ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
20.

Šiomis aplinkybėmis Landesgericht Korneuburg (Kornoiburgo apygardos teismas) nutarė sustabdyti bylos nagrinėjimą ir pateikti Teisingumo Teismui šiuos prejudicinius klausimus: „1. Ar [Reglamento Nr. 261/2004] 8 straipsnio 3 dalį reikia aiškinti taip, kad ji taikoma dviem oro uostams, kurie abu yra prie pat miesto centro, tačiau vienas – miesto teritorijoje, o kitas – kaimyninėje federalinėje žemėje? 2. Ar [Reglamento Nr. 261/2004] 5 straipsnio 1 dalies c punktą, 7 straipsnio 1 dalį ir 8 straipsnio 3 dalį reikia aiškinti taip, kad, jeigu orlaivis nusileidžia kitame tos pačios vietovės, to paties miesto arba to paties regiono oro uoste, atsiranda teisė į kompensaciją dėl skrydžio atšaukimo? 3. Ar [Reglamento Nr. 261/2004] 6 straipsnio 1 dalį, 7 straipsnio 1 dalį ir 8 straipsnio 3 dalį reikia aiškinti taip, kad, jeigu orlaivis nusileidžia kitame tos pačios vietovės, to paties miesto arba to paties regiono oro uoste, atsiranda teisė į kompensaciją dėl atidėjimo ilgam laikui? 4. Ar [Reglamento Nr. 261/2004] 5, 7 straipsnius ir 8 straipsnio 3 dalį reikia aiškinti taip, kad siekiant nustatyti, ar keleivis prarado tris ar daugiau valandų, kaip tai suprantama pagal [2009 m. lapkričio 19 d. Sprendimą Sturgeon ir kt. (C‑402/07 ir C‑432/07, EU:C:2009:716)], atidėjimas turi būti skaičiuojamas remiantis tuo, kada orlaivis nusileido kitame paskirties oro uoste nei nurodytasis, ar tuo, kada keleivis buvo nuvežtas į jo įsigytame biliete nurodytą oro uostą ar kitą netoli esančią, su keleiviu sutartą paskirties vietą? 5. Ar [Reglamento Nr. 261/2004] 5 straipsnio 3 dalį reikia aiškinti taip, kad oro vežėjas, vykdantis skrydžius orlaivių rotacijos principu, gali remtis įvykiu, konkrečiai – dėl prastų oro sąlygų sumažėjusiu priimamų skrydžių skaičiumi, kai šis įvykis įvyko ankstesnės, trečios skaičiuojant atgal nuo nagrinėjamo skrydžio rotacijos metu? 6. Ar [Reglamento Nr. 261/2004] 8 straipsnio 3 dalį reikia aiškinti taip, kad nusileidimo kitame nei nurodytasis paskirties oro uoste atveju oro vežėjas savo iniciatyva privalo pasiūlyti nuvežti keleivį į kitą vietą, o gal keleivis turi paprašyti nuvežamas? 7. Ar [Reglamento Nr. 261/2004] 7 straipsnio 1 dalį, 8 straipsnio 3 dalį ir 9 straipsnio 1 dalies c punktą reikia aiškinti taip, kad keleivis turi teisę į kompensaciją dėl 8 ir 9 straipsniuose nustatytų pareigų keleiviui padėti ir juo rūpintis pažeidimo?“
50.

Be to, Teisingumo Teismas nepatenkino prašymo pripažinti negaliojančiu 1978 m. gegužės 2 d. Tarybos reglamento (Euratomas, EAPB, EEB) Nr. 912/78, iš dalies keičiančio Europos Bendrijų pareigūnų tarnybos nuostatus ir kitų Europos Bendrijų tarnautojų įdarbinimo sąlygas ( 22 ), 21 straipsnio 2 dalies 2 punktą, kuriuo įterpta dabartinė Pareigūnų tarnybos nuostatų VII priedo 4 straipsnio 2 dalis, susijusi su išmokos už darbą užsienyje suteikimu; prašymas grįstas tuo, kad dėl minėtos išmokos skyrimo arba neskyrimo pirmoje nuostatoje buvo nustatytas vienas išimtinis pilietybės kriterijus, ir taip buvo pažeistas bendras diskriminacijos dėl pilietybės draudimas, nustatytas ankstesniame EEB sutarties 7 straipsnyje. Teisingumo Teismas laikėsi nuomonės, kad atsižvelgiant į tai, jog išmoka už darbą užsienyje siekiama kompensuoti nepatogumus, su kuriais pareigūnai susiduria dėl to, kad jie yra užsieniečiai, Pareigūnų tarnybos nuostatų leidėjas, savo nuožiūra vertindamas šią padėtį, pagrįstai taikė tik pilietybės kriterijų, kuris naudingas tuo, kad yra: pirma, vienodas, vienodai taikomas visiems pareigūnams, nepriklausomai nuo jų darbo vietos, antra, objektyvus dėl savo pobūdžio ir visuotinio taikymo, susijusio su nepatogumų, kurių suinteresuotiesiems asmenims dėl asmeninės padėties kyla dirbant užsienyje, vidutiniu poveikiu, ir, trečia, tiesiogiai susijęs su teisės akto tikslu – kompensuoti sunkumus ir nepatogumus, kurių atsiranda dėl užsieniečio statuso darbo vietos šalyje ( 23 ).
41.

