ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Pagal EB 300 straipsnio 6 dalyje numatytą procedūrą, kuri skirta tam, kad būtų gauta išankstinė Teisingumo Teismo nuomonė dėl Bendrijos sudaryto tarptautinio susitarimo suderinamumo su Sutartimi, turi būti priimti nagrinėti visi klausimai, kurie gali būti pateikti teismui, jeigu šiais klausimais keliamos abejonės dėl susitarimo turinio ar formos galiojimo Sutarties atžvilgiu. Teismo sprendimas dėl susitarimo atitikties šiuo atžvilgiu Sutarčiai gali priklausyti ne tik nuo materialinės teisės normų, bet ir nuo Bendrijos kompetenciją, procedūrą ar jos institucijų sistemą reglamentuojančių normų.

Teisingumo Teismo nuomonės gali būti prašoma, be kita ko, dėl klausimų, susijusių su kompetencijos sudaryti konkretų susitarimą su trečiosiomis šalimis paskirstymu tarp Bendrijos ir valstybių narių. Šį aiškinimą patvirtina Procedūros reglamento 107 straipsnio 2 dalis.

Be to, tinkamo teisinio pagrindo pasirinkimas yra konstitucinės reikšmės. Kadangi Bendrija turi tik jai suteiktą kompetenciją, ji privalo savo ketinamą sudaryti susitarimą susieti su ta Sutarties nuostata, kuri jai suteikia teisę patvirtinti tokį aktą. Taigi rėmimasis klaidingu teisiniu pagrindu gali lemti paties akto dėl susitarimo sudarymo negaliojimą ir Bendrijos sutikimo būti saistomai jos pasirašyto susitarimo panaikinimą. Taip yra, be kita ko, tuo atveju, kai Sutartis nesuteikia Bendrijai pakankamos kompetencijos ratifikuoti visą susitarimą ir dėl to reikia įvertinti kompetencijos sudaryti numatytą susitarimą su trečiosiomis šalimis pasidalijimą tarp Bendrijos ir valstybių narių arba kai tinkamas šio akto dėl sudarymo teisinis pagrindas numato kitokią teisėkūros procedūrą nei ta, kurios Bendrijos institucijos faktiškai laikėsi.

(žr. 108–110 punktus)
58.

Kalbant apie suėmimo ar sulaikymo atvejus, reikia konstatuoti, kad dėl daugybės situacijų, galinčių pateisinti tokias laisvės atėmimo priemones, bet kokios pastangos išsamiai išvardyti elementus, susijusius su „faktinių aplinkybių aprašymu“, akivaizdžiai būtų nesėkmingos. Tačiau man atrodo pagrįsta manyti, kad toks aprašymas, be žinomų faktinių aplinkybių laiko ir vietos, negali neapimti atitinkamo asmens dalyvavimo darant minėtą nusikalstamą veiką pobūdžio ( 21 ). Be to, nagrinėjamoje konstatuojamojoje dalyje pateikta nuoroda į galimą ( 22 ) teisinį kvalifikavimą turi būti aiškinama taip, kad suimtą ar sulaikytą asmenį taip pat būtina informuoti apie preliminarų nusikalstamos veikos, kurios padarymu jis įtariamas, teisinį kvalifikavimą.
50.

Be to, vertinant iš techninės perspektyvos, MNG Strom nurodė, kad elektros energijos perdavimo sistemos operatorius, turėdamas pasirinkti, kokia eilės tvarka gamybos įrenginiai turi būti sustabdyti, tikruoju laiku nežino, kokią dalį biologiškai skaidžių atliekų panaudojo elektros energijos gamybos įrenginys, beje, patys šių gamybos įrenginių operatoriai kiekvienu momentu nežino, kokia elektros energijos dalis pagamina iš atsinaujinančių išteklių. Savo ruožu 50 Hertz atkreipė dėmesį į tai, kad sprendimas dėl pirmenybės yra skubos priemonė, kurios imamasi beveik nedelsiant ir ji daro poveikį žemesnės grandies operatoriams, o tai reiškia, kad pirmenybės kriterijai sistemos operatoriui turi būti konkrečios gairės. Be to, Komisija tvirtina, kad tam tikrais atvejais techniškai gali būti neįmanoma suteikti prieigos prie tinklo pirmenybės tik daliai gamybos įrenginio pagamintos elektros energijos, šiuo atveju gautai iš atsinaujinančių energijos šalinių.
4.

