25

Skundžiamu sprendimu Bendrasis Teismas atmetė visą ieškinį ir priteisė iš RFA bylinėjimosi išlaidas. Vertindamas antrąjį pagrindą jis, be kita ko, nusprendė: „69 <…> kiek tai susiję su pagrindinio reglamento 11 straipsnio 10 dalies taikymu, nuo tyrimo laikotarpio, į kurį atsižvelgta anksčiau, iki naujo tyrimo laikotarpio labai pasikeitus nagrinėjamų produktų gamybos išlaidoms Komisija, nustatydama, ar antidempingo muitai tinkamai įtraukti į tų produktų perpardavimo Sąjungoje kainas pastaruoju laikotarpiu, pagrįstai atsižvelgia ne į perpardavimo kainas, taikytas pirmuoju laikotarpiu, o į išlaidas, nustatytas nauju tyrimo laikotarpiu. Priešingai, nei ginčijamuose sprendimuose iš esmės teigia Komisija <…>, šie argumentai galioja, net jeigu galima pripažinti, kad pasikeitė metodas, palyginti su tuo, kuris taikytas atliekant ankstesnį tyrimą, kaip yra nagrinėjamoje byloje. 70 Tokios praktikos tikslas – užtikrinti analizės patikimumą lyginant ekonominiu požiūriu sudėtingas situacijas; taip siekiama ne tik pateisinti priimtų priemonių pagrindimą pagal antidempingo teisės aktus, bet ir užtikrinti, kad būtų paisoma bendrojo Sąjungos teisės principo, t. y. vienodo vertinimo principo, kiek tai susiję su veiklos vykdytojais, kuriems gali būti taikomos tokios priemonės. Vis dėlto, nors siekis atliekant ekonominę analizę užtikrinti situacijos palyginimo dviem laikotarpiais patikimumą iš esmės pateisina to paties metodo taikymą, taip nėra tuo atveju, kai atitinkami kriterijai pakankamai pasikeitė ir ankstesnio metodo taikymas nebūtų tinkamas norint pasiekti patikimų rezultatų, pavyzdžiui, įvertinti, ar antidempingo muitai buvo deramai įtraukti į perpardavimo kainą ir paskesnes pardavimo Sąjungoje kainas (šiuo klausimu pagal analogiją žr. 2014 m. rugsėjo 18 d. Sprendimo Valimar, C‑374/12, EU:C:2014:2231, 50 ir 59 punktus). Kaip teigia Komisija, jeigu dviejų lyginamų laikotarpių gamybos išlaidos labai išaugo, net ir tai, kad perpardavimo kainos Sąjungoje labai padidėjo, nebūtinai reiškia, kad nustatant šias kainas antidempingo muitai buvo deramai, t. y. visiškai, jose atspindėti. Gamybos išlaidos gali padidėti daugiau negu kainos. Šiuo atveju, net jeigu naujos kainos yra aukštesnės [didesnės] už ankstesnes kainas (įskaitant antidempingo muitus), suinteresuotieji asmenys deramai neatspindi antidempingo muitų atsižvelgiant į gamybos išlaidų pokytį. 71 Šios analizės negalima paneigti nagrinėjamoje byloje ieškovės pateiktais argumentais. Visų pirma, priešingai, nei iš esmės teigia ieškovė, pagrindinio reglamento 11 straipsnio 10 dalis (tiek, kiek ji susijusi su klausimu, ar „muitas deramai atsispindi perpardavimo kainose“) visiškai nereiškia, kad, be anksčiau taikytos perpardavimo kainos, į naują perpardavimo kainą turi būti įtrauktas tik antidempingo muitų atitikmuo, siekiant pateikti teigiamą atsakymą. Papildomas muitas, palyginti su paprastai patiriamomis išlaidomis, „deramai atsispindi“ tik tuomet, kai jis pridedamas prie šių kitų išlaidų. Taigi, jeigu kitos išlaidos padidėja, bet perpardavimo kaina padidėja mažiau, iš tiesų muitas yra tik iš dalies pridedamas prie kitų išlaidų arba iš viso nepridedamas, net jeigu muito atitikmuo ir pridedamas prie anksčiau taikytos perpardavimo kainos. <…> Komisijos pranešimo dėl antidempingo muitų grąžinimo nuostata, kuria remiasi ieškovė, visiškai neprieštarauja tokiai analizei. Tas pats pasakytina apie ieškovės minimą 2015 m. lapkričio 18 d. Sprendimą Einhell Germany ir kt. / Komisija (T‑73/12, EU:T:2015:865). Konkrečiai kalbant, šio sprendimo 155 punkte, aiškinamame atsižvelgiant į jo kontekstą, nurodoma, kad kitas metodas, t. y. ne Sąjungoje taikomų perpardavimo kainų iki ir po antidempingo muitų įvedimo palyginimas, gali būti tinkamas siekiant nustatyti, ar šie muitai įtraukti į naujas perpardavimo Sąjungoje kainas. 