ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys C 211/16

2011 m. gegužės 13 d.Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber) (Jungtinė Karalystė) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Her Majesty's Commissioners of Revenue and Customs prieš Able UK Ltd

(Byla C-225/11)

2011/C 211/31

Proceso kalba: anglų

Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber) (Jungtinė Karalystė)

Šalys pagrindinėje byloje

Apeliantai: Her Majesty's Commissioners of Revenue and Customs

Atsakovė apeliaciniame procese: Able UK Ltd

Prejudicinis klausimas

Ar Pagrindinės PVM direktyvos (1) 15 straipsnio 1 dalies c punktą reikia aiškinti taip, kad pagal jį yra neapmokestinamas nusidėvėjusių Jungtinių Valstijų karinio jūrų laivyno laivų išmontavimo paslaugų teikimas Jungtinių Valstijų Transporto departamento Jūrų administracijai Jungtinėje Karalystėje esant kuriai nors ar abiems šioms aplinkybėms:

a) kai šios paslaugos nebuvo suteiktos bendroje gynybos operacijoje dalyvaujančių NATO narės ginkluotųjų pajėgų daliai ar jas lydinčiam civiliniam personalui;

b) kai šios paslaugos nebuvo suteiktos Jungtinėje Karalystėje dislokuotų ar vizituojančių NATO narės ginkluotųjų pajėgų daliai ar tokias pajėgas lydinčiam civiliniam personalui?

(1) Tarybos direktyva 2006/112/EB. OL L 347, p. 1.
LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys C 145/9

2011 m. vasario 22 d.Upper Tribunal (Immigration and Asylum Chamber) London (Jungtinė Karalystė) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Secretary of State for the Home Department prieš Muhammad Sazzadur Rahman, Fazly Rabby Islam, Mohibullah Rahman

(Byla C-83/11)

2011/C 145/12

Proceso kalba: anglų

Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

Upper Tribunal (Immigration and Asylum Chamber) London

Šalys pagrindinėje byloje

Ieškovė: Secretary of State for the Home Department

Atsakovai: Muhammad Sazzadur Rahman, Fazly Rabby Islam, Mohibullah Rahman

Prejudiciniai klausimai

1. Ar Direktyvos 2004/38/EB (1) 3 straipsnio 2 dalis įpareigoja valstybę narę priimti teisės akto nuostatą, kuri palengvintų galimybę įvažiuoti ir (ar) gyventi valstybėje narėje kitų šeimos narių kategorijai priklausantiems asmenims, kurie nėra Europos Sąjungos piliečiai, galintys atitikti 10 straipsnio 2 dalies reikalavimus?

2. Ar toks 1 klausime nurodytas kitas šeimos narys gali remtis Direktyvos 2004/38/EB 3 straipsnio 2 dalies tiesioginiu taikymu tuomet, jei jis negali atitikti jokių nacionalinės teisės aktų nuostatomis nustatytų reikalavimų?

3. Ar į Direktyvos 2004/38/EB 3 straipsnio 2 dalyje ir 10 straipsnio 2 dalyje nurodytą kitų šeimos narių kategoriją patenka tik tie asmenys, kurie iki Sąjungos piliečio atvykimo į priimančiąją valstybę gyveno toje pačioje šalyje kaip ir Sąjungos pilietis bei jo/jos sutuoktinė (-is)?

4. Ar bet koks priklausymas nuo kito asmens, nurodytas Direktyvos 2004/38/EB 3 straipsnio 2 dalyje, kuriuo kitas šeimos narys remiasi, norėdamas atvykti į priimančiąją valstybę, turėjo egzistuoti prieš pat Sąjungos piliečiui persikeliant į priimančiąją valstybę?

5. Ar valstybė narė gali nustatyti tam tikrus reikalavimus dėl tokio kito šeimos nario priklausymo, nurodyto Direktyvos 2004/38/EB 3 straipsnio 2 dalyje, pobūdžio ir trukmės, siekiant, kad toks priklausymas nebūtų išgalvotas ar nereikalingas, kad būtų leista priimti piliečiu nesantį asmenį ar jam leista toliau gyventi jos teritorijoje?