2016 m. kovo 1 d.Udlændingenævnet (Migracijos tarnyba, Danija) atmetė X prašymą išduoti leidimą gyventi šalyje dėl šeimos susijungimo su Y, motyvuodama tuo, kad jis neįrodė, jog yra išlaikęs „Prøve i Dansk 1“ kalbos testą arba lygiavertį egzaminą. Nors udlændingeloven lovbekendtgørelse Nr. 1021 af 19. September 2014 (Užsieniečių įstatymas, paskelbtas 2014 m. rugsėjo 19 d. Kodifikavimo akte Nr. 1021, toliau – Užsieniečių įstatymas) 9 straipsnio 1 dalies 1 punkto d papunktyje buvo numatyta, kad leidimas gyventi šalyje gali būti išduotas bet kuriam vyresniam nei 24 metų užsieniečiui, gyvenančiam susituokus su vyresniu nei 24 metų amžiaus asmeniu, kuris yra Danijos rezidentas ir ilgiau kaip trejus metus turi leidimą nuolat gyventi Danijoje, šio akto 12 straipsnio 5 dalyje buvo nurodyta, kad, išskyrus atvejus, grindžiamus specialiais motyvais, susijusiais su šeimos vientisumu, leidimas gyventi šalyje pagal minėtos nuostatos 1 dalies 1 punkto d papunktyje gali būti išduotas tik jei asmuo, nuolat gyvenantis Danijos teritorijoje, yra išlaikęs „Prøve i Dansk 1“ testą, kaip tai suprantama pagal lov om danskudddannelse til voksne udlændinge m.fl (Įstatymas dėl danų kalbos kursų pilnamečiams užsieniečiams) 9 straipsnio 1 dalį, arba lygiaverčio ar aukštesnio lygio danų kalbos egzaminą. Be to, Migracijos tarnyba nemanė, jog esama specialių motyvų, dėl kurių ji galėtų patenkinti X prašymą, nepaisydama to, kad Y nėra išlaikęs testo, o minėto prašymo atmetimas neatrodė jai, be kita ko, prieštaraujantis Danijos tarptautiniams įsipareigojimams. Migracijos tarnyba pridūrė, kad šios išvados nepaneigia status quo išlyga, kurią Teisingumo Teismas išaiškino Sprendime Dogan ( 3 ).
25.

Be to, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas pažymi, kad, kai prokuroras surenka įrodymus per tarpinę procedūrą, kaip antai nustatytą BPK 223 straipsnyje, nedalyvaujant gynėjui, ir remdamasis šiais įrodymais nagrinėjant kaltinamųjų bylą teisme įrodinėja jų kaltę, jo pareikšti kaltinimai įrodomi atimant iš kaltinamųjų ir jų atstovų bet kokią galimybę užduoti šiems liudytojams klausimus. Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas klausia, ar šiomis aplinkybėmis tinkamai vykdoma Direktyvos 2016/343 6 straipsnio 1 dalyje nustatyta prokuroro pareiga įrodyti kaltinamojo kaltę. Be to, jis klausia, ar Chartijos 47 straipsnio antroje pastraipoje garantuojama teisė į teisingą bylos nagrinėjimą reiškia, kad kaltinamiesiems turi būti suteiktos veiksmingos teisinės priemonės apsiginti nuo baudžiamojo persekiojimo institucijos pateiktų juos apkaltinančių įrodymų, konkrečiai – galimybė apklausti kaltinimo liudytojus. Taigi prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas siekia išsiaiškinti, ar Direktyvos 2016/343 6 straipsnio 1 dalis turi būti aiškinama siejant ją su šios direktyvos 8 straipsnio 1 dalimi.
35.

Regis, šis globalus požiūris tobulai dera su tikslu, kuris pagal Reglamentą Nr. 883/2004 keliamas išmokoms šeimai. Siekiant nustatyti, ar išmoka yra išmoka šeimai, kaip tai suprantama pagal Reglamento Nr. 883/2004 3 straipsnio 1 dalies j punktą, reikia remtis šio reglamento 1 straipsnio z punktu, pagal kurį žodžiai „išmokos šeimai“ yra visos išmokos natūra arba pinigais, skirtos padengti šeimos išlaidoms, neįskaitant to reglamento I priede nurodytų išankstinių išlaikymo ir specialių vaiko gimimo bei įvaikinimo išmokų. Remdamasis šia apibrėžtimi Teisingumo Teismas nuolat nusprendžia, kad išmokos šeimai yra skirtos socialiai paremti šeimą išlaikančius darbuotojus, leidžiant savivaldos institucijai kompensuoti dalį tokių išlaidų. Be to Teisingumo Teismas patikslino, kad žodžių junginys „padengti šeimos išlaidoms“ turi būti aiškinamas taip, kad jis pirmiausia susijęs su viešąja parama šeimos biudžetui, siekiant sumažinti vaikų priežiūros išlaidas ( 22 ).
69.