72 Dėl konkrečių nagrinėjamos bylos aplinkybių, susijusių su ketvirtuoju tyrimo dėl grąžinimo laikotarpiu, t. y. 2012 m., pažymėtina, kad ginčijamuose sprendimuose, pavyzdžiui, Sprendimo C(2014) 9805 final 85 konstatuojamojoje dalyje, Komisija nurodė, jog gamybos išlaidos labai (109 %) padidėjo, palyginti su pradiniu tyrimo laikotarpiu; ieškovė to iš esmės nepaneigė, visų pirma šiame ieškinyje. Tokiomis aplinkybėmis Komisija, siekdama nustatyti, ar antidempingo muitai tinkamai įtraukti į perpardavimo Sąjungoje kainas, kurias ieškovė CHEMK ir KF sąskaita taikė ketvirtuoju tyrimo dėl grąžinimo laikotarpiu, pagrįstai atsižvelgė į 2012 m. nustatytas gamybos išlaidas, o ne į perpardavimo kainas, taikytas pradinio tyrimo laikotarpiu. 73 Taigi esant tokiai situacijai, kai, kaip Komisija pažymėjo ginčijamuose sprendimuose (pavyzdžiui, Sprendimo C(2014) 9805 final 84 konstatuojamojoje dalyje), perpardavimo kainos tik 1 % atvejų padengia produktų išlaidas, įskaitant antidempingo muitus, anaiptol nėra įrodyta, kad šie muitai iš tiesų buvo deramai įtraukti. 74 Net jei nuo pradinio tyrimo iki ketvirtojo tyrimo dėl grąžinimo laikotarpio perpardavimo kainos padidėjo daugiau negu 100 %, kaip nurodo ieškovė, šiomis aplinkybėmis to neužtenka siekiant įrodyti, kad antruoju laikotarpiu antidempingo muitai buvo visiškai atspindėti. Iš tiesų pakanka, kad, kaip iš esmės pažymima šio sprendimo 70 punkte, gamybos išlaidos padidėtų daugiau nei taikomos kainos, kad atsižvelgiant į gamybos išlaidų pokytį antidempingo muitai nebūtų tinkamai įtraukti į taikomas kainas. Tai a priori įrodo Komisijos pateikta aplinkybė, kad 99 % atvejų 2012 m. perpardavimo Sąjungoje kainos nepadengė produktų išlaidų, įskaitant antidempingo muitus. 75 Taigi Komisija pagrįstai atskaitė antidempingo muitą iš perpardavimo kainos, taikytos perparduodant produktus pirmajam Sąjungoje įsisteigusiam nepriklausomam pirkėjui, kad nustatytų apskaičiuojamą eksporto kainą, susijusią su ketvirtuoju tyrimo dėl grąžinimo laikotarpiu, nes nebuvo įrodyta, jog antidempingo muitas deramai atspindėtas pirmojoje kainoje. <…> 77 Vis dėlto ginčijamuose sprendimuose, pavyzdžiui, Sprendimo C(2014) 9805 final 78 konstatuojamojoje dalyje, Komisija teisingai pažymi, kad siekiant nustatyti, kokiu mastu antidempingo muitai įtraukti į perpardavimo Sąjungoje kainas, šias kainas reikia analizuoti paskesniu prekybos lygiu, kai tie muitai jau sumokėti, – paprastai tai yra toks prekybos lygis, kuriuo į kainą įskaičiuojamos papildomos išlaidos, palyginti su išlaidomis, vertinamomis „išvežimo iš gamyklos“ kainos arba [„fdi“] kainos lygiu. Šiuo klausimu pažymėtina, kad nors pagrindiniame reglamente numatyta, jog tam tikros kainos koreguojamos ne jų taikymo, o kitu prekybos lygiu, tai nustatyta siekiant užtikrinti, kad kainos, iš kurių nebūtinai matyti, jog teikiamos tos pačios paslaugos, būtų lyginamos teisingai. Pagrindinio reglamento 2 straipsnio 10 dalies d punkte <…> numatyta, kad norint