ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys C 95/6

2017 m. sausio 12 d.Conseil d'État (Prancūzija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Fédération des entreprises de la beauté/Ministre des Affaires sociales et de la Santé, Ministre de l’éducation nationale, de l’enseignement supérieur et de la recherche, Ministre de l’économie et des finances

(Byla C-13/17)

(2017/C 095/12)

Proceso kalba: prancūzų

Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

Conseil d'État

Šalys pagrindinėje byloje

Ieškovė: Fédération des entreprises de la beauté

Atsakovai: Ministre des Affaires sociales et de la Santé, Ministre de l’éducation nationale, de l’enseignement supérieur et de la recherche, Ministre de l’économie et des finances

Prejudiciniai klausimai

1. Ar išsilavinimo lygiavertiškumo pripažinimas, kurį valstybės narės gali taikyti pagal 2009 m. lapkričio 30 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (EB) Nr. 1223/2009 (1) dėl kosmetikos gaminių 10 straipsnio 2 dalį, yra susijęs tik su trečiosiose valstybėse, kurios nėra Europos Sąjungos valstybės narės, suteiktu išsilavinimu?

2. Ar pagal minėto reglamento 10 straipsnio 2 dalies nuostatas valstybei narei leidžiama nustatyti disciplinas, kurias galima laikyti „panašiomis“ į mediciną, farmaciją ar toksikologiją, ir reglamento reikalavimus atitinkančius kvalifikacijų lygius?

3. Jei į antrąjį klausimą būtų atsakyta teigiamai, kokiais kriterijais remiantis disciplinas galima laikyti „panašiomis“ į mediciną, farmaciją ar toksikologiją?

(1) OL L 342, 2009, p. 59.
1.

Ar naikinamasis terminas, kurį garantijų institucija taiko prašymams išmokėti su darbo užmokesčiu susijusias neišmokėtas sumas, yra palankesnis darbuotojams, kaip tai suprantama pagal 2008 m. spalio 22 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2008/94/EB dėl darbuotojų apsaugos jų darbdaviui tapus nemokiam (1) 9 straipsnį, kai tokių išmokų išmokėjimas užtikrinamas tik tada, kai prašymas garantijų institucijai pateiktas ne vėliau kaip per vienerius metus nuo kitos dienos, po to kai buvo nutraukta darbo sutartis, ar kai toks terminas skaičiuojamas nuo tos dienos, kai pareiškiamas ieškinys dėl nemokumo, turint mintyje, kad garantijų institucija užtikrina tik tų darbuotojų reikalaujamų sumų išmokėjimą, kurios tapo mokėtinos per paskutinius šešis mėnesius iki tokio ieškinio pareiškimo?
LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys C 38/14

2016 m. lapkričio 29 d.Upper Tribunal (Jungtinė Karalystė) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Rafal Prefeta/Secretary of State for Work and Pensions

(Byla C-618/16)

(2017/C 038/18)

Proceso kalba: anglų

Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

Upper Tribunal

Šalys pagrindinėje byloje

Ieškovas: Rafal Prefeta

Atsakovas: Secretary of State for Work and Pensions

Prejudiciniai klausimai

1. Ar pagal Stojimo sutarties XII priedą valstybėms narėms leidžiama neskirti Lenkijos piliečiams išmokų pagal Darbuotojų reglamento (1) 7 straipsnio 2 dalį ir Pilietybės direktyvos (2) 7 straipsnio 3 dalį, jeigu darbuotojas pavėluotai įvykdė valstybės reikalavimą užsiregistruoti kaip darbuotojui, tačiau nenutrūkstamai dvylika mėnesių kaip registruotas darbuotojas nedirbo?

2. Jeigu atsakymas į pirmąjį klausimą būtų neigiamas, ar darbuotojas, kuris yra Lenkijos pilietis, 1 klausime nurodytomis aplinkybėmis gali remtis Pilietybės direktyvos 7 straipsnio 3 dalimi dėl darbuotojo statuso išlaikymo?

(1) 2011 m. balandžio 5 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) Nr. 492/2011 dėl laisvo darbuotojų judėjimo Sąjungoje (Tekstas svarbus EEE) (OL L 141, 2011, p. 1).

