ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Byla C-109/07

Jonathan Pilato

prieš

Jean-Claude Bourgault

(Prud'homie de pêche de Martigues prašymas priimti prejudicinį sprendimą)

„Nacionalinio teismo sąvoka — Teisingumo Teismo jurisdikcijos nebuvimas“

2008 m. gegužės 14 d. Teisingumo Teismo (pirmoji kolegija) nutartis I - 3505

Nutarties santrauka

Prejudiciniai klausimai – Kreipimasis į Teisingumo Teismą – Valstybės narės teismas EB 234 straipsnio prasme – Sąvoka

(EB 234 straipsnis)

Atsakydamas į tik su Bendrijos teise susijusį klausimą, ar prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusi institucija yra teismas pagal EB 234 straipsnį, Teisingumo Teismas atsižvelgia į aplinkybių visumą, t. y. koks teisinis institucijos pagrindas, ar ji yra nuolatinė, ar jos jurisdikcija yra privaloma, ar jos procesas grindžiamas rungimosi principu, ar institucija taiko teisės normas, taip pat ar ji yra nepriklausoma.

Konkrečiau kalbant apie prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusios institucijos nepriklausomumą, šis reikalavimas reiškia tai, kad institucija turi būti apsaugota nuo išorės įtakos ar spaudimo, kurie gali kelti grėsmę jos narių sprendimų nepriklausomumui, kiek tai susiję su jiems nagrinėti pateikiamomis bylomis. Būtinybė užtikrinti nepriklausomybę ir nešališkumą reikalauja, jog egzistuotų taisyklės, be kita ko, dėl teismo sudėties, jo narių paskyrimo, įgaliojimų trukmės bei susilaikymo, nusišalinimo ir atšaukimo priežasčių, kad teisės subjektams nekiltų jokių abejonių dėl to, jog šiam teismui nedaro įtakos išorės veiksniai, ir dėl jo neutralumo susikertančių interesų atžvilgiu šiuo klausimu. Šiuo atžvilgiu tam, kad prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusi institucija atitiktų nepriklausomumo sąlygą, be kita ko, reikalaujama, kad šios institucijos narių atleidimo atvejai būtų aiškiai nustatyti teismo akto nuostatose.

Prud’homie de pêche de Martigues (Prancūzija) neatitinka prašymą priimti prejudicinį sprendimą teikiančiai institucijai keliamos nepriklausomumo sąlygos ir todėl nėra teismas EB 234 straipsnio prasme. Iš tiesų, viena vertus, žvejybos arbitrai, bent jau vykdydami tam tikrą veiklą, yra pavaldūs administracijai. Kita vertus, neatrodo, kad žvejybos arbitrai būtų atleidžiami iš pareigų laikantis ypatingų garantijų, kurios užtikrintų, kad nekiltų jokių pagrįstų abejonių dėl to, jog šiai institucijai nedaro įtakos išorės veiksniai.

(žr. 22–25, 28, 30, 31 punktus)
Force majeure ir aplinkybių, kurių nebuvo galima numatyti, sąvokos be objektyvaus elemento, susijusio su neįprastomis aplinkybėmis, nepriklausančiomis nuo teisės subjekto, apima subjektyvų elementą, susijusį su teisės subjekto pareiga apsisaugoti nuo neįprasto įvykio padarinių imantis tinkamų priemonių be pernelyg didelių pastangų. Konkrečiai tariant, subjektas turi rūpestingai stebėti pradėto proceso eigą ir elgtis ypač rūpestingai, kad būtų laikomasi nustatytų terminų. Pirmosios instancijos teismui nepriklauso šalinti ieškovo rūpestingumo stokos.

