Keywords

Summary



Keywords

1. Ieškinys dėl įsipareigojimų neįvykdymo – Ginčo dalykas – Nustatymas per ikiteisminę procedūrą

(EB 226 straipsnis)

2. Nuosavi Europos Bendrijų ištekliai – Valstybių narių atliekamas nustatymas ir pervedimas

(Tarybos reglamento Nr. 2913/92 243 straipsnio 1 ir 2 dalys bei Tarybos reglamento Nr. 1150/2000 6 straipsnio 3 dalies a ir b punktai, 9, 10 ir 11 straipsniai)

3. Valstybės narės – Įsipareigojimai – Komisijai patikėta priežiūros funkcija – Valstybių narių pareiga – Bendradarbiavimas tiriant valstybės įsipareigojimų neįvykdymą

(EB 10 ir 226 straipsniai; Tarybos reglamento Nr. 1552/89 18 straipsnis)

Summary

1. Ieškinio dėl įsipareigojimų neįvykdymo atveju, nors ieškinio reikalavimai iš principo negali viršyti oficialiame pranešime ir pagrįstos nuomonės rezoliucinėje dalyje nurodytų neįvykdytų įsipareigojimų, Komisija gali siekti, kad būtų pripažinta, jog valstybė narė neįvykdė įsipareigojimų, numatytų vėliau pakeistoje arba panaikintoje pirminėje Bendrijos teisės akto redakcijoje, kurie naujomis nuostatomis buvo palikti galioti. Tačiau bylos dalykas negali būti išplėstas įsipareigojimais pagal naujas nuostatas, kurios neatitinka pirminės atitinkamo akto formuluotės, priešingu atveju būtų pažeisti esminiai procedūros dėl įsipareigojimų neįvykdymo pripažinimo teisėtumo reikalavimai.

(žr. 35 punktą)

2. Valstybės narės privalo nustatyti Bendrijai priklausančią nuosavų išteklių sumą iš karto, kai muitinė gali apskaičiuoti skolą muitinei sudarančią sumą ir nustatyti skolininką, ir todėl įskaityti šią sumą į sąskaitas pagal Reglamento Nr. 1150/2000, įgyvendinančio Sprendimą 94/728 dėl Bendrijų nuosavų išteklių sistemos, 6 straipsnį.

Kalbant apie valstybių narių galimybę nustatytas sumas įrašyti į minėto reglamento 6 straipsnio 3 dalies b punkte numatytą atskirą sąskaitą (B sąskaita), vien tai, jog nebuvo sumokėtos sumos, negali būti prilyginta mokėtinų sumų užginčijimui pagal šią nuostatą. Iš tikrųjų, vadovaujantis Reglamento Nr. 2913/92, nustatančio Bendrijos muitinės kodeksą, 243 straipsnio 1 dalies trečiąja pastraipa, užginčyti reikia skundu, kuris turi būti „pateiktas“ muitinės įstaigai, po to – nepriklausomai institucijai toje valstybėje narėje, kurioje buvo priimtas atitinkamas sprendimas arba pateiktas prašymas jį priimti. Taip išdėstytas formalaus skundo reikalavimas nustatytas dėl teisinio saugumo priežasčių ir leidžia užtikrinti rūpestingą bei vienodą nuostatų muitinės srityje taikymą, siekiant greitai ir veiksmingai pervesti nuosavus Bendrijų išteklius.

Dėl to, kad mokėtinos sumos buvo klaidingai įskaitytos į B sąskaitą, gali būti vėluojama atitinkamus nuosavus išteklius įskaityti į Komisijos sąskaitą, o tai, remiantis Reglamento Nr. 1150/2000 9 ir 10 straipsniais, turi būti padaryta per tą patį laiką, kaip ir minėtas sumas įskaitant į A sąskaitą pagal to paties reglamento 6 straipsnio 3 dalies a punktą. Pagal to paties reglamento 11 straipsnį už bet kokį pavėluotą įmokos įskaitymą į to paties reglamento 9 straipsnio 1 dalyje nurodytą sąskaitą atitinkama valstybė narė moka delspinigius, taikomus už visą vėlavimo laikotarpį. Šiuos delspinigius reikia mokėti, kad ir kokios būtų šių išteklių pervedimo į Komisijos sąskaitą vėlavimo priežastys.

(žr. 63, 68, 73–74 punktus)

3. Remiantis EB 10 straipsniu, valstybės narės turi gera valia bendradarbiauti pagal EB 226 straipsnį Komisijai vykdant bet kokius tyrimus ir perduoti jai šiam tikslui visą reikalaujamą informaciją.

Dėl valstybių narių pareigos sąžiningai bendradarbiaujant su Komisija imtis priemonių, leidžiančių užtikrinti Bendrijos nuostatų dėl galimų nuosavų išteklių nustatymo taikymą, Teisingumo Teismas nusprendė, kad iš šios pareigos, kurios taikymą patikrinimams detalizuoja Reglamento Nr. 1552/89, įgyvendinančio Sprendimą 88/376 dėl Bendrijų nuosavų išteklių sistemos, 18 straipsnis, išplaukia, kad jeigu Komisija stipriai priklauso nuo atitinkamos valstybės narės pateikiamos informacijos, įprastomis sąlygomis pastaroji privalo Komisijai pateikti pagrindžiančius ir kitus reikalingus dokumentus, kad ši galėtų patikrinti, ar, o prireikus, ir kiek nagrinėjamos sumos susijusios su Bendrijų nuosavais ištekliais.

(žr. 82–83 punktus)