Be to, ji teigia, jog ginčijamo reglamento 59 straipsnio antroje pastraipoje aiškiai nurodyta, kad šio reglamento 15–17 straipsniai netenka galios nuo to momento, kai Komisija priima deleguotąjį aktą, kuriuo reglamentuojami tie patys klausimai, kaip ir tose nuostatose. Iš to aiškiai matyti, kad Taryba neketino viršyti savo įgaliojimų ribų. Be to, ginčijamo reglamento 20 straipsniu būtų visiškai išlaikomi Komisijos įgaliojimai priimti deleguotuosius aktus pagal Reglamento 2019/1241 10 straipsnio 2 dalį. Šiuo klausimu reikėtų nepamiršti, kad ginčijamos nuostatos buvo priimtos netrukus po Jungtinės Karalystės išstojimo iš Sąjungos, kai dar buvo daug neaiškumų dėl „žvejybos galimybių nustatymo“ 2021 m. ir buvo aišku, kad Komisija, prieš priimdama bet kokį deleguotąjį aktą dėl šių klausimų, dar turėjo pateikti savo pasiūlymą.
35.

Vis dėlto toks požiūris, nepaisant jo privalumų, susijusių su teisiniu saugumu ir nuoseklumu, tam tikrose situacijose galėtų pakenkti pagrindiniam vaidmeniui, kuris pagal PVM direktyvą suteikiamas „sąskaitoms faktūroms“. Kaip matyti iš šios direktyvos 46 konstatuojamosios dalies, sąskaitos faktūros išrašomos, be kita ko, „kad mokesčių institucijos galėtų vykdyti kontrolę“. Šiuo klausimu Teisingumo Teismas yra pažymėjęs, kad rekvizitų, kurie privalo būti nurodyti sąskaitoje faktūroje, tikslas – leisti mokesčių administratoriui atlikti mokėtino mokesčio mokėjimo ir prireikus – teisės į PVM atskaitą egzistavimo kontrolę ( 14 ). Be to, tam, kad šio pobūdžio kontrolė būtų įmanoma, apmokestinamieji asmenys pagal šios direktyvos 244 straipsnį turi saugoti visas gautas sąskaitas faktūras, taip pat visų savo išrašytų sąskaitų faktūrų kopijas.
33.

Pagal Teisingumo Teismo suformuotą jurisprudenciją valstybių narių nustatyti apribojimai turi būti tinkami siekiamam tikslui įgyvendinti ir neviršyti to, kas būtina jam pasiekti. Be to, šiomis aplinkybėmis reikia priminti, kad nacionalinės teisės aktai gali garantuoti nurodyto tikslo įgyvendinimą, tik jeigu jais iš tikrųjų nuosekliai ir sistemiškai siekiama šio tikslo ( 22 ).
70.

Mano nuomone, Direktyvos 2016/343 34 konstatuojamosios dalies formuluotė yra pakankamai plati, kad apimtų situacijas, kai kaltinamasis negali dalyvauti nagrinėjant jo bylą teisme, nes buvo išsiųstas į trečiąją šalį ir dėl jam nustatytų administracinių prievartos priemonių taip pat negali atvykti į valstybės, kurioje priimamas nuosprendis, teritoriją ir būti joje. Vis dėlto atrodo, kad ši konstatuojamoji dalis susijusi su situacijomis, kai toks asmuo žinojo savo bylos nagrinėjimo teisme datą, nes prašė teismo ją atidėti, o šioje byloje taip nėra. Be to, priemonių, kurias Sąjungos teisės aktų leidėjas yra numatęs minėtoje konstatuojamojoje dalyje, nepakanka, kad minėtas asmuo galėtų dalyvauti nagrinėjant jo bylą teisme. Iš tiesų toje pat konstatuojamojoje dalyje šis teisės aktų leidėjas yra numatęs tik galimybę atidėti bylos nagrinėjimą ( 28 ). Kliūčių, kylančių vykdant sprendimą grąžinti, priimtą kartu su draudimu atvykti į šalį ir būti joje, pobūdis, apimtis ir trukmė, kuri, primenu, gali būti iki penkerių metų, reikalauja, kad proceso organizavimo tikslais būtų imtasi kitų priemonių, pavyzdžiui, tiek administracinėms institucijoms atidedant išsiuntimą, tiek teisminėms institucijoms pasitelkiant, be kita ko, tarptautinę teisinę pagalbą.
15.