Pirmosios instancijos teismo procedūros reglamento 43 straipsnio 6 dalies formuluotė nepalieka Pirmosios instancijos teismui diskrecijos, kai pastarasis taiko šią nuostatą. Procesinių taisyklių laikymosi tikslais ieškovas gali remtis data, kurią Pirmosios instancijos teismo kanceliarija gavo faksimilinę kopiją, su sąlyga, jeigu ne vėliau kaip per dešimt dienų po to minėta kanceliarija gauna taip išsiųsto pasirašyto dokumento originalą. Be to, jei faksimilinė kopija gaunama likus daugiau kaip dešimčiai dienų iki pasibaigiant nustatytam terminui ieškiniui Pirmosios instancijos teisme pareikšti, pagal Pirmosios instancijos teismo procedūros reglamento 43 straipsnio 6 dalies nuostatas šis terminas nepailgėja.

Tokiomis aplinkybėmis valstybė narė negali remtis proporcingumo principo pažeidimu, nes ieškinio nepriimtinumą lemia šios valstybės narės rūpestingumo stoka per ieškiniui pareikšti nustatytą terminą pateikti Pirmosios instancijos teismo kanceliarijai pasirašyto ieškinio originalą, o ne tai, kaip Pirmosios instancijos teismas taikė savo procedūros reglamento 43 straipsnio 6 dalį, t. y. nuostatą, kuria į minėtą reglamentą įtraukiamos modernios techninės ryšio priemonės ir kurios viena iš taikymo sąlygų nebuvo įvykdyta.

(žr. 38–40 punktus)
INFORMACIJA APIE NEPASKELBTUS SPRENDIMUS 
2007 m, kovo 20 d. Teisingumo Teismo (šeštoji kolegija) nutartis 
Kallianos prieš Komisiją 
(Byla C-323/06 P) 
„Apeliacinis skundas — Pareigūnas — Atlyginimas — Išlaikymo išmokos vykstant 
skyrybų procesui — Atskaitymai iš darbo užmokesčio" 
Apeliacinis skundas — Pagrindai — Paprastas pagrindų ir argumentų, pateiktų 
Pirmosios instancijos teisme, pakartojimas — Nurodytos teisės klaidos nenustaty-
mas — Nepriimtinumas (EB 225 straipsnis; Teisingumo Teismo statuto 58 straipsnio 
pirmoji pastraipa; Teisingumo Teismo procedūros reglamento 112 straipsnio 1 dalies 
pirmosios pastraipos c punktas) (žr. 10-15 punktus) 
Dalykas 
Apeliacinis skundas, pateiktas dėl 2006 m. gegužės 17 d. Pirmosios instancijos 
teismo (trečioji kolegija) sprendimo Kallianos prieš Komisiją (T-93/04), kuriuo 
Pirmosios instancijos teismas atmetė prašymą panaikinti Komisijos sprendimą dėl 
tam tikrų atskaitymų iš ieškovo atlyginimo, paskirtų Belgijos teismo taikant 
laikinąsias apsaugos priemones, ir ieškovo prašymas kompensuoti minėtas sumas 
bei sumokėti palūkanas — Europos institucijų kompetencija nacionaliniuose 
skyrybų procesuose — Pranešimo apie sprendimą skyrybų byloje ir jo taikymo 
minėtoms institucijoms sąlygos. 
I - 43* 
INFORMACIJA APIE NEPASKELBTUS SPRENDIMUS 
Rezoliucine dalis 
1. Atmesti ieškinį. 
2. Priteisti iš Th. Kallianos bylinėjimosi išlaidas. 
2007 m, kovo 20 d. Teisingumo Teismo (septintoji kolegija) nutartis 
Galileo International Technology ir kt. prieš Komisiją 
(Byla C-325/06 P) 
„Apeliacinis skundas — Palydovinės navigacijos sistemos Bendrijos projektas 
(GALILEO) — Prekių ženklų ir komercinių pavadinimų, kuriuose yra žodis 
„Galileo", savininkų patirta žala — Iš dalies akivaizdžiai nepriimtinas, o iš dalies 
akivaizdžiai nepagrįstas apeliacinis skundas" 
i. Teisės aktų derinimas — Prekių ženklai — Reglamento Nr. 40/94 ir 
Direktyvos 89/104 aiškinimas — Prekių ženklo savininko teisė prieštarauti 
neteisėtam savo prekių ženklo naudojimui — Žymens naudojimas komerci­
nėje veikloje — Sąvoka (Tarybos reglamento Nr 40/94 9 straipsnio 1 dalies 
b punktas; Tarybos direktyvos 89/104 5 straipsnio 1 dalies b punktas) (žr. 32, 
33 punktus) 
2. Apeliacinis skundas — Pagrindai — Būtinumas pateikti aiškią kritiką dalies 
Pirmosios instancijos teismo argumentų atžvilgiu (EB 225 straipsnio 1 dalis; 
Teisingumo Teismo statuto 58 straipsnio pirmoji pastraipa; Teisingumo 
Teismo procedūros reglamento 112 straipsnio 1 dalies c punktas) (žr. 36-
39 punktus) 
I - 44*
123

