Keywords

Summary



Keywords

1. Ieškinys dėl įsipareigojimų neįvykdymo – Ginčo dalykas – Nustatymas per ikiteisminę procedūrą

(SESV 258 straipsnis)

2. Laisvas kapitalo judėjimas – Apribojimai – Bendrovių teisė

(EB 56 straipsnio 1 dalis, EB 58 straipsnis ir EB 86 straipsnio 2 dalis)

Summary

1. Vykstant procesui bylos šalis negali pakeisti ginčo dalyko, o ieškinio pagrįstumas turi būti vertinamas tik pagal ieškinyje, kuriuo pradėta ši byla, nurodytus reikalavimus. Be to, pagal Teisingumo Teismo statuto 21 straipsnį ir šio teismo Procedūros reglamento 38 straipsnio 1 dalies c punktą Komisija ieškiniuose, pareikštuose pagal SESV 258 straipsnį, privalo nurodyti konkrečius kaltinimus, kuriais remdamasis Teisingumo Teismas turi priimti sprendimą, ir bent trumpai išdėstyti teisines ir faktines aplinkybes, kuriomis grindžiami šie kaltinimai. Tačiau tai, kad nagrinėjant ieškinį dėl įsipareigojimų neįvykdymo Komisija dublike detalizavo kaltinimą, kurį bendresniais bruožais nurodė ieškinyje, kaip papildomą argumentą, siekdama įrodyti savo kaltinimo pagrįstumą pateikdama nuorodą į kitą teisę, kurią valstybė turi privatizuotoje bendrovėje, nepakeičia nurodyto įsipareigojimų neįvykdymo dalyko ir todėl nedaro jokios įtakos ginčo apimčiai.

(žr. 20–21, 23 punktus)

2. Neįvykdo įsipareigojimų pagal EB 56 straipsnį valstybė narė, kuri akcinėje bendrovėje išsaugo specialiąsias teises, numatytas šiai valstybei ir kitiems viešiesiems subjektams dėl jos šios bendrovės kapitale turimų privilegijuotųjų akcijų („golden shares“), ir numato išimtį dėl 5 % kitų akcininkų balsų ribos, teisę skirti bendrovės administratorių tuo atveju, kai valstybė, renkant šios bendrovės administratorių, balsavo prieš administratorių sąrašą, kuris buvo patvirtintas, ir veto teisę dėl visuotinio akcininkų susirinkimo sprendimų dėl:

− įstatų keitimo, įskaitant sprendimus didinti kapitalą, susijungimo, atsiskyrimo ir veiklos nutraukimo,

− paritetinės ir pavaldžios grupės sutarčių sudarymo,

− akcininkų preferencinės teisės panaikinimo ar ribojimo didinant kapitalą.

Veto teisė tiek, kiek ji suteikia šiai valstybei galimybę daryti įtaką bendrovės valdymui ir kontrolei, kuri nėra pateisinama atsižvelgiant į valstybės turimo šios bendrovės kapitalo dalies dydį, gali atgrasyti kitų valstybių narių ūkio subjektus tiesiogiai investuoti į šią bendrovę, nes jie negalėtų dalyvauti valdant ir kontroliuojant šią bendrovę proporcingai jų turimų kapitalo dalių vertei. Be to, nagrinėjama veto teisė gali turėti atgrasantį poveikį portfelinėms investicijoms į bendrovę, nes tai, kad atitinkama valstybė gali atsisakyti patvirtinti svarbų šios bendrovės valdymo organų pateiktą jos interesus atitinkantį sprendimą, iš tikrųjų gali daryti poveikį šios bendrovės akcijų vertei, o dėl to ir investicijų į tokias akcijas patrauklumui.

Dėl kiekvieno akcininko balsavimo teisių, kurias suteikia jų turimos paprastosios akcijos, ribojimo 5 %, išskyrus atitinkamą valstybę, kuriai netaikomas šis apribojimas, reikia konstatuoti, kad akcijų suteikiamos balsavimo teisės yra viena iš pagrindinių priemonių akcininkams aktyviai dalyvauti valdant įmonę ar ją kontroliuojant. Todėl visos priemonės, kuriomis siekiama sutrukdyti įgyvendinti šias teises arba jų įgyvendinimą sieti su sąlygomis, gali atgrasyti kitų valstybių narių investuotojus nuo atitinkamų įmonių dalių įsigijimo ir yra laisvo kapitalo judėjimo apribojimas. Be to, balsų ribos yra instrumentas, kuris gali apriboti galimybę tiesioginiams investuotojams dalyvauti bendrovėje turint tikslą su ja sukurti ar išlaikyti ilgalaikius ir tiesioginius ekonominius ryšius, kurie leistų veiksmingai dalyvauti ją valdant arba kontroliuojant, o tai sumažina interesą įsigyti bendrovės kapitalo dalį.

