GENERALINIO ADVOKATO

PEDRO CRUZ VILLALÓN IŠVADA,

pateikta 2014 m. vasario 27 d. ( 1 )

Byla C‑374/12

Valimar OOD

prieš

Nachalnik na Mitnitsa Varna

(Varhoven administrativen sad (Bulgarija) pateiktas prašymas

priimti prejudicinį sprendimą)

„Bendra prekybos politika — Dempingas — Reglamentas (EB) Nr. 384/96 — Rusijos kilmės geležies arba plieno lynai ir kabeliai — Reglamentas (EB) Nr. 1601/2001 — Įsipareigojimai dėl kainos — Tarpinė peržiūra — Priemonių galiojimo pabaigos peržiūra — Reglamentas (EB) Nr. 1279/2007 — Eksporto kainos nustatymas — Eksporto į Europos bendriją kainų patikimumas — Atsižvelgimas į įsipareigojimus dėl kainos — Aplinkybių pasikeitimas — Kitokio metodo taikymas, palyginti su metodu, taikytu per pradinį tyrimą — Galiojimo vertinimas“

1. Šioje byloje Teisingumo Teismui iš esmės pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą dėl 2007 m. spalio 30 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 1279/2007, nustatančio galutinį antidempingo muitą tam tikriems Rusijos kilmės geležies arba plieno lynams ir kabeliams bei panaikinančio antidempingo priemones tam tikriems importuojamiems Tailando ir Turkijos kilmės geležies arba plieno lynams ir kabeliams ( 2 ), galiojimo įvertinimo.

2. Klausimas dėl galiojimo savo ruožtu iš esmės priklauso nuo 1995 m. gruodžio 22 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 384/96 dėl apsaugos nuo importo dempingo kaina iš Europos bendrijos narėmis nesančių valstybių ( 3 ) 11 straipsnio 9 dalies išaiškinimo, o Teisingumo Teismas turėjo tik labai retą progą aiškinti ir taikyti šią nuostatą ( 4 ), priešingai nei Bendrasis Teismas ( 5 ).

3. Teisingumo Teismo konkrečiai prašoma atsakyti į klausimą, kokiu atveju Europos Sąjungos institucijos, atlikdamos eksportuojančiai įmonei nustatytos antidempingo priemonės peržiūrą, gali naudoti skirtingą jos eksporto kainų nustatymo „metodą“, palyginti su metodu, naudotu priimant reglamentą, kuriuo nustatyta pradinė priemonė, ir apibrėžti, ką reiškia pagrindinio reglamento 11 straipsnio 9 dalyje numatytas „aplinkybių pasikeitimas“.

I – Teisinis pagrindas

A – Tarptautinė teisė

4. Sutartis dėl 1994 m. bendrojo susitarimo dėl muitų tarifų ir prekybos VI straipsnio įgyvendinimo ( 6 ), kuri pateikta 1994 m. balandžio 15 d. Marakeše pasirašytos Pasaulio prekybos organizacijos steigimo sutarties (toliau – PPO steigimo sutartis) 1 A priede, patvirtinta 1994 m. gruodžio 22 d. Tarybos sprendimu 94/800/EB dėl daugiašalių derybų Urugvajaus raunde (1986–1994) priimtų susitarimų patvirtinimo Europos bendrijos vardu jos kompetencijai priklausančių klausimų atžvilgiu ( 7 ).

5. Kadangi pagrindinio reglamento tikslas, kaip nustatyta jo 5 konstatuojamojoje dalyje, į Sąjungos teisę perkelti, kiek tai yra įmanoma, naujas ir išsamias 1994 m. antidempingo kodekse išdėstytas taisykles ( 8 ), ginčui pagrindinėje byloje išspręsti reikšmingos šio kodekso nuostatos bus cituojamos, jei reikės, dėstant argumentus šioje išvadoje.

B – Sąjungos teisė

1. Pagrindinis reglamentas

6. Ginčo pagrindinėje byloje aplinkybių susiklostymo momentu buvo taikomas būtent pagrindinis reglamentas ( 9 ), o pagrindinės bylai reikšmingos nuostatos yra 2 straipsnio 8 ir 9 dalys bei 11 straipsnio 3 ir 9 dalys.

7. Pagrindinio reglamento 2 straipsnio 8 ir 9 dalyse buvo numatyta: „8. Eksporto kaina yra kaina, faktiškai sumokėta arba mokėtina už produktą, jį parduodant eksportui iš eksportuojančios valstybės į Bendriją. 9. Tais atvejais, kai eksporto kainos nėra arba kai eksporto kaina atrodo nepatikima dėl eksportuotojo ir importuotojo ar trečiosios šalies tarpusavio saitų ar kompensacinių susitarimų, eksporto kaina gali būti apskaičiuota pagal kainą, už kurią importuoti produktai yra pirmą kartą perparduodami nepriklausomam pirkėjui arba – jeigu produktai nėra perparduodami nepriklausomam pirkėjui arba nėra perparduodami tokiomis sąlygomis, kokiomis buvo importuoti – bet kuriuo kitu priimtinu būdu. <…>“

8. Pagrindinio reglamento 11 straipsnio 9 dalyje nustatyta: „Jei aplinkybės nepasikeitė, Komisija, pagal šį straipsnį atlikdama bet kuriuos peržiūrų ar muito grąžinimo tyrimus, taiko tą pačią metodiką, kuri buvo taikoma atliekant tyrimus, kurių pagrindu nustatytas muitas, tačiau atitinkamai atsižvelgia į 2 straipsnį, o ypač į jo 11 ir 12 dalis, bei į 17 straipsnį.“

9. Kitos reikšmingos pagrindinio reglamento nuostatos bus cituojamos, jei reikės, toliau dėstant argumentus.

2. Pradinis reglamentas dėl antidempingo ir sprendimas dėl įsipareigojimo dėl kainų priėmimo

10. 2001 m. rugpjūčio 2 d. Europos Sąjungos Taryba priėmė Reglamentą (EB) Nr. 1601/2001, nustatantį galutinius antidempingo muitus Čekijos, Rusijos, Tailando ir Turkijos kilmės tam tikrų geležinių ir plieninių lynų bei kabelių importui ir galutinai surenkantį nustatytus laikinuosius antidempingo muitus ( 10 ). To reglamento 1 straipsnio 2 dalyje nustatyta, kad Rusijos kilmės geležies arba plieno lynų ir kabelių importui taikomas 50,7 % antidempingo muitas.

11. Reglamento Nr. 1601/2001 87 konstatuojamojoje dalyje nustatyta, jog atsižvelgiant į tai, kad nebuvo pateikta naujos informacijos apie eksporto kainą, patvirtinamos preliminarios išvados, pateiktos laikinojo reglamento ( 11 ) 107 konstatuojamojoje dalyje. Joje nustatyta, kad bendradarbiavusiam gamintojui-eksportuotojui eksporto kaina nustatyta remiantis faktiškai sumokėtomis ar mokėtinomis kainomis.

12. 2001 m. liepos 26 d. Komisija priėmė Sprendimą 2001/602/EB dėl įsipareigojimų, pateiktų dėl antidempingo nagrinėjimo, vykdomo dėl tam tikrų geležies arba plieno lynų ir kabelių, kurių kilmės šalys yra Čekijos Respublika, Korėjos Respublika, Malaizija, Rusija, Tailandas ir Turkija, importo, priėmimo ir nagrinėjimo dėl Korėjos Respublikos ir Malaizijos kilmės importo nutraukimo ( 12 ). To sprendimo 1 straipsnyje nustatyta, kad įsipareigojimai dėl kainų, kuriuos pasiūlė, be kita ko, akcinė bendrovė Cherepovetsky Staleprokatny Zavod OAO ( 13 ), yra priimti.

3. Reglamentas dėl pradinių antidempingo muitų peržiūros ir sprendimas, kuriuo panaikinamas sprendimas dėl įsipareigojimų dėl kainų priėmimo

13. 2004 m. ChSPZ, remdamasi pagrindinio reglamento 11 straipsnio 3 dalimi, paprašė atlikti dalinę tarpinę peržiūrą ( 14 ).

14. 2004 m. rugpjūčio 10 d. Komisija pradėjo prašomos peržiūros procedūrą ( 15 ).

15. 2006 m. sausio 1 d.ChSPZ tapo Closed Joint Stock Company Severstal-Metiz ( 16 ) su buveine Čerepovece (Rusija) po to, kai buvo sujungta su bendrove Open Joint Stock Company Orlovsky Staleprokatny Zavod ir su SSM ( 17 ).

16. 2006 m. rugpjūčio 3 d. Komisija taip pat pradėjo Reglamentu Nr. 1601/2001 nustatytų antidempingo priemonių galiojimo pabaigos peržiūrą ( 18 ).

17. 2007 m. spalio 30 d. Taryba priėmė Reglamentą Nr. 1279/2007, juo nutraukta tiek priemonių galiojimo pabaigos peržiūra, tiek, be kita ko, SSM prašyta atlikti dalinė tarpinė peržiūra. To reglamento 1 straipsnio 2 dalyje nustatyta, kad SSM pagamintų tam tikrų geležies arba plieno lynų ir kabelių importui į Sąjungą taikomas galutinis antidempingo muitas, kurio norma yra 9,7 %. Tame reglamente taip pat pažymėta, kad įsipareigojimai dėl kainų, kuriuos pasiūlė būtent SSM po galutinio faktų atskleidimo, buvo nepriimtini pagal pagrindinio reglamento 8 straipsnio 2 dalį ( 19 ).