NPK 423 straipsnio 1–3 dalyse nustatyta: „(1) Teisiamajame posėdyje nedalyvavęs nuteistasis gali prašyti atnaujinti baudžiamąją bylą, remdamasis tuo, kad nedalyvavo ją nagrinėjant, per šešis mėnesius nuo tada, kai sužinojo apie galutinį apkaltinamąjį nuosprendį, arba nuo faktinio jo perdavimo Bulgarijos Respublikai iš kitos šalies. Prašymas patenkinamas, išskyrus, pirma, jei nuteistasis pasislėpė po to, kai vykdant ikiteisminį tyrimą jam buvo pareikšti kaltinimai, todėl 247b straipsnio 1 dalyje numatyti veiksmai negalėjo būti įvykdyti, arba, antra, po to, kai minėti veiksmai buvo įvykdyti, nuteistasis teismo posėdyje nedalyvavo be pagrįstos priežasties. (2) Šis prašymas nesustabdo nuosprendžio vykdymo, nebent teismas nuspręstų kitaip. (3) Baudžiamoji byla neatnaujinama, jei nuteistasis, dėl kurio nuosprendis priimtas jam nedalyvaujant, neatvyksta į teismo posėdį be pagrįstos priežasties.“
13.

Amtsgericht Düsseldorf (Diuseldorfo apylinkės teismas, Vokietija) atmetė aptariamų keleivių ieškinį. Šis teismas konstatavo, pirma, kad nors skrydžio išvykimo laikas buvo pakeistas, pradinio šio skrydžio plano nebuvo atsisakyta. Antra, kad ir kaip būtų, šiems keleiviams buvo pranešta apie išvykimo laiko pakeitimą per minėto reglamento 5 straipsnio 1 dalies c punkto ii papunktyje nustatytą terminą, kuris yra nuo dviejų savaičių iki septynių dienų prieš numatytą išvykimo laiką. Be to, minėtas teismas pažymėjo, kad nereikia nagrinėti klausimo, ar Corendon Airlines įvykdė pareigą informuoti pagrindinėje byloje aptariamus keleivius apie jų teises pagal to paties reglamento 8 straipsnį, nes galimas pareigos informuoti pažeidimas nesudaro teisės į kompensaciją pagal Reglamento Nr. 261/2004 7 straipsnio 1 dalį.
28.

Pirmiausia Direktyva 2014/40 nederinamos nacionalinės taisyklės dėl tabako gaminių pardavimo išdavimo automatuose. Iš tiesų Direktyvos 2014/40 1 straipsnyje, kuriame nurodomas šios direktyvos dalykas, nėra jokių nuorodų į pardavimus automatuose ar į bet kokią prekybą ( 11 ). Be to, pardavimo per išdavimo automatus draudimas arba apribojimas buvo numatytas, bet jo atsisakyta atlikus Direktyvos 2014/40 poveikio vertinimą ( 12 ). Galiausiai tabako gaminių pardavimas per išdavimo automatus patenka į Tarybos rekomendacijos 2003/54/EB ( 13 ), kuri, kaip nurodyta šios rekomendacijos 16 konstatuojamojoje dalyje, nustato kitus reklamos, rinkodaros ir skatinimo būdus, nei nustatyti, be kita ko, Europos Parlamento ir Tarybos direktyvoje 2001/37/EB ( 14 ), kurią panaikino ir pakeitė Direktyva 2014/40, taikymo sritį. Šiuo klausimu reikėtų nurodyti Rekomendacijos 2003/54 1 straipsnio c punktą, kuriame valstybėms narėms rekomenduojama „apriboti prieigą prie tabako išdavimo automatų tomis vietomis, į kurias patenka asmenys, atitinkantys nacionalinėje teisėje tabako gamini[ams] įsig[yti] nustatytus amžiaus apribojimus“, arba, jeigu tokie amžiaus apribojimai nenustatyti, „kitaip reguliuoti prieigą prie tokiuose automatuose parduodamų gaminių“.
26.