Savo pirmojo pagrindo pirmoje dalyje ST tvirtina, pirma, kad Sprendimo ST 151 ir 152 punktuose Bendrasis Teismas neteisingai nusprendė, kad Sprendime Bronner nustatytos SESV 102 straipsnio taikymo sąlygos yra netaikomos, jeigu teisės akte nustatyta ex ante pareiga suteikti prieigą. Tokiame sprendime neatsižvelgta į tai, kad ex post kontrolė pagal SESV 102 straipsnį iš esmės skiriasi nuo reguliavimo priežiūros, kurią ex ante vykdo Slovakijos telekomunikacijų reguliavimo institucija ( 9 ).
14.

2010 m. rugpjūčio 11 d.Legge regionale n. 14, norme per il sostegno all’acquisto dei carburanti per autotrazione ai privati cittadini residenti in Regione e di promozione per la mobilità individuale ecologica e il suo sviluppo (Regioninis įstatymas Nr. 14, kuriuo nustatomos taisyklės dėl paramos teikimo regiono gyventojams įsigyjant degalų transporto reikmėms ir individualaus ekologiško judumo skatinimo ir jo vystymo) ( 4 ) su pakeitimais (toliau – Regioninis įstatymas Nr. 14/2010) 1 straipsnyje „Tikslai“ nustatyta: „1. Siekdamas kovoti su didele ekonomikos krize Friulio‑Venecijos Džulijos regionas šiuo įstatymu nustato papildomas išskirtines priemones, kuriomis siekiama skatinti susisiekimą keliais ir sumažinti aplinkos taršą. Jame, be kita ko: a) numatytos paramos priemonės privatiems asmenims įsigyjant degalų susisiekimo keliais reikmėms; b) numatytos priemonės, kuriomis skatinama susisiekimui keliams naudoti variklius, kuriuose iš dalies arba visiškai nenaudojami degalai; c) numatyta parama moksliniams tyrimams ir technologinei plėtrai, kuriais siekiama sukurti variklius, kuriuose iš dalies arba visiškai nenaudojami degalai; d) skatinama plėsti mažą poveikį aplinkai darančių degalų platinimo tinklą.“
7.

Ley del Estatuto de los Trabajadores (Įstatymas dėl darbuotojų statuto, toliau – ET) 51 straipsnio 1 dalyje nustatyta: „Šiame įstatyme „kolektyvinis atleidimas iš darbo“ yra darbo sutarčių nutraukimas dėl ekonominių, techninių, organizacinių ar gamybos priežasčių, kai per 90 dienų laikotarpį atleidžiama ne mažiau kaip: a) 10 darbuotojų įmonėse, kuriose dirba mažiau kaip 100 darbuotojų; b) 10 % darbuotojų įmonėse, kuriose dirba nuo 100 iki 300 darbuotojų; c) 30 darbuotojų įmonėse, kuriose dirba daugiau kaip 300 darbuotojų. <…> Apskaičiuojant šios dalies pirmoje pastraipoje nurodytų nutraukiamų darbo sutarčių skaičių taip pat turi būti atsižvelgiama į bet kurį kitą nutraukimą, įvykdytą darbdavio iniciatyva per referencinį laikotarpį dėl kitų priežasčių, nei nurodytos šio įstatymo 49 straipsnio 1 dalies c punkte, nesusijusių su atskirais darbuotojais, jeigu tokių sutarčių nutraukimo atvejų yra ne mažiau kaip penki. Kai per paeiliui einančius 90 dienų laikotarpius įmonė, siekdama apeiti šio straipsnio reikalavimus, nutraukia sutartis pagal šio įstatymo 52 straipsnio c punktą ir nutrauktų sutarčių skaičius yra mažesnis nei nustatytos ribos, ir nėra naujų tokius veiksmus pateisinančių priežasčių, tokie nauji nutraukimai laikomi įvykdytais pažeidžiant įstatymą ir pripažįstami negaliojančiais.“
38.