18. Pagrindinės Reglamento Nr. 1279/2007 konstatuojamosios dalys, kurios yra reikšmingos sprendžiant ginčą pagrindinėje byloje ir kuriose kalbama apie SSM eksporto kainų nustatymą, bus pateiktos, jei reikės, toliau dėstomuose argumentuose.

19. Tos pačios dienos sprendimu Komisija panaikino savo Sprendimą 2001/602 dėl SSM įsipareigojimų dėl kainų priėmimo ( 20 ).

C – Bulgarijos teisė

20. Muitinės įstatymo (Zakon na Mitnitsite, toliau – MĮ) 214 straipsnyje kuriame reglamentuojamas muitų grąžinimas, nustatyta: „1) muitų grąžinimas yra viso ar dalies sumokėtų importo ar eksporto muitų grąžinimas; 2) grąžinama nustačius, kad mokėjimo momentu muitai neturėjo būti mokami arba išnyko jų mokėjimo pagrindas.“

II – Pagrindinės bylos faktinės aplinkybės

21. Valimar OOD ( 21 ) yra Bulgarijos bendrovė, kurios pagrindinė veikla – įvairios kilmės plieno vielos, kabelių, lynų ir panašių prekių, taip pat pagamintų SSM, importas ir prekyba jomis.

22. Pagal išleidimo į laisvą apyvartą konkrečiai paskirčiai režimą įvežusi į Bulgariją (data nežinoma) Rusijos kilmės SSM eksportuotus nerūdijančio plieno lynus ir kabelius, Valimar, remiantis Reglamentu Nr. 1279/2007, turėjo sumokėti galutinį antidempingo muitą, kurio norma 9,7 % ir kurio bendra suma buvo 2117,01 Bulgarijos levų (BGN).

23. 2011 m. sausio 25 d.Valimar pateikė prašymą Teritorialno Mitnichesko upravlenie Varna (Varnos teritorinė muitinės valdyba); ji siekė, kad būtų pripažinta, jog tie antidempingo muitai buvo sumokėti nepagrįstai remiantis MĮ 214 straipsniu ir 1992 m. spalio 12 d. Tarybos reglamento (EEB) Nr. 2913/92, nustatančio Bendrijos muitinės kodeksą ( 22 ), 236 straipsniu. Ji teigė, kad Reglamentas Nr. 1279/2007 yra negaliojantis ir kad sumokėti antidempingo muitai turi būti jai grąžinti.

24. 2011 m. vasario 24 d. sprendimu Nachalnik na Mitnitsa Varna (Varnos muitinės viršininkas) atmetė prašymą kaip nepagrįstą ir neturintį prasmės, o jo sprendimas buvo patvirtintas 2011 m. balandžio 12 d. Muitinės agentūros direktoriaus sprendimu.

25. Valimar pateikė skundą dėl 2011 m. vasario 24 d. sprendimo Administrativen sad Varna (Varnos administracinis teismas), šis 2011 m. lapkričio 8 d. sprendimu tą skundą atmetė.

26. Valimar pateikė kasacinį skundą Varhoven administrativen sad (Aukščiausiasis administracinis teismas); jame teigia, kad Reglamentas Nr. 1279/2007 negalioja dėl to, kad jis, be kita ko, buvo priimtas pažeidžiant pagrindinio reglamento 11 straipsnio 9 dalį, aiškinamą atsižvelgiant į jo 2 straipsnio 8 dalį. Jos teigimu, nustatydama SSM eksporto kainas Taryba naudojo kitokį metodą, palyginti su metodu, numatytu Reglamente Nr. 1601/2001, kuriuo nustatytas pradinis antidempingo muitas, tačiau šis skirtumas nebuvo pagrįstas pasikeitusiomis aplinkybėmis, kaip nustatyta pagrindinio reglamento 11 straipsnio 9 dalyje.

III – Prejudiciniai klausimai ir procesas Teisingumo Teisme

27. Šiomis aplinkybėmis Varhoven administrativen sad nusprendė sustabdyti bylos nagrinėjimą ir pateikti Teisingumo Teismui šiuos prejudicinius klausimus: „1. Ar [pagrindinio] reglamento <…> 11 straipsnio 9 dalį ir 10 dalies pirmą sakinį, aiškinamą atsižvelgiant į šio reglamento 2 straipsnio 8 ir 9 dalis, reikia aiškinti taip, kad neįrodžius aplinkybių pasikeitimo, kaip numatyta [minėto] 11 straipsnio 9 dalyje, šios nuostatos turi pirmumą prieš bet kokius iš pagrindinio reglamento 11 straipsnio 3 dalies kildinamus numanomus institucijų įgaliojimus nustatant eksporto kainą, įskaitant – kaip <…> Reglamento <…> Nr. 1279/2007 atveju – numanomą institucijų įgaliojimą vertinti [SSM] ateities eksporto kainų patikimumą, palyginti su pagal įsipareigojimą dėl kainų taikomomis minimaliomis kainomis ir su pardavimo į trečiąsias šalis kainomis? Ar atsakymui į šį klausimą turi reikšmės tai, kad, kaip [SSM] ir <…> Reglamento <…> Nr. 1279/2007 atveju, įgyvendindamos savo įgaliojimus vertinti su dempingo buvimu susijusių aplinkybių pasikeitimo stabilumą pagal [minėto] 11 straipsnio 3 dalį institucijos nusprendžia pakeisti antidempingo priemones (sumažinti antidempingo muito tarifą)? 2. Ar iš atsakymo į pirmąjį klausimą darytina išvada, kad [SSM] eksporto kainoms nustatyti skirtoje <…> Reglamento <…> Nr. 1279/2007 dalyje aprašytomis aplinkybėmis ir atsižvelgiant į tai, kad šiame reglamente aiškiai nepagrindžiamas [aplinkybių] pasikeitimas, kaip numatyta [pagrindinio reglamento] 11 straipsnio 9 dalyje, kuris pateisintų naujos metodikos taikymą, Komisija turėjo taikyti tokią eksporto kainos nustatymo metodiką, kuri buvo taikoma pradiniame tyrime ir nagrinėjamu atveju nustatyta pagrindinio reglamento 2 straipsnio 8 dalyje? 3. Atsižvelgiant į atsakymus į du pirmuosius klausimus: ar <…> Reglamento <…> Nr. 1279/2007 dalis, kurioje nustatomos individualios antidempingo priemonės importuojamiems [SSM] pagamintiems plieno lynams ir kabeliams, priimta pažeidžiant pagrindinio reglamento 11 straipsnio 9 ir 10 dalis, aiškinamas atsižvelgiant į jo 2 straipsnio 8 dalį, t. y. remiantis negaliojančiu teisiniu pagrindu, todėl pati yra negaliojanti?“

28. Atsakovas pagrindinėje byloje, Bulgarijos vyriausybė, taip pat Taryba ir Komisija pateikė pastabas raštu. Per viešą teismo posėdį, kuris įvyko 2013 m. lapkričio 13 d. taip pat buvo išklausytos Valimar, atsakovo pagrindinėje byloje, Bulgarijos vyriausybės, taip pat Tarybos ir Komisijos pastabos žodžiu.

IV – Dėl prašymo priimti prejudicinį sprendimą priimtinumo

29. Atsakovas pagrindinėje byloje ir Bulgarijos vyriausybė teigia, kad prašymas priimti prejudicinį sprendimą yra nepriimtinas atsižvelgiant į Sprendime TWD Textilwerke Deggendorf ( 23 ) įtvirtintą teismų praktiką. Iš tiesų Reglamentas Nr. 1279/2007 yra tiesiogiai ir konkrečiai susijęs su Valimar, kaip išimtine SSM produkcijos importuotoja, kaip tai suprantama pagal EB 230 straipsnio ketvirtą pastraipą, todėl ji turėjo tiesiogiai ginčyti šio reglamento galiojimą ir pareikšti toje nuostatoje nurodytą ieškinį dėl panaikinimo per EB 230 straipsnio penktoje pastraipoje nustatytą terminą. Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas išreiškė priešingą nuomonę ir konkrečiai nurodė, kad Valimar yra nepriklausoma, su SSM nesusijusi importuotoja ir nedalyvavo to reglamento priėmimo procedūroje. Nei Taryba, nei Komisija nepateikė prašymo nepriimtinumu pagrįsto prieštaravimo.

30. Per teismo posėdį Valimar pažymėjo, pirma, kad nors į Bulgariją importavo ir SSM produkciją, ji vis dėlto negalėjo savaime būti laikoma šios komercijos atstove arba įmone, sudariusia su ja išimtinio atstovavimo sutartį. Valimar teigia, antra, kad peržiūros procedūros pradžios dieną ( 24 ) Bulgarijos Respublika dar nebuvo Sąjungos narė ( 25 ) ir kad Valimar neimportavo aptariamų prekių, todėl negalima teigti, kad ši bendrovė turėjo reikiamą statusą, kad galėtų pareikšti ieškinį dėl Reglamento Nr. 1279/2007 jo priėmimo dieną.

