl jam pateiktų klausimų ir jis pirmiausia įpareigojamas paisyti teisės pateikti rašytines pastabas, kurią pagal Procedūros reglamento 105 straipsnio 3 dalį turi pagrindinės bylos šalys ir kiti Europos Sąjungos Teisingumo Teismo statuto 23 straipsnyje nurodyti suinteresuotieji asmenys, įskaitant valstybes nares, kurios pagal šio reglamento 38 straipsnio 4 dalį gali pateikti pastabas savo oficialiąja kalba. Be terminų, susijusių su šio reikalavimo laikymusi, be kita ko, reikia laikytis terminų, susijusių su prašymo priimti prejudicinį sprendimą vertimu į įvairias oficialiąsias Sąjungos kalbas, valstybių narių pateiktomis rašytinėmis pastabomis proceso kalba, paskui – Teisingumo Teismo sprendimo paskelbimu.
17

Atsižvelgiant į Teisingumo Teismo jurisprudenciją dėl sąvokos „transporto priemonių eismas“, kaip ji suprantama pagal šią direktyvą, pareigos sudaryti civilinės atsakomybės draudimo sutartį nustatymas ir tiems transporto priemonių valdytojams, kurių transporto priemonės netinkamos važiuoti, o jų dalyvavimas eisme sustabdytas remiantis kompetentingų valdžios institucijų sprendimu, iš tiesų yra nepateisinamas, nes galima šios transporto priemonės sukelta žala negali būti pripažinta žala, kaip tai suprantama pagal šią jurisprudenciją, padaryta dėl „transporto priemonių eismo“. Kadangi rizika, kurią apima toks draudimas, negali atsirasti, nei netinkamos važiuoti transporto priemonės valdytojui, nei galimai nukentėjusiam asmeniui nebūtų taikoma draudimo apsauga, nepaisant to, kad draudimo sutartis buvo sudaryta ir atitinkama draudimo įmokos sumokėta. Taigi, tai yra nereikalingas mokestis. Be to, sankcija už pareigos sudaryti tokią sutartį nesilaikymą yra griežta.
14

Manydamas, kad ši byla kelia Sąjungos teisės išaiškinimo sunkumų, Pécsi Törvényszék (Pėčo teismas, Vengrija) nusprendė sustabdyti bylos nagrinėjimą ir pateikti Teisingumo Teismui šį prejudicinį klausimą: „Ar pagrindinius proporcingumo, mokesčių neutralumo ir veiksmingumo principus, ypač atsižvelgiant į tai, kas nurodyta generalinės advokatės J. Kokott išvados, pateiktos byloje Biosafe – Indústria de Reciclagens (C‑8/17, EU:C:2017:927), 63 punkte, taip pat 2017 m. lapkričio 23 d. Sprendimo Di Maura (C‑246/16) 27 punkte ir 2018 m. vasario 22 d. Sprendimo T‑2 (C‑396/16, EU:C:2018:109) 36 punkte, ir į tai, kad valstybė narė negali kaip PVM rinkti didesnės sumos už tą, kurią faktiškai gavo prekių tiekėjas ar paslaugų teikėjas už atitinkamą tiekimą ar teikimą, atitinka valstybės narės praktika, kai, remiantis tuo, kad galutinio neapmokėjimo atveju taikomas apmokestinamosios vertės sumažinimas pagal [PVM] direktyvos 90 straipsnio 1 dalį turi poveikį ex tunc, šioje valstybėje narėje bendrai nustatytas penkerių metų senaties terminas, per kurį gali būti sumažinama apmokestinamoji vertė, skaičiuojamas nuo pirminio prekių pristatymo datos, o ne nuo to momento, kai atitinkama skola pripažįstama beviltiška, ir šiam senaties terminui suėjus, dėl beviltiškomis pripažintų skolų iš sąžiningo apmokestinamojo asmens atimama teisė į apmokestinamosios vertės sumažinimą tomis aplinkybėmis, kai gali praeiti keleri metai nuo prekių pristatymo iki skolos pripažinimo beviltiška momento ir kai tuo momentu pagal valstybės narės teisės aktus nebuvo leidžiama (pažeidžiant Sąjungos teisę) sumažinti apmokestinamosios vertės, susijusios su beviltiška pripažinta skola?“
3