Vis dėlto Sveikatos apsaugos ministerija, taip pat Latvijos ir Lenkijos vyriausybės teigia, kad Direktyva 2011/24 nėra reikšminga šios bylos aplinkybėmis, nes A nepateikė prašymo suteikti išankstinį leidimą pagal šią direktyvą dėl tarpvalstybinių sveikatos priežiūros paslaugų, kurios turi būti suteiktos B. Be to, 2020 m. vasario 13 d. vykusiame teismo posėdyje buvo teigiama, kad A nepateikė prašymo kompensuoti B gautas tarpvalstybines sveikatos priežiūros paslaugas per vienus metus nuo jų suteikimo, kaip reikalaujama nacionalinės teisės aktuose, kuriais Direktyva 2011/24 perkeliama į nacionalinę teisę. Taip pat po to, kai Teisingumo Teismas per teismo posėdį uždavė kelis klausimus šalims, paaiškėjo, kad, remiantis nacionalinės teisės aktais, kuriais į nacionalinę teisę perkeltas, be kita ko, Direktyvos 2011/24 8 straipsnis, išankstinio leidimo suteikimo sistema buvo panaikinta nuo 2018 m. rugsėjo 1 d.
54.

Be to, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas turi patikrinti, ar pardavėjas arba tiekėjas informavo vartotoją apie visas reikšmingas aplinkybes, kurias jis galėjo žinoti tuo momentu ir kurios gali paveikti paskesnį sutarties vykdymą ( 21 ). Jurisprudencijoje reikalaujama atsižvelgti į visas pagrindinės bylos aplinkybes ir, be kita ko, į banko patirtį ir žinias, kiek tai susiję su valiutos keitimo kurso galimu svyravimu ir skolinimosi užsienio valiuta rizika ( 22 ).
24.

NAO arba, kaip šiuo atveju, galutinis nuosprendis, kuriuo skirtas laisvės atėmimas, nėra vienintelė EAO išdavimo sąlyga. Be to, turi būti įvertinta, ar EAO išdavimas bus proporcingas. Šį proporcingumo klausimą sprendžia teisėjai arba teismai ex officio, ar kai prireikia patvirtinti prokuratūros anksčiau priimtą sprendimą ( 13 ), ar atitinkamam asmeniui pateikus teisėjams arba teismams skundą.
4.

Šią bylą Teisingumo Teismas nagrinėja lygiagrečiai su kita byla Komisija / Rumunija (C‑549/18) (mano išvada šioje byloje bus pateikta šiandien). Abiejose bylose kilo du pagrindiniai klausimai: pirma, dėl to, ar Komisija turi pagrįsti savo sprendimą taikyti SESV 260 straipsnio 3 dalį, ir, antra, dėl vienkartinių sumų pagal tą nuostatą vertinimo. Kadangi šiose bylose kilę klausimai yra panašūs, siekdamas išvengti pasikartojimo remsiuosi tam tikrais argumentais, pateiktais savo išvadoje toje lygiagrečioje byloje. Šioje byloje taip pat kilo atskirų klausimų dėl to, ar taikant SESV 258 straipsnį ir 260 straipsnio 3 dalį priemonės, apie kurias buvo pranešta per pažeidimo nagrinėjimo procedūrą, laikomos įsipareigojimų įvykdymu.
–

gali būti leidžiama tik tiek, kiek tai griežtai būtina ( 51 ). Be to, teisinės priemonės turi numatyti „aiškias ir tikslias taisykles, nustatančias, kokiomis aplinkybėmis ir sąlygomis elektroninių ryšių paslaugų teikėjai turi suteikti kompetentingoms nacionalinėms institucijoms prieigą prie duomenų. Be to, tokio pobūdžio priemonė pagal vidaus teisę turi būti teisiškai privaloma“ ( 52 ),
150.