A turėjo galiojantį Suomijos pasą, tačiau vykstant šiai kelionei jis nepasiėmė nei jo, nei jokio kito kelionės dokumento, todėl negalėjo pateikti savo paso, kai kelionės atgal metu buvo atliekamas patikrinimas prie sienos Helsinkyje (Suomija). Nepaisant to, kad nebuvo pateiktas kelionės dokumentas, A tapatybė buvo nustatyta remiantis jo turėtu vairuotojo pažymėjimu. Be to, neginčijama, kad buvo galimybė patikrinti elektroniniu būdu, ar A turi galiojantį pasą.
17.

Paskui šis teismas išnagrinėjo argumentus dėl atsakomybės be kaltės pagal Atsakomybės už gaminius įstatymą, o kartu ir pagal Atsakomybės už gaminius direktyvą. Jis pažymėjo, kad leidiniai, kaip antai: vadovai, žinynai ir žemėlapiai, parduodami, nes galutinis vartotojas tikisi juose rasti konkrečių nurodymų. Jis pridūrė, kad, pavyzdžiui, jeigu knygoje arba laikraštyje pateiktame recepte būtų per klaidą nurodytas žmogaus sveikatai kenkiantis tam tikros sudedamosios dalies kiekis, būtų nenormalu nepripažinti taip nukentėjusiam asmeniui teisės pasinaudoti Atsakomybės už gaminius direktyvoje numatytomis teisių gynimo priemonėmis, o jeigu toks pat per didelis sudedamosios dalies kiekis būtų per klaidą įdėtas į vartotojo įsigytą gatavą perdirbtą gaminį, toks vartotojas galėtų pareikšti gaminio gamintojui ieškinį remdamasis jo atsakomybe be kaltės pagal Atsakomybės už gaminius direktyvą.
80.

Per 2021 m. vasario 10 d. posėdį paklausta apie šią garantiją Komisija aiškiai patvirtino, kad nereikšmingi duomenys iš tiesų buvo sunaikinti praėjus tam tikram laikui, nors apeliantės atstovai tai ginčijo. Skaitmeninės ekspertizės procedūrų gairėse tikrai nėra aiškių su tuo susijusių taisyklių. Vis dėlto galima pažymėti, kad OLAF skaitmeninės ekspertizės operacijų informacinėje brošiūroje nurodyta, jog OLAF saugo duomenis ne ilgiau kaip 15 metų po tyrimo pabaigos. Be to, iš Skaitmeninės ekspertizės procedūrų gairių 10 straipsnio išplaukia, kad, jeigu OLAF tyrimų skyrius vėl nori gauti tapatų skaitmeninį atvaizdą, kuris buvo gautas per kitą tyrimą, jis turi pateikti generaliniam direktoriui naują prašymą suteikti įgaliojimus pagal tuos pačius kriterijus, kurie taikomi siekiant gauti įgaliojimus vykdyti skaitmeninės ekspertizės operaciją per patalpų patikrinimą arba patikrinimą vietoje, ir laikantis reikalavimo išsamiai informuoti tikrinamą asmenį arba ekonominės veiklos vykdytoją. Tai yra svarbios (ir būtinos) garantijos.
31.