Bet kuriuo atveju Teisingumo Teismas jau yra nurodęs, jog Bendrijos teisės pažeidimas yra tikrai akivaizdus, jei jis išlieka, nepaisant priimto sprendimo, kuriuo konstatuojamas inkriminuojamas įsipareigojimų neįvykdymas, prejudicinio sprendimo arba nusistovėjusios Teisingumo Teismo praktikos šiuo klausimu, iš kurių aišku, kad aptariamas elgesys yra pažeidimas (minėtų sprendimų Test Claimants in the FII Group Litigation 214 punktas ir Test Claimants in the Thin Cap Group Litigation 120 punktas).
Byla C-201/05

The Test Claimants in the CFC and Dividend Group Litigation

prieš

Commissioners of Inland Revenue

(High Court of Justice (Anglija ir Velsas), Chancery Division prašymas priimti prejudicinį sprendimą)

„Procedūros reglamento 104 straipsnio 3 dalies pirmoji pastraipa — Įsisteigimo laisvė — Laisvas kapitalo judėjimas — Tiesioginiai mokesčiai — Pelno mokestis — Bendrovės ne rezidentės bendrovei rezidentei už akcijas išmokėti dividendai — Kontroliuojamų užsienio bendrovių (KUB) taisyklės — Su trečiąja šalimi susijusi situacija — Mokesčių administratoriui pareikštų ieškinių kvalifikavimas — Valstybės narės atsakomybė už Bendrijos teisės pažeidimą“

2008 m. balandžio 23 d. Teisingumo Teismo (ketvirtoji kolegija) nutartis I - 2882

Nutarties santrauka

Laisvas asmenų judėjimas – Įsisteigimo laisvė – Mokesčių teisės aktai – Pelno mokestis – Nacionalinės kilmės dividendų atleidimas nuo mokesčio (EB 43 straipsnis) Laisvas kapitalo judėjimas – Apribojimai – Mokesčių teisės aktai – Pelno mokestis – Nacionalinės kilmės dividendų atleidimas nuo mokesčio (EB 56 straipsnis) Laisvas kapitalo judėjimas – Apribojimai – Mokesčių teisės aktai – Pelno mokestis – Nacionalinės kilmės dividendų atleidimas nuo mokesčio (EB 56 straipsnis) Laisvas kapitalo judėjimas – Apribojimai – Mokesčių teisės aktai – Pelno mokestis – Nacionalinės kilmės dividendų atleidimas nuo mokesčio (EB 56 straipsnis) Laisvas asmenų judėjimas – Įsisteigimo laisvė – Mokesčių teisės aktai – Bendrovių pelno mokestis (EB 43 ir 48 straipsniai) Laisvas kapitalo judėjimas – Apribojimai – Mokesčių teisės aktai – Pelno mokestis (EB 56, 57 ir 58 straipsniai) Bendrijos teisė – Privatiems asmenims suteiktos teisės – Valstybės narės padarytas pažeidimas – Pareiga atlyginti privatiems asmenims padarytą žalą (EB 43 ir 56 straipsniai) Bendrijos teisė – Privatiems asmenims suteiktos teisės – Valstybės narės padarytas pažeidimas – Pareiga atlyginti privatiems asmenims padarytą žalą
5