6. Ar priklausymas, kuriuo kitas šeimos narys remiasi tam, kad jis būtų priimtas valstybėje narėje, turi priimančiojoje valstybėje tęstis tam tikrą ar neribotą laikotarpį, jog leidimo gyventi šalyje kortelė būtų išduota arba pratęsta pagal Direktyvos 2004/38/EB 10 straipsnį, ir, jei taip, kaip toks priklausymas turėtų būti įrodytas?

(1) 2004 m. balandžio 29 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2004/38/EB dėl Sąjungos piliečių ir jų šeimos narių teisės laisvai judėti ir gyventi valstybių narių teritorijoje, iš dalies keičianti Reglamentą (EEB) Nr. 1612/68 ir panaikinanti Direktyvas 64/221/EEB, 68/360/EEB, 72/194/EEB, 73/148/EEB, 75/34/EEB, 75/35/EEB, 90/364/EEB, 90/365/EEB ir 93/96/EEB (OL L 158, p. 77; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 5 sk., 5 t., p. 46).
2.

Tačiau Bendrasis Teismas savo sprendime nurodė motyvų, kuriais Al-Aqsa ieškinio pagrindai buvo pripažinti nepagrįstais. Pavyzdžiui, Bendrasis Teismas nurodė, kad Sanctieregeling kartu su sprendimu procese dėl laikinųjų apsaugos priemonių taikymo gali būti laikomas kompetentingos nacionalinės institucijos, kuri atitinka Bendrosios pozicijos (toliau — BP) 2001/931 1 straipsnio 4 dalį, sprendimu. Be to, jis konstatavo, kad Al-Aqsa atžvilgiu gali būti pripažintas „žinojimas“ BP 1 straipsnio 3 dalies k punkto prasme, kaip to reikalaujama Reglamento Nr. 2580/2001 (1) 1 straipsnio 4 dalyje.
LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys C 13/21

2010 m. lapkričio 2 d.Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) (Jungtinė Karalystė) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Yeda Research and Development Company Ltd, Aventis Holdings Inc prieš Comptroller-General of Patents

(Byla C-518/10)

()

2011/C 13/39

Proceso kalba: anglų

Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)

Šalys pagrindinėje byloje

Ieškovės: Yeda Research and Development Company Ltd, Aventis Holdings Inc

Atsakovė: Comptroller-General of Patents

Prejudicinis klausimas

Jeigu nustatant, ar „produktas yra apsaugotas galiojančiu pagrindiniu patentu“ pagal reglamento (1) 3 straipsnio a punktą, vienas iš kriterijų arba vienintelis kriterijus yra, ar produkto tiekimas pažeistų pagrindinį patentą, ar atliekant tokią analizę svarbu, kad pažeidimas yra Europos patentų konvencijos, kurią Jungtinėje Karalystėje įgyvendina Patents Act 1977 60 straipsnio 2 dalis, ir atitinkamų kitų Bendrijos valstybių narių teisės aktų nuostatų netiesioginis arba sudėtinis pažeidimas?

(1) 2009 m. gegužės 6 d. Tarybos reglamentas (EB) Nr. 469/2009 dėl medicinos produktų papildomo apsaugos liudijimo (OL L 152, p. 1).
—

Grain Millers, Inc. prašo panaikinti 2010 m. liepos 9 d. Europos Sąjungos Bendrojo Teismo (septintoji kolegija) sprendimą T-430/08, kuriuo buvo patvirtintas 2008 m. liepos 23 d. VRDT antrosios apeliacinės tarybos sprendimas (byla R 478/2007-2) dėl protesto procedūros tarp Grain Millers GmbH & Co. KG ir Grain Millers, Inc, ir priteisti iš VRDT bylinėjimosi Europos Sąjungos Teisingumo Teisme ir Bendrajame Teisme išlaidas bei įpareigoti atsakovę padengti VRDT apeliacinėje taryboje ir VRDT protestų skyriuje patirtas išlaidas.
1.