Šiomis aplinkybėmis Naczelny Sąd Administracyjny (Vyriausiasis administracinis teismas, Lenkija) nusprendė sustabdyti bylos nagrinėjimą ir pateikti Teisingumo Teismui šiuos prejudicinius klausimus: „1. Ar [SESV] 110 straipsnis ir [PVM direktyvos] 273 straipsnis nedraudžia tokios nuostatos, kaip [PVM įstatymo] 103 straipsnio 5a dalis, pagal kurią įsigydamas variklių degalų Bendrijos viduje apmokestinamasis asmuo be muitinės įstaigos vadovo nurodymo privalo apskaičiuoti ir sumokėti mokestį į muitinės, atsakingos už akcizų surinkimą, sąskaitą: a) per 5 dienas nuo dienos, kurią šios prekės buvo atvežtos į akcizais apmokestinamų prekių priėmimo vietą, nurodytą atitinkamame leidime – jeigu prekes Bendrijos viduje įsigyja, kaip tai suprantama pagal [Akcizų įstatymo] nuostatas, registruotas gavėjas, taikydamas akcizų mokėjimo laikino atidėjimo režimą pagal akcizų teisės aktus; b) per 5 dienas nuo šių prekių atgabenimo iš kitos valstybės narės teritorijos į apmokestinamų prekių sandėlį; c) nuo šių prekių pervežimo į nacionalinę teritoriją momento, jei prekės yra pervežamos netaikant akcizų mokėjimo laikino atidėjimo režimo pagal akcizų teisės aktus? 2. Ar [PVM] direktyvos 69 straipsnis nedraudžia tokios nuostatos, kaip PVM įstatymo 103 straipsnio 5a dalis, pagal kurią įsigydamas variklių degalų Bendrijos viduje apmokestinamasis asmuo be muitinės įstaigos vadovo nurodymo privalo apskaičiuoti ir sumokėti mokesčio sumas į muitinės, atsakingos už akcizų surinkimą, sąskaitą: a) per 5 dienas nuo dienos, kurią šios prekės buvo atvežtos į akcizais apmokestinamų prekių priėmimo vietą, nurodytą atitinkamame leidime – jeigu prekes Bendrijos viduje įsigyja, kaip tai suprantama pagal [Akcizų įstatymo] nuostatas, registruotas gavėjas, taikydamas akcizų mokėjimo laikino atidėjimo režimą pagal akcizų teisės aktus; b) per 5 dienas nuo šių prekių atgabenimo iš valstybės narės teritorijos, kitos nei nacionalinė teritorija, į apmokestinamų prekių sandėlį; c) nuo šių prekių pervežimo į nacionalinę teritoriją momento, jei prekės yra pervežamos netaikant akcizų mokėjimo laikino atidėjimo režimo pagal akcizų teisės aktus, vadovaujantis nuostata, kad pirma nurodytos sumos nėra PVM tarpiniai mokėjimai, kaip tai suprantama pagal [PVM] direktyvos 206 straipsnį? 3. Ar laiku neatliktas PVM tarpinis mokėjimas, kaip tai suprantama pagal [PVM] direktyvos 206 straipsnį, nustoja teisiškai egzistuoti pasibaigus mokestiniam laikotarpiui, už kurį turi būti mokamas mokestis?“
30.

Rašytines pastabas pateikė FS, Nyderlandų, Čekijos ir Danijos vyriausybės bei Europos Komisija. Be to, išskyrus Čekijos vyriausybę, visos šios šalys išdėstė savo nuomonę per 2020 m. lapkričio 16 d. įvykusį posėdį. Belgijos vyriausybė, kuri nepateikė rašytinių pastabų, per šį posėdį taip pat galėjo išdėstyti savo argumentus.
33.

Tokia specializuota paieškos sistema, kurią pateikia Melons, veikia kitaip nei metapaieškos sistema. Ji nenaudoja interneto svetainių, kuriose leidžia atlikti paiešką, paieškos formų ir nevykdo jos naudotojų užklausų „tikruoju laiku“ pagal šiose paieškos formose naudojamus kriterijus. Užuot tai dariusi, ji reguliariai indeksuoja šias interneto svetaines ir išsaugo jų kopiją savo serveriuose. Be to, naudodama savo paieškos formą ji leidžia naudotojams atlikti paiešką pagal jos siūlomus kriterijus, atliekant paiešką tik tarp indeksuotų duomenų. Taip Melons paieškos sistema veikia panašiai kaip ir bendrosios internetinės paieškos sistemos, pavyzdžiui, Google. Skirtumas tik tas, kad bendrosios paieškos sistemos vykdo paiešką iš esmės visame žiniatinklyje (angl. World Wide Web), eidamos iš vieno tinklalapio į kitą per juose esančius hipersaitus, o specializuota paieškos sistema suprogramuota indeksuoti tik tas interneto svetaines, kurios yra jos specializacijos sritis, t. y. šioje byloje nagrinėjamu atveju – interneto svetaines su darbo pasiūlymais. Be to, jos naudojamas indeksavimo būdas ir paieškos sistema optimizuojama, kad paiešką būtų galima vykdyti ir rezultatus atrinkti pagal darbo ieškantiems asmenims reikšmingus kriterijus, be kita ko, darbo pobūdį ir darbovietės vietą. Taigi tokia paieškos sistema sąmoningai naudoja konkrečias interneto svetaines, kaip antai CV-Online interneto svetainę.
52.

