GENERALINIO ADVOKATO

HENRIK SAUGMANDSGAARD ØE IŠVADA,

pateikta 2018 m. vasario 21 d. ( 1 )

Byla C‑667/16

M. N. F. M. Nooren įpėdinis M. N. J. P. W. Nooren,

M. N. F. M. Nooren įpėdinis J. M. F. D. C.

prieš

Staatssecretaris van Economische Zaken

(College van Beroep voor het bedrijfsleven (Administracinis teismas, nagrinėjantis komercines bylas apeliacine tvarka, Nyderlandai) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą)

„Prašymas priimti prejudicinį sprendimą – Bendra žemės ūkio politika – Tiesioginės išmokos – Reglamentas (EB) Nr. 73/2009 – 23 ir 24 straipsniai – Reglamentas (EB) Nr. 1122/2009 – 70–72 straipsniai – Nesilaikymas kompleksinio paramos susiejimo taisyklių – Išmokų sumažinimas ir jų neskyrimas – Sumažinimo dydžių sudėjimas“

I. Įžanga

1. College van Beroep voor het bedrijfsleven (Administracinis teismas, nagrinėjantis komercines bylas apeliacine tvarka, Nyderlandai) kreipėsi į Teisingumo Teismą prašydamas priimti prejudicinį sprendimą dėl Reglamento (EB) Nr. 1122/2009 ( 2 ) 70–72 straipsnių išaiškinimo.

2. Šis prašymas pateiktas nagrinėjant galvijų augintojo įpėdinių ir Staatssecretaris van Economische Zaken (ekonomikos reikalų valstybės sekretorius, Nyderlandai) ginčą dėl paramos, teikiamos pagal Reglamente (EB) Nr. 73/2009 ( 3 ) nustatytos tiesioginės paramos ūkininkams schemą, sumažinimo dėl to, kad nebuvo laikomasi kompleksinio paramos susiejimo reikalavimų, susijusių su gyvūnų gerove.

3. Šiais prejudiciniais klausimais prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas iš esmės siekia sužinoti, ar esant tokiai situacijai, kaip nagrinėjama pagrindinėje byloje, kai nustatyti keli reikalavimų pažeidimai toje pačioje srityje, pagal Reglamento Nr. 1122/2009 70–72 straipsnius galima sudėti, viena vertus, išmokų sumažinimą už pakartotinius ir vienkartinius reikalavimų pažeidimus dėl aplaidumo ir, kita vertus, išmokų sumažinimą už tyčinius reikalavimų pažeidimus.

4. Šioje išvadoje paaiškinsiu priežastis, kodėl manau, kad į šį klausimą reikia atsakyti teigiamai ir kad, esant tokioms aplinkybėms, pagal Reglamento Nr. 1122/2009 70–72 straipsnius, siejamus su Reglamento Nr. 73/2009 23 ir 24 straipsniais, ne tik galima, bet ir reikia sudėti šiuos sumažinimo dydžius.

II. Sąjungos teisė

A. Reglamentas Nr. 73/2009

5. Reglamento Nr. 73/2009 II antraštinės dalies 4 skyriaus „Integruota administravimo ir kontrolės sistema“ 23 straipsnio „Išmokų sumažinimas arba neskyrimas, kai nesilaikoma kompleksinio paramos susiejimo taisyklių“ nurodyta: „Jei bet kuriuo metu atitinkamais kalendoriniais metais (toliau – „atitinkami kalendoriniai metai“) nesilaikoma teisės aktais nustatytų valdymo arba geros žemės ūkio bei aplinkosaugos būklės reikalavimų, ir reikalavimų buvo nesilaikoma dėl veiksmų arba neveikimo, kurie tiesiogiai priskiriami ūkininkui, pateikusiam paraišką paramai gauti atitinkamais kalendoriniais metais, visa tam ūkininkui skirtų ar skirtinų tiesioginių išmokų suma, taikant 7, 10 ir 11 straipsnius, yra sumažinama arba neskiriama, laikantis išsamių 24 straipsnyje nustatytų taisyklių.“

6. Reglamento Nr. 73/2009 to paties skyriaus 24 straipsnyje „Išsamios išmokų sumažinimo ir neskyrimo taisyklės, kai nesilaikoma kompleksinio paramos susiejimo taisyklių“ nurodyta: „1. Išsamios išmokų sumažinimo ir neskyrimo, nurodyto 23 straipsnyje, taisyklės nustatomos 141 straipsnio 2 dalyje nurodyta tvarka. Tokiais atvejais atsižvelgiama į nustatyto pažeidimo sunkumą, m[a]stą, pastovumą bei pasikartojimą ir į šio straipsnio 2, 3 ir 4 dalyse išdėstytus kriterijus. 2. Aplaidumo atveju išmoka sumažinama ne daugiau kaip 5 %, o pasikartojančio pažeidimo atveju – 15 %. <…> 3. Tyčinio pažeidimo atveju išmoka iš esmės mažinama ne mažiau kaip 20 % ir net gali būti visiškai neskiriamos išmokos pagal vieną ar kelias paramos schemas vienus ar daugiau kalendorinių metų. 4. Bet kuriuo atveju bendra suma, kuria išmoka sumažinama arba neskiriama už vienus kalendorinius metus, neviršija bendros 23 straipsnio 1 dalyje nurodytos sumos.“

7. Reglamentas Nr. 73/2009 panaikintas ir pakeistas Reglamentu (ES) Nr. 1307/2013 ( 4 ) nuo 2015 m. sausio 1 d. ( 5 ). Tačiau Reglamentas Nr. 73/2009 tebetaikomas ratione temporis pagrindinės bylos faktinėms aplinkybėms, kurios klostėsi 2011 m. ( 6 ).

B. Reglamentas Nr. 1122/2009

8. Reglamento Nr. 1122/2009 II dalies IV antraštinės dalies III skyriaus „Išvados dėl kompleksinio paramos susiejimo“ 70 straipsnio „Bendrieji principai ir sąvokos“ 6 dalyje nurodyta: „Kai nustatom[as] daugiau kaip vienas įvairių aktų ar standartų, taikomų toje pačioje kompleksinio paramos susiejimo srityje, nesilaikymo atvejis, nustatant sumažinimą pagal 71 straipsnio 1 dalį ir 72 straipsnio 1 dalį šie atvejai laikomi vienu nesilaikymo atveju.“