Pagrindinėje byloje nagrinėjamoms faktinėms aplinkybėms taikytinos redakcijos Code de commerce (Prekybos kodeksas; toliau – Prekybos kodeksas) VI knyga „Dėl kainų nustatymo laisvės ir konkurencijos“ apima, be kita ko, IV antraštinę dalį „Dėl skaidrumo, konkurenciją ribojančių veiksmų ir kitų draudžiamų veiksmų“. Šio kodekso L 442‑6 straipsnyje, esančiame šioje IV antraštinėje dalyje, nustatyta: „I. Bet kuris asmuo, veikiantis kaip gamintojas, prekiautojas, pramonininkas ar amatų registre įregistruotas asmuo, yra atsakingas ir privalo atlyginti žalą tuo atveju, jei: <…> 2° jis taikė arba kėsinosi taikyti prekybos partneriui pareigas, dėl kurių atsiranda reikšminga šalių teisių ir pareigų neatitiktis; <…> III. Ieškinį jurisdikciją turinčiame civilinių ar komercinių bylų teisme gali pareikšti bet kuris suinteresuotumą pagrindęs asmuo, prokuratūra, ekonomikos ministras arba Autorité de concurrence (Konkurencijos institucija) pirmininkas, jeigu nustato šiame straipsnyje nurodytus veiksmus to teismo jurisdikcijai priklausančiose bylose. Šiuo ieškiniu ekonomikos ministras ir prokuratūra gali prašyti bylą nagrinėjančio teismo nurodyti nutraukti šiame straipsnyje nurodytus veiksmus. Be to, dėl visų šių veiksmų jie gali prašyti, kad neteisėtos sąlygos ar sutartys būtų pripažintos negaliojančiomis, taip pat grąžinti nepagrįstai sumokėtas sumas. Jie taip pat gali prašyti skirti civilinę baudą, kurios suma negali viršyti 5 mln. EUR. Tačiau ši bauda gali būti padidinta iki triskart didesnės už nepagrįstai sumokėtas sumas arba – proporcingai iš pažeidimo gautai naudai – iki 5 % apyvartos be mokesčių, kurią veiksmus vykdęs subjektas pasiekė Prancūzijoje per paskutinius finansinius metus po finansinių metų, einančių prieš metus, kuriais buvo atlikti šiame straipsnyje nurodyti veiksmai. Taip pat galima prašyti kompensacijos už patirtą žalą. <…> <…>“
56

Nors neatrodo, kad minėtomis teisės nuostatomis būtų galima pašalinti bet kokią riziką, kad biocidiniai produktai gali būti paskleisti be reikalo, tačiau panaikinus galimybę pirkėjui gauti finansinę naudą perkant šiuos produktus, tikėtina, bus užkirstas kelias bet kokiam nereikalingam šių produktų pirkimui ir taip sumažintas pernelyg didelio tokių biocidinių produktų poveikio gyventojams, gyvūnams ir aplinkai pavojus. Iš tiesų, kaip pažymėjo Prancūzijos vyriausybė, šios teisės nuostatos yra tinkamos siekiant, kad būtų išvengta šių produktų kaupimosi aplinkoje ir dėl to galinčios kilti vandens taršos. Iš viso to, kas išdėstyta, matyti, kad pagrindinėje byloje nagrinėjami teisės aktai atrodo tinkami žmonių sveikatos ir aplinkos apsaugos tikslams pasiekti, tačiau tai turi patikrinti prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas.
53