Reglamento Nr. 261/2004 1 konstatuojamojoje dalyje nurodyta: „Bendrijos veiksmais oro transporto srityje, be kita ko, turėtų būti siekiama užtikrinti aukštą keleivių apsaugos lygį. Be to, turėtų būti visokeriopai atsižvelgiama į vartotojų apsaugos reikalavimus apskritai.“
4

Grįsdamos savo prašymą bendrovės JPMC iš esmės nurodo, kad pareiškė ieškinį dėl ginčijamo sprendimo, kuris joms taip pat buvo skirtas (šis ieškinys Bendrojo Teismo kanceliarijoje įregistruotas numeriu T‑106/17), ir kad šis ieškinys susijęs su ta pačia problematika, kuri nagrinėjama šiame apeliaciniame skunde. Jos pabrėžia, kad Bendrasis Teismas, remdamasis Procedūros reglamento 69 straipsnio 1 dalies b punktu, nusprendė sustabdyti šios bylos nagrinėjimą, kol Teisingumo Teismas priims sprendimą dėl šio apeliacinio skundo. Iš šio sprendimo akivaizdžiai matyti, kad bylos T‑106/17 nagrinėjimas buvo sustabdytas dėl to, kad yra ieškinio pagrindų, sutampančių su nurodytaisiais byloje T‑105/17, taigi ir su tais, kuriais remiamasi šioje byloje. Be to, bendrų pagrindų buvimą patvirtina skundžiamas sprendimas. Tuo remdamosi jos daro išvadą, kad sprendimas, kuris bus priimtas šioje apeliacinėje byloje, turės tiesioginį poveikį jų pačių ieškinio dėl panaikinimo rezultatui. Tokiomis aplinkybėmis bendrovės JPMC pabrėžia, kad būtų neteisinga Teisingumo Teismui spręsti klausimus, kurie bus lemiami sprendžiant jų ieškinį, neišklausius jų nuomonės dėl šių klausimų.
22

Be to, skundžiamo sprendimo 50–52 punktuose Bendrasis Teismas, be kita ko, nusprendė, kad Stojimo akto VII priede nurodyti reformos strategija ir veiksmų planas apima ne tik 2011–2015 metų teismų reformos strategiją ir veiksmų planą, nes šiame plane iš esmės nustatyti trumpalaikiai tikslai turėjo būti įgyvendinti 2010 metais ir vėliau iki faktinio įstojimo dienos neišvengiamai turėjo būti priimtas naujas planas, ir kad pagal įsipareigojimą Nr. 1 Kroatijos institucijoms nekyla pareiga įsteigti teismo antstolio pareigybę.
2.

Priteisti iš ICA Laboratories Close Corp., ICA International Chemicals (Proprietary) Ltd et ICA Developments (Proprietary) Ltd su apeliaciniu procesu susijusias bylinėjimosi išlaidas.
2

2012 m. spalio 25 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES, Euratomas) Nr. 966/2012 dėl Sąjungos bendrajam biudžetui taikomų finansinių taisyklių ir kuriuo panaikinamas Tarybos reglamentas (EB, Euratomas) Nr. 1605/2002 112 straipsnyje „Vienodų sąlygų ir skaidrumo principai“ numatyta: „1. Vykstant viešųjų pirkimų procedūrai, perkančioji institucija ir kandidatai arba konkurso dalyviai bendrauja taip, kad būtų užtikrintas skaidrumas ir vienodos sąlygos. Sutarties sąlygos arba pradinės konkurso sąlygos nekeičiamos. 2. Komisijai suteikiami įgaliojimai priimti deleguotuosius aktus pagal 210 straipsnį, nustatančius išsamias taisykles, susijusias su vienodų sąlygų ir skaidrumo principais. Be to, Komisijai suteikiami įgaliojimai priimti deleguotuosius aktus pagal 210 straipsnį, susijusius su kontaktais, kuriuos gali turėti perkančiosios institucijos ir konkurso dalyviai per sutarties sudarymo procedūrą, minimaliais vertinimo protokolo reikalavimais ir pagrindinėmis sprendimo, kurį priėmė perkančioji institucija, detalėmis.“
10