9. Reglamento Nr. 1122/2009 to paties skyriaus 71 straipsnyje „Išmokų sumažinimas už aplaidumą“ nurodyta, kad: „1. Nepažeidžiant 77 straipsnio, jei nustatytas reikalavimų pažeidimas[,] padarytas dėl ūkininko aplaidumo, taikomas išmokų sumažinimas. Dažniausiai 3 % mažinama visa 70 straipsnio 8 dalyje nurodyta suma. Tačiau mokėjimo agentūra, remdamasi kompetentingos kontrolės institucijos pagal 54 straipsnio 1 dalies c punktą parengtoje tikrinimo ataskaitoje pateiktu įvertinimu, gali nuspręsti minėtą procentą sumažinti iki 1 % arba padidinti iki 5 % visos sumos arba 54 straipsnio 1 dalies c punkto antroje pastraipoje nurodytais atvejais mažinimo apskritai netaikyti. <…> 5. Nepažeidžiant nuostatų, susijusių su 72 straipsnyje nurodytu tyčiniu reikalavimų pažeidimu, nustačius pakartotin[ius] pažeidimus pagal šio straipsnio 1 dalį pirmo pasikartojimo atveju nustatyta procentinė dalis dauginama iš 3. Kai tokia procentinė dalis buvo nustatyta pagal 70 straipsnio 6 dalį, mokėjimo agentūra nustato procentinę dalį, kuri būtų pritaikyta už pakartotinį reikalavimo pažeidimą ar standarto nesilaikymą. Jei nustatomi tolesni pasikartojantys reikalavimų pažeidimo atvejai, kiekvienu atveju už ankstesnį pasikartojantį reikalavimų pažeidimą nustatytam sumažinimui taikomas daugiklis 3. Tačiau visa 70 straipsnio 8 dalyje minima suma negali būti sumažinta daugiau kaip 15 %. Kai sumažinimas pasiekia 15 % ribą, mokėjimo agentūra ūkininkui praneša, kad, dar kartą nustačius tokį pat reikalavimų pažeidimą, jo veiksmai bus laikomi tyčiniu reikalavimų pažeidimu, kaip apibrėžta 72 straipsnyje. Jei reikalavimų pažeidimai nustatomi ir po to, sumažinimo procentas nustatomas ankstesnio padauginto sumažinimo rezultatą dauginant iš daugiklio 3, jei įmanoma, neviršijant antros pastraipos paskutiniame sakinyje numatytos 15 % ribos. 6. Jeigu pakartotinis reikalavimų pažeidimas nustatomas kartu su kitu reikalavimų pažeidimu ar kitu pakartotiniu reikalavimų pažeidimu, gauti sumažinimo procentai sudedami. Nepažeidžiant šio straipsnio 5 dalies trečios pastraipos, maksimalus sumažinimas negali viršyti 15 % visos 70 straipsnio 8 dalyje nurodytos bendros sumos.“

10. Reglamento Nr. 1122/2009 to paties skyriaus 72 straipsnio „Išmokų sumažinimas ir jų neskyrimas už tyčinius reikalavimų pažeidimus“ 1 dalyje nurodyta: „Nepažeidžiant 77 straipsnio, jei nustatytą reikalavimų pažeidimą ūkininkas padarė tyčia, 70 straipsnio 8 dalyje nurodyta bendra suma paprastai mažinama 20 %. Tačiau mokėjimo agentūra, remdamasi kompetentingos kontrolės institucijos pagal 54 straipsnio 1 dalies c punktą parengtoje tikrinimo ataskaitoje pateiktu vertinimu, gali nuspręsti išmokos mažinimą sumažinti iki 15 % visos sumos arba tam tikrais atvejais padidinti iki 100 % visos sumos.“

11. Reglamentas (EB) Nr. 1122/2009 buvo panaikintas ir pakeistas Deleguotuoju reglamentu (ES) Nr. 640/2014 ( 7 ), kuris įsigaliojo nuo 2015 m. sausio 1 d. ( 8 ) Tačiau Reglamentas Nr. 1122/2009 tebetaikytinas ratione temporis pagrindinės bylos faktinėms aplinkybėms, kurios susiklostė 2011 m. ( 9 ).

III. Pagrindinė byla, prejudiciniai klausimai ir procesas Teisingumo Teisme

12. 2011 m. Algemene Inspectiedienst (Bendroji patikrinimų tarnyba, Nyderlandai) kontrolieriai 10 kartų nustatė, kad M. N. F. M. Nooren (toliau – M. Noren), pieninių ir mėsinių galvijų augintojas, nesilaikė kelių kompleksinio paramos susiejimo taisyklių, susijusių su gyvūnų gerove ( 10 ). Remiantis šiomis išvadomis, 2011 m. buvo sumažinta visa tiesioginių išmokų M. Nooren suma ( 11 ).

13. 2014 m. rugsėjo 18 d. sprendimu ekonomikos reikalų valstybės sekretorius išmokų dydį sumažino 55 % ( 12 ). Viena vertus, išmokų dydis 15 % sumažintas už kelis pakartotinius ir vienkartinius reikalavimų pažeidimus dėl aplaidumo ir, antra vertus, 40 % sumažintas už kelis tyčinius reikalavimų pažeidimus. Kalbant apie išmokų sumažinimą 40 %, reikia pasakyti, kad ekonomikos reikalų valstybės sekretorius mano, kad, atsižvelgiant į sunkinančias aplinkybes, įprastai tyčinio pažeidimo atvejais taikytiną 20 % sumažinimą reikia padauginti iš dviejų ( 13 ).

14. M. Nooren įpėdiniai M. N. J. P. W. Nooren ir J. M. F. D. C. Nooren pareiškė ieškinį College van Beroep voor het bedrijfsleven (Administracinis teismas, nagrinėjantis komercines bylas apeliacine tvarka) dėl 2014 m. rugsėjo 18 d. ekonomikos reikalų valstybės sekretorius sprendimo ( 14 ).

15. Grįsdami savo ieškinį M. Nooren įpėdiniai pirmiausia teigė, kad pagal Reglamento Nr. 1122/2009 70 straipsnio 6 dalį nustatyti pažeidimai turi būti laikomi vienu pažeidimu. Šiuo atveju tai yra tik pakartotiniai reikalavimų, taikomų toje pačioje kompleksinio paramos susiejimo srityje, nesilaikymo atvejai. Pagal Reglamento Nr. 1122/2009 71 straipsnio 6 dalį procentiniai sumažinimo dydžiai negali būti sudedami. Todėl parama gali būti sumažinta ne daugiau kaip 15 %.

16. Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas mano, kad ekonomikos reikalų valstybės sekretorius pagrįstai nusprendė 15 % sumažinti išmokas už pakartotinius ir vienkartinius pažeidimus dėl aplaidumo ir 40 % sumažinti išmokas už tyčinius pažeidimus. Vis dėlto šiam teismui kyla abejonių, ar pagal Reglamento Nr. 1122/2009 70–72 straipsnius galima sudėti šiuos sumažinimo dydžius esant tokiai situacijai, kaip nagrinėjama pagrindinėje byloje.

17. Šiuo klausimu prašymą priimti prejudicinį sprendimą priėmęs teismas mano, kad ekonomikos reikalų valstybės sekretoriaus rekomenduojamu aiškinimu, kad toks sudėjimas yra galimas, nukrypstama nuo Reglamento Nr. 1122/2009 70 straipsnio 6 dalyje nurodytos bendrosios taisyklės (daugiau kaip vienas pažeidimas kompleksinio paramos susiejimo srityje laikomas vienu pažeidimu nustatant sumažinimą), nes vietoj jos taikoma Reglamento Nr. 1122/2009 71 straipsnio 6 dalyje nurodyta speciali taisyklė (esant pakartotiniam reikalavimų pažeidimui su kitu reikalavimų pažeidimu ar kitu pakartotiniu reikalavimų pažeidimu, sumažinimo procentai sudedami). Be to, to paties teismo manymu, tokiu ekonomikos reikalų valstybės sekretoriaus aiškinimu, regis, neatsižvelgiama į tai, kad Reglamento Nr. 1122/2009 71 straipsnio 6 dalis netaikytina, kai tyčia nesilaikoma pačios kompleksinio paramos susiejimo taisyklės. Tyčinių reikalavimų pažeidimų apskaičiavimo taisyklės reglamentuojamos Reglamento Nr. 1122/2009 72 straipsnyje. Tačiau šia nuostata nenustatyta apskaičiavimo taisyklė, kai pakartotinis ir vienkartinis reikalavimų pažeidimas dėl aplaidumo nustatomas kartu su tyčiniais reikalavimų pažeidimais. Pagal šias nuostatas negalima aiškiai nustatyti, ar išmokų sumažinimo dydžiai gali būti sudedami, kaip tai turi būti daroma ir ar ekonomikos reikalų valstybės sekretorius pagrįstai nusprendė iš viso išmokas sumažinti 55 %.

