Siekiant šio tikslo, minėto punkto antrame sakinyje pateiktas patikslinimas pirmiausia skirtas atvejui, kai anksčiau veikusio juridinio asmens turtas perleidžiamas kitam, naujai įsteigtam ar jau veikiančiam juridiniam asmeniui. Taigi ūkio subjektą, kuriame įsigytas turtas buvo naujai integruotas, prireikus būtų galima pripažinti nauja įmone. Kiek tai susiję su juridiniu asmeniu, kuris parduoda turtą, tokios operacijos tikslas galėtų būti būtent to juridinio asmens sanavimas. Turto perleidimo atveju, siekiant įmonę pripažinti naujai įsteigta įmone, yra svarbus ne ūkio subjektas, įsteigtas dėl perleidžiančiosios bendrovės vykdytos ekonominės veiklos, o ūkio subjektas, įsteigtas dėl perimančiosios bendrovės, į kurią buvo integruotas perleistas turtas, ekonominės veiklos. Be to, normalu ir logiška, kad sunkumų patirianti įmonė perleidžia tam tikrą turtą ir koncentruoja savo veiklą į pagrindinę veiklą tiek geografiniu, tiek sektoriniu aspektais, siekdama pagerinti ekonominio atsigavimo galimybes.

Taip pat dėl to, kad atsižvelgiama į kitą anksčiau suteiktą pagalbą, kuri neapibrėžta minėtų gairių 23 punkte – dėl kurios Komisija jau buvo priėmusi galutinį neigiamą sprendimą – ši institucija būtų įpareigota netiesiogiai patikrinti minėtą anksčiau suteiktą pagalbą, kurios pripažinimą pagalba ir neteisėtai suteikta pagalba Komisija ir atitinkama valstybės narė gali užginčyti ir kuriai prireikus turi būti taikoma atskira procedūra ir priimtas atskiras sprendimas. Galiausiai dėl to gali būti arba atsisakyta suteikti sanavimo pagalbą grindžiant paviršutiniškai atliktu ankstesnės pagalbos, dėl kurios vėliau gali išaiškėti, kad ji suteikta teisėtai arba kad ji nėra pagalba, patikrinimu, arba nepagrįstai vilkinti sprendimą dėl sanavimo pagalbos. Taigi toks būdas taip pat atrodo nesuderinamas su reikalavimais, kylančiais iš teisinio saugumo principo.

Valstybės pagalbos srityje asmenys, kurių interesai galėjo būti paveikti suteikus pagalbą, įskaitant konkuruojančias įmones, neturi teisės dalyvauti procedūroje vykstant pirminiam pagalbos patikrinimo etapui. Priešingai, koncentracijos srityje kitos dalyvaujančios šalys, kaip tai suprantama pagal Reglamento Nr. 802/2004, įgyvendinančio Reglamentą Nr. 139/2004 dėl koncentracijų tarp įmonių kontrolės, 11 straipsnio b punktą, turi teisę pareikšti savo nuomonę per kiekvieną procedūros etapą, įskaitant pirminį etapą.

Tuo atveju, kai parduodamas visas dukterinės įmonės turtas, patronuojančioji bendrovė turi būti prilyginta to turto pardavėjui, taigi turi koncentracijos projekto šalies statusą. Tačiau, skirtingai nuo konkurentų, pagal Reglamento Nr. 139/2004 18 straipsnio 1 dalies pabaigą suinteresuotosios šalys turi teisę pareikšti savo nuomonę per kiekvieną procedūros etapą, įskaitant pirminį etapą. Todėl suinteresuotosios šalies situacija per pirminio patikrinimo dėl valstybės pagalbos etapą ir kitos dalyvaujančios šalies, kaip tai suprantama pagal Reglamento Nr. 802/2004 11 straipsnio b punktą, situacija per procedūrą dėl koncentracijos negali būti laikomos identiškomis. Todėl tai, kad prieš priimdama sprendimą dėl valstybės pagalbos suderinamumo su vidaus rinka Komisija nesuteikė šį turtą įsigijusiai įmonei, kuri kartu turi minėtos pagalbos gavėjo patronuojančiosios bendrovės konkurentės, taigi ir minėta pagalba suinteresuotosios šalies statusą, galimybės pareikšti savo nuomonės, nėra vienodo požiūrio principo pažeidimas.

(žr. 63, 64, 67 punktus)