Ar 1961 m. spalio 26 d. Romos konvencija dėl gretutinių teisių, TRIPS sutartis (The Agreement on Trade Related Aspects of Intellectual Property Rights), PINO (World Intellectual Property Organization) atlikimų ir fonogramų sutartis (WPPT) yra tiesiogiai taikomos Bendrijos teisės sistemoje?
LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys C 100/27

2010 m. vasario 9 d.Corte Suprema di Cassazione (Italija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą baudžiamojoje byloje prieš Marcello Costa

(Byla C-72/10)

2010/C 100/41

Proceso kalba: italų

Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

Corte Suprema di Cassazione

Šalis pagrindinėje baudžiamojoje byloje

Marcello Costa

Prejudicinis klausimas

Kaip reikia aiškinti Europos Sąjungos steigimo sutarties 43 ir 49 straipsnius dėl įsisteigimo laisvės ir laisvės teikti paslaugas tiek, kiek tai susiję su lažybomis per sporto renginius, siekiant nustatyti, ar pagal minėtas Sutarties nuostatas nedraudžiamos nacionalinės teisės nuostatos, kuriose nustatyta valstybės monopolija ir koncesijų bei leidimų sistema, pagal kurią, atsižvelgiant į apibrėžtą koncesijų skaičių: a) bendrai užtikrinama ankstesniu laikotarpiu, remiantis procedūra, kurioje kai kuriems operatoriams buvo neteisėtai uždrausta dalyvauti, suteiktų koncesijų turėtojų apsauga; b) įtvirtintos nuostatos, kurios faktiškai garantuoja, kad bus išsaugotos komercinės pozicijos, įgytos remiantis procedūra, kurioje kai kuriems operatoriams buvo neteisėtai uždrausta dalyvauti (pavyzdžiui, draudimas naujiems koncesininkams savo punktus įrengti arčiau nei per nustatytą atstumą nuo jau esančių); c) koncesija gali būti panaikinta, o labai didelis užstatas — konfiskuotas, jei, pavyzdžiui, koncesininkas tiesiogiai ar netiesiogiai administruoja tarpvalstybinę lošimų veiklą, panašią į tą, dėl kurios suteikta koncesija?
LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys C 100/14

2010 m. sausio 11 d.Krajský soud v Brně (Čekijos Respublika) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Toshiba Corporation, Areva T&D Holding SA, Areva T&D SA, Areva T&D AG, Mitsubishi Electric Corp., Alstom, Fuji Electric Holdings Co. Ltd, Fuji Electric Systems Co. Ltd, Siemens Transmission & Distribution SA, Siemens AG Österreich, VA TECH Transmission & Distribution GmbH & Co. KEG, Siemens AG, Hitachi Ltd, Hitachi Europe Ltd, Japan AE Power Systems Corp., Nuova Magrini Galileo SpA prieš Úřad pro ochranu hospodářské soutěže

(Byla C-17/10)

2010/C 100/23

Proceso kalba: čekų

Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

Krajský soud v Brně

Šalys pagrindinėje byloje

Ieškovės: Toshiba Corporation, Areva T&D Holding SA, Areva T&D SA, Areva T&D AG, Mitsubishi Electric Corp., Alstom, Fuji Electric Holdings Co. Ltd, Fuji Electric Systems Co. Ltd, Siemens Transmission & Distribution SA, Siemens AG Österreich, VA TECH Transmission & Distribution GmbH & Co. KEG, Siemens AG, Hitachi Ltd, Hitachi Europe Ltd, Japan AE Power Systems Corp., Nuova Magrini Galileo SpA

Atsakovė: Úřad pro ochranu hospodářské soutěže

Prejudiciniai klausimai

1. Ar EB 81 straipsnį (dabar Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 101 straipsnis) ir 2002 m. gruodžio 16 d. Tarybos Reglamento (EB) Nr. 1/2003 dėl konkurencijos taisyklių, nustatytų Sutarties 81 ir 82 straipsniuose, įgyvendinimo (1) reikia aiškinti taip, kad šios nuostatos yra taikytinos (procedūroje, pradėtoje po 2004 m. gegužės 1 d.) visam kartelio, kuris Čekijos Respublikos teritorijoje pradėjo veikti iki jos įstojimo į Europos Sąjungą (t. y. iki 2004 m. gegužės 1 d.) ir tęsėsi bei baigėsi po Čekijos įstojimo į Europos Sąjungą, veikimo laikotarpiui?