18. Tuo remdamasis College van Beroep voor het bedrijfsleven (Apeliacinis administracinis ekonominių bylų teismas) nusprendė sustabdyti bylos nagrinėjimą ir pateikti Teisingumo Teismui šiuos prejudicinius klausimus: „1. Ar [Reglamento Nr. 1122/2009] 70, 71 ir 72 straipsniuose Sąjungos teisės aktų leidėjas numatė galimybę – kaip yra šiuo atveju, kuris susijęs su įvairiais reikalavimų, taikomų toje pačioje kompleksinio paramos susiejimo srityje, pažeidimais, – sudėti paramos sumažinimą, viena vertus, už pakartotinius ir nepakartotinius kompleksinio paramos susiejimo reikalavimų pažeidimus dėl aplaidumo ir, kita vertus, už tyčinius kompleksinio paramos susiejimo reikalavimų pažeidimus? 2. Jeigu būtų atsakyta teigiamai, pagal kokį straipsnį ir (arba) jo dalį suteikiamas pagrindas sudėti paramos sumažinimą ir kokia yra apskaičiavimo taisyklė, skirta šiam sumažinimui sudėti? 3 Jeigu būtų atsakyta neigiamai, ar pagrindą sudėti paramos sumažinimą galima rasti kituose Sąjungos teisės aktuose?“

19. Rašytines pastabas pateikė Nyderlandų vyriausybė ir Europos Komisija. Joms buvo atstovaujama 2017 m. lapkričio 7 d. posėdyje.

IV. Analizė

A. Įžanginės pastabos

20. Pirmuoju ir antruoju prejudiciniais klausimais, kuriuos Teisingumo Teismui siūlau nagrinėti kartu, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas iš esmės siekia sužinoti, ar esant tokiai situacijai, kaip nagrinėjama pagrindinėje byloje, kai nustatyti keli pažeidimai toje pačioje srityje pagal Reglamento Nr. 1122/2009 70–72 straipsnius, galima sudėti, viena vertus, išmokų sumažinimą už pakartotinius ir vienkartinius pažeidimus dėl aplaidumo ir, kita vertus, išmokų sumažinimą ir jų neskyrimą už tyčinius pažeidimus. Jeigu būtų atsakyta neigiamai, šis teismas trečiuoju prejudiciniu klausimu siekia sužinoti, ar kituose Sąjungos teisės aktuose galima rasti pagrindą sudėti šiuos sumažinimo dydžius.

21. Prieš pradedant nagrinėti šiuos klausimus, naudinga trumpai apžvelgti pagrindinius reglamentuose Nr. 73/2009 ir 1122/2009 (B skirsnyje) nustatytos išmokų sumažinimo ir neskyrimo sistemos, kai nesilaikoma kompleksinio paramos susiejimo taisyklių, ypatumus.

22. Tada išnagrinėsiu prejudicinius klausimus. Šiuo klausimu pateiksiu priežastis, kodėl manau, jog Reglamento Nr. 1122/2009 70–72 straipsnius, siejamus su Reglamento Nr. 73/2009 23 ir 24 straipsniais, reikia aiškinti taip, kad esant tokiai situacijai, kaip nagrinėjama pagrindinėje byloje, reikia sudėti, viena vertus, išmokų sumažinimą, taikytiną už pakartotinius ir vienkartinius reikalavimų pažeidimus dėl aplaidumo, ir, antra vertus, išmokų sumažinimą ir jų neskyrimą už tyčinius pažeidimus (C skirsnis).

B. Dėl pagrindinių reglamentuose Nr. 73/2009 ir 1122/2009 nustatytos išmokų sumažinimo ir neskyrimo sistemos, kai nesilaikoma kompleksinio paramos susiejimo taisyklių, ypatumų

23. Atsižvelgiant į „kompleksinio paramos susiejimo“ sistemą, kuri yra neatskiriama Sąjungos paramos, teikiamos tiesioginių išmokų forma, dalis, ūkininkams, nesilaikantiems tam tikrų norminių reikalavimų (vadinamosios kompleksinio paramos susiejimo taisyklės), tiesioginė parama sumažinama arba visai neskiriama ( 15 ). Šia išmokų sumažinimo ir neskyrimo sistema siekiama skatinti ūkininkus laikytis įvairiose kompleksinės paramos susiejimo srityse galiojančių teisės aktų, siekiant į Bendrą žemės ūkio politiką (BŽŪP) integruoti, be kita ko, nuostatas dėl gyvūnų gerovės ( 16 ).

24. Reglamento Nr. 73/2009 23 straipsnio 1 dalies pirmoje pastraipoje numatyta, kad jei bet kuriuo metu atitinkamais kalendoriniais metais nesilaikoma teisės aktais nustatytų valdymo arba geros agrarinės ir aplinkosaugos būklės reikalavimų, ūkininkui, pateikusiam paraišką gauti paramą atitinkamais kalendoriniais metais, visa skirtų ar skirtinų tiesioginių išmokų suma sumažinama arba neskiriama ( 17 ). Išmokos sumažinamos ir neskiriamos minėto reglamento 24 straipsnyje ir Reglamento Nr. 1122/2009 70–72 straipsniuose, kuriuose nurodytos išsamios išmokų sumažinimo ir neskyrimo taisyklės, nustatyta tvarka ( 18 ).

25. Reglamento Nr. 73/2009 24 straipsnyje ir Reglamento Nr. 1122/2009 70–72 straipsniuose atskiriamos sankcijos, taikytinos, viena vertus, už pažeidimus dėl aplaidumo ir, antra vertus, už tyčinius pažeidimus ( 19 ). Iš tikrųjų pagal minėtas nuostatas už šių dviejų tipų pažeidimus taikomos atskiros sankcijos.

26. Pirma, (vienkartinio) reikalavimų pažeidimo dėl aplaidumo atveju pagal Reglamento Nr. 73/2009 24 straipsnio 2 dalį nurodyta išmokas sumažinti ne daugiau kaip 5 %. Reglamento Nr. 1122/2009 71 straipsnio 1 dalyje patikslinta, kad už reikalavimų pažeidimą dėl aplaidumo išmokos apskritai sumažinamos 3 %, bet procentinis sumažinimo dydis gali būti sumažintas iki 1 % ir padidintas iki 5 % ( 20 ).

27. Konkrečiai, pasikartojančių reikalavimų pažeidimų dėl aplaidumo atveju pagal Reglamento Nr. 73/2009 24 straipsnio 2 dalį nustatyta viršutinė išmokų sumažinimo riba yra 15 %. Tokiais atvejais Reglamento Nr. 1122/2009 71 straipsnio 5 dalyje nurodyta apskaičiavimo taisyklė, pagal kurią iš esmės pagal to paties reglamento 71 straipsnio 1 dalį pirmo pasikartojimo atveju nustatyta procentinė dalis dauginama iš trijų. Jei nustatomi tolesni pasikartojantys reikalavimų pažeidimo atvejai, kiekvienu atveju už ankstesnį pasikartojantį reikalavimų pažeidimą nustatytam sumažinimui taikomas daugiklis 3, kol pasiekiama 15 % viršutinė riba ( 21 ).

28. Antra, Reglamento Nr. 73/2009 24 straipsnio 3 dalyje nurodyta, kad tyčinio pažeidimo atveju išmoka iš esmės mažinama ne mažiau kaip 20 % ar net gali būti visiškai neskiriama išmokų (t. y. išmokos sumažinamos 100 %) pagal vieną ar kelias paramos schemas vienus ar daugiau kalendorinių metų. Reglamento Nr. 1122/2009 72 straipsnio 1 dalyje patikslinta, kad išmokų suma, paprastai mažinama 20 %, gali būti sumažinta nuo 15 iki 100 % ( 22 ).