Kita vertus, galima pažeisti Reglamento Nr. 139/2004 7 straipsnio 1 dalį nepažeidžiant šio reglamento 4 straipsnio 1 dalies. Jei koncentracija yra įgyvendinama po to, kai apie ją pranešama, bet prieš ją paskelbiant suderinama ( 72 ), pranešančioji šalis pažeidžia Reglamento Nr. 139/2004 7 straipsnio 1 dalies antrą dalį, pagal kurią draudžiama koncentraciją įgyvendinti iki jos paskelbimo suderinama. Vis dėlto to reglamento 4 straipsnio 1 dalis nepažeidžiama. Be to, pagal Sprendimą Ernst & Young, prieš pranešant apie koncentraciją, sandorio, kuriuo prisidedama prie kontrolės pokyčio, įgyvendinimas pažeidžia Reglamento Nr. 139/2004 7 straipsnio 1 dalį ( 73 ). Tačiau tokiu atveju nėra pažeista to reglamento 4 straipsnio 1 dalis, nes tas sandoris padeda pakeisti kontrolę, tačiau jos nepakeičia, todėl tai nėra koncentracija, apie kurią reikia pranešti.
28.

Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas pažymi, kad darbo Madrido savivaldybėje laikotarpiu A. Baldonedo Martín savo pareigas toje pačioje darbo vietoje ėjo nepertraukiamai ir nuolat, be to, vykdė užduotis, identiškas toms, kurias atlieka sodininkai karjeros tarnautojai. Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas patikslina, kad Madrido savivaldybė neįrodė, jog tuo laikotarpiu buvo surengtas koks nors konkursas ar pateiktas koks nors darbo valstybės tarnyboje pasiūlymas. Neaišku, ar darbo vieta, į kurią buvo paskirta suinteresuotoji, buvo užimta taikant vidaus pareigų paaukštinimo tvarką, surengus konkursą, kuriam vykstant vertinama kvalifikacija arba atliekami testai, ar vykdant kokią nors kitą atrankos procedūrą. Be to, Madrido savivaldybė neįrodė, kad A. Baldonedo Martín į šią darbo vietą buvo paskirta dėl imperatyvios būtinybės. Taip pat nežinoma, kodėl ši darbo vieta buvo laisva.
34.

Atliekų direktyvos 30 straipsnio 1 dalį kai kuriomis kalbomis iš tikrųjų galima suprasti taip, kad šešerių metų terminas sietinas tik su įvertinimu, o patikslinimui jis nebūtinai taikomas. Tokią išvadą galima daryti gramatiniu aspektu iš sąvokų išdėstymo, pvz., prancūzų k. („que les programmes de prévention des déchets soient évalués au moins tous les six ans et révisés, s‘il y a lieu“), anglų k. („the waste management plans and waste prevention programmes are evaluated at least every sixth year and revised as appropriate“), italų k. („i piani di gestione e i programmi di prevenzione dei rifiuti siano valutati almeno ogni sei anni e, se opportuno, riesaminati“) ir ispanų k. („los planes de gestión de residuos y los programas de prevención de residuos se evalúen, como mínimo, cada seis años y se revisen en la forma apropiada“).
38.

Be to, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas nurodė, kad šioje byloje taip pat svarbu nustatyti, ar bendro pobūdžio teiginys apie sveikumą, be to, kad pateikiamas kartu su konkrečiais teiginiais apie sveikumą, taip pat yra grindžiamas mokslo įrodymais, nors bendro pobūdžio teiginiams apie sveikumą pagal 10 straipsnio 3 dalį netaikoma leidimo suteikimo procedūra pagal reglamentą.
40.

Be to, reikia priminti, kad iš to paties rašto matyti, jog advokatūra sutiktų sumažinti įmokų dydį iki advokatūros sumokėtų draudimo įmokų dydžio ( 14 ).
17.

2015 m. birželio 8 d.First-tier Tribunal (Immigration and Asylum Chamber) (Pirmosios instancijos teismas, Imigracijos ir prieglobsčio bylų skyrius) atmetė E. Bajratari skundą dėl Home Office sprendimo. 2016 m. spalio 6 d.Upper Tribunal (Immigration and Asylum Chamber) (Aukštesnės instancijos teismas (Imigracijos ir prieglobsčio bylų skyrius) atmetė antrąjį apeliantės skundą. Tada ji kreipėsi į prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusį teismą, prašydama suteikti leidimą apskųsti Upper Tribunal (Immigration and Asylum Chamber) (Aukštesnės instancijos teismas (Imigracijos ir prieglobsčio bylų skyrius)) sprendimą.
36.