(2) 2004 m. balandžio 29 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2004/38/EB dėl Sąjungos piliečių ir jų šeimos narių teisės laisvai judėti ir gyventi valstybių narių teritorijoje, iš dalies keičianti Reglamentą (EEB) Nr. 1612/68 ir panaikinanti Direktyvas 64/221/EEB, 68/360/EEB, 72/194/EEB, 73/148/EEB, 75/34/EEB, 75/35/EEB, 90/364/EEB, 90/365/EEB ir 93/96/EEB (Tekstas svarbus EEE) (OL L 158, 2004, p. 77; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 5 sk., 5 t., p. 46).
4.

Ar Direktyvos 2013/32 46 straipsnio 3 dalis nuostatos dėl teisės į veiksmingą teisių gynimo priemonę kartu su reikalavimu dėl „išsamaus ir ex nunc faktinio ir teisinio <…> nagrinėjimo“, aiškinamu atsižvelgiant į šios direktyvos 33, 34 straipsnius ir 35 straipsnio antrą pastraipą ir Direktyvos 2011/95 21 straipsnio 1 dalį, siejamus su ES pagrindinių teisių chartijos 18, 19 ir 47 straipsniais, reiškia, kad teismui nagrinėjant skundą dėl sprendimo atsisakyti suteikti tarptautinę apsaugą, priimto remiantis Direktyvos 2013/32 10 straipsnio 2 dalimi: A) pirmos instancijos teismas gali priimti sprendimą dėl tarptautinės apsaugos prašymo priimtinumo ir asmens be pilietybės grąžinimo į šalį, kurioje jis gyveno iki šio prašymo pateikimo, po to, kai įpareigojo sprendimą priėmusią instituciją pateikti būtinus įrodymus ir suteikė suinteresuotajam asmeniui galimybę pareikšti nuomonę dėl prašymo priimtinumo, arba B) pirmos instancijos teismas, nustatęs esminį procedūros pažeidimą, turi panaikinti skundžiamą sprendimą ir įpareigoti jį priėmusią instituciją iš naujo išnagrinėti tarptautinės apsaugos prašymą, atsižvelgiant į teismo nurodymus dėl įstatymo aiškinimo ir taikymo, įskaitant Direktyvos 2013/32 34 straipsnyje numatyto pokalbio dėl priimtinumo surengimą, ir išnagrinėti klausimą dėl galimybės grąžinti asmenį be pilietybės į šalį, kurioje jis gyveno iki tarptautinės apsaugos prašymo pateikimo? C) pirmos instancijos teismas vertina saugumą šalies, kurioje asmuo buvo žodinio bylos nagrinėjimo pradžios momentu arba sprendimo priėmimo momentu, jeigu iš esmės pasikeitė aplinkybės, lemiančios asmeniui palankaus sprendimo priėmimą?
LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys C 326/16

2016 m. birželio 22 d.Supreme Court of the United Kingdom (Jungtinė Karalystė) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje MP/Secretary of State for the Home Department

(Byla C-353/16)

(2016/C 326/28)

Proceso kalba: anglų

Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

Supreme Court of the United Kingdom

Šalys pagrindinėje byloje

Apeliantas: MP

Kita apeliacinio proceso šalis: Secretary of State for the Home Department

Prejudicinis klausimas

Ar Tarybos direktyvos 2004/83/EB (1) 2 straipsnio e punktas, siejamas kartu su 15 straipsnio b punktu, apima realų pavojų, kad apeliantui grįžus į kilmės šalį jo fizinei ar psichinei sveikatai bus padaryta didelė žala dėl kilmės valstybės anksčiau taikytų kankinimų arba nežmoniško ar žeminančio elgesio?