Toks neatsižvelgimas lėmė tai, kad dviem prašymus leisti įstoti į bylą pateikusiems asmenims, t. y. pirma, Corsica Ferries France (toliau – Corsica Ferries), kuri prašė leisti įstoti į bylą T‑1/15 palaikyti Komisijos reikalavimų, ir, antra, Cap Actions, kuri prašė leisti įstoti į tą pačią bylą palaikyti SNCM reikalavimų, buvo suteiktos nevienodos galimybės pasinaudoti su valstybės pagalba susijusiomis procedūromis. Šiuo klausimu Cap Actions pažymi, kad Nutarties SNCM / Komisija (T‑1/15, EU:T:2015:487) 9 punkte, kuriame leidžiama Corsica Ferries įstoti į bylą, Bendrasis Teismas, be kita ko, nurodė aplinkybę, kad pastaroji įmonė, kuri yra SNCM konkurentė, aktyviai dalyvavo per Komisijoje vykusią administracinę procedūrą. Cap Actions tvirtina neturėjusi galimybės to padaryti todėl, kad Komisija atsisakė iš naujo pradėti formalią patikrinimo procedūrą, nepaisant jai pateiktų atitinkamų Prancūzijos Respublikos ir SNCM prašymų, po to, kai buvo panaikintas Sprendimas 2009/611.
24

Šioje byloje neginčijama, kad apeliantė Bendrajam Teismui nepateikė atsakymo ieškinį, kuris jai buvo įteiktas, ir kad Enercon šiam teismui pateikė tik jos advokatui suteiktus įgaliojimus bei laišką, kuriuo pritariama kalbų vartojimo tvarkai. Todėl neturėtų būti laikoma, kad ji pateikė atsakymą į ieškinį tinkama forma ir per nustatytą terminą. Be to, Bendrojo Teismo sprendime ji buvo paminėta tik kaip „kita procedūros VRDT apeliacinėje taryboje šalis“.
17

Kadangi ši 5 straipsnio 3 dalis yra nukrypimas nuo kompensacijos mokėjimo keleiviams principo, ji turi būti aiškinama siaurai (Sprendimo Wallentin-Hermann, C‑549/07, EU:C:2008:771, 20 punktas). Be to, ne visos ypatingos aplinkybės lemia atleidimą nuo pareigos, ir oro vežėjas, kuris nori jomis remtis, be kita ko, turi įrodyti, kad jų nebūtų buvę galima niekaip išvengti imantis adekvačių situacijai priemonių, t. y. tokių priemonių, kurias tuo momentu, kai susidarė ypatingos aplinkybinės, oro vežėjas galėjo įvykdyti techniškai ir ekonomiškai (Sprendimo Eglītis ir Ratnieks, C‑294/10, EU:C:2011:303, 25 punktas).
25

Kaip ne kartą nusprendė Teisingumo Teismas, apeliaciniame skunde turi būti tiksliai nurodomos prašomo panaikinti teismo sprendimo ginčijamos dalys ir teisiniai argumentai, kuriais toks prašymas konkrečiai grindžiamas, antraip apeliacinis skundas arba atitinkamas jo pagrindas gali būti pripažintas nepriimtinu (žr., be kita ko, 2005 m. birželio 28 d. Sprendimo Dansk Rørindustri ir kt. prieš Komisiją, C-189/02 P, C-202/02 P, C-205/02 P-C-208/02 P ir C-213/02 P, Rink. p. I-5425, 426 punktą; 2013 m. liepos 18 d. Sprendimo Schindler Holding ir kt. prieš Komisiją, C‑501/11 P, 43 punktą; 2013 m. spalio 3 d. Sprendimo Rintisch prieš VRDT, C‑120/12 P, 49 punktą ir 2013 m. lapkričio 7 d. Sprendimo Wam Industriale prieš Komisiją, C‑560/12 P, 42 punktą). Apeliacinis skundas be jokių argumentų, kuriais apibūdinama konkreti skundžiamame teismo sprendime padaryta teisės klaida, neatitinka šio reikalavimo (žr., be kita ko, 2013 m. birželio 27 d. Nutarties Baleanu prieš Komisiją, C‑566/12 P, 13 punktą ir minėto Sprendimo Wam Industriale prieš Komisiją 42 punktą).
5