Be to, iš šių nuostatų matyti, kad nors lygiagrečios prekybos leidimo turėtojas, be abejo, gali prašyti pratęsti leidimą savo iniciatyva, valstybių narių kompetentingos institucijos taip pat gali pačios pradėti šią procedūrą. Tokiu atveju jos privalo, remdamosi Reglamento Nr. 1107/2009 44 straipsnio 2 dalimi, informuoti lygiagrečios prekybos leidimo turėtoją ir suteikti jam galimybę pateikti pastabas arba papildomą informaciją.
76.

Be to, be minėtų sąlygų, jurisprudencijoje pažymėta, kad sutartis gali būti papildyta tiktai panaudojant papildomas sąlygas arba pakeičiant nesąžiningą sąlyga tokia teisės nuostatą atkartojančia sąlyga, kurią taikant teisėjui neliktų jokios erdvės interpretacijai arba „kūrybai“.
20.

Dėl šio mokesčio atitikties principui „teršėjas moka“ prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas nurodo, kad, nepaisant to, kad Energijos mokesčių įstatymas pateisina šį mokestį aplinkos apsaugos motyvais, t. y. viešųjų vandens išteklių apsauga ir gerinimu, šio mokesčio struktūra rodo, kad juo iš tikrųjų siekiama vien ekonominio tikslo – padengti elektros tinklų finansinį deficitą. Be to, atrodo, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo teigimu, šio tikslo siekiama nenuosekliai ir netolygiai. Pirma, šis mokestis pagrįstas pagamintos energijos verte, kuri apskaičiuojama atsižvelgiant į pajamas, gautas iš energijos, patenkančios į elektros energijos tinklą, o ne į naudojamo vandens kiekį. Antra, šio mokesčio tarifas yra 22 %, o tarifas dėl kitų natūralių upės vagų valdymo, naudojimo ir eksploatavimo yra tik 5 %. Trečia, 98 % surinktų sumų yra mokama į bendrąjį Ispanijos valstybės biudžetą, todėl tai gali sudaryti elektros sistemos papildomas pajamas. Jei Karaliaus dekreto tekste nurodyta, kad iš bendrojo valstybės biudžeto skiriama bent 98 % šių pajamų, gautų iš to mokesčio, priemonėms, siekiant saugoti ir gerinti viešuosius vandens išteklius, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas nurodo, kad tokios sumos nebuvo numatytos 2016 m. bendrajame valstybės biudžete, o visos pajamos, gautos iš šio mokesčio, buvo skirtos elektros energijos sistemos deficitui. Taigi, priešingai, nei reikalaujama pagal Direktyvos 2000/60 9 straipsnio 1 dalį, šiuo mokesčiu nebuvo atsižvelgiama į sąnaudų, patirtų teikiant vandens paslaugas, susigrąžinimo principą.
71.

Iš preliminariosios sutarties aiškiai matyti, kad būtent Boligforeningen Kristiansdal nusipirko žemės sklypą, kad paskui veiktų kaip statytojas ir operatorius. KPC savo ruožtu buvo įvardytas tik kaip rangovas, kuris turėjo atlikti projektavimo darbus ir pastatyti žemės sklype gyvenamuosius būstus. Be to, iki to laiko, kai KPC galėjo pradėti kokius nors statybos darbus, Boligforeningen Kristiansdal turėjo suorganizuoti esamo sandėlio griovimo darbus ir už juos sumokėti. Boligforeningen Kristiansdal taip pat turėjo prisiimti bet kokią galimą atsakomybę už griovimo darbus.
59.

Be to, prekių ženklo paraiškos dalijimas į nesąžiningą ir sąžiningą dalis skatintų teikti paraiškas įregistruoti prekių ženklus didesnėms prekių ir paslaugų grupėms, nei tai būtų pateisinama faktiniais naudojimo ketinimais. Pareiškėjams nereikėtų baimintis neigiamų pasekmių faktiškai naudojamam prekių ženklui tuo atveju, jei nesąžiningumas išaiškėtų. J. Nadal Esteban argumentai per teismo posėdį patvirtina šią riziką: jis teigia, kad paraišką įregistruoti savo prekių ženklą 25 ir 35 klasių prekėms ir paslaugoms jis pateikė tik todėl, kad už tai nereikėjo papildomai mokėti. Jei jis būtų suvokęs, kad nesąžiningai teikdamas paraišką šių klasių atžvilgiu jis rizikuoja, kad negaliojančia bus pripažinta ir jo paraiška 39 klasės paslaugoms, jis nebūtų to daręs.
21.