31. Remiantis minėtu Sprendimu TWD Textilwerke Deggendorf darytina išvada, kad turi būti pripažįstama, jog fizinis ar juridinis asmuo negali nacionaliniame teisme reikšti Sąjungos teisės akto neteisėtumu grindžiamo prieštaravimo, jeigu galėjo tą teisės aktą ginčyti pareikšdamas SESV 263 straipsnyje numatytą tiesioginį ieškinį dėl panaikinimo, tačiau to nepadarė per šioje nuostatoje nustatytą terminą. Todėl tokiomis aplinkybėmis suformuluotas prašymas priimti prejudicinį sprendimą dėl galiojimo įvertinimo turi būti pripažintas nepriimtinu.

32. Tačiau taip pat remiantis Teisingumo Teismo praktika darytina išvada, kad fiziniam arba juridiniam asmeniui šis „paralelinio ieškinio draudimas“ ( 26 ) gali būti taikomas tik tuo atveju, jeigu „akivaizdu“ ( 27 ), kad šio asmens pareikštas tiesioginis ieškinys dėl panaikinimo būtų priimtinas arba jeigu būtų įrodyta, kad tas asmuo, „be jokios abejonės“, galėjo pareikšti tokį ieškinį dėl panaikinimo ( 28 ) ar kad jis neabejotinai ir nepaneigiamai ( 29 ) turėjo teisę pareikšti tokį ieškinį dėl panaikinimo ir buvo apie tai informuotas ( 30 ).

33. Dėl šio klausimo Teisingumo Teismas nusprendė, kad importuojančioji įmonė, susijusi su įmone, kuriai taikomas antidempingo muitas ir kurios prekių perpardavimo kainomis buvo vadovaujamasi kaip pagrindu apskaičiuojant eksporto kainą, į kurią atsižvelgta reglamente, nustatančiame tą muito mokestį, turi būti laikoma tiesiogiai ir konkrečiai susijusi su tuo reglamentu ir, „be jokios abejonės“, turi teisę pareikšti ieškinį Sąjungos teisme ( 31 ).

34. Tačiau remiantis Valimar pastabomis žodžiu ir prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo paaiškinimais, darytina išvada, kad ši bendrovė nebuvo susijusi su SSM ir jos perpardavimo kainomis nebuvo vadovautasi kaip pagrindu nustatant SSM eksporto kainas, todėl negalima teigti, kad jos padėtis buvo analogiška byloje, kurioje priimtas minėtas Sprendimas Nachi Europe, dalyvavusios įmonės padėčiai.

35. Kadangi negalima teigti, kad Valimar tiesioginis ieškinys dėl Reglamento Nr. 1279/2007 panaikinimo būtų, be jokios abejonės, priimtinas, prašymas priimti prejudicinį sprendimą negali būti pripažintas nepriimtinu. Šiuo klausimu taip pat galima pridurti, kad dėl to, jog Reglamento Nr. 1279/2007 nuostatos padarė įtakos Valimar veiklai būtent per nacionalines to reglamento įgyvendinimo priemones, ta bendrovė negalėjo remtis SESV 263 straipsnio ketvirtos pastraipos nuostatomis (net jeigu jos būtų taikytinos), kad fiziniai ar juridiniai asmenys gali pareikšti ieškinį dėl tiesiogiai su jais susijusių teisės aktų, dėl kurių nereikia patvirtinti įgyvendinamųjų priemonių ( 32 ).

V – Įžanginės pastabos apie ginčo pagrindinėje byloje dalyką ir prejudicinių klausimų formulavimą

36. Prašyme priimti prejudicinį sprendimą jį pateikęs nacionalinis teismas Teisingumo Teismui pateikia du pagrindinius klausimus dėl pagrindinio reglamento 11 straipsnio 3 ir 9 dalių išaiškinimo ir vieną klausimą dėl Reglamento Nr. 1279/2007 galiojimo vertinimo, kurie yra glaudžiai susiję ir truputį sudėtingi. Kadangi šis sudėtingumas kyla iš Reglamento Nr. 1279/2007 dualumo, prieš aiškinant šiuos klausimus vertėtų apibrėžti reglamentavimo kontekstą, kuriam esant tas reglamentas veikia.

A – Esminės pagrindinio reglamento nuostatos dėl antidempingo priemonių peržiūros

37. Pagrindinio reglamento 11 straipsnio, kuris skirtas antidempingo priemonių taikymo trukmei ir jų peržiūrai, 1 dalyje, be kita ko, pasakyta, kad bet kuri antidempingo priemonė galioja tiktai tokį laiką ir tokiu mastu, kiek tai reikalinga neutralizuoti žalą sukeliantį dempingą. Jo 2 dalyje nustatyta, kad antidempingo priemonė paprastai baigia galioti praėjus penkeriems metams nuo jos nustatymo, tačiau pabrėžiama, kad baigianti galioti priemonė gali būti peržiūrima arba Komisijos iniciatyva, arba Sąjungos gamintojų prašymu ar jų vardu, o tos peržiūros rezultatas gali būti tos priemonės galiojimo pratęsimas arba jos panaikinimas.

38. Pagrindinio reglamento 11 straipsnio 3 dalies pirmoje pastraipoje, be to, numatyta, kad jei nurodytas tinkamas pagrindas, antidempingo priemonė taip pat gali būti peržiūrima iki jos galiojimo pabaigos arba Komisijos ar valstybės narės, arba eksportuotojo, importuotojo ar suinteresuotų Sąjungos gamintojų prašymu, jeigu antruoju atveju praėjo bent vieni metai nuo galutinės priemonės nustatymo ir jeigu prašyme pateikta pakankamai įrodymų, kad reikia atlikti tarpinę peržiūrą.

39. Pagrindinio reglamento 11 straipsnio 3 dalies antroje pastraipoje nustatyta, kad galutinės antidempingo priemonės tarpinė peržiūra gali būti pradėta tik tuo atveju, jeigu prašyme pateikta pakankamai įrodymų, kad „dempingui kompensuoti nėra būtina toliau taikyti tą priemonę“ ir (arba) kad „atšaukus arba pakeitus tą priemonę nebus tikėtina, jog žala tęsis arba pasikartos“ arba kad „taikomos priemonės nepakanka – arba nebepakanka – žalą sukeliančiam dempingui pašalinti“.

40. Pagrindinio reglamento 11 straipsnio 3 dalies trečioje pastraipoje nustatyta, kad atsižvelgdama į visus reikšmingus įrodymus Komisija gali, be kita ko, per tarpinę peržiūrą išnagrinėti, „ar dempingo ir žalos aplinkybės smarkiai pakito“ ( 33 ) ir „ar taikomomis priemonėmis pasiekiama norimų rezultatų pašalinant <…> žalą“ ( 34 ).

41. Galiausiai pagrindinio reglamento 11 straipsnio 9 dalyje nustatyta bendroji taisyklė, kad atlikdama bet kuriuos peržiūrų tyrimus Komisija turi taikyti, „jei aplinkybės nepasikeitė“, tą patį metodą, kuris buvo taikomas per pradinį tyrimą, ir atsižvelgti, be kita ko, į to reglamento 2 straipsnį.

B – Reglamento Nr. 1279/2007 sudėtingumas

42. Reglamentas Nr. 1279/2007 kartu yra, kaip galima teigti remiantis pirma išdėstytu teisiniu pagrindu, Reglamentu Nr. 1601/2001 SSM nustatyto antidempingo muito „dalinės tarpinės peržiūros“, kurią atlikti paprašė būtent ta įmonė ( 35 ), reglamentas ir tame pačiame Reglamente Nr. 1601/2001 nustatytų „galutinių priemonių galiojimo pabaigos peržiūros“, atliktos Europos Sąjungos vielinių lynų pramonės ryšių palaikymo komiteto prašymu ( 36 ), reglamentas.

43. Todėl Reglamentas Nr. 1279/2007 buvo priimtas atitinkamai remiantis pagrindinio reglamento 11 straipsnio 3 dalimi, kiek tai susiję su daline tarpine peržiūra, ir pagrindinio reglamento 11 straipsnio 2 dalimi, kiek tai susiję su priemonių galiojimo pabaigos peržiūra ( 37 ).

44. Šiuo Reglamento Nr. 1279/2007 sudėtingumu savo ruožtu galima paaiškinti prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo klausimų sudėtingumą.

45. Dėl šio aspekto reikia pirmiausia pažymėti, kad, skirtingai nei priemonių galiojimo pabaigos peržiūros, kurias atlikus galima tik panaikinti nustatytą muitą arba jį palikti tokio paties dydžio, atlikus tarpines peržiūras muitus galima pakeisti ( 38 ). Šiuo dviejų procedūrų skirtumu iš dalies paaiškinama, kaip pamatysime, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo pirmojo prejudicinio klausimo prasmė ir apimtis.

46. Beje, sprendimą dėl dalinės tarpinės peržiūros ir dėl Reglamentu Nr. 1601/2001 priimtų priemonių galiojimo pabaigos peržiūros pasekmių institucijos priėmė remdamosi tais pačiais turimais duomenimis ir jų analize ir neatsižvelgdamos į aplinkybę, kad abiejuose tyrimuose nagrinėjami laikotarpiai nesutampa.

47. Šiuo klausimu Reglamento Nr. 1279/2007 41 konstatuojamojoje dalyje nustatyta, kad „siekdamos nuoseklumo“ institucijos pirmiausia išnagrinėjo, ar peržiūros laikotarpiu buvo vykdomas dempingas ir ar kyla pavojus, kad pasibaigus priemonių galiojimui dempingas būtų vykdomas toliau. Paskui šios institucijos atskirai kiekvienos šalies atveju išnagrinėjo „galimą tarpinių peržiūrų poveikį pradiniame reglamente padarytoms išvadoms“.