Kiek tai susiję su draudimo įmonės standartinės grupinės unit-linked sutarties parengimo laikymu „komercine veikla“, kaip tai suprantama pagal Direktyvą 2005/29, reikia priminti, kad šios direktyvos 2 straipsnio d punkte sąvoka „komercinė veikla“ apibrėžta itin plačiai, nes minėta veikla turi būti, viena vertus, komercinio pobūdžio, t. y. kilusi iš prekybininkų, ir, kita vertus, tiesiogiai susijusi su produktų pirkimo skatinimu, pardavimu arba tiekimu vartotojams. Šiuo klausimu Teisingumo Teismas paaiškino, pirma, kad frazė „tiesiogiai susiję su produkto pardavimu“ apima, be kita ko, visas priemones, kurių imamasi sudarant sutartį, o sąvoka „produktas“, kaip ji suprantama pagal minėtos direktyvos 2 straipsnio c punktą, apima, be kita ko, visas prekes ar paslaugas. Antra, iš tos pačios direktyvos 2 straipsnio b punkto matyti, kad sąvoka „prekybininkas“ apima „bet kurį fizinį arba juridinį asmenį“, kuris užsiima atlygintina veikla, jeigu komercinė veikla yra veiklos, kuria jis verčiasi verslo tikslais, dalis, įskaitant atvejus, kai šią veiklą vykdo kita įmonė, veikianti šio asmens vardu ir (arba) jo naudai (šiuo klausimu žr. 2022 m. vasario 24 d. Sprendimo A ir kt. (Draudimo sutartys unit-linked), C‑143/20 ir C‑213/20, EU:C:2022:118, 129 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
67

Visų pirma minėtų kriterijų netaikymas tokiu atveju reikštų, kad nacionalinėje teisėje arba Sąjungos antrinėje teisėje apibrėžta Sąjungos pirminės teisės taikymo sritis, o tai būtų nesuderinama su Sąjungos teisės viršenybe ir reikalavimu nuosekliai taikyti Sąjungos konkurencijos teisę. Be to, ex post kontrole pagal SESV 102 straipsnį ir atitinkamo sektoriaus ex ante reguliavimu siekiama skirtingų tikslų. Jeigu reguliuojamų sektorių įmonėms pagal SESV 102 straipsnį būtų taikomi skirtingi teisiniai kriterijai, tai prieštarautų teisinio saugumo principui. Galiausiai nagrinėjamu atveju geležinkelio kelio išardymo momentu LG nebuvo nustatyta jokia pareiga suteikti LDZ prieigą prie geležinkelio kelio, nes tuo momentu LDZ nebuvo prašiusi ir neturėjo leidimo vykdyti veiklą Lietuvoje. Dėl šios aplinkybės šią bylą galima atskirti nuo bylų, kuriose priimtas 2018 m. gruodžio 13 d. Sprendimas Slovak Telekom / Komisija (T‑851/14, EU:T:2018:929), paskui 2021 m. kovo 25 d. Sprendimas Deutsche Telekom / Komisija (C‑152/19 P, EU:C:2021:238) ir 2021 m. kovo 25 d. Sprendimas Slovak Telekom / Komisija (C‑165/19 P, EU:C:2021:239).
22