(1) 2004 m. balandžio 29 d. Tarybos direktyva 2004/83/EB dėl trečiųjų šalių piliečių ar asmenų be pilietybės priskyrimo pabėgėliams ar asmenims, kuriems reikalinga tarptautinė apsauga, jų statuso ir suteikiamos apsaugos pobūdžio būtiniausių standartų (OL L 304, p. 2; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 19 sk., 7 t., p. 96).
4)

Ar suderinamas su minėtomis direktyvomis ir nuostatomis, taip pat atsižvelgiant į 2003 m. lapkričio 4 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2003/88/EB 16 straipsnio a punktą, aiškinimas, pagal kurį darbuotojas, užuot ilsėjęsis 24 nepertraukiamas valandas (prie kurių pridedama 11 valandų kasdienio poilsio laiko) per kiekvieną 7 dienų laikotarpį, gali ilsėtis du iš eilės arba ne iš eilės einančius laikotarpius po 24 nepertraukiamas valandas per bet kurias 4 kalendorines dienas per nustatytą pamatinį 14 kalendorinių dienų laikotarpį?
LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys C 270/33

2016 m. gegužės 30 d.High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court) (Jungtinė Karalystė) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje American Express Co./The Lords Commissioners of Her Majesty’s Treasury

(Byla C-304/16)

(2016/C 270/37)

Proceso kalba: anglų

Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court)

Šalys pagrindinėje byloje

Ieškovė: American Express Co.

Atsakovai: The Lords Commissioners of Her Majesty’s Treasury, Diners Club International Limited, MasterCard Europe S.A.

Prejudiciniai klausimai

1. Ar Reglamento (ES) 2015/751 (1) (toliau – TMR) 1 straipsnio 5 dalyje ir 2 straipsnio 18 punkte numatytas reikalavimas, pagal kurį trišalė mokėjimo kortelių schema, kuri išleidžia kortele grindžiamas mokėjimo priemones kartu su kelių mokėjimo priemonių prekių ženklų naudojimo partneriu arba per agentą, laikoma keturšale mokėjimo kortelių schema, taikomas tik jeigu kelių mokėjimo priemonių prekių ženklų naudojimo partneris arba agentas veikia kaip „išleidėjas“, kaip tai suprantama pagal TMR 2 straipsnio 2 punktą ir 29 konstatuojamąją dalį (o būtent jeigu tokį partnerį arba agentą su mokėtoju sieja sutartiniai santykiai dėl kurių partneris arba agentas įsipareigoja suteikti mokėtojui mokėjimo priemonę, skirtą mokėtojo kortele grindžiamoms mokėjimo operacijoms inicijuoti ir apdoroti)?

2. Ar, jeigu į pirmąjį klausimą būtų atsakyta neigiamai, TMR 1 straipsnio 5 dalis ir 2 straipsnio 18 punktas negalioja tiek, kiek juose numatyta, kad tokie susitarimai laikomi keturšalėmis mokėjimo kortelių schemomis, nes: a) nenurodyti motyvai, kaip reikalaujama pagal SESV 296 straipsnį; b) padaryta akivaizdi vertinimo klaida; ir (arba) c) pažeistas proporcingumo principas?

(1) 2015 m. balandžio 29 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) 2015/751 dėl tarpbankinių mokesčių už kortele grindžiamas mokėjimo operacijas (OL L 123, p. 1).
b)

iš dalies keičiamo teisės akto projekto pastabose nurodyta, kad aukščiau minėtos bausmių skyrimo nuostatos tikslas yra patikslinti arba nustatyti draudimą ne Danijoje esančioms žaidimų organizavimo bendrovėms siūlyti žaidimus internete, kurie yra tiesiogiai nukreipti į Danijos rinką, nes tose pačiose pastabose yra nurodyta, kad nėra abejonės, kad pagal iki naujųjų pakeitimų galiojusias taisykles, buvo laikoma, jog žaidimo priemonės yra neteisėtos, jeigu ne Danijoje esanti žaidimo bendrovė naudodamasi pardavimų kanalais, iš tikrųjų fiziškai parduoda žaidimo prietaisus Danijos teritorijoje; tačiau kyla didesnė abejonė, ar žaidimai, skirti Danijoje esantiems dalyviams, tačiau siūlomi ne iš Danijos teritorijos, taip pat patenka į minėtos nuostatos dėl bausmių taikymo sritį; todėl yra būtina išaiškinti, ar tokioms siūlomos žaidimų formoms yra taikoma ši nuostata. Be to, iš pastabų matyti, kad siūloma numatyti žaidimų, lošimų ir lažybų, kuriems pagal šį įstatymą neišduota licencija, reklamos draudimą ir kad pakeitimas atitinka dabartinį draudimą, numatytą Įstatymo dėl žirgų lenktynių lažybų (hestevæddeløbsloven) 12 straipsnio 3 dalyje, ir kuriuo patikslinta [dabar jau panaikinto] Įstatymo dėl lažybų ir loterijų (Tips- og lottoloven) 10 straipsnio 4 dalis. Toliau pastabose nurodoma, kad šio draudimo tikslas nuo konkurencijos apsaugoti žaidimų tiekėjus, turinčius Danijos valdžios institucijų išduotą licenciją, nuo tų žaidimus siūlančių bendrovių, kurios tokios licencijos neturi ir dėl to negali teisėtai siūlyti ar tarpininkauti siūlant žaidimus Danijoje.
LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys C 232/5