C – Mano požiūris į šioje byloje iškeltą problemą

48. Išdėstyti paaiškinimai yra neišvengiamai reikalingi, kad būtų galima suprasti prašyme priimti prejudicinį sprendimą nacionalinio teismo suformuluotų klausimų prasmę ir apimtį; kai kurie iš šių klausimų yra šiek tiek sudėtingi.

49. Pirmasis klausimas sudarytas iš dviejų dalių. Pirmoje dalyje prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas daro prielaidą, kad aplinkybių pasikeitimas, kuriuo grindžiamas eksporto kainų nustatymo metodo pakeitimas, kaip tai suprantama pagal pagrindinio reglamento 11 straipsnio 9 dalį, yra neįrodytas, ir klausia, ar tokiu atveju taikomos to paties reglamento 11 straipsnio 3 dalies nuostatos, konkrečiai tos, kurios susijusios su eksporto kainų patikimumu ir realumu. Antroje dalyje prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas klausia, ar tam, kad būtų galima atsakyti į pirmesnį klausimą, reikia atsižvelgti į tai, kad institucijos pakeitė SSM taikomus antidempingo muitus ir, konkrečiai kalbant, juos sumažino.

50. Antrasis prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo prejudicinis klausimas formuluojamas daug paprasčiau. Jis klausia, ar atsižvelgiant į tai, kad Reglamente Nr. 1279/2007 aiškiai nekonstatuojamas aplinkybių pasikeitimas, kaip tai suprantama pagal pagrindinio reglamento 11 straipsnio 9 dalį, kuriuo grindžiamas SSM eksporto kainų nustatymo metodo pakeitimas, institucijos privalėjo taikyti tą patį metodą, kurį taikė per pradinį tyrimą.

51. Trečiasis klausimas yra dar paprastesnis, nes susijęs su pasekmėmis, kylančiomis iš atsakymo į du pirmuosius klausimus. Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas klausia, ar dėl to, kad Reglamentu Nr. 1279/2007 buvo pakeistas SSM eksporto kainų nustatymo metodas nekonstatavus pasikeitusių aplinkybių, tas reglamentas turi būti pripažintas iš dalies negaliojančiu, kaip grindžiamas negaliojančiu teisiniu pagrindu.

52. Atsakymą į šiame prašyme priimti prejudicinį sprendimą suformuluotus ir taip išplėtotus klausimus išdėstysiu taip. Turiu pradėti labai tiesiogiai, neigiamai atsakydamas į pirmojo klausimo pirmą dalį, kaip ji suformuluota, ir mano atsakymas būtų toks. Klausimas, ar buvo laikytasi pagrindinio reglamento 11 straipsnio 9 dalyje nustatytos taisyklės, kad eksporto kainų nustatymo metodas gali būti pakeistas tik pasikeitus aplinkybėms, nėra klausimo, ar įvyko toks aplinkybių pasikeitimas, kuriuo pateisinamas antidempingo priemonės panaikinimas ar pakeitimas, kaip tai suprantama pagal to reglamento 11 straipsnio 3 dalį, „išankstinė sąlyga“. Priešingai, nei, atrodytų, dėstydamas pirmąjį klausimą siūlo prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas, pagrindinio reglamento 11 straipsnio 3 dalies nuostatų taikymas priklauso ne nuo šio reglamento 11 straipsnio 9 dalyje nurodytų pasikeitusių aplinkybių. Atvirkščiai, klausimas dėl to reglamento 11 straipsnio 9 dalies galimo taikymo turi būti nagrinėjamas atsižvelgiant būtent į to paties reglamento 11 straipsnio 3 dalies taikymą.

53. Taigi į taip suformuluotą pirmojo klausimo pirmą dalį turi būti pateiktas neigiamas atsakymas: konstatavimas, kai aplinkybės nepasikeitė, kaip tai suprantama pagal pagrindinio reglamento 11 straipsnio 9 dalį, negali lemti institucijų neatsižvelgimo į jo 11 straipsnio 3 dalį. Tai patikslinus ir dėl priežasčių, kurias išdėstysiu vėliau, vien toks atsakymas man neatrodo pakankamas.

54. Iš tiesų tam, kad prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiam teismui būti galima pateikti naudingą atsakymą, manau, pirmiausia reikia išnagrinėti, ar Reglamente Nr. 1279/2007 teisingai padaryta išvada, jog dėl to, kad aplinkybės reikšmingai nepasikeitė, kaip tai suprantama pagal 11 straipsnio 3 dalį, nereikia panaikinti antidempingo muitų. Galima atsikirsti, kad prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas užginčijo ne būdą, kuris Reglamente Nr. 1279/2007 buvo taikomas atliekant būsimų SSM eksporto kainų patikimumo analizę, o tik šių muitų skaičiavimo metodo pakeitimą. Manau, kad būtina atsižvelgti į tai, kaip Reglamente Nr. 1279/2007 buvo išanalizuotas SSM eksporto kainų patikimumas, kad būtų galima teisingai įvertinti, kaip tame reglamente buvo nagrinėjamas eksporto kainų nustatymo metodo klausimas.

55. Todėl tik tada remdamasis ką tik pateiktuose klausimo apmatuose pateiktais teiginiais išnagrinėsiu prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo iškeltos problemos esmę, t. y. ar keičiant eksporto kainų nustatymo metodą buvo laikomasi pagrindinio reglamento 11 straipsnio 9 dalies. Būtent taip galiausiai išnagrinėsiu, ar reikia atsižvelgti į aplinkybę, kad Reglamentu Nr. 1279/2007 buvo sušvelninta SSM taikoma priemonė, ir ar lemiamos reikšmės turi aplinkybė, kad tame reglamente nebuvo aiškiai konstatuotos pasikeitusios aplinkybės, kaip tai suprantama pagal pagrindinio reglamento 11 straipsnio 9 dalį. Atsakymas į trečiąjį prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo klausimą iš karto paaiškės pateikus atsakymą į pirmuosius du klausimus.

56. Atliekant šį tyrimą galiausiai reikės atsižvelgti į pasikartojančią Teisingumo Teismo praktiką, kurioje nustatyta, kad bendros prekybos politikos srityje, ypač prekybos gynybos priemonių srityje, Sąjungos institucijos turi turėti didelę diskreciją atsižvelgiant į joms tenkančių nagrinėti ekonominių, politinių ir teisinių situacijų sudėtingumą ( 39 ), todėl vykdydamas teisminę kontrolę Sąjungos teismas turi apsiriboti patikrinimu, ar buvo laikytasi procedūros taisyklių, ar tikslios faktinės aplinkybės, kuriomis grindžiamas ginčijamas pasirinkimas, ar nepadaryta akivaizdžios klaidos vertinant šias aplinkybes ir ar nebuvo piktnaudžiauta įgaliojimais ( 40 ).

VI – Dėl reikšmingai pasikeitusių aplinkybių, kaip tai suprantama pagal pagrindinio reglamento 11 straipsnio 3 dalį

57. Eksportuojanti įmonė, kuriai taikoma antidempingo priemonė ir kuri prašo ją panaikinti, turi pateikti įrodymą, kad aplinkybės dėl dempingo ir žalos reikšmingai pasikeitė.

58. Kontrolė, kurią Komisija privalo atlikti dėl šio aspekto, gali lemti, kad ji turės atlikti ne tik padėties raidos „retrospektyviąją analizę“ nuo pradinio galutinės priemonės nustatymo, kad įvertintų, ar reikia palikti ją galioti, ar pakeisti, kad būtų pašalintas žalą darantis dempingas, bet ir padėties galimos raidos „perspektyvų analizę“ nuo per peržiūros procedūrą priimtos priemonės priėmimo, kad galėtų įvertinti galimą galutinės priemonės panaikinimo ar pakeitimo įtaką ( 41 ).

59. Šiuo atveju institucijos nusprendė, kad vertinant, ar reikia atlikti SSM prašomą peržiūrą, jos privalėjo, atsižvelgdamos į prisiimtus įsipareigojimus dėl kainų, atlikti išsamią jos eksporto kainų patikimumo ir realumo analizę. Taigi jos išnagrinėjo SSM eksporto kainas, kai vertino tikimybę, kad dempingas tęsis ir (arba) pasikartos ( 42 ), ir kai vertino aplinkybių pasikeitimo stabilumą ( 43 ).

60. Jos nusprendė, kad dėl SSM prisiimtų įsipareigojimų dėl kainų tarpinės peržiūros tyrimo laikotarpiu ( 44 ) jos taikytos eksporto į Bendriją kainos buvo dirbtinės, nerealios, todėl nepatikimos ( 45 ), kad dėl tos priežasties jomis nebuvo galima remtis nustatant jos dempingo maržą ir kad todėl jos turėjo būti nustatytos atsižvelgiant į jos eksporto į trečiąsias šalis kainas.

61. Pažymėta, kad šiuo atveju buvo atsižvelgta ir į ankstesnę SSM elgseną (retrospektyvioji analizė), ir į tikėtiną jos elgseną ateityje (perspektyvų analizė) ( 46 ).