2. Ar Tarybos reglamento (EB) Nr. 1/2003 11 straipsnio 6 dalį, atsižvelgiant į jo 3 straipsnio 1 dalį ir 17 konstatuojamąją dalį, Komisijos pranešimo dėl konkurencijos institucijų tinklui priklausančių institucijų bendradarbiavimo (2) 51 punktą, ne bis in idem principą, įtvirtintą Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos (3) 50 straipsnyje, bei bendruosius Europos teisės principus, reikia aiškinti taip, kad jei Komisija po 2004 m. gegužės 1 d. pradeda procedūrą dėl EB 81 straipsnio pažeidimo ir byloje priima sprendimą, a) valstybių narių konkurencijos institucijos automatiškai visam laikui praranda kompetenciją nagrinėti tuos pačius veiksmus? b) valstybių narių konkurencijos institucijos praranda kompetenciją tų pačių veiksmų atžvilgiu taikyti nacionalinės teisės nuostatas, analogiškas įtvirtintoms EB 81 straipsnyje (dabar Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 101 straipsnis)?

(1) OL L 1, 2003, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 8 sk., 2 t., p. 205.

(2) OL C 101, p. 43.

(3) OL C 303, 2007, p. 1.
LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys C 63/32

2009 m. gruodžio 23 d. pareikštas ieškinys byloje Europos Komisija prieš Austrijos Respubliką

(Byla C-551/09)

2010/C 63/52

Proceso kalba: vokiečių

Šalys

Ieškovė: Europos Komisija, atstovaujama K. Gross ir M. Adam

Atsakovė: Austrijos Respublika

Ieškovės reikalavimai

1. Pripažinti, kad nesiimdama reikalingų priemonių, reikalingų išsireikalauti valstybės pagalbą, Austrijos Respublika pažeidė savo įsipareigojimus pagal Europos bendrijos steigimo sutarties 288 straipsnį ir 2008 m. balandžio 30 d. Komisijos sprendimo dėl valstybės pagalbos C 56/06 (ex NN 77/06), kurią Austrija suteikė Bank Burgenland privatizavimui (pranešta dokumentu Nr. C(2008) 1625) (OL L 239, p. 32) 1 ir 3 straipsnius.

2. Pripažinti, kad Austrijos Respublika, laiku nepranešusi Komisijai reikalingos informacijos apie valstybės pagalbos dydžio apskaičiavimą, pažeidė savo įsipareigojimus pagal Europos bendrijos steigimo sutarties 288 straipsnį ir 2008 m. balandžio 30 d. Komisijos sprendimo dėl valstybės pagalbos C 56/06 (ex NN 77/06), kurią Austrija suteikė Bank Burgenland privatizavimui (pranešta dokumentu Nr. C(2008) 1625) 4 straipsnį.

3. Priteisti iš atsakovės bylinėjimosi išlaidas.

Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai

Komisijos manymu, Austrijos Respublika per 2008 m. balandžio 30 d. Komisijos sprendime dėl valstybės pagalbos C 56/06 (ex NN 77/06), kurią Austrija suteikė Bank Burgenland privatizavimui (pranešta dokumentu Nr. C(2008) 1625) nustatytą terminą nepateikė informacijos apie valstybės pagalbos dydžio apskaičiavimą.

Pasibaigus nustatytam terminui Komisijos ir Austrijos Respublikos sudarytą susitarimą dėl išsireikalautinos sumos dydžio Austrijos Respublika atšaukė, nes suinteresuota įmonė įpareigojimo grąžinti valstybės pagalbą atveju numatė Bank Burgenland pirkimo sandorio atšaukimą. Tai, Austrijos Respublikos duomenimis, sukeltų rimtas pasekmes Burgenlando (vokiškai Burgenland) federacinės žemės ūkiui. Tačiau, Komisijos manymu, ši aplinkybė nepateisina atsisakymo išsireikalauti valstybės pagalbą.

Teisminis ieškinys dėl minėto sprendimo taip pat negali pakeisti įgyvendinimo pareigos.
LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys C 11/18

2009 m. lapkričio 5 d.Supreme Court of the United Kingdom (Jungtinė Karalystė) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Shirley McCarthy prieš Secretary of State for the Home Department

(Byla C-434/09)

2010/C 11/30

Proceso kalba: anglų

Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

Supreme Court of the United Kingdom

Šalys pagrindinėje byloje

Ieškovė: Shirley McCarthy

Atsakovas: Secretary of State for the Home Department

Prejudiciniai klausimai

1. Ar dvigubą Airijos ir Jungtinės Karalystės pilietybę turintis asmuo, visą savo gyvenimą gyvenęs Jungtinėje Karalystėje, yra „naudos gavėjas“ Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2004/38/EB (1) 3 straipsnio prasme?