2016 m. balandžio 11 d.SolarWorld AG pateiktas apeliacinis skundas dėl 2016 m. vasario 1 d. Bendrojo Teismo (penktoji kolegija) priimtos nutarties byloje T-141/14 SolarWorld AG ir kt./Europos Sąjungos Taryba

(Byla C-204/16)

(2016/C 232/06)

Proceso kalba: anglų

Šalys

Apeliantė: SolarWorld AG, atstovaujama advokato L. Ruessmann, solisitoriaus J. Beck,

Kitos proceso šalys: Brandoni solare SpA, Solaria Energia y Medio Ambiente, SA, Europos Sąjungos Taryba, Europos Komisija, China Chamber of Commerce for Import and Export of Machinery and Electronic Products (CCCME)

Apeliantės reikalavimai

Apeliantė Teisingumo Teismo prašo:

— pripažinti apeliacinį skundą priimtinu ir pagrįstu,

— panaikinti Bendrojo Teismo nutartį byloje T-141/14,

— priimti sprendimą dėl esmės ir panaikinti Reglamento Nr. 1238/2013 3 straipsnį arba grąžinti bylą Bendrajam Teismui, kad šis priimtų sprendimą dėl ieškinio dėl panaikinimo esmės ir

— priteisti iš Tarybos apeliantės bylinėjimosi išlaidas.

Apeliacinio skundo pagrindai ir pagrindiniai argumentai

Bendrasis Teismas padarė teisės klaidą, kai nusprendė, kad Reglamento Nr. 1238/2013 (1) 3 straipsnis yra neatskiriamas nuo šio reglamento. Priemonių formos pakeitimas nekeičia reglamento, kuriuo jos nustatytos, apimties. Antidempingo priemonės taikomos visam importui iš gamintojų, kurie pripažinti vykdę žalą darantį dempingą, o jų tikslas, neatsižvelgiant į jų formą, yra pašalinti ES gamintojams padarytą žalą. Ši apimtis nepasikeičia panaikinus 3 straipsnį.

Skundžiama nutartimi pažeidžiama apeliantės teisė, numatyta Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 47 straipsnyje, nes ja užkertamas kelias ES pramonei pasinaudoti teisės gynimo priemone prekybos apsaugos bylose dėl galutinių priemonių, kurios pažeidžia Pagrindinio reglamento reikalavimus. Be to, skundžiama nutartimi pažeidžiama apeliantės teisė, numatyta Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 20 straipsnyje, atsižvelgiant į tai, kad dėl jos eksportuojantys gamintojai atsiduria geresnėje padėtyje nei ES pramonė, nes teismo praktikoje pripažįstama jų teisė pateikti skundą.

(1) 2013 m. gruodžio 2 d. Tarybos įgyvendinimo reglamentas (ES) Nr. 1238/2013, kuriuo importuojamiems Kinijos Liaudies Respublikos kilmės arba iš Kinijos Liaudies Respublikos siunčiamiems fotovoltiniams moduliams iš kristalinio silicio ir jų pagrindinėms sudėtinėms dalims (t. y. elementams) nustatomas galutinis antidempingo muitas ir laikinojo muito galutinis surinkimas (OL L 325, p. 1).
LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys C 243/27

2016 m. gegužės 13 d.Panalpina World Transport (Holding) Ltd, Panalpina Management AG, Panalpina China Ltd pateiktas apeliacinis skundas dėl 2016 m. vasario 29 d. Bendrojo Teismo (devintoji kolegija) priimto sprendimo byloje T-270/12, Panalpina World Transport (Holding) Ltd ir kt./Europos Komisija