62. Iš tiesų tokia išvada grindžiama, pirma, kiek tai susiję su praeitimi, konstatavimu, kad Bendrijoje, kurią tuo metu sudarė penkiolika valstybių narių, SSM taikytos eksporto kainos, kurioms buvo taikomas įsipareigojimas dėl kainų, buvo „mažesnės“ už tas kainas, kurios taikytos dešimtyje valstybių narių, įstojusių į Sąjungą per tarpinės peržiūros tyrimą ( 47 ), ir „gerokai mažesnės“ už trečiosiose valstybėse taikytas kainas arba „apskritai gerokai mažesnės“ už jas ( 48 ), nors į jas eksportuojamas kiekis, beje, buvo kur kas didesnis ( 49 ). Taip pat pažymėta, jog „atlikus tyrimą padaryta išvada, kad nagrinėjamasis produktas ne Europos Sąjungos šalims buvo parduodamas dempingo kaina“ ( 50 ).

63. Antra, institucijų išvada grindžiama, kiek tai susiję su ateitimi, SSM eksporto tendencijų ateityje perspektyvų vertinimu ( 51 ), konkrečiau ir iš esmės, tikimybe, kad, nustojus galioti įsipareigojimui dėl kainų ( 52 ) ir atsižvelgiant į jos gamybos pajėgumus, SSM savo produkciją dideliais kiekiais parduos Sąjungos rinkoje dempingo kaina ( 53 ).

64. Taigi remiantis išdėstytais argumentais galima teigti, kad institucijos padarė išvadą, jog nereikia atšaukti SSM taikomų antidempingo priemonių, nes ši bendrovė neįrodė „aplinkybių pasikeitimo“, kaip tai tiksliai suprantama pagal pagrindinio reglamento 11 straipsnio 3 dalį, ilgalaikio pobūdžio, kiek tai susiję su jos eksporto kaina ( 54 ), remdamosi konstatavimu, jog SSM prisiimti įsipareigojimai dėl kainų yra „aplinkybių pasikeitimas“, kaip tai konkrečiai suprantama pagal pagrindinio reglamento 11 straipsnio 9 dalį, pateisinantis jos eksporto kainų nustatymo metodo, skirto apskaičiuoti jos dempingo maržą, pakeitimą.

65. Svarbu pažymėti, kad pagrindiniai šios analizės elementai nebuvo užginčyti.

66. Taigi neteigiama, kad Sąjungos institucijos padarė akivaizdžią vertinimo klaidą, kai remdamosi šiais iš esmės neužginčytais duomenimis priėjo išvadą, jog SSM taikytos eksporto į Bendriją kainos buvo nepatikimos ir nerealios.

67. Taip pat neginčijama, kad vertindamos, ar reikia atlikti SSM prašomą peržiūrą, institucijos galėjo ir net privalėjo atlikti, remdamosi turimais duomenimis, šios įmonės tikėtinos elgsenos perspektyvų analizę, kad įvertintų, be kita ko, tikimybę, jog žala tęsis ar pasikartos, ir tariamo aplinkybių pasikeitimo stabilumą, kaip tai suprantama pagal pagrindinio reglamento 11 straipsnio 3 dalies antrą pastraipą.

68. Todėl, jeigu griežtai laikomasi pagrindiniame reglamente nustatytų procedūros taisyklių (šis klausimas bus nagrinėjamas vėliau), negalima teigti, kad institucijos padarė akivaizdžių klaidų atsižvelgiant į šios bylos faktines ir procesines aplinkybes ir į jų turimą didelę diskreciją.

VII – Dėl aplinkybių pasikeitimo, kaip tai suprantama pagal pagrindinio reglamento 11 straipsnio 9 dalį, kuriuo gali būti pateisintas eksporto kainų nustatymo metodo pakeitimas

69. Užduodamas labai konkretų antrąjį prejudicinį klausimą prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas Teisingumo Teismo klausia, ar, atsižvelgiant į atsakymą į jo pateiktą pirmąjį klausimą, nesant „aiškaus konstatavimo“, kad pasikeitė aplinkybės, kaip tai suprantama pagal pagrindinio reglamento 11 straipsnio 9 dalį, institucijos privalėjo per peržiūrą taikyti tą patį SSM eksporto kainų nustatymo metodą, kuris buvo taikomas atliekant pradinį tyrimą, t. y. pagrindinio reglamento 2 straipsnio 8 dalyje nustatytą metodą. Būtent tokiomis aplinkybėmis bus galima atsižvelgti į prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo pirmojo klausimo antrą dalį, kurioje jis iš esmės klausia, ar reikia atsižvelgti į aplinkybę, kad institucijos nusprendė sumažinti SSM taikomo antidempingo muito normą.

70. Kaip pažymėjo Teisingumo Teismas ( 55 ), pagrindinio reglamento 11 straipsnio 9 dalis iš esmės privalo būti aiškinama siaurai ( 56 ), nes joje numatyta išimtis iš bendrosios taisyklės, kad per visus peržiūros tyrimus Komisija turi taikyti tą patį metodą, kurį naudojo per pradinį tyrimą, tačiau pabrėžiama, kad šiuo reikalavimu institucijoms vis dėlto nesuteikiama galimybė ją aiškinti ir taikyti neatsižvelgiant į jos formuluotę ir tikslą ( 57 ).

71. Vis dėlto pagrindiniame reglamente nepateikiama daugiau paaiškinimų, kokiu tikslu 11 straipsnio 9 dalyje išdėstyta tokia bendroji taisyklė, nei patikslinimų, ką tiksliai reiškia „metodas“, apie kurį joje kalbama, ir nuorodų į konkrečias sąlygas, kuriomis galima nuo jos nukrypti, ar į nurodytų aplinkybių pobūdį, ar į reikalaujamų pasikeitimų apimtį.

72. Todėl šią nuostatą Teisingumo Teismas privalo aiškinti atsižvelgdamas, kaip nustatyta jo praktikoje, ne tik į jos tekstą, bet ir į kontekstą bei ja siekiamą tikslą ( 58 ), taip pat nepamiršti pagrindinio reglamento bendros sandaros ir juo siekiamo tikslo ( 59 ). Šios nuostatos atsiradimo priežastis taip pat gali atskleisti, jei reikia, jai aiškinti reikšmingus duomenis ( 60 ).

73. Dėl pastarojo aspekto reikia pažymėti, kad pagrindinio reglamento 11 straipsnio 9 dalyje nustatyta taisyklė atsirado antidempingo priemonių peržiūrai taikomuose teisės aktuose ( 61 ), kai buvo priimtas Reglamentas (EB) Nr. 3283/94 ( 62 ), ir kad ji formuluojama identiškai visuose vėliau priimtuose reglamentuose ( 63 ).

74. Tačiau parengiamuosiuose darbuose nėra jokių nuorodų, kuriomis būtų galima vadovautis aiškinant šią nuostatą, nes pradinis Komisijos pasiūlymas ( 64 ) iš esmės visiškai nebuvo pakeistas ( 65 ). Taip pat galima pažymėti, kad 1994 m. GATT antidempingo kodekse nėra nuostatų, kurios būtų lygiavertės pagrindinio reglamento 11 straipsnio 9 dalies nuostatai, todėl tame reglamente nustatyta taisyklė negali būti laikoma perkeliančia kurią nors iš tame kodekse nustatytų išsamių taisyklių, kurį turėtų būti aiškinama atsižvelgiant į tą kodeksą ( 66 ).

75. Beje, neturėtų būti nutylėta, kad per Reglamento Nr. 1225/2009 peržiūrą ( 67 ) Komisija pasiūlė panaikinti šią bendrąją taisyklę ir teigė, pirma, kad dėl jos taikymo kilo praktinių neaiškumų, ypač kiek tai susiję su reikalaujamu aplinkybių pasikeitimu, ir, antra, kad jos taikymas kartais lemdavo tolesnį akivaizdžiai pasenusios metodikos taikymą.

76. Taigi pagrindinio reglamento 11 straipsnio 9 dalies nuostatos buvo taikomos tuo momentu, kai buvo priimtas Reglamentas Nr. 1279/2007, institucijos privalėjo jas taikyti ir dėl tos priežasties Teisingumo Teismas privalo jas aiškinti ir taikyti nagrinėdamas šį prašymą priimti prejudicinį sprendimą.

77. Analizuojant visą pagrindinio reglamento 11 straipsnį, ypač jo 1, 3 ir 9 dalis, remiantis tame reglamente nustatyta sistema galima daryti išvadą, kad metodo tapatumas, pirma, logiškai reikalingas siekiant nustatyti, ar dempingas, kuris buvo įrodytas per pradinį tyrimą, tęsiasi, ir ar iš pradžių priimtos priemonės turi būti paliktos galioti tokia pačia forma ir tokios pačios apimties, ar jos turi būti pakeistos arba atšauktos ( 68 ). Antra, metodo tapatumas įmonėms, kurioms taikomos antidempingo priemonės, užtikrina tam tikrą galimybę prognozuoti ir dėl tos priežasties tam tikrą teisinį saugumą įgyvendinant Sąjungos antidempingo srities teisės aktus.

78. Šiuo atveju neginčytina, kad Reglamente Nr. 1279/2007 institucijos nenaudojo to paties SSM eksporto kainų nustatymo metodo kaip Reglamente Nr. 1601/2001. Nusprendusios, kad SSM eksporto į Bendriją kainos, kurios buvo taikomos per pradinį tyrimą, nebuvo nei patikimos, nei realios dėl šios įmonės prisiimtų įsipareigojimų dėl kainos, institucijos nustatė eksporto kainas atsižvelgdamos į tos įmonės eksporto į trečiąsias šalis kainas.