teisingai palyginti eksporto kainą ir normaliąją vertę gali prireikti koregavimo, o atliekant šį koregavimą atsižvelgiama į įvairius prekybos lygius, kuriais tos kainos taikytos. Vis dėlto koregavimo nereikia, kai vertinamos tik perpardavimo Sąjungoje kainos pagal pagrindinio reglamento 11 straipsnio 10 dalį, kurioje toks koregavimas nenumatytas. Kita vertus, kadangi tam tikrais atvejais (kaip antai nagrinėjamu atveju) Komisija, siekdama taikyti tą nuostatą, perpardavimo kainas pagrįstai analizuoja atsižvelgdama į visas iki minėto perpardavimo patirtas išlaidas <…> būtų nenuoseklu analizuoti „išvežimo iš gamyklos“ arba [„fdi“] kainų lygiu nustatytas kainas, net jeigu prie jų dirbtinai būtų pridėti antidempingo muitai (ieškovė teigia, kad jie buvo pridėti), t. y. analizuoti neatsižvelgiant į tam tikras išlaidas, patirtas iki šio perpardavimo. Be to, tokiais atvejais neturi būti lyginamos perpardavimo Sąjungoje kainos, taikytos nuo vieno iki kito paeiliui ėjusių laikotarpių, – šiam palyginimui neigiamą poveikį gali turėti tai, kad, kaip ir nagrinėjamoje byloje, prekybos lygiai, kuriais atitinkamų produktų importuotojai išrašė sąskaitas pirmiesiems nepriklausomiems pirkėjams Sąjungoje, yra nevienalaikiai. Vis dėlto būtina patikrinti, ar iš atitinkamo importuotojo pateiktos informacijos matyti, kad antidempingo muitai tinkamai įtraukti į nagrinėjamu laikotarpiu šių pirkėjų faktiškai sumokėtą kainą. Šiuo klausimu ginčijamuose sprendimuose pažymima, kad nurodytu laikotarpiu ieškovė prekes daugiausia pardavė už kainą „sumokėjus muitą“, t. y. kainą, apimančią visas prieš perduodant prekes patirtas išlaidas, ir ieškovė to neužginčijo, todėl galima lengviau atlikti pirma nurodytą patikrinimą. 78 Taigi ieškovė, siekdama pagrįsti, kad trečiuoju tyrimo dėl grąžinimo laikotarpiu buvo įtraukusi antidempingo muitus į perpardavimo Sąjungoje kainas, negalėjo remtis tuo, kad pakito „išvežimo iš gamyklos“ arba [„fdi“] kainų lygiu taikytos kainos, net ir pridėjus prie jų antidempingo muitus. Ieškovė turėjo pateikti įrodymų, kad nurodytu laikotarpiu taikytos kainos „sumokėjus muitą“ apėmė visas šiuo lygiu patirtas išlaidas, susijusias su atitinkamomis prekėmis, įskaitant antidempingo muitus; ji to nepadarė. Taigi Komisija pagrįstai atskaitė antidempingo muitą iš perpardavimo kainos, taikytos perparduodant produktus pirmajam Sąjungoje įsisteigusiam nepriklausomam pirkėjui, kad nustatytų apskaičiuojamą eksporto kainą, susijusią su trečiuoju grąžinimo tyrimo laikotarpiu, nes nebuvo įrodyta, jog į pirmąją kainą buvo tinkamai įtrauktas antidempingo muitas. Vadinasi, nereikia nagrinėti šalių argumentų dėl šių „išvežimo iš gamyklos“ arba [„fdi“] kainų apskaičiavimo būdo. Dėl dublike pateikto ieškovės argumento, kad net palyginus perpardavimo kainas „sumokėjus muitus“ būtų gauti rezultatai, dėl kurių turėtų būti grąžinta dalis muitų, pažymėtina, jog bet kuriuo atveju šis argumentas nepakankamai pagrįstas, kad būtų galima į jį atsižvelgti atliekant ginčijamų sprendimų teisėtumo kontrolę (šiuo klausimu žr. 2015 m. kovo 17 d. Sprendimo RFA International / Komisija, T‑466/12, EU:T:2015:151, 44 punktą ir nurodytą jurisprudenciją). 79 Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, darytina išvada, kad antrasis ieškovės pagrindas, grindžiamas pagrindinio reglamento 11 straipsnio 9 ir 10 dalių pažeidimu apskaičiuojant eksporto kainą, taip pat yra nepagrįstas.“