(Byla C-271/16 P)

(2016/C 243/27)

Proceso kalba: anglų

Šalys

Apeliantės: Panalpina World Transport (Holding) Ltd, Panalpina Management AG, Panalpina China Ltd, atstovaujamos solisitorių S. Mobley, A. Stratakis, A. Gamble

Kita proceso šalis: Europos Komisija

Apeliančių reikalavimai

Apeliantės Teisingumo Teismo prašo:

— panaikinti skundžiamą sprendimą, kiek juo atmetamas pirmasis apeliančių ieškinio pagrindas dėl pažeidimų,

— iš dalies pakeisti 2012 m. kovo 28 d. Komisijos sprendimo byloje COMP/39462 – Krovinių ekspedijavimas (toliau – ginčijamas sprendimas) 2 straipsnio 2 dalį ir 2 straipsnio 3 dalį, kiek jos susijusios su apeliantėmis ir, įgyvendinant savo neribotą jurisdikciją, sumažinti apeliantės skirtas baudas,

— bet kokiu atveju nurodyti Komisijai sumokėti savo ir apeliančių bylinėjimosi apeliacinėje instancijoje ir Bendrajame teisme išlaidas.

Apeliacinio skundo pagrindai ir pagrindiniai argumentai

Patvirtinęs, kad Komisija nenukrypo nuo savo pačios praktikos, nepadarė teisės klaidos ir nepažeidė proporcingumo bei vienodo požiūrio principų, Bendrasis Tesimas padarė teisės klaidą akivaizdžiai viršydamas savo diskrecijos protingai vertinti jam patektus įrodymus ribas ir neteisingai taikydamas reikšmingą teismų praktiką. Grįsdamos savo apeliacinį skundą apeliantės nurodo šiuos konkrečius pagrindus:

1. Bendrasis Teismas padarė teisės klaidą akivaizdžiai viršydamas savo diskrecijos protingai vertinti įrodymus ribas, kai aiškinosi, ar nagrinėjami pažeidimai, konkrečiai pažeidimai, susiję su AMS ir CAF, apėmė visą ekspedijavimo „paslaugų grupę“.
LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys C 200/13

2016 m. balandžio 6 d.Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber) (Jungtinė Karalystė) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Peter Fisher, Stephen Fisher, Anne Fisher/Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

(Byla C-192/16)

(2016/C 200/19)

Proceso kalba: anglų

Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber)

Šalys pagrindinėje byloje

Apeliantai: Peter Fisher, Stephen Fisher, Anne Fisher

Kita apeliacinio proceso šalis: Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

Suinteresuotoji šalis: Her Majesty’s Government of Gibraltar

Prejudiciniai klausimai

1. Atsižvelgiant į SESV 49 straipsnį (įsisteigimo laisvė) ir Gibraltaro bei Jungtinės Karalystės konstitucinius santykius: 1.1 Ar Gibraltarą ir Jungtinę Karalystę reikia laikyti vienos valstybės narės dalimis a) ES teisės taikymo tikslais ir, jeigu taip, ar dėl to SESV 49 straipsnis taikomas tik tiek, kiek jis gali būti taikomas vidaus priemonei, arba b) konkrečiai SESV 49 straipsnio tikslais ir todėl tas straipsnis taikomas tik tiek, kiek jis gali būti taikomas vidaus priemonei? Arba 1.2 Ar atsižvelgiant į SESV 355 straipsnio 3 dalį Gibraltaras turi atskiros nuo Jungtinės Karalystės teritorijos konstitucinį statusą Europos Sąjungoje ir todėl a) įsisteigimo teisės įgyvendinimas tarp Gibraltaro ir Jungtinės Karalystės SESV 49 straipsnio tikslais turi būti laikomas prekyba ES viduje arba b) SESV 49 straipsnis taikomas uždraudžiant Jungtinės Karalystės piliečių naudojimosi įsisteigimo teise Gibraltare (kaip atskirame subjekte) apribojimus? Arba 1.3 Ar Gibraltarą reikia laikyti trečiąja šalimi ar teritorija ir todėl ES teisė sandoriams tarp Gibraltaro ir Jungtinės Karalystės taikoma tik tuo atveju, kai ES teisė turi poveikio valstybės narės santykiams su ne valstybe nare? Arba 1.4 Ar SESV 49 straipsnio tikslais Gibraltaro ir Jungtinės Karalystės konstituciniai santykiai vertintini kaip nors kitaip?
LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys C 145/23