Trečia, sąvoka „produkto pavadinimas“, vartojama tik Reglamento Nr. 1169/2011 VI priedo A dalies 4 punkto a ir b papunkčiuose, šiame reglamente neapibrėžta. Kai kuriose kalbinėse versijose, kaip antai vokiečių k. („Produktname“) arba prancūzų k. („nom du produit“), ši sąvoka labiau skiriasi nuo Reglamento Nr. 1169/2011 17 straipsnyje vartojamos sąvokos, t. y. atitinkamai „Bezeichnung des Lebensmittels“ ir „dénomination de la denrée alimentaire“, nei kitose kalbinėse versijose, pavyzdžiui, ispanų k. („denominación del producto“ ir „denominación del alimento“), čekų k. („název produktu“ ir „název potraviny“), anglų k. („name of the product“ ir„name of the food“), kroatų k. („naziv proizvoda“ ir „naziv hrane“), italų k. („denominazione del prodotto“ ir„denominazione dell’alimento“), nyderlandų k. („benaming van het product“ ir„benaming van het levensmiddel“), lenkų k. („nazwa produktu“ ir„nazwa środka spożywczego“), portugalų k. („denominação do produto“ ir„denominação do género alimentício“), rumunų k. („denumirea produsului“ ir„denumirea produsului alimentar“), slovakų k. („názov výrobku“ ir„názov potraviny“), slovėnų k. („ime proizvoda“ ir„ime živila“), suomių k. („tuotteen nimi“ ir„elintarvikkeen nimi“) ir švedų k. („produktens beteckning“ ir„livsmedlets beteckning“).
19

Minėtas teismas pabrėžia, kad šios medžiagoms buvo patikrintos, todėl jos gali būti tiesiogiai naudojamos. Jis nurodo, kad šiuo atveju jos buvo panaudotos žemės ūkio struktūrai pagerinti, kad buvo medžiagų poreikis, kad buvo laikytasi techninių reikalavimų ir kad, be to, nebuvo neigiamo poveikio aplinkai ar sveikatai. Be to, tokiu požiūriu siekiama užkirsti kelią atliekoms ir pakeisti žaliavas tokiomis medžiagomis.
43

Tribunale amministrativo regionale della Lombardia – sezione staccata di Brescia (Lombardijos regiono administracinio teismo Brešos skyrius) pareikštu ieškiniu Iveco Orecchia, kuri konkurse užėmė antrą vietą, užginčijo sprendimą sudaryti sutartį su VAR. Grįsdama savo ieškinį Iveco Orecchia, be kita ko, teigė, kad VAR turėjo būti pašalinta iš konkurso dėl to, kad jos pateiktas pasiūlymas buvo neišsamus, nes ši įmonė, kiek tai susiję su jos siūlomomis lygiavertėmis atsarginėmis dalimis, nepateikė gamintojo išduoto sertifikato, patvirtinančio jos siūlomų atsarginių dalių lygiavertiškumą. Jos teigimu, pačios VAR išduoti sertifikatai neturi reikšmės, nes ji tik prekiauja atsarginėmis dalimis (jas platina), tačiau nėra jų gamintoja. Be to, VAR tariamai nepateikė šių atsarginių dalių tipo patvirtinimo sertifikatų arba net informacijos apie galimą jų patvirtinimą.
36

Tokios veiklos tęstinumo ir tapatumo atveju jos tęsimas iš tiesų turi būti laikomas tuo pačiu projektu, dėl kurio jau išduotas leidimas ir kurio vertinimas pagal Direktyvos 92/43 6 straipsnio 3 dalies pirmą sakinį neturi būti atliekamas iš naujo (šiuo klausimu žr. 2018 m. lapkričio 7 d. Sprendimo Coöperatie Mobilisation for the Environment ir kt., C‑293/17 ir C‑294/17, EU:C:2018:882, 78 ir 79 punktus; 2019 m. liepos 29 d. Sprendimo Inter-Environnement Wallonie ir Bond Beter Leefmilieu Vlaanderen, C‑411/17, EU:C:2019:622, 128 punktą ir 2020 m. rugsėjo 9 d. Sprendimo Friends of the Irish Environment, C‑254/19, EU:C:2020:680, 35 punktą).
17

Be to, per šį laikotarpį nei DN, nei jo buvusi sutuoktinė Lenkijoje negavo šeimos išmokų, nes DN Austrijoje gaunamos pensijos suma viršijo maksimalią pajamų sumą, suteikiančią teisę gauti tokias išmokas.
21