29. Galiausiai, Reglamento Nr. 73/2009 24 straipsnio 4 dalyje nurodyta viršutinė riba, kuria vadovaujantis bet kuriuo atveju bendra suma, kuria išmoka sumažinama arba neskiriama vienus kalendorinius metus, neviršija bendros skirtų arba skirtinų tiesioginių išmokų sumos.

30. Remiantis tuo, kas išdėstyta, išmokų sumažinimas ir neskyrimas už kompleksinio paramos susiejimo taisyklių nesilaikymą reglamentuojamas Reglamento Nr. 73/2009 23 ir 24 straipsniuose ir Reglamento Nr. 1122/2009 70–72 straipsniuose: pirmojo reglamento nuostatose nustatyti bendrieji principai ir kriterijai, o antrojo reglamento nuostatose nustatytos išsamesnės taisyklės. Remdamasis šiuo pagrindu, kaip ir Nyderlandų vyriausybė, manau, kad, siekiant atsakyti į prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo klausimus, reikia atsižvelgti ne tik į Reglamento Nr. 1122/2009 70–72 straipsnius, bet ir į Reglamento Nr. 73/2009 23 ir 24 straipsnius ( 23 ).

C. Dėl pirmojo ir antrojo prejudicinių klausimų

31. Pirmiausia reikia priminti, kad šiuo atveju prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas nustatė, kad ekonomikos reikalų valstybės sekretorius pagrįstai nusprendė, viena vertus, sumažinti išmokas 15 % už pasikartojančius ir vienkartinius reikalavimų pažeidimus dėl aplaidumo ir, kita vertus, sumažinti išmokas 40 % už tyčinius reikalavimų pažeidimus ( 24 ).

32. Pirmuoju ir antruoju prejudiciniais klausimais, kuriuos Teisingumo Teismui siūlau nagrinėti kartu, šis teismas iš esmės siekia sužinoti, ar minėtus 15 ir 40 % sumažinimo dydžius galima sudėti taip, kad išmokos atitinkamam ūkininkui iš viso būtų sumažintos 55 %.

33. Kaip Nyderlandų vyriausybė ir Komisija, manau, kad į šį klausimą reikėtų atsakyti teigiamai. Iš tiesų manau, kad Reglamento Nr. 1122/2009 70–72 straipsnius, siejamus su Reglamento Nr. 73/2009 23 ir 24 straipsniais, reikia aiškinti taip, kad esant tokiai situacijai, kaip nagrinėjama pagrindinėje byloje, kai nustatyti keli pažeidimai toje pačioje srityje, reikia sudėti, viena vertus, išmokų sumažinimą už pakartotinius ir vienkartinius reikalavimų pažeidimus dėl aplaidumo ir, kita vertus, išmokų sumažinimą už tyčinius reikalavimų pažeidimus.

34. Šiuo klausimu remiuosi šiomis pastabomis.

35. Pirma, kaip jau nurodžiau šioje išvadoje, Reglamento Nr. 73/2009 23 straipsnio 1 dalyje nurodyta sumažinti visą skirtų arba skirtinų tiesioginių išmokų sumą, kai nesilaikoma kompleksinio paramos susiejimo taisyklių. Šiuo klausimu Reglamento Nr. 2009/73 24 straipsnyje ir Reglamento Nr. 1122/2009 70–72 straipsniuose atskiriami, viena vertus, reikalavimų pažeidimai dėl aplaidumo ir, kita vertus, tyčiniai reikalavimų pažeidimai nustatant atskiras sankcijas už šių dviejų tipų pažeidimus ( 25 ).

36. Taigi, mano manymu, esant tokiai situacijai, kai nustatomi ir reikalavimų pažeidimai dėl aplaidumo, ir tyčiniai reikalavimų pažeidimai, reikia atskirai nustatyti, viena vertus, išmokų sumažinimą, taikytiną už pažeidimus dėl aplaidumo (pagal Reglamento Nr. 73/2009 24 straipsnio 2 dalį ir Reglamento Nr. 1122/2009 71 straipsnį), ir, antra vertus, išmokų sumažinimą ir neskyrimą už tyčinius pažeidimus (pagal Reglamento Nr. 73/2009 24 straipsnio 3 dalį ir Reglamento Nr. 1122/2009 72 straipsnį). Tik vadovaujantis tokiu požiūriu galima laikytis kiekvienai sankcijų sistemai būdingos tvarkos nustatant, pirmiausia, procentinį sumažinimo dydį ir abiejų tipų pažeidimams taikytinas viršutines ribas ( 26 ).

37. Galiausiai taip nustatytas išmokų sumažinimas ir neskyrimas turi būti sudedami neviršijant 100 % ribos, nurodytos Reglamento Nr. 73/2009 24 straipsnio 4 dalyje. Įpareigojimas sudėti, mano manymu, yra neatsiejamas nuo Reglamento Nr. 73/2009 23 ir 24 straipsniuose ir Reglamento Nr. 1122/2009 70–72 straipsniuose nustatytos išmokų sumažinimo ir neskyrimo sistemos. Iš tikrųjų, minėtos nuostatos taptų nebeveiksmingos, jeigu išmokų sumažinimas už reikalavimų pažeidimus dėl aplaidumo būtų tam tikra prasme visiškai „sutapatintas“ su sumažinimu už tyčinius reikalavimų pažeidimus (arba atvirkščiai). Be to, konstatuotina, kad, jeigu sumažinimo dydžiai nebūtų sudedami, Reglamento Nr. 73/2009 24 straipsnio 4 dalyje nustatyta viršutinė riba būtų beprasmė ( 27 ). Manau, taip atsakiau į prejudicinį prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo antrąjį klausimą dėl tokio sudėjimo pagrindo ( 28 ).

38. Antra, reikia konstatuoti, kad nė vienoje Reglamento Nr. 73/2009 ir Reglamento Nr. 1122/2009 nuostatoje neleidžiama nukrypti nuo šio sudėjimo principo esant tokiai situacijai, kaip nagrinėjama pagrindinėje byloje, kai toje pačioje srityje nustatyti ir keli pakartotiniai, ir vienkartiniai reikalavimų pažeidimai, ir tyčiniai reikalavimų pažeidimai. Konkrečiai Reglamento Nr. 1122/2009 70 straipsnio 6 dalyje ir 71 straipsnio 6 dalyje nustatytomis taisyklėmis, kurias nurodė M. Nooren įpėdiniai ( 29 ), nepagrindžiamas nukrypimas nuo, viena vertus, išmokų sumažinimo už reikalavimų pažeidimus dėl aplaidumo ir, kita vertus, išmokų sumažinimo ir neskyrimo už tyčinius reikalavimų pažeidimus sudėjimo principo.

39. Pirma, dėl Reglamento Nr. 1122/2009 70 straipsnio 6 dalies reikia konstatuoti, kad šioje nuostatoje nurodyta, kad kai nustatoma daugiau kaip vienas įvairių aktų ar standartų, taikomų toje pačioje kompleksinio paramos susiejimo srityje, nesilaikymo atvejis, nustatant sumažinimą pagal minėto reglamento 71 straipsnio 1 dalį ir 72 straipsnio 1 dalį šie atvejai laikomi vienu nesilaikymo atveju ( 30 ).

40. Mano manymu, šia nuostata nurodyta „sugrupuoti“ pažeidimus nustatant atitinkamas sankcijas, viena vertus, už reikalavimų pažeidimus dėl aplaidumo pagal Reglamento Nr. 1122/2009 71 straipsnio 1 dalį ir, kita vertus, už tyčinius reikalavimų pažeidimus pagal minėto reglamento 72 straipsnio 1 dalį. Kitaip tariant, manau, ši nuostata reiškia, kad visi pažeidimai dėl aplaidumo turi būti laikomi vienu pažeidimu dėl aplaidumo, o visi tyčiniai pažeidimai turi būti laikomi vienu tyčiniu pažeidimu nustatant atitinkamas sankcijas ( 31 ).