2016 m. vasario 15 d.Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber) (Jungtinė Karalystė) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje The English Bridge Union Limited/Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

(Byla C-90/16)

(2016/C 145/29)

Proceso kalba: anglų

Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber)

Šalys pagrindinėje byloje

Apeliantė: The English Bridge Union Limited

Kita apeliacinio proceso šalis: Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

Prejudiciniai klausimai

1. Kokios turi būti esminės veiklos savybės, kad ji būtų laikoma „sportu“, kaip jis suprantamas pagal 2006 m. lapkričio 28 d. Tarybos direktyvos 2006/112/EB (1) (toliau – Pagrindinė PVM direktyva) 132 straipsnio l dalies m punktą? Pirmiausia ar tokiai veiklai turi būti būdingas reikšmingas (arba pakankamai reikšmingas) fizinio aktyvumo elementas, svarbus rezultatui pasiekti, ar pakanka, kad būtų reikšmingas protinio aktyvumo elementas, svarbus rezultatui pasiekti?

2. Ar dvigubas kontraktinis bridžas (angl. duplicate contract bridge) yra „sportas“ pagal Pagrindinės PVM direktyvos 132 straipsnio l dalies m punktą?

(1) 2006 m. lapkričio 28 d. Tarybos direktyva 2006/112/EB dėl pridėtinės vertės mokesčio bendros sistemos (OL L 347, p. 1).
1.

a) Ar MK įgyvendinimo reglamento (1) 145 straipsnio 2 dalį, siejamą su Muitinės kodekso (2) 29 straipsnio 1 ir 3 dalimis, reikia aiškinti taip, kad joje įtvirtinta taisyklė taip pat taikoma tuo atveju, kai nustatoma, kad deklaracijos priėmimo momentu buvo su gamyba susijusi rizika, jog naudojant prekę suges jos dalis, ir kad dėl to gamintojas, vykdydamas sutartyje nustatytą garantinį įsipareigojimą pirkėjui, pastarajam sumažina kainą atlygindamas išlaidas, kurias pirkėjas patyrė dėl to, kad prekė buvo pataisyta siekiant panaikinti minėtą riziką? b) Jei MK įgyvendinimo reglamento 145 straipsnio 2 dalyje įtvirtinta taisyklė pirmiau minėtu atveju netaikoma, ar vien pagal Muitinės kodekso 29 straipsnio 1 ir 3 dalių, siejamų su Muitinės kodekso 78 straipsniu, nuostatas leidžiama sumažinti deklaruotą muitinę vertę po to, kai pirmiau nurodytu būdu buvo sumažinta kaina?
LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys C 48/22

2015 m. gruodžio 3 d.First-tier Tribunal (Tax Chamber) (Jungtinė Karalystė) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Trustees of the P Panayi Accumulation & Maintenance Settlements/Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

(Byla C-646/15)

(2016/C 048/28)

Proceso kalba: anglų

Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

First-tier Tribunal (Tax Chamber)

Šalys pagrindinėje byloje

Ieškovė: Trustees of the P Panayi Accumulation & Maintenance Settlements

Atsakovė: Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

Prejudiciniai klausimai

1. Ar įsisteigimo laisvė, laisvas kapitalo judėjimas ir laisvė teikti paslaugas nėra pažeidžiami, kai valstybė narė priima ir palieka galioti tokias teisės normas kaip 1992 m. Įstatymo dėl kapitalo prieaugio apmokestinimo (Taxation of Chargeable Gains Act) 80 skirsnis, pagal kurį nerealizuotas patikos fondą sudarančio turto vertės prieaugis apmokestinamas, jei bet kuriuo momentu patikėtinių gyvenamoji ar įprastinė gyvenamoji vieta nebėra toje valstybėje narėje?