Pagal minėtos direktyvos 2 straipsnį: „Šioje direktyvoje: 1. „paketas“ – iš anksto už bendrą kainą parengtas ir parduodamas arba siūlomas įsigyti turizmo paslaugų rinkinys, kurį sudaro ne mažiau kaip dvi iš toliau minimų turizmo paslaugų, kai paslaugų suteikimo trukmė yra daugiau nei 24 valandos arba yra įtraukta nakvynė: a) transportas, b) apgyvendinimas, c) kitos turizmo paslaugos, nepriklausančios transportui ar apgyvendinimui, ir sudarančios gana didelę paketo dalį. Atskiros sąskaitos, pateiktos to paties paketo skirtingoms dalims, neatleidžia kelionių organizatoriaus ar kelionių pardavimo agento nuo šioje direktyvoje nustatytų įsipareigojimų; 2. „kelionės organizatorius“ – asmuo, kuris reguliariai rengia paketus ir parduoda arba siūlo juos įsigyti tiesiogiai arba per kelionių pardavimo agentą; 3. „kelionių pardavimo agentas“ – asmuo, kuris parduoda arba siūlo įsigyti paketą parengtą kelionės organizatoriaus; <...>“
20

Šios nutarties 67–73 punktuose Bendrojo Teismo pirmininkas taip pat nusprendė, kad, neatsižvelgiant į Komisijos pateiktų argumentų dėl esmės vertę, negalima daryti išvados dėl akivaizdžios fumus boni juris stokos. Iš tiesų jis pažymėjo, kad siekiant įvertinti pagrindinio ieškinio pagrįstumą reikia išsamiai išnagrinėti informaciją, kuriai prašoma užtikrinti konfidencialumą, ir palyginti Pilkington interesus ir bendrąjį skaidrumo interesą, o to negali atlikti laikinąsias apsaugos priemones taikantis teisėjas. Be to, jis nusprendė, kad vien aplinkybė, jog bylas nagrinėjantis pareigūnas pripažino, kad tam tikra tiek I kategorijai, tiek II kategorijai priklausanti informacija yra slapta, parodo, kad ginčijamos informacijos negalima dėl pačio jos pobūdžio prima facie bendrai vertinti kaip akivaizdžiai neslaptos ar nekonfidencialios. Be to, dėl ginčijamos informacijos senumo Bendrojo Teismo pirmininkas nusprendė, kad Pilkington argumentai, jog ši informacija yra konfidenciali bent jau šios bylos aplinkybėmis, neatrodo nereikšmingi.
Vertinant prašyme dėl laikinųjų apsaugos priemonių taikymo nurodomos finansinės žalos rimtumą, vien to, kad pareiškėjas jame nepateikė informacijos apie įmonės, kuriai jis priklauso, dydį, nepakanka šiam prašymui atmesti motyvuojant tuo, kad jis neįrodė nurodytos žalos rimtumo.

Iš tiesų įmonės dydis gali turėti poveikį vertinant tokios žalos rimtumą – ji laikoma tuo rimtesne, kuo yra didesnė, palyginti su įmonės dydžiu, ir atvirkščiai. Taigi tam tikromis aplinkybėmis argumentai, susiję su nurodytos žalos rimtumu, gali būti atmesti paprasčiausiai palyginus žalą su įmonės, galinčios patirti tokią žalą, apyvarta.

Tačiau negalima paneigti to, kad finansinė žala, kuri objektyviai yra didelė ir tariamai atsiranda dėl įpareigojimo priimti svarbų galutinį komercinį sprendimą per netinkamą terminą, gali būti laikoma „rimta“, ar net to, kad tokios žalos rimtumas gali būti laikomas akivaizdžiu net neturint informacijos apie atitinkamos įmonės dydį.