F4E atsakydama nurodė, kad nuoroda į egzaminą raštu atsirado dėl netyčia įsivėlusios administracinės klaidos. Ji niekada neplanavo rengti egzamino raštu dėl laikinų darbo vietų – į jas turi būti įdarbinta per trumpą laiką. Be to, nė vienas iš kandidatų nelaikė egzamino raštu, todėl vienodo požiūrio principas nebuvo pažeistas.
40.

Dėl antrojo klausimo ANM savo rašytinėse pastabose patvirtino, kad per nagrinėjamą laikotarpį ji neveikė už Neapolio provincijos ( 36 ) ribų. Be to, ANM teigė, kad pagal jos įstatus (jie galiojo nuo 1995 m. birželio 27 d. iki 2001 m.) ji veikė tik Neapolio savivaldybėje. Be to, ji teigė, kad pagal nacionalinę jurisprudenciją ji negalėjo veikti už Neapolio provincijos ribų. Tačiau norėčiau atkreipti dėmesį į tai, kad pagal 1992 m. balandžio 6 d. įstatų 3 straipsnio 2 dalį ir 3 straipsnio 3 dalį ANM tam tikromis aplinkybėmis gali vykdyti veiklą už tos savivaldybės ribų.
45.

Be to, šis sąvokos „atsikratyti“ aiškinimas atitinka Direktyvą dėl elektros ir elektroninės įrangos atliekų, kuri dar nebuvo taikoma 2014 m. vasario 10 d. atliktai Tronex patikrai. Nyderlandai per nustatytą laikotarpį perkėlė direktyvą į nacionalinę teisę tik 2014 m. vasario 14 d.
28.

Nemanau, kad šis išimties apribojimas galėtų kelti keblumų dėl jo atitikties minėtai Direktyvos 2001/29 nuostatai. Iš tikrųjų šios išimties ratio legis atsiranda iš to, kad kartais labai sunku ar net neįmanoma pranešti apie tuo metu vykstančius įvykius neatgaminus autorių teisių saugomo kūrinio ir nepadarius jo viešai prieinamo. Taip yra pirmiausia dviem atvejais. Pirmuoju atveju – kai atitinkamas kūrinys pats gali būti įvykio dalykas, pavyzdžiui, jei tai yra meno kūrinių parodos atidarymas arba koncertas. Pranešimo apie tokį įvykį, taigi ir su juo susijusios informacijos pateikimo visuomenei, vertė labai sumenktų, jei nebūtų galima pateikti bent jau kūrinių, sudarančių įvykio, apie kurį pranešama, pagrindą, ištraukų. Antruoju atveju – kai įvykio metu kūrinį galima pamatyti arba išgirsti atsitiktinai. Dažnai pateikiamas pavyzdys – muzikinis fonas, sudaromas vykstant oficialiai ceremonijai. Taigi tokiais atvejais pateisinama, kad pranešimo autorius atgamino ir laisvai paskelbė kūrinį, nes, kiek tai susiję su tuo metu vykstančiu įvykiu, jau vien dėl laiko stokos negalima pagrįstai reikalauti, kad jis gautų atitinkamo kūrinio autoriaus leidimą. Be to, pastarasis, naudojamasis savo išimtine teise, galėtų nesuteikti leidimo, o tai pažeistų visuomenės teisę būti informuotai apie atitinkamą įvykį.
79.

Be to, dėl Chartijos 47 straipsnio pirmos pastraipos ir Europos žmogaus teisių ir pagrindinių laisvių apsaugos konvencijos ( 87 ) 13 straipsnio sąsajų reikia atsižvelgti į su pastarąja nuostata susijusią Europos Žmogaus Teisių Teismo jurisprudenciją ( 88 ). Taigi iš šios jurisprudencijos matyti, kad teisė į veiksmingą teisminę gynybą turi leisti teisės subjektams remtis minėtoje konvencijoje įtvirtintomis teisėmis ir laisvėmis, be to, pagal šią teisę valstybėms narėms tenka pareiga, kurios apimtis skiriasi atsižvelgiant į ieškovo pateikto kaltinimo pobūdį, ir ieškinio veiksmingumas nepriklauso nuo aiškumo, kad bus priimtas suinteresuotajam asmeniui palankus sprendimas ( 89 ).
48.