41. Vis dėlto, mano manymu, minėto reglamento 70 straipsnio 6 dalies tekste nėra jokių nuostatų, pagal kurias reikėtų nustatyti vieną sankciją už visus nustatytus pažeidimus, neatsižvelgiant į jų pobūdį, kaip, regis, siūlo M. Nooren įpėdiniai ( 32 ). Beje, toks aiškinimas neatitinka Reglamento Nr. 73/2009 24 straipsnyje ir Reglamento Nr. 1122/2009 70–72 straipsniuose nustatyto sankcijų, taikytinų už pažeidimus dėl aplaidumo ir už tyčinius pažeidimus, atskyrimo. Primenu, kad tokiomis aplinkybėmis pagal suformuotą Teisingumo Teismo jurisprudenciją įgyvendinimo reglamentą reikia aiškinti kuo labiau laikantis pagrindinio reglamento ( 33 ).

42. Be to, reikia konstatuoti, kad Reglamento Nr. 1122/2009 70 straipsnio 6 dalis netaikoma pakartotinių reikalavimų pažeidimų dėl aplaidumo atveju. Iš tikrųjų šios nuostatos tekste daroma nuoroda tik į minėto reglamento 71 straipsnio 1 dalį ir 72 straipsnio 1 dalį, kurios atitinkamai susijusios su išmokų sumažinimu, taikytinu už vienkartinius reikalavimų pažeidimus dėl aplaidumo, ir išmokų sumažinimu, taikytinu už tyčinius reikalavimų pažeidimus. Tik minėtoje nuostatoje nedaroma jokios nuorodos į to paties reglamento 71 straipsnio 5 dalį, susijusią su pakartotinių pažeidimų dėl aplaidumo atvejais. Todėl esant tokiai situacijai, kaip nagrinėjama pagrindinėje byloje, Reglamento Nr. 1122/2009 70 straipsnio 6 dalis netaikytina pakartotinių reikalavimų pažeidimų dėl aplaidumo atvejais. Taigi bet kuriuo atveju turi būti nustatyti atskiri išmokų sumažinimai, taikytini už šiuos reikalavimų pažeidimus.

43. Antra, dėl Reglamento Nr. 1122/2009 71 straipsnio 6 dalies reikia konstatuoti, kad, kaip matyti iš šio straipsnio pavadinimo, 71 straipsnis susijęs tik su reikalavimų pažeidimais dėl aplaidumo, o šio straipsnio 6 dalis susijusi tik su konkrečiu atveju, kai pakartotinis reikalavimų pažeidimas nustatomas kartu su kitu pakartotiniu ar vienkartiniu reikalavimų pažeidimu. Todėl ši nuostata netaikytina tyčinių pažeidimų atvejais ir esant tokiai situacijai, kaip nagrinėjama pagrindinėje byloje, minėta nuostata neturėtų turėti įtakos išmokų sumažinimui ir neskyrimui už nustatytus tyčinius pažeidimus.

44. Remiantis tuo, kas išdėstyta, nei Reglamento Nr. 1122/2009 70 straipsnio 6 dalimi, nei 71 straipsnio 6 dalimi, nei kartu taikant šių straipsnių nuostatas negalima pagrįsti 15 % neviršijančios vienos sankcijos nustatymo esant tokiai situacijai, kaip nagrinėjama pagrindinėje byloje, priešingai, nei teigia M. Nooren įpėdiniai ( 34 ).

45. Be to, toks aiškinimas būtų nelogiškas. Iš tikrųjų taip aiškinant reikštų, kad tokiu atveju, kai nustatomi keli reikalavimų pažeidimai dėl aplaidumo ir keli tyčiniai reikalavimų pažeidimai, išmokos sumažinamos mažiau nei nustačius vieną tyčinį reikalavimų pažeidimą, už kurį paprastai taikomas 20 % sumažinimas pagal Reglamento Nr. 1122/2009 72 straipsnio 1 dalį. Be to, tai nesuderinama su tikslu, kuriuo siekiama taikyti Reglamento Nr. 73/2009 23 ir 24 straipsniuose nustatytą išmokų sumažinimo ir neskyrimo sistemą, ir Reglamento Nr. 1122/2009 70–72 straipsniais, kuriais siekiama skatinti ūkininkus laikytis įvairiose kompleksinės paramos susiejimo srityse jau galiojančių Sąjungos teisės aktų ( 35 ).

46. Susiklosčius tokiai situacijai kaip pagrindinėje byloje, mano manymu, taikant Reglamento Nr. 73/2009 23 ir 24 straipsnius ir Reglamento Nr. 1122/2009 70–72 straipsnius reikia nustatyti tokius išmokų sumažinimus ir neskyrimą.

47. Pirma, vadovaujantis Reglamento Nr. 1122/2009 70 straipsnio 6 dalimi, reikia sugrupuoti, viena vertus, visus vienkartinius reikalavimų pažeidimus dėl aplaidumo ir, kita vertus, visus tyčinius reikalavimų pažeidimus ir, atsižvelgiant į šias dvi reikalavimų pažeidimų grupes, nustatyti atskirus išmokų sumažinimus ar neskyrimą (už vienkartinius reikalavimų pažeidimus dėl aplaidumo) pagal šio reglamento 71 straipsnio 1 dalį ir pagal 72 straipsnio 1 dalį (už tyčinius reikalavimų pažeidimus). Antra, reikia nustatyti išmokų sumažinimus, taikytinus už pakartotinius reikalavimų pažeidimus dėl aplaidumo pagal Reglamento Nr. 1122/2009 71 straipsnio 5 dalį. Trečia, pagal minėto reglamento 71 straipsnio 6 dalį reikia sudėti nustatytas išmokų sumažinimo, viena vertus, už vienkartinius reikalavimų pažeidimus dėl aplaidumo ir, kita vertus, už pakartotinius reikalavimų pažeidimus dėl aplaidumo procentines dalis neviršijant šioje nuostatoje nurodytos 15 % viršutinės ribos. Galiausiai reikia sudėti, viena vertus, taip nustatytą išmokų sumažinimą už vienkartinius ir pakartotinius reikalavimų pažeidimus dėl aplaidumo ir, kita vertus, nustatytą išmokų sumažinimą (arba neskyrimą) už tyčinius reikalavimų pažeidimus. Pagal Reglamento Nr. 73/2009 24 straipsnio 4 dalį bendra suma, kuria išmoka sumažinama arba neskiriama vienus kalendorinius metus, neviršija 100 % visos skirtų ar skirtinų tiesioginių išmokų sumos. Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiam teismui reikia patikrinti, ar šiuo atveju buvo laikomasi šios tvarkos sumažinant išmokas 55 %.

48. Manau, vietoj išvados naudinga suformuluoti kelias pastabas dėl Komisijos siūlomo atsakymo į prejudicinius klausimus. Komisija siūlo pateikti bendrą atsakymą į šiuos klausimus, kad Reglamento Nr. 1122/2009 70–72 straipsniais kompetentingoms nacionalinėms institucijoms nedraudžiama, kai vienas ar keli tyčiniai reikalavimų pažeidimai, kaip jie suprantami pagal minėto reglamento 72 straipsnio 1 dalį, sutampa, atsižvelgti ir į kitus pakartotinius ar vienkartinius reikalavimų pažeidimus dėl aplaidumo ir, neviršijant šios nuostatos, nustatyti vieną bendrą sumažinimo dydį, atsižvelgiant ir į kitus reikalavimų pažeidimus dėl aplaidumo.