(žr. 31–33 punktus)
11

Priminęs Bendrijos teismų praktiką dėl atleistinos klaidos sąvokos, skundžiamos nutarties 19–21 punktuose Bendrasis Teismas atmetė tokia klaida pagrįstus ieškovės argumentus, nurodydamas: „19 Vis dėlto šioje byloje negalima pripažinti atleistinos klaidos, nes, pirma, skaičiuodama ieškinio pareiškimo terminus ieškovė Procedūros reglamento 101 straipsnio 1 dalies a ir b punktus taikė ne pagal jų aiškią formuluotę, bet pagal kitos institucijos atliktą kitame teisės akte, taikomame per procedūrą toje kitoje institucijoje, įtvirtintos kitos nuostatos, kurios formuluotė yra skirtinga, aiškinimą. Tačiau reikia konstatuoti, nors ieškovė tuo nesirėmė, kad atitinkamos institucijos, t. y. Pirmosios instancijos teismo, elgesys jos neskatino to daryti. 20 Antra, teisės aktai, susiję su šioje byloje taikomais terminais, yra suprantami ir juos aiškinant nekyla ypatingų sunkumų <…>. 21 Trečia, ieškovė neparodė rūpestingumo, visų pirma prašydama Bendrojo Teismo kanceliarijos patvirtinti termino skaičiavimą, kurį ji atliko norėdama pareikšti ieškinį per nustatytą terminą. Iš tiesų kanceliarijos pareigūnai neturi įgaliojimų ir kompetencijos pateikti savo nuomonę dėl ieškinio pareiškimo termino skaičiavimo <…>“
19

Be to, niekas bylos medžiagoje nerodo, kad šioje byloje Amtsgericht Charlottenburg yra nagrinėjamas ginčas tarp Amiraike ir galimo atsakovo. Atvirkščiai, nutarties dėl prašymo priimti prejudicinį sprendimą lydraštyje kalbama tik apie „bylą“ komercinės teisės prasme, o ne apie „ginčą“. Šiame lydraštyje cituojamas tik AeroCC pavadinimas ir adresas. Be to, nutartyje dėl prašymo priimti prejudicinį sprendimą pateikiat faktus neminimas joks asmuo ar institucija, kuri priešintųsi Amiraike prašymui, susijusiam su AeroCC, kuriame Amiraike turi kontrolinį AeroCC akcijų paketą.
8

Direktyvos 2004/48 8 straipsnis suformuluotas taip: „1. Valstybės narės užtikrina, kad, vykstant procesui dėl intelektinės nuosavybės teisių pažeidimo ir gavus ieškovo pagrįstą ir proporcingą prašymą, kompetentingos teismo institucijos galėtų reikalauti pažeidėjo ar kito asmens: a) kurio žinioje, kaip nustatyta, yra intelektinės nuosavybės teises komerciniu mastu pažeidžiančios prekės; b) kuris, kaip nustatyta, naudojasi intelektinės nuosavybės teises komerciniu mastu pažeidžiančiomis paslaugomis; c) kuris, kaip nustatyta, teikia neteisėtoje veikloje naudojamas paslaugas komerciniu mastu; d) kurį a, b ir c punktuose minėtas asmuo nurodė kaip dalyvaujantį prekių gamyboje ar platinime arba paslaugų teikime, pateikti informaciją apie prekių ir paslaugų, pažeidžiančių intelektinės nuosavybės teises, kilmę ir platinimo kanalus. 2. Į šio straipsnio pirmoje dalyje minėtą informaciją įeina: a) gamintojų, platintojų, tiekėjų ir kitų prekių bei paslaugų ankstesnių valdytojų, taip pat planuojamų didmenininkų ir mažmenininkų pavadinimai ir adresai; b) informacija apie pagamintus, pristatytus, gautus ar užsakytus kiekius, taip pat apie gautas už atitinkamas prekes ir paslaugas kainas. 3. Šio straipsnio 1 ir 2 dalys taikomos, nepažeidžiant kitų įstatymų nuostatų, kurios: a) suteikia teisių turėtojui teises gauti išsamesnę informaciją; b) reglamentuoja pagal šį straipsnį suteiktos informacijos naudojimą civiliniuose ir baudžiamuosiuose procesuose; c) reglamentuoja atsakomybę už teisės gauti informaciją neteisingą naudojimą; arba d) numato galimybę atsisakyti suteikti informaciją, kuri priverstų 1 dalyje minėtą asmenį prisipažinti jam pačiam ar jo artimam giminaičiui dalyvavus intelektinės nuosavybės teisių pažeidime; arba e) reglamentuoja informacijos šaltinių arba asmens duomenų apdorojimo slaptumo apsaugą.“
36