Komisija savo ruožtu mano, kad trečiasis pagrindas yra nepriimtinas, nes jis buvo pirmą kartą pateiktas apeliaciniame skunde. Be to, ji tvirtina, kad Teisingumo Teismas neprivalo nagrinėti šio klausimo ex officio, nes Reglamento Nr. 1306/2013 52 straipsnio 4 dalies c punkte nurodytu terminu apribojama finansinių pataisų materialinė taikymo sritis, be to, nekeliama klausimo dėl kompetencijos ratione temporis. Jeigu Teisingumo Teismas vis dėlto nuspręstų nagrinėti apeliacinio skundo trečiąjį pagrindą, Komisija mano, kad šis pagrindas yra nepagrįstas. Remiantis pereinamojo laikotarpio nuostatomis pagal Reglamento Nr. 1083/2006 105 straipsnio 1 dalį ir Reglamento Nr. 1303/2013 152 straipsnį, finansinėms pataisoms dėl EŽŪOGF orientavimo skyriaus finansavimo 2000–2006 m. laikotarpiu ir toliau bus taikomos taisyklės dėl struktūrinių fondų (Reglamento Nr. 1260/1999 materialinės normos ir Reglamento Nr. 1303/2013 procedūrinės normos), o ne dėl bendros žemės ūkio politikos (Reglamentas Nr. 1290/2005).
79.

Gali būti, kad „įsipareigojimai“, su kuriais susijusi ši nutarties dėl prašymo priimti prejudicinį sprendimą dalis, yra įsipareigojimai, kurie jau taikomi bendrovei TAP SA. Vis dėlto manau, kad svarbu yra tai, jog teismas a quo neklausia būtent dėl šių įsipareigojimų (kaip nustatyta, 2015 m. jie veikiausiai nebebuvo taikomi) ir jam nekyla abejonių dėl to, ar šie įsipareigojimai TAP SA nustatyti pagal Reglamentą Nr. 1008/2008, arba dėl to, ar priešingu atveju jų įvykdymo garantija, nepaisant to, galėtų būti atrankos kriterijus. Jis klausia tik to, ar reikalavimas turėti pajėgumų viešųjų paslaugų įsipareigojimams vykdyti gali būti atrankos kriterijus, atitinkantis Sąjungos teisę.
32.

Latvija teigia, kad tokie veiksmai, kokius atliko S. Buivids, nepatenka į Direktyvos 95/46 taikymo sritį dėl keturių priežasčių. Iš tikrųjų, pirma, iš 3 straipsnio 1 dalies pažodinio aiškinimo išplaukia, jog tam, kad būtų taikoma Direktyva 95/46, atitinkami duomenys turi sudaryti rinkmenų sistemos dalį. Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas nurodo, kad S. Buivids padarė vieną vaizdo įrašą. Todėl jo veikla negali būti laikoma organizuota ar struktūruota, kad sudarytų rinkmenų sistemos dalį. Antra, 3 straipsnio 1 dalis turėtų būti aiškinama taip, kad atitiktų Direktyvos 95/46 tikslus, kurie, be kita ko, apima teisės į privatumą gynimą. Ryšys tarp šio tinkamai aiškinamo tikslo ir vieno vaizdo įrašo paskelbimo internete yra per silpnas. Trečia, asmenų vaizdo įrašo medžiagoje negalima nustatyti be didelių pastangų. Todėl šiame vaizdo įraše nenurodoma „informacija, susijusi su asmeniu, kurio tapatybė yra nustatyta arba gali būti nustatyta“, kaip numatyta sąvokos „asmens duomenys“ apibrėžime direktyvos 2 straipsnio a punkte. Galiausiai nagrinėjama byla skiriasi nuo bylos Lindqvist ( 17 ): pastaruoju atveju buvo galima rasti internete paskelbtų asmens duomenų įrašius vardą, pavardę arba kitą informaciją į paieškos sistemą. Latvija taip pat nurodo, jog dėl to, kad Asmens duomenų apsaugos įstatymo taikymo sritis yra platesnė nei Direktyvos 95/46, veiksmai, kurių ėmėsi Nacionalinė duomenų apsaugos agentūra prieš S. Buivids, vis dėlto buvo pagrįsti.