2. Ar toks asmuo „legaliai gyveno“ priimančioje valstybėje narėje Direktyvos 2004/38/EB 16 straipsnio prasme, jei jis neatitiko šios direktyvos 7 straipsnio reikalavimų?

(1) 2004 m. balandžio 29 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2004/38/EB dėl Sąjungos piliečių ir jų šeimos narių teisės laisvai judėti ir gyventi valstybių narių teritorijoje, iš dalies keičianti Reglamentą (EEB) Nr. 1612/68 ir panaikinanti Direktyvas 64/221/EEB, 68/360/EEB, 72/194/EEB, 73/148/EEB, 75/34/EEB, 75/35/EEB, 90/364/EEB, 90/365/EEB ir 93/96/EEB (OL L 158, p. 77; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 5 sk., 5 t., p. 46)
LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys C 267/26

2009 m. liepos 14 d.Court of Session (Scotland), Edinburgh (Jungtinė Karalystė) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Macdonald Resorts Limited prieš The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

(Byla C-270/09)

2009/C 267/48

Proceso kalba: anglų

Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

Court of Session (Scotland), Edinburgh

Šalys pagrindinėje byloje

Ieškovė: Macdonald Resorts Limited

Atsakovė: The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

Prejudiciniai klausimai

1. Kai MRL, vadovaudamasi Klubo įstatų ir su jais susijusių sutarčių nuostatomis, suteikia sutartines teises („Points Rights“), pagal kurias pirkėjas gauna taškų, kuriais kasmet galima atsiskaityti už gyvenimą MRL poilsiavietėse esančiame pakaitinio naudojimosi gyvenamajame būste ir naudojimąsi juo, ar toks teikimas turi būti kvalifikuojamas: a) kaip nekilnojamojo turto lizingas ar nuoma pagal Šeštosios PVM direktyvos 13 straipsnio B skirsnio b punktą (dabar Direktyvos 2006/112 (1) 135 straipsnio 1 dalies l punktas) ar b) kaip narystė klube ar c) kitaip?

2. Ar atsakymui į 1 klausimą turi įtakos tai, kad: a) kai kuriais atvejais sutartinės teisės įgyjamos už tai, kad klientas perduoda MRL savo turimas pirmesnes teises naudotis pakaitinio naudojimosi gyvenamuoju būstu konkrečioje vietoje vieną ar daugiau konkrečių savaičių? b) klientas bet kuriais metais gali nuspręsti neiškeisti tais metais jam suteikiamų visų ar dalies taškų į bet kokias apsigyvenimo teises ir vietoj to pasirinkti padidinti ateinančiais metais jam suteikiamų taškų skaičių arba, laikydamasis sistemos sutartinių sąlygų atitinkamais metais, gali padidinti tais metais jam suteikiamų taškų skaičių, „pasiskolindamas“ jų iš ateinančiais metais jam suteikiamų taškų skaičiaus; c) nekilnojamojo turto grupę sudarantis turtas gali keistis nuo to laiko, kai įgyjamosPoints Rights, iki to laiko, kai taškai iškeičiami į teisę naudotis nekilnojamuoju turtu; d) kiekvienais metais klientui suteikiamą taškų skaičių teikėjas gali keisti, remdamasis sistemos sutartinėmis sąlygomis; e) apeliantė kartais gali sudaryti sąlygasPoints Rights turėtojams naudotis išorine pakaitinio naudojimosi programa; f) apeliantė kartais gali sudaryti sąlygasPoints Rights turėtojams atsiskaityti savo taškais už gyvenamąjį būstą apeliantės valdomuose viešbučiuose arba gauti už šiuos taškus kitų apeliantės siūlomų paslaugų?

3. Kai apmokestinamasis asmuo teikia 1 ir 2 klausimuose aprašytas paslaugas, a) ar šios paslaugos yra susijusios su nekilnojamuoju turtu, kaip numatyta Šeštosios PVM direktyvos 9 straipsnio 2 dalies a punkte (dabar Direktyvos 2006/112 45 punktas); b) jeigu atsakymas į 3 klausimo a dalį yra „taip“: tokiomis aplinkybėmis, kai sutartines teises Klubo nariai gali įgyvendinti naudodamiesi pakaitinio naudojimosi gyvenamuoju būstu daugiau nei vienoje valstybėje narėje ir paslaugų teikimo momentu nėra žinoma, kuriuo gyvenamuoju būstu bus taip naudojamasi, kaip reikia nustatyti paslaugų teikimo vietą?