Belgijos Karalystė tvirtina, kad nurodant, jog ieškinys yra nepriimtinas, nes jo originalas Pirmosios instancijos teismo kanceliarijai nebuvo pateiktas per dešimt dienų po to, kai telefaksu išsiųsta jo kopija gauta per EB 230 straipsnyje nustatytą terminą, pažeidžiamas proporcingumo principas. Nesant su teisiniu saugumu susijusių reikalavimų, minėto principo laikymasis įpareigotų nepripažinti nepriimtinu ieškinio, gauto telefaksu per EB sutartyje nustatytą terminą ieškiniui pareikšti, jeigu šis būtų pateiktas per dešimt dienų po to, kai baigiasi ieškiniui pareikšti telefaksu nustatytas terminas. Be to, ieškinio originalas galėjo būti laikomas iš dalies pateiktu Pirmosios instancijos teismo kanceliarijai laiku, nes priedų originalai jam realiai pateikti 2006 m. gruodžio 27 dieną.
Direktyvos 2004/38 dėl Sąjungos piliečių ir jų šeimos narių teisės laisvai judėti ir gyventi valstybių narių teritorijoje, iš dalies keičiančios Reglamentą Nr. 1612/68 ir panaikinančios Direktyvas 64/221, 68/360, 72/194, 73/148, 75/34, 75/35, 90/364, 90/365 ir 93/96, 3 straipsnio 1 dalis, 6 straipsnio 2 dalis ir 7 straipsnio 1 dalies d punktas ir 2 dalis turi būti aiškinami taip, kad jie taikytini ir tokiems šeimos nariams, kurie į priimančiąją valstybę narę atvyko atskirai nuo Sąjungos piliečio ir tik joje įgijo Sąjungos piliečio šeimos nario statusą arba pradėjo šeimos gyvenimą su juo. Šiuo atžvilgiu nesvarbu tai, kad šeimos narys, įgydamas šį statusą arba pradėdamas šeimos gyvenimą, priimančiojoje valstybėje narėje pagal jos teisės aktus, reglamentuojančius prieglobsčio teisę, gyvena laikinai.

Iš tikrųjų nė viena iš šių nuostatų nereikalauja, jog Sąjungos pilietis jau būtų sukūręs šeimą persikeldamas į priimančiąją valstybę narę tam, kad jo šeimos nariai, trečiųjų valstybių piliečiai, galėtų pasinaudoti pagal Direktyvą 2004/38 suteikiamomis teisėmis, ir numatęs, jog Sąjungos piliečio šeimos nariai gali prie jo prisijungti priimančiojoje valstybėje narėje, Bendrijos teisės aktų leidėjas, atvirkščiai, pripažino galimybę, jog Sąjungos pilietis šeimą sukuria jau pasinaudojęs teise laisvai judėti.

Be to, minėtos direktyvos 3 straipsnio 1 dalyje esanti formuluotė „(Sąjungos piliečio) šeimos nariai, kurie jį lydi“ apima ir Sąjungos piliečio šeimos narius, įvažiavusius kartu su juo į priimančiąją valstybę narę, ir kartu šioje valstybėje narėje su juo gyvenančius šeimos narius, nesant reikalo antruoju atveju atskirti, ar trečiųjų valstybių piliečiai į šią valstybę narę įvažiavo iki, ar po Sąjungos piliečio atvykimo, ar prieš, ar po to, kai tapo jo šeimos nariais.

Be to, nuo to momento, kai Sąjungos piliečio šeimos nariai, trečiųjų valstybių piliečiai, naudojasi pagal direktyvą įvažiavimo ir apsigyvenimo teisėmis priimančiojoje valstybėje narėje, pastaroji jo teises gali apriboti tik laikydamasi šios Direktyvos 2004/38 27 ir 35 straipsnių. Minėtos direktyvos 27 straipsnio turi būti laikomasi, kai valstybė narė nori nubausti trečiosios valstybės pilietį už tai, kad jis įvažiavo ir (arba) apsigyveno joje pažeisdamas nacionalines imigracijos normas prieš tapdamas Sąjungos piliečio šeimos nariu. Taigi asmeniui, kuriam prieš įgyjant Sąjungos piliečio šeimos nario statusą buvo leista laikinai apsigyventi valstybės narės teritorijoje pagal šios valstybės narės teisės aktus laukiant sprendimo dėl jo prieglobsčio prašymo, negalima taikyti minėto 27 straipsnio remiantis vien šiuo motyvu.