2. Darant prielaidą, kad toks apmokestinimas apriboja naudojimąsi atitinkama laisve, ar jį galima pateisinti remiantis tolygiu apmokestinimo kompetencijos padalijimu ir ar toks apmokestinimas proporcingas, jei teisės aktuose patikėtiniams nesuteikta teisė nei į mokesčio mokėjimo atidėjimą, nei į mokėjimą dalimis ir neatsižvelgiama į paskesnį patikos fondo turto vertės sumažėjimą? Konkrečiai prašoma atsakyti į šiuos klausimus:

3. Ar kuri nors iš pagrindinių laisvių taikytina, kai valstybė narė mokesčiu už nerealizuotą kapitalo prieaugį apmokestina turto, kurį patikos fondai valdo tuo metu, kai daugumos patikėtinių gyvenamoji ar įprastinė gyvenamoji vieta nebėra toje valstybėje narėje, vertės prieaugį?

4. Ar šis laisvės apribojimas taikant mokestį už pasitraukimą pateisinamas poreikiu užtikrinti tolygų apmokestinimo kompetencijos padalijimą tais atvejais, kai gali būti, jog kapitalo prieaugio mokesčiu būtų apmokestintas ir realizuotas prieaugis, tačiau tik atsiradus konkrečioms aplinkybėms ateityje?
2.

Ar šiuo atveju yra skirtumas, jei: — autorių teisių saugomi kūriniai prieš tai apskritai dar nebuvo paskelbti arba su teisių turėtojų sutikimu internete buvo paskelbti tik abonentams? — priedai su hipernuorodomis į interneto svetaines, kuriose be teisių turėtojų sutikimo autorių teisių saugomi kūriniai padaryti viešai prieinamais, internete laisvai prieinami, o naudotojai multimedijos grotuve juos gali įdiegti ir patys? — visuomenė gali prieiti prie interneto svetainių, taigi ir prie – be teisių turėtojų sutikimo – padarytų viešai prieinamais autorių teisių saugomų kūrinių ir be multimedijos grotuvo?
—

visiškai arba iš dalies panaikinti 2012 m. gruodžio 5 d. Komisijos sprendimo byloje COMP/39.437 – Televizorių ir kompiuterių monitorių kineskopai) (toliau – sprendimas) 1 straipsnio 1 dalies c punktą, 1 straipsnio 2 dalies f punktą, 2 straipsnio 2 dalies c punktą ir 2 straipsnio 2 dalies e punktą, kiek jie susiję su KPNV; ir (arba) sumažinti sprendimo 2 straipsnio 1 dalies c punkte ir 2 straipsnio 1 dalies e punkte, taip pat 2 straipsnio 2 dalies c punkte ir 2 straipsnio 2 dalies e punkte KPNV skirtų baudų dydį,
2.

Ar SESV 56 straipsnis turi būti aiškinamas taip, jog jis nedraudžia valstybės, kurioje tvarkomas registras (Austrijos), nacionalinės teisės akto, pagal kurį privalomąjį dokumentų, kurie yra būtini norint įgyti ar perleisti teises į nekilnojamąjį turtą, parašų tikrumo patvirtinimą gali atlikti tik valstybiniai notarai ir šiai veiklai suteikiama tokia galia, kad Čekijos Respublikoje įsisteigusio advokato buveinės valstybėje parengtas pareiškimas dėl parašo tikrumo nepripažįstamas valstybėje, kurioje tvarkomas registras, nors šiam pareiškimui pagal Čekijos teisę priskiriama teisinė oficialaus patvirtinimo galia, ir visų pirma dėl to, kad: a) Čekijos Respublikoje įsisteigusio advokato parengto pareiškimo dėl parašo, kuriuo patvirtintas valstybės, kurioje tvarkomas registras, kadastro prašymas, tikrumo pripažinimo klausimas susijęs su esminiu advokato paslaugos vykdymu, kuris neįmanomas valstybėje, kurioje tvarkomas registras, įsisteigusiems advokatams, todėl atsisakymui pripažinti tokį pareiškimą netaikomas apribojimų draudimas; arba b) tokia išimtis pateisinama tam, kad būtų galima užtikrinti dokumentų (teisinių sandorių dokumentų) teisėtumą ir teisinį saugumą, todėl skirta privalomiesiems bendrojo intereso pagrindams užtikrinti, be to, būtina šiam tikslui valstybėje, kurioje tvarkomas registras, pasiekti?