Šiuo klausimu B ir C, be kita ko, rėmėsi knygų sektoriuje įprasta praktika ir tuo, kad per aštuonerius jų bendradarbiavimo metus A anksčiau niekada nereikalavo delspinigių ar išieškojimo išlaidų kompensacijos, nors B didžiąją dalį A sąskaitų apmokėdavo tik pasibaigus jų mokėjimo terminui. Jie tvirtino, kad tarp A ir B buvo sudarytas bent jau „numanomas susitarimas“; pagal jį B galėjo apmokėti išrašytas sąskaitas faktūras per protingą terminą po mokėjimo termino pabaigos, nemokėdama delspinigių už pavėluotą mokėjimą. A ir B taip pat buvo sudariusios susitarimą, pagal kurį A neturėjo teisės į Skolų išieškojimo įstatymo 10e straipsnyje nustatyto fiksuoto dydžio kompensaciją už išieškojimo išlaidas.
48

Be to, jeigu reglamento „Dublinas III“ 29 straipsnio 1 dalis turėtų būti aiškinama taip, kad, kompetentingai institucijai pasinaudojus šio reglamento 27 straipsnio 4 dalyje numatyta galimybe, terminas įvykdyti perdavimą taip pat turi būti pradedamas skaičiuoti nuo sutikimo patenkinti prašymą atitinkamą asmenį perimti savo žinion arba jį atsiimti gavimo, pastarosios nuostatos veiksmingumas smarkiai sumažėtų, nes ja negalėtų būti remiamasi be rizikos sukliudyti įvykdyti tokį perdavimą per minėtame reglamente nustatytus terminus (šiuo klausimu žr. 2017 m. rugsėjo 13 d. Sprendimo Khir Amayry, C‑60/16, EU:C:2017:675, 71 punktą).
29

Be to, nors Teisingumo Teismas nusprendė, kad ūkio subjektas, kuris savo rizika perka abejotinas skolas mažesne kaina nei jų nominalioji vertė, neteikia paslaugų „už atlygį“, kaip tai suprantama pagal 1977 m. gegužės 17 d. Šeštosios Tarybos direktyvos 77/388/EEB dėl valstybių narių apyvartos mokesčių įstatymų derinimo – Bendra pridėtinės vertės mokesčio sistema: vienodas vertinimo pagrindas (OL L 145, 1977, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 9 sk., 1 t., p. 23) 2 straipsnio 1 punktą, jei skirtumu tarp šių skolų nominaliosios vertės ir pirkimo kainos atspindima nagrinėjamų skolų faktinė ekonominė vertė jų perleidimo momentu (2011 m. spalio 27 d. Sprendimo GFKL Financial Services, C‑93/10, EU:C:2011:700, 26 punktas), pagrindinėje byloje dalininkas savo rizika neįsigyja abejotinų skolų mažesne kaina nei jų nominalioji vertė. Be to, kaip atsakydama į Teisingumo Teismo klausimus nurodė ir mokesčių institucija, atsižvelgiant į dalinio dalyvavimo sutarties ypatumus, iniciatoriui suteikto finansinio įnašo suma paprastai nustatoma kitaip nei kaina, kurią už gautinų sumų perleidimą moka skolinių reikalavimų perėmėjas.
19