Kalbant apie teisę skirti administratorių, ši teisė yra laisvo kapitalo judėjimo ribojimas, nes tai yra specifinė nuo bendrosios bendrovių teisės nukrypstanti teisė, nustatyta nacionaliniu įstatymu ir naudinga tik viešiesiems subjektams. Nors ši galimybė iš tiesų gali būti numatyta įstatyme kaip kvalifikuotos mažumos teisė, tokiu atveju ji turi būti prieinama visiems akcininkams ir neturi būti rezervuota tik valstybei. Ribodama kitų akcininkų nei valstybė galimybę dalyvauti bendrovėje turint tikslą su ja užmegzti ar palaikyti ilgalaikius tiesioginius ekonominius santykius, sudarančius sąlygas efektyviai dalyvauti ją valdant ir kontroliuojant, teisė paskirti administratorių gali atgrasyti kitų valstybių narių tiesioginius investuotojus nuo investavimo į šios bendrovės kapitalą.

Kalbant apie EB 58 straipsniu leidžiamus nukrypimus, negalima paneigti, kad būtinybė užtikrinti valstybės narės aprūpinimo energija saugumą krizės, karo ar terorizmo atvejais gali būti visuomenės saugumo pagrindas, kaip tai suprantama pagal EB 58 straipsnį. Vis dėlto visuomenės saugumo reikalavimai, ypač kaip leidimas nukrypti nuo pagrindinio laisvo kapitalo judėjimo principo, turi būti suprantami siaurai, t. y. taip, kad kiekviena valstybė narė negali vienašališkai, be Sąjungos institucijų kontrolės, nustatyti jų apimties. Todėl visuomenės saugumu galima remtis tik kai pagrindiniam visuomenės interesui kyla reali ir pakankamai didelė grėsmė. Kai valstybė tik nurodo pagrindą, susijusį su aprūpinimo energija saugumu, tačiau nenurodo konkrečių priežasčių, kodėl mano, kad kiekviena ginčijama speciali teisė ar jos visos leidžia išvengti tokios pagrindiniam visuomenės interesui kylančios grėsmės, visuomenės saugumu grindžiamas pateisinimas negali būti laikomas pagrįstu.

Be to, kalbant apie nagrinėjamo apribojimo proporcingumą, netikrumas, kurį sukuria tai, kad naudojimuisi specialiomis teisėmis, kurias valstybei suteikia turimos bendrovės privilegijuotosios akcijos, nėra taikoma jokia sąlyga ar speciali ir objektyvi aplinkybė, sukelia didelę grėsmę kapitalo judėjimo laisvei, nes jos nacionalinėms valdžios institucijoms, kiek tai susiję su naudojimusi tokiomis teisėmis, suteikia tokią didelę diskreciją, kad ji negali būti laikoma proporcinga siekiamiems tikslams.

Galiausiai EB 86 straipsnio 2 dalis netaikytina minėtoms nacionalinėms nuostatoms ir todėl ja neturėtų būti remiamasi siekiant pateisinti šias nuostatas, nes jos riboja Sutarties garantuojamą laisvą kapitalo judėjimą. Pagal EB 86 straipsnio 2 dalį, skaitomą kartu su to paties straipsnio 1 dalimi, galima pateisinti tai, kad valstybė narė suteikia Sutarties nuostatoms prieštaraujančias specialias ar išskirtines teises įmonei, kuriai patikėta teikti bendros ekonominės svarbos paslaugas, jeigu jai pavestos konkrečios užduoties vykdymas gali būti užtikrinamas tik suteikiant tokias teises ir jeigu prekybos plėtojimui nedaromas toks poveikis, kuris prieštarautų Sąjungos interesams. Tačiau tokio tikslo nesiekiama nacionalinės teisės aktais, pagal kuriuos valstybei narei suteikiamos specialios teisės akcinėje bendrovėje dėl šios valstybės privilegijuotųjų akcijų, turimų šios bendrovės kapitale.

(žr. 56–58, 62–64, 84–85, 87, 90, 92–97 punktus ir rezoliucinę dalį)