49. Kitaip tariant, Komisija mano, kad atsižvelgiant į tai, kad Reglamento Nr. 1122/2009 72 straipsnio 1 dalyje nurodyta galimybė 100 % sumažinti išmokas už tyčinius pažeidimus, kompetentingos nacionalinės institucijos gali esant tokiai situacijai, kaip nagrinėjama pagrindinėje byloje, kai nustatomi ir pakartotiniai, ir vienkartiniai reikalavimų pažeidimai dėl aplaidumo, ir tyčiniai reikalavimų pažeidimai, pagal minėtą nuostatą nustatyti bendrą sumažinimą atsižvelgdamos ne tik į tyčinius reikalavimų pažeidimus, bet ir į reikalavimų pažeidimus dėl aplaidumo.

50. Komisijos siūloma pozicija manęs neįtikina, ir taip yra dėl toliau nurodytų motyvų.

51. Pirma, mano manymu, toks požiūris neatitinka Reglamento Nr. 1122/2009 72 straipsnio 1 dalies formuluotės, pagal kurią ši nuostata susijusi tik su tyčiniais reikalavimų pažeidimais. Be to, vadovaujantis tokiu požiūriu nepaisoma to, kad Reglamento Nr. 73/2009 24 straipsnyje ir Reglamento Nr. 1122/2009 70–72 straipsniuose atskirtas, viena vertus, išmokų sumažinimas už reikalavimų pažeidimus dėl aplaidumo ir, kita vertus, išmokų sumažinimas ir neskyrimas už tyčinius reikalavimų pažeidimus ( 36 ).

52. Antra, manau, kad laikantis Komisijos pozicijos palikti nacionalinėms institucijoms pernelyg didelę diskreciją nustatant „bendrą sumažinimą“, kurį reikėtų taikyti susiklosčius tokiai situacijai, kaip nagrinėjama pagrindinėje byloje, suinteresuotiesiems asmenims kiltų teisinio saugumo problemų. Iš tikrųjų, vadovaujantis tokiu požiūriu, būtų praktiškai neįmanoma suinteresuotiesiems asmenims nustatyti sankciją, kuri jiems būtų taikoma susiklosčius tokiai situacijai ( 37 ). Šiuo klausimu reikia atsižvelgti į tai, kad Reglamento Nr. 1122/2009 70–72 straipsniuose siekiama nustatyti išsamias išmokų sumažinimo ir neskyrimo už kompleksinio paramos susiejimo taisyklių nesilaikymą taisykles ( 38 ). Laikantis Komisijos siūlomo požiūrio, šios taisyklės taptų nebereikalingos susiklosčius tokiai situacijai, kaip nagrinėjama pagrindinėje byloje, nes iš tikrųjų šios taisyklės būtų „sutapatintos“ su Reglamento Nr. 1122/2009 72 straipsnio 1 dalyje nurodyta taisykle.

53. Apibendrindamas siūlau Teisingumo Teismui konstatuoti, kad Reglamento Nr. 1122/2009 70–72 straipsniai, siejami su Reglamento Nr. 73/2009 23 ir 24 straipsniais, turi būti aiškinami taip, kad esant tokiai situacijai, kaip nagrinėjama pagrindinėje byloje, kai nustatyti keli pažeidimai toje pačioje srityje, reikia sudėti, viena vertus, išmokų sumažinimą už pasikartojančius ir vienkartinius reikalavimų pažeidimus dėl aplaidumo, nustatytus pagal Reglamento Nr. 73/2009 24 straipsnio 2 dalį ir pagal Reglamento Nr. 1122/2009 71 straipsnį, ir, kita vertus, išmokų sumažinimą už tyčinius reikalavimų pažeidimus, nustatytus pagal Reglamento Nr. 73/2009 24 straipsnio 3 dalį ir Reglamento Nr. 1122/2009 72 straipsnio 1 dalį. Tačiau pagal Reglamento Nr. 73/2009 24 straipsnio 4 dalį bendra suma, kuria išmoka sumažinama arba neskiriama vienus kalendorinius metus, negali viršyti 100 % visos skirtų ar skirtinų tiesioginių išmokų sumos.

54. Atsižvelgiant į šį atsakymą, nereikia atsakyti į trečiąjį prejudicinį klausimą.

V. Išvada

55. Atsižvelgdamas į tai, kas išdėstyta, siūlau Teisingumo Teismui į College van Beroep voor het bedrijfsleven (Administracinis teismas, nagrinėjantis komercines bylas apeliacine tvarka, Nyderlandai) pateiktus prejudicinius klausimus atsakyti taip: 2009 m. lapkričio 30 d. Komisijos reglamento (EB) Nr. 1122/2009, kuriuo nustatomos išsamios Tarybos reglamento (EB) Nr. 73/2009 įgyvendinimo taisyklės, susijusios su kompleksiniu paramos susiejimu, moduliavimu ir integruota administravimo ir kontrolės sistema pagal tame reglamente numatytas ūkininkams skirtas tiesioginės paramos schemas, ir Tarybos reglamento (EB) Nr. 1234/2007 įgyvendinimo taisyklės, susijusios su kompleksiniu paramos susiejimu pagal vyno sektoriui numatytą paramos schemą, 70–72 straipsniai, siejami su 2009 m. sausio 19 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 73/2009, nustatančio bendrąsias tiesioginės paramos schemų ūkininkams pagal bendrą žemės ūkio politiką taisykles ir nustatančio tam tikras paramos schemas ūkininkams, iš dalies keičiančio reglamentus (EB) Nr. 1290/2005, (EB) Nr. 247/2006, (EB) Nr. 378/2007 ir panaikinančio Reglamentą (EB) Nr. 1782/2003, 23 ir 24 straipsniais, turi būti aiškinami taip, kad esant tokiai situacijai, kaip nagrinėjama pagrindinėje byloje, kai nustatyti keli pažeidimai toje pačioje srityje, reikia sudėti, viena vertus, išmokų sumažinimą už pakartotinius ir vienkartinius pažeidimus dėl aplaidumo ir, kita vertus, išmokų sumažinimą už tyčinius pažeidimus. Pagal Reglamento Nr. 73/2009 24 straipsnio 4 dalį bendra suma, kuria išmoka sumažinama arba neskiriama vienus kalendorinius metus, negali viršyti 100 % visos skirtų ar skirtinų tiesioginių išmokų sumos.

( 1 ) Originalo kalba: prancūzų.

( 2 ) 2009 m. lapkričio 30 d. Komisijos reglamentas, kuriuo nustatomos išsamios Tarybos reglamento (EB) Nr. 73/2009 įgyvendinimo taisyklės, susijusios su kompleksiniu paramos susiejimu, moduliavimu ir integruota administravimo ir kontrolės sistema pagal tame reglamente numatytas ūkininkams skirtas tiesioginės paramos schemas, ir Tarybos reglamento (EB) Nr. 1234/2007 įgyvendinimo taisyklės, susijusios su kompleksiniu paramos susiejimu pagal vyno sektoriui numatytą paramos schemą (OL L 316, 2009, p. 65).

( 3 ) 2009 m. sausio 19 d. Tarybos reglamentas, nustatantis bendrąsias tiesioginės paramos schemų ūkininkams pagal bendrą žemės ūkio politiką taisykles ir nustatantis tam tikras paramos schemas ūkininkams, iš dalies keičiantis [r]eglamentus (EB) Nr. 1290/2005, (EB) Nr. 247/2006, (EB) Nr. 378/2007 ir panaikinantis Reglamentą (EB) Nr. 1782/2003 (OL L 30, 2009, p. 16).