79. Taip pat neginčytina, kad Reglamente Nr. 1279/2007 aiškiai nepaminėta, kad buvo „aplinkybių pasikeitimas“, kaip tai suprantama pagal pagrindinio reglamento 11 straipsnio 9 dalį, pateisinantis padarytą SSM eksporto kainų nustatymo metodo pakeitimą. Tačiau tik dėl šios vienintelės aplinkybės negalima teigti, jog šis reglamentas yra neteisėtas.

80. Iš tiesų, remiantis minėtomis Reglamento Nr. 1279/2007 konstatuojamosiomis dalimis galima netiesiogiai, tačiau aiškiai daryti išvadą, kad būtent SSM prisiimto įsipareigojimo dėl kainų egzistavimas buvo pripažintas pagrindine šio pasikeitimo sudedamąja dalimi.

81. Todėl kyla klausimas, ar teisinga teigti, kad įsipareigojimai dėl kainos savaime reiškia pasikeitusias aplinkybes, kaip tai suprantama pagal pagrindinio reglamento 11 straipsnio 9 dalį. Vis dėlto pasirodo, kad Reglamente Nr. 1279/2007 šiam klausimui skirta nemažai vietos ( 69 ) išsamiai aiškinant, kad SSM eksporto į Bendriją kainos nebuvo nei patikimos, ne stabilios būtent dėl egzistavusio įsipareigojimo dėl kainų. Kitaip tariant, priežastys, dėl kurių buvo nuspręsta, kad aplinkybės dėl dempingo nepasikeitė, kaip tai suprantama pagal pagrindinio reglamento 11 straipsnio 3 dalį, yra tokios pačios kaip ir tos, kuriomis grindžiamas poreikis atsisakyti iš pradžių taikyto eksporto kainų nustatymo metodo pagal to paties reglamento 11 straipsnio 9 dalį. Kalbant paprasčiau, būtent iš pradžių naudotas metodas tapo nepatikimas vykdant peržiūrą. Tokiu atveju negalima daryti kitokios išvados kaip tik tą, kurioje konstatuojama, kad institucijos nebeprivalo taikyti pagrindinio reglamento 11 straipsnio 9 dalyje nustatytos taisyklės, pagal kurią jos privalo taikyti tą patį metodą.

82. Todėl į prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo suformuluotą antrąjį klausimą reikia atsakyti, kad pagrindinio reglamento 11 straipsnio 9 dalis turi būti aiškinama taip, kad ja Komisijos nereikalaujama per antidempingo priemonės peržiūros procedūrą taikyti to paties eksporto kainų nustatymo metodo, kuris buvo taikomas per pradinį tyrimą, jeigu buvo teisėtai konstatuota, jog pagal tą metodą nustatytos eksporto kainos nebuvo nei patikimos, nei stabilios būtent dėl egzistuojančio įsipareigojimo dėl kainų.

83. Būtent šiuo momentu galiausiai turėtų kilti papildomas klausimas dėl institucijų taikyto konkretaus metodo SSM eksporto kainoms nustatyti teisėtumo; pateiktame prašymą priimti prejudicinį sprendimą nacionalinis teismas tą klausimą iškėlė, tačiau neįtraukė į suformuluotus klausimus ( 70 ), o pagrindinio reglamento 11 straipsnio 9 dalyje į jį nepateikiamas aiškus atsakymas.

84. Pastabose raštu Taryba pažymėjo, kad institucijos šiuo atveju taikė ne pagrindinio reglamento 2 straipsnio 9 dalį, o tik to reglamento 11 straipsnio 3 dalį, ir kad, atsižvelgiant į aplinkybių pasikeitimą, kurio esmė – įsipareigojimas dėl kainų, jos nusprendė pasinaudoti SSM taikomomis eksporto į trečiąsias šalis kainomis. Taryba pridūrė, kad pagrindinio reglamento 11 straipsnio 9 dalyje institucijoms suteikta diskrecija rinktis eksporto kainų nustatymo metodą, o į minėto 2 straipsnio nuostatas turi būti tik „tinkamai atsižvelgta“.

85. Dėl šio klausimo visų pirma turi būti pažymėta, kad iš tikrųjų yra aišku, kiek tai susiję su SSM ( 71 ), jog Reglamente Nr. 1279/2007 visiškai – nei tiesiogiai, nei netiesiogiai – nekalbama apie pagrindinio reglamento 2 straipsnio 9 dalį.

86. Paskui reikia pažymėti, pirma, ir kaip jau minėta, kad pagrindinio reglamento 11 straipsnyje nepateikta nė menkiausia nuoroda į metodą, kuriuo remiantis turi būti, be kita ko, nustatytos eksporto kainos per peržiūros procedūrą, jei pasikeičia aplinkybės, kaip tai suprantama pagal to straipsnio 9 dalį ( 72 ).

87. Tokiomis aplinkybėmis negalima teigti, kad institucijos akivaizdžiai viršijo didelės diskrecijos ribas, kurios joms nustatytos įgyvendinant pagrindinį reglamentą, užpildydamos jo spragas.

88. Antra, nors pagrindinio reglamento 2 straipsnio 9 dalies nuostatos, kurios turi būti taikomos tik nustatant pradinį antidempingo muitą, negali būti paprasčiausiai taikomos per peržiūros procedūrą, jose vis dėlto pateiktos naudingos gairės. Pagrindinio reglamento 2 straipsnio 9 dalies pirmos pastraipos pabaigoje nustatyta, kad eksporto kainos gali būti apskaičiuojamos „bet kuriuo kitu priimtinu būdu“, jei tenkinamos joje numatytos sąlygos.

89. Tuo remiantis galima daryti išvadą, kad dėl to, jog institucijos galėjo pagrįstai nuspręsti, kad SSM eksporto kainos yra nepatikimos ir kad dėl tos priežasties pasikeitė aplinkybės, kaip tai suprantama pagal pagrindinio reglamento 11 straipsnio 9 dalį, jos galėjo nesilaikyti to reglamento 2 straipsnio 8 dalies nuostatų ir taikyti bet kokį kitą eksporto kainų nustatymo metodą, jei tik jis yra priimtinas.

90. Taigi neatrodo, ir bent jau neteigiama, kad institucijos nepagrįstai nustatė SSM eksporto kainas naudodamosi eksporto į trečiąsias šalis kainomis.

91. Taip pat turi būti atsižvelgta į aplinkybę, kad Reglamente Nr. 1279/2007 ne tik nepadaryta išvada, kad reikia toliau taikyti SSM nustatytą pradinę antidempingo priemonę atsižvelgiant į tai, kad aplinkybės reikšmingai nepasikeitė, kaip tai suprantama pagal pagrindinio reglamento 11 straipsnio 3 dalį, bet, priešingai, galutinai sumažinta SSM taikoma antidempingo muito norma. Dėl šios priežasties ir, atsižvelgiant į prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo suformuluoto pirmojo klausimo pirmą dalį, reikia konstatuoti, kad Reglamentas Nr. 1279/2007 visiškai atitinka pagrindiniu reglamentu siekiamą esminį tikslą, kad būtina nustatyti antidempingo muitus, kad būtų pašalintas žalą darantis dempingas.

92. Tokiomis aplinkybėmis negalima teigti, kad nusprendusios nustatyti SSM eksporto kainas pagal jos eksporto į, be kita ko, trečiąsias šalis kainas institucijos priėmė akivaizdžiai netinkamą ir nepagrįstą sprendimą ( 73 ).

93. Todėl reikia daryti išvadą, kad prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo suformuluotų klausimų analizė neatskleidė jokių duomenų, galinčių turėti įtakos Reglamento (EB) Nr. 1279/2007 galiojimui.

VIII – Išvada

94. Atsižvelgdamas į išdėstytus argumentus, siūlau Teisingumo Teismui taip atsakyti į Varhoven administrativen sad pateikus prejudicinius klausimus: 1. 1995 m. gruodžio 22 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 384/96 dėl apsaugos nuo importo dempingo kaina iš Europos bendrijos narėmis nesančių valstybių 11 straipsnio 9 dalis turi būti aiškinama taip, kad ja Europos Komisijos nereikalaujama per antidempingo priemonės peržiūros procedūrą taikyti to paties eksporto kainų nustatymo metodo, kuris buvo taikomas per pradinį tyrimą, jeigu buvo teisėtai konstatuota, jog pagal tą metodą nustatytos eksporto kainos nebuvo nei patikimos, nei stabilios būtent dėl egzistuojančio įsipareigojimo dėl kainų. 2. Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo suformuluotų klausimų analizė neatskleidė jokių duomenų, galinčių turėti įtakos 2007 m. spalio 30 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 1279/2007, nustatančio galutinį antidempingo muitą tam tikriems Rusijos kilmės geležies arba plieno lynams ir kabeliams bei panaikinančio antidempingo priemones tam tikriems importuojamiems Tailando ir Turkijos kilmės geležies arba plieno lynams ir kabeliams, galiojimui.

( 1 ) Originalo kalba: prancūzų.