Galiausiai trečiosios valstybės pilietis, Sąjungos piliečio, gyvenančio kitoje nei jo pilietybės valstybėje narėje, sutuoktinis, kuris lydi šį Sąjungos pilietį ar prie jo prisijungia, naudojasi minėtos direktyvos nuostatomis, neatsižvelgiant į santuokos sudarymo vietą ir datą, taip pat į tai, kaip trečiosios valstybės pilietis įvažiavo į priimančiąją valstybę narę.

(žr. 27–33 punktus, rezoliucinės dalies 1 punktą)
78

Pirmiausia pažymėtina, kad šį klausimą prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas užduoda baudžiamojo proceso kontekste; šiame procese taikoma nacionalinės teisės nuostata, numatanti, kad, atitinkamam asmeniui nesutikus bendradarbiauti duomenų registravimo tikslais renkant jo biometrinius ir genetinius duomenis siekiant Direktyvos 2016/680 1 straipsnio 1 dalyje numatytų tikslų, teismas, kompetentingas priimti sprendimą dėl šio asmens baudžiamosios atsakomybės, yra įgaliotas leisti rinkti duomenis. Be to, ta pati nacionalinės teisės nuostata taikoma asmenų, kuriems reiškiami kaltinimai dėl ex officio persekiojamų tyčinių veikų, duomenims. Kaip nurodo prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas, didžioji dauguma baudžiamajame kodekse numatytų nusikalstamų veikų yra tyčinės ir beveik visos persekiojamos ex officio. Pagal Bulgarijos baudžiamojo proceso normas asmeniui pareiškiami kaltinimai tuomet, kai yra pakankamai įrodymų, kad jis yra kaltas dėl ex officio persekiojamos nusikalstamos veikos padarymo.
35

Be to, net jeigu, kaip teigia Fédération française des producteurs d’oléagineux et de protéagineux, ginčas pagrindinėje byloje gali būti išspręstas remiantis 2018 m. liepos 25 d. Sprendimu Confédération paysanne ir kt. (C‑528/16, EU:C:2018:583) ir dėl to nekyla jokių pagrįstų abejonių, šios aplinkybės negali įrodyti prašymo priimti prejudicinį sprendimą nepriimtinumo. Minėtos aplinkybės gali nebent atleisti prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusį teismą nuo jam pagal SESV 267 straipsnio trečią pastraipą tenkančios pareigos pateikti tokį prašymą.
34

Pagal suformuotą jurisprudenciją, vykdant SESV 267 straipsnyje įtvirtintą nacionalinių teismų ir Teisingumo Teismo bendradarbiavimo procedūrą, pastarasis teismas nacionaliniam teismui turi pateikti naudingą atsakymą, kuris leistų išspręsti jo nagrinėjamą bylą. Tokiu atveju Teisingumo Teismui gali tekti performuluoti jam pateiktus klausimus. Be to, Teisingumo Teismas gali manyti esant reikalinga atsižvelgti į Sąjungos teisės nuostatas, kurių prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas nebuvo nurodęs savo klausime (2021 m. liepos 15 d. Sprendimo Ministrstvo za obrambo, C‑742/19, EU:C:2021:597, 31 punktas). Tai, kad nacionalinis teismas formaliai pateikė prejudicinį klausimą, nurodydamas tam tikras Sąjungos teisės nuostatas, netrukdo Teisingumo Teismui pateikti šiam teismui visų aiškinimo aspektų, kurie gali būti naudingi sprendimui jo nagrinėjamoje byloje priimti, neatsižvelgiant į tai, ar tas teismas juos nurodė savo pateiktuose klausimuose. Šiuo atžvilgiu Teisingumo Teismas turi iš visos nacionalinio teismo pateiktos informacijos ir, be kita ko, iš sprendimo dėl prašymo priimti prejudicinį sprendimą motyvuojamosios dalies, atrinkti Sąjungos teisės klausimus, aiškintinus atsižvelgiant į bylos dalyką (2022 m. birželio 22 d. Sprendimo Volvo ir DAF Trucks, C‑267/20, EU:C:2022:494, 28 punktas).