( 4 ) 2013 m. gruodžio 17 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas, kuriuo nustatomos pagal bendros žemės ūkio politikos paramos sistemas ūkininkams skiriamų tiesioginių išmokų taisyklės ir panaikinami Tarybos reglamentas (EB) Nr. 637/2008 ir Tarybos reglamentas (EB) Nr. 73/2009 (OL L 347, 2013, p. 608). Reikia pažymėti, kad dabar kompleksinio paramos susiejimo taisyklės nurodytos 2013 m. gruodžio 17 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamente (ES) Nr. 1306/2013 dėl bendros žemės ūkio politikos finansavimo, valdymo ir stebėsenos, kuriuo panaikinami Tarybos reglamentai (EEB) Nr. 352/78, (EB) Nr. 165/94, (EB) Nr. 2799/98, (EB) Nr. 814/2000, (EB) Nr. 1200/2005 ir (EB) Nr. 485/2008 (OL L 347, 2013, p. 549).

( 5 ) Žr. Reglamento Nr. 1307/2013 72 straipsnio 2 dalį ir 74 straipsnį.

( 6 ) Žr. šios išvados 12 punktą.

( 7 ) 2014 m. kovo 11 d. Komisijos deleguotasis reglamentas, kuriuo papildomos Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) Nr. 1306/2013 nuostatos dėl integruotos administravimo ir kontrolės sistemos ir dėl išmokų neskyrimo arba atšaukimo sąlygų bei administracinių nuobaudų, taikomų tiesioginėms išmokoms, paramai kaimo plėtrai ir kompleksinei paramai (OL L 181, 2014, p. 48).

( 8 ) Žr. Deleguotojo reglamento Nr. 640/2014 43 straipsnį.

( 9 ) Žr. šios išvados 12 punktą.

( 10 ) Iš prašymo priimti prejudicinį sprendimą matyti, kad nustatyti pažeidimai pirmiausia susiję su įpareigojimu tinkamai rūpintis veršeliais: pakankamai aprūpinti tinkamu vartoti šviežiu vandeniu, apsaugoti lauke laikomus gyvulius nuo nepalankių oro sąlygų, nuo plėšrūnų ir rizikos sveikatai, pakankamai aprūpinti gyvulius tinkamu ir sveiku pašaru, lakytis reikalavimų dėl mažiausių leistinų individualių veršelių gardų matmenų, sergančius arba sužeistus gyvulius izoliuoti tinkamose patalpose ir nedelsiant tinkamai pasirūpinti gyvuliais, kurie atrodo sergantys ar sužeisti, arba pasikonsultuoti su veterinaru.

( 11 ) Sąvoką „tiesioginės išmokos“ žr. Reglamento Nr. 73/2009 2 straipsnio d punkte.

( 12 ) Iš prašymo priimti prejudicinį sprendimą matyti, kad iš pradžių išmokos buvo sumažintos 15 %. Vėliau 2014 m. rugsėjo 18 d. sprendimu išmokos perskaičiuotos ir sumažintos 65 %, tada 100 % ir galiausiai 55 %.

( 13 ) Šiuo klausimu iš prašymo priimti prejudicinį sprendimą matyti, kad nemažai gyvulių be reikalo kankinosi ir buvo sužeisti, o kai kurie jų turėjo būti užmigdyti dėl nustatytų lūžių. Be to, iš to matyti, kad ekonomikos reikalų valstybės sekretorius manė, kad atitinkamas ūkininkas „nuolat ir ilgą laiką laikosi tokios politikos“.

( 14 ) M. Nooren įpėdinių pareikštas ieškinys susijęs ne tik su 2014 m. rugsėjo 18 d. Sprendimu, bet ir, pirmiausia, su 2014 m. rugsėjo 23 d. ekonomikos reikalų valstybės sekretoriaus sprendimu, kuriame šis perskaičiavo 2011 m. teikiamą paramą atsižvelgdamas į savo 2014 m. rugsėjo 18 d. sprendime nustatytą išmokų sumažinimą.

( 15 ) Šiuo klausimu žr. Reglamento Nr. 73/2009 3 konstatuojamąją dalį.

( 16 ) Žr., be kita ko, 2003 m. rugsėjo 29 d. Tarybos reglamentą (EB) Nr. 1782/2003, nustatantį bendrąsias tiesioginės paramos schemų pagal bendrą žemės ūkio politiką taisykles ir nustatantį tam tikras paramos schemas ūkininkams bei iš dalies keičiantį [r]eglamentus (EEB) Nr. 2019/93, (EB) Nr. 1452/2001, (EB) Nr. 1453/2001, (EB) Nr. 1454/2001, (EB) Nr. 1868/94, (EB) Nr. 1251/1999, (EB) Nr. 1254/1999, (EB) Nr. 1673/2000, (EEB) Nr. 2358/71 ir (EB) Nr. 2529/2001 (OL L 270, 2003, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 3 sk., 40 t., p. 269) ir 2004 m. balandžio 21 d. Komisijos reglamentą (EB) Nr. 796/2004, nustatantį išsamias kompleksinio paramos susiejimo, moduliavimo ir integruotos administravimo ir kontrolės sistemos, numatytų Tarybos reglamente (EB) Nr. 1782/2003, nustatančiame bendrąsias tiesioginės paramos schemų pagal bendrąją žemės ūkio politiką taisykles ir nustatančiame tam tikras paramos schemas ūkininkams, įgyvendinimo taisykles (OL L 141, 2004, p. 18), kurie buvo panaikinti ir atitinkamai pakeisti Reglamentu Nr. 73/2009 ir Reglamentu Nr. 1122/2009, 2008 m. kovo 11 d. Sprendimu Jager (C–420/06, EU:C:2008:152, 71 punktas) ir 2014 m. vasario 27 d. Sprendimu van der Hamir van der Ham‑Reijersen van Buuren (C–396/12, EU:C:2014:98, 52 punktas). Taip pat šiuo klausimu, be kita ko, žr. Reglamentą Nr. 73/2009, 2012 m. gruodžio 13 d. Sprendimą Maatschap L.A. en D.A.B. Langestraat en P. Langestraat‑Troost (C‑11/12, EU:C:2012:808, 35 ir 40 punktai).

( 17 ) Žr. 2012 m. gruodžio 13 d. Sprendimą Maatschap L.A. en D.A.B. Langestraat en P. Langestraat‑Troost (C‑11/12, EU:C:2012:808, 22 punktas). Be to, žr. Reglamento Nr. 73/2009 4 straipsnio 1 dalį, pagal kurią tiesiogines išmokas gaunantis ūkininkas laikosi teisės aktuose nustatytų valdymo reikalavimų, išvardytų šio reglamento II priede, ir išlaiko gerą agrarinę ir aplinkosaugos būklę, kaip nurodyta šio reglamento 6 straipsnyje. Pagal to paties reglamento 5 straipsnį teisės aktuose nustatyti valdymo reikalavimai patvirtinami Bendrijos teisės aktais gyvūnų gerovės srityje.

( 18 ) Vadovaujantis Reglamento Nr. 73/2009 24 straipsnio 1 dalimi, išsamios išmokų sumažinimo ir neskyrimo taisyklės nustatytos pagal Reglamento Nr. 73/2009 141 straipsnio 2 dalį. Tokiais atvejais atsižvelgiama į nustatyto pažeidimo sunkumą, m[a]stą, pastovumą bei pasikartojimą ir į šio 24 straipsnio 2–4 dalyse išdėstytus kriterijus. Minėto 141 straipsnio 2 dalyje daroma nuoroda į 1999 m. birželio 28 d. Tarybos sprendimo 1999/468/EB, nustatančio Komisijos naudojimosi jai suteiktais įgyvendinimo įgaliojimais tvarką, 4 ir 7 straipsnius (OL L 184, 1999, p. 23).