(1) 2006 m. lapkričio 28 d. Tarybos direktyva 2006/112/EB dėl pridėtinės vertės mokesčio bendros sistemos

OL L 347, p. 1
6.

Ar tuo atveju, jei leidimo pagal aplinkos apsaugą reglamentuojančius teisės aktus išdavimas ir (arba) kitos priemonės prisideda prie NEC direktyvoje nustatytų nacionalinių maksimalių SO2 ir (arba) NOx išmetimo ribų viršijimo ar prie tokio viršijimo grėsmės, visų pirma privatus asmuo gali iš šios direktyvos 4 straipsnio kildinti: a) bendrą reikalavimo teisę į tai, kad atitinkama valstybė narė nustatytų priemonių paketą, kuriuo metiniai nacionaliniai išmetamų SO2 ir (arba) NOx kiekiai iki 2010 m. būtų apriboti tiek, kad neviršytų nacionalinių maksimalių išmetimo ribų pagal NEC direktyvą, arba, jeigu tai nepavyktų, — priemonių paketą, kuriuo emisijos po to kaip įmanoma greičiau būtų sumažintos iki šių ribų; b) konkrečias reikalavimo teises į tai, kad atitinkama valstybė narė priimtų specifines priemones konkretaus įrenginio atžvilgiu, — pavyzdžiui, atsisakydama išduoti leidimą arba susiedama jį su papildomomis sąlygomis arba apribojimais, — kurie prisidėtų prie to, kad metiniai nacionaliniai išmetamų SO2 ir (arba) NOx kiekiai iki 2010 m. būtų apriboti tiek, kad neviršytų nacionalinių maksimalių išmetimo ribų pagal NEC direktyvą, arba, jeigu tai nepavyktų, — specifines priemones, kurios prisidėtų prie to, kad emisijos po to kaip įmanoma greičiau būtų sumažintos iki šių ribų? c) Ar atsakant į 6a ir 6b klausimus svarbu, kokia apimtimi įrenginys prisideda prie šio viršijimo arba viršijimo grėsmės?
LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys C 90/13

2009 m. vasario 6 d. House of Lords (Jungtinė Karalystė) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs prieš Loyalty Management UK Limited

(Byla C-53/09)

2009/C 90/20

Proceso kalba: anglų

Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

House of Lords

Šalys pagrindinėje byloje

Ieškovė: Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

Atsakovė: Loyalty Management UK Limited

Prejudiciniai klausimai

Kai apmokestinamasis asmuo (toliau – organizatorius) užsiima verslu – įgyvendina pirkėjų lojalumo skatinimo programą (toliau – programa), pagal kurią sudaro įvairias sutartis:

i) su įvairiomis įmonėmis, vadinamomis „rėmėjais“, pagal kurias rėmėjai įsipareigoja iš jų prekes ar paslaugas perkantiems pirkėjams (toliau – rinkėjai) skirti „taškus“, o rėmėjai – atsiskaityti su organizatoriumi;

ii) su rinkėjais, pagal kurias jiems iš rėmėjų perkant prekes ir (ar) paslaugas jiems skiriami taškai, kuriuos galima iškeisti į prekes ir (ar) paslaugas, ir