( 2 ) OL L 285, p. 1, klaidų ištaisymas OL L 96, 2009, p. 39. Dėl šio reglamento žr. 2010 m. gruodžio 17 d. Europos Sąjungos Bendrojo Teismo sprendimą EWRIA ir kt. prieš Komisiją (T-369/08, Rink. p. II-6283).

( 3 ) OL L 56, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 11 sk., 10 t., p. 45; toliau – pagrindinis reglamentas.

( 4 ) Žr. 2013 m. rugsėjo 19 d. Sprendimą Dashiqiao Sanqiang Refractory Materials prieš Tarybą (C‑15/12 P).

( 5 ) 2008 m. liepos 8 d. Sprendimu Huvis prieš Tarybą (T‑221/05, 38–60 punktai) Bendrasis Teismas panaikino galutinį antidempingo muitą nustatantį reglamentą dėl to, kad institucijos pažeidė pagrindinio reglamento 11 straipsnio 9 dalį neįrodžiusios, kad eksporto kainų ir įprastos vertės palyginimo metodo, taikyto per pradinį tyrimą ir per peržiūrą, pakeitimas buvo pagrįstas pasikeitusiomis aplinkybėmis. 2009 m. lapkričio 17 d. Sprendimu MTZ Polyfilms prieš Tarybą (T-143/06, Rink. p. II-4133) Bendrasis Teismas panaikino reglamentą, kuriuo nutraukta antidempingo priemonės peržiūra, nes institucijos jame nustatė eksporto kainas nesilaikydamos pagrindinio reglamento 2 straipsnio 8 ir 9 dalyse numatyto metodo, nors nenurodė, kad būtų kaip nors pasikeitusios aplinkybės, kaip tai suprantama pagal to reglamento 11 straipsnio 9 dalį. Dėl šios nuostatos žr. 2003 m. liepos 8 d. Bendrojo Teismo sprendimą Euroalliages ir kt. prieš Komisiją (T-132/01, Rink. p. II-2359, 39–44 punktai); 2009 m. kovo 18 d. Sprendimą Shanghai Excell M&E Enterprise ir Shanghai Adeptech Precision prieš Tarybą (T-299/05, Rink. p. II-565, 176–178 punktai); 2011 m. gruodžio 16 d. Sprendimą Dashiqiao Sanqiang Refractory Materials prieš Tarybą (T-423/09, Rink. p. II-8369, 54–65 punktai); taip pat žr. 2013 m. vasario 7 d. Sprendimą Acron prieš Tarybą (T‑118/10). Dėl šio sprendimo pateiktas apeliacinis skundas, kuris šiuo metu tebenagrinėjamas byloje Acron prieš Tarybą (C‑216/13 P).

( 6 ) OL L 336, 1994, p. 103; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 11 sk., 21 t., p. 189, toliau – 1994 m. antidempingo kodeksas.

( 7 ) OL L 336, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 11 sk., 21 t., p. 80.

( 8 ) Žr., be kita ko, 2003 m. sausio 9 d. Sprendimą Petrotub ir Republica (C-76/00 P, Rink. p. I-79, 56 punktas).

( 9 ) Per tą laiką šis reglamentas buvo pakeistas 2009 m. lapkričio 30 d. Tarybos reglamentu (EB) Nr. 1225/2009 dėl apsaugos nuo importo dempingo kaina iš Europos bendrijos narėmis nesančių valstybių (OL L 343, p. 51 ir klaidų ištaisymas OL L 7, 2010, p. 22). Šiai bylai reikšmingos esminės pagrindinio reglamento nuostatos naujajame reglamente išliko nepakitusios.

( 10 ) OL L 211, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 11 sk., 38 t., p. 62.

( 11 ) 2001 m. vasario 2 d. Komisijos reglamentas (EB) Nr. 230/2001, kuriuo nustatytas laikinasis antidempingo muitas tam tikrų Čekijos Respublikos, Rusijos, Tailando ir Turkijos kilmės geležies arba plieno lynų ir kabelių importui, ir dėl tam tikrų Čekijos ir Turkijos eksportuotojų pasiūlytų įsipareigojimų priėmimo (OL L 34, p. 4).

( 12 ) OL L 211, p. 47; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 11 sk., 38 t., p. 81.

( 13 ) Toliau – ChSPZ.

( 14 ) Žr. Reglamento Nr. 1279/2007 4–7 konstatuojamąsias dalis.

( 15 ) Žr. Pranešimą apie tam tikrų Rusijos kilmės geležies arba plieno lynų ir kabelių importui taikytinų antidempingo priemonių dalinės tarpinės peržiūros inicijavimą (OL C 202, 2004, p. 12).

( 16 ) Toliau – SSM.

( 17 ) Žr. Pranešimą apie tam tikrų geležies ar plieno lynų ir kabelių, kurių kilmės šalis, inter alia, yra Rusija, importui taikomas galiojančias antidempingo priemones: bendrovės, kurios įsipareigojimas buvo priimtas, pavadinimo pakeitimas (OL C 51, 2006, p. 2).

( 18 ) Žr. Pranešimas apie antidempingo priemonių, taikomų Rusijos, Tailando ir Turkijos kilmės tam tikrų geležies arba plieno lynų ir kabelių importui, galiojimo pabaigos peržiūros ir dalinės tarpinės antidempingo priemonių, taikomų Turkijos kilmės tam tikrų geležies arba plieno lynų ir kabelių importui, peržiūros inicijavimą (OL C 181, 2006, p. 15).

( 19 ) Žr. Reglamento Nr. 1279/2007 202 konstatuojamąją dalį.

( 20 ) 2007 m. spalio 30 d. Komisijos sprendimas, panaikinantis Sprendimą 2001/602 (OL L 285, p. 52).

( 21 ) Toliau – Valimar.

( 22 ) OL L 302, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 2 sk., 4 t., p. 307.

( 23 ) 1994 m. kovo 9 d. sprendimas (C-188/92, Rink. p. I-833).

( 24 ) Peržiūros procedūrą šiuo atveju pradėta 2004 m. rugpjūčio 10 d.

( 25 ) 2005 m. balandžio 25 d. Liuksemburge pasirašyta Bulgarijos Respublikos stojimo į Europos Sąjungą sutartis įsigaliojo, remiantis jos 4 straipsniu, 2007 m. sausio 1 d. (OL L 157, 2005, p. 11), kaip ir Aktas dėl Bulgarijos Respublikos ir Rumunijos stojimo sąlygų ir Sutarčių, kuriomis yra grindžiama Europos sąjunga, pritaikomųjų pataisų (OL L 157, 2005, p. 203).

( 26 ) Šiuo draudimu negalima remtis tuo atveju, kai prašymas įvertinti galiojimą buvo pateiktas ne fizinio ar juridinio asmens prašymu, o prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo iniciatyva. Žr. 2006 m. sausio 10 d. Sprendimą Cassa di Risparmio di Firenze ir kt. (C-222/04, Rink. p. I-289, 72–74 punktai).

( 27 ) 1996 m. gruodžio 12 d. Sprendimas Accrington Beef ir kt. (C-241/95, Rink. p. I-6699, 15 punktas), 1997 m. lapkričio 11 d. Sprendimas Eurotunnel ir kt. (C-408/95, Rink. p. I-6315, 29 punktas) ir 2006 m. vasario 23 d. Sprendimas Atzeni ir kt. (C-346/03 ir C-529/03, Rink. p. I-1875, 30–34 punktai).

( 28 ) 1997 m. sausio 30 d. Sprendimas Wiljo (C-178/95, Rink. p. I-585, 21 punktas), 2001 m. vasario 15 d. Sprendimas Nachi Europe (C-239/99, Rink. p. I-1197, 30 punktas), 2001 m. rugsėjo 20 d. Sprendimas Banks (C-390/98, Rink. p. I-6117, 111 punktas), 2002 m. spalio 22 d. Sprendimas National Farmers’ Union (C-241/01, Rink. p. I-9079, 35 ir 36 punktai), 2007 m. liepos 18 d. Sprendimas Lucchini (C-119/05, Rink. 207 p. I‑6199, 54–56 punktai), 2010 m. birželio 29 d. Sprendimas E ir F (C-550/09, Rink. p. I-6213, 46–48 punktai), 2011 m. vasario 17 d. Sprendimas Bolton Alimentari (C-494/09, Rink. p. I-647, 22 ir 23 punktai), 2011 m. birželio 9 d. Sprendimas Comitato «Venezia vuole vivere» ir kt. prieš Komisiją (C-71/09 P, C-73/09 P ir C-76/09 P, Rink. p. I-4727, 58 punktas) ir 2012 m. lapkričio 27 d. Sprendimas Pringle (C‑370/12, 41 ir 42 punktai).

( 29 ) Minėto Sprendimo E ir F 52 punktas.

( 30 ) Minėto Sprendimo Eurotunnel ir kt. 28 punktas.

( 31 ) Minėto Sprendimo Nachi Europe 38–40 punktai.

( 32 ) Pagal analogiją žr. 2013 m. gruodžio 19 d. Sprendimą Telefónica prieš Komisiją (C‑274/12 P, 36 ir 58 punktai).

( 33 ) Šioje vietoje reikia laikinai pažymėti, kad pagrindinio reglamento 11 straipsnio 3 dalies trečioje pastraipoje numatytas aplinkybių pasikeitimas nebūtinai atitinka aplinkybių pasikeitimą, apie kurį kalbama to reglamento 11 straipsnio 9 dalyje.