( 19 ) Noriu pažymėti, kad Reglamento Nr. 73/2009 23 ir 24 straipsniuose vartojama sąvoka „pažeidimas“, o Reglamento Nr. 1122/2009 70–72 straipsniuose – „nesilaikymas“. Be to, Reglamento Nr. 73/2009 24 straipsnio 3 dalyje daroma nuoroda į „tyčinį pažeidimą“, o Reglamento Nr. 1122/2009 72 straipsnyje vartojama sąvoka „tyčinis reikalavimų pažeidimas“. Tačiau, mano manymu, dėl šių lingvistinių skirtumų vartojamų terminų reikšmės neturėtų skirtis.

( 20 ) Pagal Reglamento Nr. 1122/2009 71 straipsnio 1 dalies antrą pastraipą mokėjimo agentūra 54 straipsnio 1 dalies c punkto antroje pastraipoje nurodytais atvejais gali nuspręsti mažinimo apskritai netaikyti.

( 21 ) Be to, minėto 71 straipsnio 5 dalies trečioje pastraipoje patikslinta, kad kai sumažinimas pasiekia 15 % ribą, ūkininkui pranešama, kad, dar kartą nustačius tokį pat reikalavimų pažeidimą, jo veiksmai bus laikomi tyčiniu reikalavimų pažeidimu, kaip apibrėžta 72 straipsnyje. Sąvoką „reikalavimų pakartotinis pažeidimas“ žr. Reglamento Nr. 1122/2009 47 straipsnio 1 dalyje.

( 22 ) Sąvoką „sąmoningas reikalavimų pažeidimas“, kaip ji suprantama pagal Reglamento Nr. 796/2004 67 straipsnio 1 dalį (ji atitinka Reglamento Nr. 1122/2009 72 straipsnio 1 dalį), žr. 2014 m. vasario 27 d. Sprendime van der Ham ir van der Ham‑Reijersen van Buuren (C‑396/12, EU:C:2014:98, 27–37 punktai).

( 23 ) Pagal Teisingumo Teismo jurisprudenciją net jei formaliai žiūrint prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas apribojo savo klausimus tam tikrų Sąjungos teisės nuostatų aiškinimu, ši aplinkybė netrukdo Teisingumo Teismui pateikti jam visapusišką Sąjungos teisės išaiškinimą, kuris gali būti naudingas sprendimui jo nagrinėjamoje byloje priimti, nesvarbu, ar šis teismas apie tai užsiminė savo pateiktuose klausimuose. Šiuo aspektu Teisingumo Teismas turi iš visos nacionalinio teismo pateiktos informacijos, ypač iš nutarties dėl prašymo priimti prejudicinį sprendimą motyvuojamosios dalies, atrinkti aiškintinus Sąjungos teisės klausimus, atsižvelgdamas į bylos dalyką. Žr. 2017 m. spalio 19 d. Sprendimą Otero Ramos (C‑531/15, EU:C:2017:789, 40 punktas).

( 24 ) Žr. šios išvados 16 punktą.

( 25 ) Žr. šios išvados 24–28 punktus.

( 26 ) Žr. šios išvados 26–28 punktus.

( 27 ) Dėl Reglamento Nr. 73/2009 24 straipsnio 4 dalies žr. šios išvados 29 punktą.

( 28 ) Žr. šios išvados 18 punktą.

( 29 ) Žr. šios išvados 15 punktą. Išsamumo sumetimais priduriu, kad Reglamento Nr. 1122/2009 71 straipsnio 4 dalis nėra svarbi esant tokiai situacijai, kaip nagrinėjama pagrindinėje byloje. Iš tikrųjų, kaip konstatavo prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas, ši nuostata taikytina tik tokiu atveju, kai nustatyti keli pažeidimai skirtingose kompleksinės paramos srityse, o šiuo atveju taip nėra.

( 30 ) Reglamente Nr. 796/2004, kuris pakeistas Reglamentu Nr. 1122/2009, buvo beveik tokia pat nuostata kaip Reglamento Nr. 1122/2009 70 straipsnio 6 dalyje, tik ji buvo susijusi su sumažinimu dėl aplaidumo (Reglamento Nr. 796/2004 66 straipsnio 2 dalis). Neaišku, kodėl ši nuostata buvo perkelta į Reglamento Nr. 1122/2009 straipsnį „Bendrieji principai ir sąvokos“ (minėto reglamento 70 straipsnio 6 dalis) taip, kad jos taikymo sritis išplėsta į ją įtraukus tyčinius pažeidimus.

( 31 ) Šiuo klausimu žr. 2005 m. gruodžio 23 d. Komisijos reglamento (EB) Nr. 2184/2005, iš dalies keičiančio [r]eglamentus (EB) Nr. 796/2004 ir (EB) Nr. 1973/2004, nustatančius išsamias Tarybos reglamento (EB) Nr. 1782/2003, nustatančio bendrąsias tiesioginės paramos schemų pagal bendrą žemės ūkio politiką taisykles ir nustatančio tam tikras paramos schemas ūkininkams, taikymo taisykles, 4 konstatuojamąją dalį (OL L 347, 2005, p. 61), iš kurios matyti, kad „remiantis Reglamento (EB) Nr. 796/2004 66 straipsnio 2 dalimi (atitinkančia Reglamento Nr. 1122/2009 70 straipsnio 6 dalį) įvairių su kompleksiniu susiejimu susijusių įpareigojimų, priklausančių tai pačiai kompleksinio susiejimo sričiai, kaip apibrėžta to reglamento 2 straipsnio 31 punkte, nesilaikymas laikomas tik vienu pažeidimu, nustatant atitinkamas sankcijas“ (išskirta mano).

( 32 ) Žr. šios išvados 15 punktą.

( 33 ) Žr. 2009 m. gegužės 14 d. Sprendimą Internationaal Verhuis‑ en Transportbedrijf Jan de Lely (C‑161/08, EU:C:2009:308, 38 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija). Be to, taip aiškinant kiltų klausimas, pagal kokią taisyklę turėtų būti nustatyta „viena sankcija“ (pagal Reglamento Nr. 1122/2009 71 straipsnio 1 dalį ar 72 straipsnio 1 dalį). Tai, kad reglamente nėra atitinkamos nuostatos šiuo klausimu, patvirtina mano nuomonę, kad Sąjungos teisės aktų leidėjas nenorėjo, kad tokiu atveju, kai nustatomi ir pažeidimai dėl aplaidumo, ir tyčiniai pažeidimai, būtų nustatyta viena sankcija.

( 34 ) Žr. šios išvados 15 punktą.

( 35 ) Žr. šios išvados 23 punktą. Primenu, kad vadovaujantis Reglamento Nr. 73/2009 24 straipsnio 1 dalimi, nustatant išsamias išmokų sumažinimo ir neskyrimo taisykles, atsižvelgiama į nustatyto pažeidimo sunkumą, mastą, pastovumą ir pasikartojimą. Žr. šios išvados 18 išnašą. Be to, žr. Reglamento Nr. 1122/2009 75 konstatuojamąją dalį, kurioje nurodomas proporcingumo principas.

( 36 ) Dėl atskyrimo žr. šios išvados 25–28 punktus ir 35–37 punktus.

( 37 ) Pagal Teisingumo Teismo jurisprudenciją teisinio saugumo principas reikalauja, kad teisės aktai būtų aiškūs, tikslūs ir teisės subjektai numatytų jų taikymą, ypač jeigu jie privatiems asmenims sukelia nepalankių pasekmių. Žr., be kita ko, 2008 m. gruodžio 18 d. Sprendimą Altun (C‑337/07, EU:C:2008:744, 60 punktas).

( 38 ) Žr. Reglamento Nr. 73/2009 24 straipsnio 1 dalį. Taip pat žr. šios išvados 24 punktą ir 18 išnašą.