Šiuo klausimu pabrėžiu, pirma, kad konkrečios infrastruktūros išlaidos, kuriomis siekiama pagerinti kelių eismo saugumą, yra infrastruktūros finansavimo kaštų, kaip jie suprantami pagal iš dalies pakeistos Direktyvos 1999/62 2 straipsnio aa punkto antros įtraukos ii papunkčio trečią pastraipą, dalis. Be to, sutinku su Komisijos per posėdį Teisingumo Teisme pareikšta nuomone, kad kelių policijos išlaidos nėra valdytojo kaštai, priešingai nei su civilinėmis užduotimis susijusios išlaidos, kaip antai Vokietijos kelių tarnybos tarnautojų ar greitkelių patrulių Prancūzijoje atveju.
44.

Dabar, žinoma, aiškiai nustatyta, kad šis valstybių narių tarpusavio pasitikėjimo principas Sąjungos teisėje yra ypač svarbus, atsižvelgiant į tai, kad jis sudaro sąlygas sukurti ir išlaikyti erdvę be vidaus sienų. Iš suformuotos jurisprudencijos matyti, kad tarpusavio pasitikėjimo principas, be kita ko, reikalauja, kad, kiek tai susiję su laisvės, saugumo ir teisingumo erdve, kiekviena valstybė laikytųsi nuostatos, jog, išskyrus atvejus, kai yra išimtinių aplinkybių, visos kitos valstybės narės paiso Sąjungos teisės ir ypač šioje teisėje įtvirtintų pagrindinių teisių ( 24 ). Be to, kalbant apie Reglamentą Nr. 2201/2003, iš tikrųjų verta prisiminti, kad pats Teisingumo Teismas pažymėjo, jog teismų bendradarbiavimas ir tarpusavio pasitikėjimas, kuriais grindžiamas reglamentas, lemia teismo sprendimų tarpusavio pripažinimą, kuris yra kertinis akmuo kuriant tikrą teisminę erdvę ( 25 ).
1.

Pagal Nyderlandų teisę kiekvienas asmuo turi teisę dalyvauti visuomenės dalyvavimo procedūroje, per kurią priimamas sprendimas dėl veiklos, susijusios su aplinka. Vis dėlto teisei kreiptis į teismą siekiant ginčyti bet kurį per šią procedūrą priimtą galutinį administracinį sprendimą taikomos dvi kumuliacinės sąlygos. Pirma, asmuo turi būti suinteresuotasis asmuo, kurio interesams konkretus sprendimas turi tiesioginį poveikį. Antra, šis asmuo turi būti dalyvavęs visuomenės dalyvavimo procedūroje, pateikdamas savo pastabas dėl sprendimo projekto, nebent šiam asmeniui negalima pagrįstai priekaištauti dėl to, kad jis to nepadarė.
46.

Vokietijos vyriausybė pripažįsta, kad terminas, per kurį kaltinamasis gali prašyti atkurti status quo ante, iš principo yra tik viena savaitė. Vis dėlto ši vyriausybė pažymi, kad visuotinai pripažįstama, jog tokį terminą galima aiškinti lanksčiai, o tai reiškia, kad jį galima pratęsti taip, kad jis atitiktų (ilgesnį) terminą, kurio kaltinamasis negalėjo laikytis. Be to, Vokietijos vyriausybė pažymi, jog dažnai nebūtina, kad bylos šalis pateiktų tokį prašymą, nes teismas, sužinojęs apie kliūtį, dėl kurios kaltinamasis praleido terminą, status quo ante paprastai atkurs savo iniciatyva.
11.

Ji buvo įsteigta 1989 m. kaip nauja įmonė likvidavus bendrovę Hellenic Mining and Metallurgical SA. Tuo metu, kai klostėsi byloje nagrinėjamos faktinės aplinkybės, ši įmonė turėjo tris akcininkus: Graikijos valstybei priklausė 55,2 proc. akcijų per tarpininkę Hellenic Republic Asset Development Fund, kuri yra privati finansų įstaiga, National Bank of Greece priklausė 33,4 proc. akcijų, o Public Power Corporation SA (pagrindinė elektros energijos gamintoja Graikijoje, kurios didžiausia akcininkė yra valstybė) priklausė 11,4 proc. akcijų.