iii) su įvairiomis įmonėmis (vadinamomis tiekėjais), pagal kurias tiekėjai, be kita ko, įsipareigoja rinkėjams tiekti prekes ir teikti paslaugas už žemesnę nei įprastai mokamą kainą arba nemokamai, kai rinkėjas grąžina taškus, o organizatorius įsipareigoja už tai sumokėti „paslaugos mokestį“, apskaičiuojamą pagal per atitinkamą laikotarpį pas tam tikrą tiekėją iškeistų taškų skaičių. 1. Kaip reikia aiškinti 2006 m. lapkričio 28 d. Tarybos direktyvos 2006/112/EB (1) 14, 24 ir 73 straipsnius (buvę 1977 m. gegužės 19 d. Tarybos direktyvos 77/388/EEB (2) 5, 6 straipsniai ir 11 straipsnio A dalies 1 punkto a papunktis), kai organizatorius atlieka mokėjimus tiekėjams? 2. Ar šias nuostatas reikia aiškinti taip, kad tokie organizatoriaus mokėjimai tiekėjams turi būti laikomi: a) atlygiu tik už tiekėjų organizatoriui teikiamas paslaugas ar b) atlygiu tik už tiekėjų rinkėjams tiekiamas prekes ir (ar) teikiamas paslaugas, ar c) atlygiu iš dalies už tiekėjų organizatoriui teikiamas paslaugas ir iš dalies už tiekėjų rinkėjams tiekiamas prekes ir (ar) teikiamas paslaugas? 3. Jei atsakymas į 2 klausimo c punktą būtų, kad paslaugos mokestis yra atlygis už du tiekėjų tiekimus – vieną organizatoriui, o kitą rinkėjams, kokie kriterijai egzistuoja Bendrijos teisėje nustatant, kaip tokį paslaugos mokestį paskirstyti šiems dviem tiekimams?

(1) 2006 m. lapkričio 28 d. Tarybos direktyva 2006/112/EB dėl pridėtinės vertės mokesčio bendros sistemos (OL L 347, p. 1).

(2) 1977 m. gegužės 17 d. Šeštoji Tarybos direktyva 77/388/EEB dėl valstybių narių apyvartos mokesčių įstatymų derinimo – Bendra pridėtinės vertės mokesčio sistema: vienodas vertinimo pagrindas (OL L 145, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 9 sk., 1 t., p. 23).
LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys C 82/19

2009 m. vasario 2 d. Lego Juris A/S pateiktas apeliacinis skundas dėl 2008 m. lapkričio 12 d. Pirmosios instancijos teismo (aštuntoji kolegija) sprendimo byloje T-270/06 Lego Juris A/S prieš Vidaus rinkos derinimo tarnybą (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui) (VRDT), kita procedūros Apeliacinėje taryboje šalis, įstojusi į bylą Pirmosios instancijos teisme, Mega Brands, Inc.

(Byla C-48/09 P)

(2009/C 82/34)

Proceso kalba: anglų

Šalys

Apeliantė: Lego Juris A/S, atstovaujama advokatų V. von Bomhard, T. Dolde ir A. Renck

Kitos proceso šalys: Vidaus rinkos derinimo tarnyba (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui), Megabrands, Inc.

Apeliantės reikalavimai

Apeliantė Teisingumo Teismo prašo:

— panaikinti Pirmosios instancijos teismo sprendimą, nes jis pažeidžia Reglamento Nr. 40/94 dėl Bendrijos prekių ženklo (1) 7 straipsnio 1 dalies e punkto ii papunktį.

Apeliacinio skundo pagrindai ir pagrindiniai argumentai

Apeliantė teigia, kad skundžiamas sprendimas pažeidžia Reglamento Nr. 40/94 dėl Bendrijos prekių ženklo 7 straipsnio 1 dalies e punkto ii papunktį. Apeliantė tvirtina, kad Pirmosios instancijos teismas:

a) Reglamento Nr. 40/94 7 straipsnio 1 dalies e punkto ii papunktį aiškino taip, kad faktiškai prekių ženklu negali būti apsaugota jokia funkciją atliekanti forma, nepaisant to, ar įvykdyti Sprendime Philips prieš Remington (2) Teisingumo Teismo nustatyti Reglamento Nr. 40/94 7 straipsnio 1 dalies e punkto ii papunkčio kriterijai;

b) nustatydamas erdvinio prekių ženklo pagrindines savybes taikė netinkamus kriterijus;

c) taikė netinkamą funkcionalumo kriterijų, nes, pirma, neapsiribojo tik pagrindinių nagrinėjamo prekių ženklo savybių vertinimu ir, antra, nenustatė kriterijų, tinkamų įvertinti, ar formos savybės yra funkcionalios, ir atsisakė atsižvelgti į galimus ar alternatyvius modelius.

(1) OL L 11, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 17 sk., 1 t., p. 146.

(2) 2002 m. birželio 18 d. Teisingumo Teismo sprendimas Philips, C-299/99, Rink. p. I-5475.