To teismo teigimu, jo nagrinėjama byla patenka į reglamento „Briuselis Ia“ taikymo sritį, nes joje prašoma konstatuoti esant teisėtai priklausančią teisę į išradimą, todėl ji yra civilinio ir komercinio pobūdžio. Vis dėlto minėtam teismui kyla klausimas dėl Švedijos teismų jurisdikcijos nagrinėti ginčą, kuriame siekiama konstatuoti esant teisę į išradimą, atsiradusią dėl nurodomo išradėjo ar išradimo bendraautoriaus statuso. To paties teismo teigimu, reglamento „Briuselis IIa“ 24 straipsnio 4 punkte ieškiniams dėl „patentų <…> registravim[o] arba galiojim[o]“ numatyta išimtinė valstybės narės, kurios teritorijoje buvo prašoma įregistruoti patentą arba kur patentas buvo įregistruotas, teismų jurisdikcija. Ši išimtinė jurisdikcija pateisinama tuo, kad, pirma, šių teismų padėtis yra tinkamiausia išnagrinėti atvejus, kai ginčas susijęs su patento galiojimu, paraiškos dėl jo pateikimo faktu ar patento įregistravimu, ir, antra, kad patentų išdavimui reikalingas nacionalinės institucijos dalyvavimas, o tai rodo, kad patento išdavimas priskiriamas nacionalinio suvereniteto įgyvendinimui. Vis dėlto, nors iš Teisingumo Teismo jurisprudencijos matyti, kad ginčas tik dėl to, kas yra teisės į patentą savininkas, nepriklauso minėtai išimtinei kompetencijai, šioje jurisprudencijoje nėra tiesioginių nuorodų į šio 24 straipsnio 4 punkto taikytinumą šioje byloje nagrinėjamu atveju.
58

Be to, reikės atsižvelgti į susimaišymo rizikos šaltinius ir kultūrų atskyrimo metodų veiksmingumą, o tai turi būti vertinama atsižvelgiant, be kita ko, į FVJ regiono apribojimus ir geografines bei klimato ypatybes, taip pat šiame regione praktikuojamus auginimo būdus. Kaip nurodyta šių gairių 2.2. punkte, šios savybės, be kita ko, apima šiame regione esančių laukų formą ir dydį, atskiriems ūkiams priklausančių laukų suskaidymą ir geografinį išsklaidymą, taip pat regioninę ūkių valdymo praktiką. Be to, kaip numatyta minėtų gairių 2.4 punkte, šis draudimas turi būti pagrįstas jį priėmusių valdžios institucijų įrodymu, kad FVJ regione kitų priemonių nepakaktų pakankamam grynumo lygiui pasiekti.
30

Perkančioji organizacija teigė, kad pagal Viešųjų pirkimų įstatymo 18 straipsnio 7 dalį galėjo derėtis su vienu ar keliais konkrečiais asmenimis. Be to, derybų be išankstinio skelbimo apie pirkimą procedūra yra neatsiejama nuo prieš tai vykdytos viešo konkurso procedūros, kurioje galėjo dalyvauti visi suinteresuotieji asmenys. Vis dėlto tai, kad buvo pateiktas vienintelis pasiūlymas, kurio vertė dvigubai viršijo numatomą pirkimo vertę, rodo, kad dėl mažos pirkimo vertės nebuvo suinteresuotumo dalyvauti šioje procedūroje. Todėl nesėkmingas viešo konkurso procedūros užbaigimas pateisino perkančiosios organizacijos sprendimą per paskesnę derybų be išankstinio skelbimo apie pirkimą procedūrą pakviesti dalyvauti vienintelį ekonominės veiklos vykdytoją.
(10)

nustačius reikalavimą Salmonella enteritidis ir Salmonella typhimurium būtų išlaikyta geriausia pusiausvyra tarp žmonių salmoneliozės dėl paukštienos vartojimo atvejų skaičiaus mažinimo ir to reikalavimo taikymo ekonominių pasekmių. Be to, tai paskatintų maisto ūkio subjektus ankstesniuose paukštienos gamybos etapuose taikyti priemones, kurios galėtų padėti mažinti visų visuomenės sveikatai pavojingų serotipų salmonelių paplitimą. Pastangos mažinti šių dviejų serotipų salmonelių paplitimą taip pat atitiktų pirminei paukštienos gamybai nustatytus Sąjungos tikslus.“
–

absoluts -bikes and more- GmbH & Co. KG, atstovaujamos Rechtsanwalt C. Rohnke,