( 34 ) Žr. pagrindinio reglamento 11 straipsnio 3 dalies trečią pastraipą.

( 35 ) Žr. Reglamento Nr. 1279/2007 4 konstatuojamąją dalį.

( 36 ) Žr. Reglamento Nr. 1279/2007 13 konstatuojamąją dalį.

( 37 ) Reglamento Nr. 1279/2007 nurodomosiose dalyse minimos abi pagrindinio reglamento nuostatos.

( 38 ) Tai aiškiai matyti iš pagrindinio reglamento 11 straipsnio 3 dalies trečios pastraipos, kurioje numatytas atvejis, kai esamos antidempingo priemonės nepakanka arba nebepakanka žalą darančiam dempingui pašalinti. Šiuo klausimu žr. 2010 m. vasario 11 d. Sprendimą Hoesch Metals and Alloys (C-373/08, Rink. p. I-951, 76–78 punktai).

( 39 ) Žr., be kita ko, 1983 m. spalio 4 d. Sprendimą Fediol prieš Komisiją (191/82, Rink. p. 2913, 26 punktas) ir 2007 m. rugsėjo 27 d. Sprendimą Ikea Wholesale (C-351/04, Rink. p. I-7723, 40 punktas).

( 40 ) Žr. 1987 m. gegužės 7 d. Sprendimą NTN Toyo Bearing ir kt. prieš Tarybą (240/84, Rink. p. 1809, 19 punktas) ir minėto Sprendimo Ikea Wholesale 41 punktą.

( 41 ) Dėl šios dvigubos kontrolės žr., be kita ko, bkp Development, Research & Consulting, Evaluation of the European Union’s Trade Defence Instruments, final Evaluation Study, 2012 m. vasario 27 d., sutartis Nr. SI2.581682, ypač p. 402.

( 42 ) Reglamento Nr. 1279/2007 41–102, konkrečiau kalbant, 59–63 konstatuojamosios dalys.

( 43 ) Reglamento Nr. 1279/2007 103–134, konkrečiau kalbant, 107–112 konstatuojamosios dalys.

( 44 ) Reglamento Nr. 1279/2007 28 konstatuojamojoje dalyje pažymėta, kad šis laikotarpis truko nuo 2003 m. liepos 1 d. iki 2004 m. birželio 30 d.

( 45 ) Žr. Reglamento Nr. 1279/2007 61 konstatuojamąją dalį.

( 46 ) Žr. Reglamento Nr. 1279/2007 61 konstatuojamąją dalį.

( 47 ) 2003 m. balandžio 16 d. Atėnuose pasirašyta aptariamų dešimties valstybių narių stojimo į Europos Sąjungą sutartis įsigaliojo, remiantis jos 2 straipsnio 2 dalimi, 2004 m. gegužės 1 d. (OL L 236, 2003, p. 17), kaip ir Aktas dėl Čekijos Respublikos, Estijos Respublikos, Kipro Respublikos, Latvijos Respublikos, Lietuvos Respublikos, Vengrijos Respublikos, Maltos Respublikos, Lenkijos Respublikos, Slovėnijos Respublikos ir Slovakijos Respublikos stojimo sąlygų ir Sutarčių, kuriomis yra grindžiama Europos Sąjunga, pritaikomųjų pataisų (OL L 236, 2003, p. 33).

( 48 ) Žr. Reglamento Nr. 1279/2007 63 konstatuojamąją dalį.

( 49 ) Žr. Reglamento Nr. 1279/2007 107 konstatuojamąją dalį.

( 50 ) Žr. Reglamento Nr. 1279/2007 110 konstatuojamąją dalį.

( 51 ) Žr. Reglamento Nr. 1279/2007 61 konstatuojamosios dalies paskutinį sakinį.

( 52 ) Žr. Reglamento Nr. 1279/2007 108 konstatuojamąją dalį.

( 53 ) Institucijos priėjo prie tos pačios išvados ir tuo atveju, kai nagrinėjo antidempingo priemonių panaikinimą. Žr. Reglamento Nr. 1279/2007 126 konstatuojamąją dalį.

( 54 ) Konkrečiai žr. Reglamento Nr. 1279/2007 112 konstatuojamojoje dalyje padarytą išvadą.

( 55 ) Žr. minėto Teisingumo Teismo sprendimo Dashiqiao Sanqiang Refractory Materials prieš Tarybą 17 punktą.

( 56 ) Šiuo klausimu taip pat žr. minėto Sprendimo Huvis prieš Tarybą 41 punktą.

( 57 ) Žr. minėto Teisingumo Teismo sprendimo Dashiqiao Sanqiang Refractory Materials prieš Tarybą 19 punktą.

( 58 ) Žr., be kita ko, 1993 m. balandžio 1 d. Teisingumo Teismo sprendimą Findling Wälzlager (C-136/91, Rink. p. I-1793, 11 punktas).

( 59 ) Žr., be kita ko, 2008 m. rugsėjo 16 d. Sprendimą Isle of Wight Council ir kt. (C-288/07, Rink. p. I-7203, 25 punktas).

( 60 ) Žr. minėto Sprendimo Pringle 135 punktą ir 2013 m. spalio 3 d. Sprendimą Inuit Tapiriit Kanatami ir kt. prieš Parlamentą ir Tarybą (C‑583/11 P, 50 punktas).

( 61 ) Ankstesniuose pagrindiniuose reglamentuose jai lygiaverčių nuostatų nebuvo. Žr., be kita ko, 1988 m. liepos 11 d. Tarybos reglamento (EEB) Nr. 2423/88 dėl apsaugos nuo importo dempingo kaina bei subsidijuoto importo iš Europos ekonominės bendrijos narėmis nesančių valstybių (OL L 209, p. 1) 14 straipsnį. Tačiau panaši taisyklė buvo nustatyta šio reglamento 16 straipsnyje, kuris skirtas nepagrįstai sumokėtiems muitams grąžinti.

( 62 ) 1994 m. gruodžio 22 d. Tarybos reglamento dėl apsaugos nuo importo dempingo kaina iš Europos bendrijos narėmis nesančių valstybių (OL L 349, p. 1) 11 straipsnio 9 dalis.

( 63 ) Be pagrindinio reglamento, žr. 2009 m. lapkričio 30 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 1225/2009 dėl apsaugos nuo importo dempingo kaina iš Europos bendrijos narėmis nesančių valstybių (OL L 343, p. 51) 11 straipsnio 9 dalį.

( 64 ) Žr. 1994 m. balandžio 5 d. Komisijos komunikatą „Urugvajaus raundo įgyvendinimo teisės aktai“ (COM(1994) 414 galutinis, p. 160 ir paskesni, ypač p. 212).

( 65 ) Dėl Europos Parlamento pakeitimų žr. Europos Parlamento teisėkūros rezoliuciją dėl Tarybos reglamento dėl apsaugos nuo importo dempingo kaina iš Europos bendrijos narėmis nesančių valstybių pasiūlymo (JO C 18, 1995, p. 66)

( 66 ) Dėl šio reikalavimo žr., be kita ko, minėto Sprendimo Petrotub ir Republica 56 punktą.

( 67 ) 2013 m. balandžio 10 d. Komisijos komunikatas Tarybai ir Europos Parlamentui dėl prekybos apsaugos priemonių modernizavimo. Prekybos apsaugos priemonių pritaikymas dabartiniams Europos ekonomikos poreikiams, COM(2013) 191 galutinis. Todėl 2013 m. balandžio 10 d. pateikto pasiūlymo dėl Europos Parlamento ir Tarybos reglamento, kuriuo, be kita ko, iš dalies keičiamas Reglamentas (EB) Nr. 1225/2009 (COM(2013) 192 galutinis), 1 straipsnio 5 dalies b punkte siūloma paprasčiausiai panaikinti pagrindinio reglamento 11 straipsnio 9 dalį. Naujojo reglamento priėmimo procedūra šiuo metu tebevyksta.

( 68 ) Žr., be kita ko, W. Müller, N. Khan ir T. Scharf EC and WTO Anti-Dumping Law, Oxford University Press, 2009 m., Nr. 11.41, 2-asis leid., konkrečiai p. 521.

( 69 ) Konkrečiai žr. Reglamento Nr. 1279/2007 107–112 konstatuojamąsias dalis.

( 70 ) Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas daro nuorodą į minėtą Sprendimą Huvis prieš Tarybą, tačiau jo necituoja. Beje, reikia priminti, kad minėtas Teisingumo Teismo sprendimas Dashiqiao Sanqiang Refractory Materials prieš Tarybą buvo priimtas vėliau, nei Teisingumo Teismui pateiktas šis prašymas priimti prejudicinį sprendimą.

( 71 ) Beje, ši nuostata buvo taikoma kitoms įmonėms. Žr. reglamento Nr. 1279/2007 49, 81 ir 87 konstatuojamąsias dalis.

( 72 ) Kadangi 1994 m. antidempingo kodekse nėra pagrindinio reglamento 11 straipsnio 9 dalyje nustatytai taisyklei lygiavertės taisyklės, logiška, kad jame šiuo klausimu nieko nepasakyta.

( 73 ) Pagal analogiją žr. 1991 m. spalio 22 d. Sprendimą Nölle (C-16/90, Rink. p. I-5163, 11–13 punktai) ir 1997 m. gegužės 29 d. Sprendimą Rotexchemie (C-26/96, Rink. p. I-2817, 9–12 punktai).