Vien dėl to, kad Komisija perdavė ERA įgaliojimus, sprendimai, kuriuos būtų priėmusi Komisija, negali prarasti akto, kurio teisėtumą galima užginčyti, statuso, nes kitaip gali atsirasti teisinė spraga. Iš to darytina išvada, kad sprendimai, kuriuos ERA priėmė vykdydama viešojo pirkimo procedūras ir kuriais siekiama sukurti teisinių padarinių tretiesiems asmenims, yra aktai, kuriuos galima užginčyti Bendrijos teisme.

Pagal iš dalies pakeisto Reglamento Nr. 2667/2000 dėl Europos rekonstrukcijos agentūros (ERA) 1 ir 2 straipsnius Komisija gali, be kita ko, pavesti ERA įgyvendinti Reglamento Nr. 2666/2000 dėl pagalbos Albanijai, Bosnijai ir Hercegovinai, Kroatijai, Jugoslavijos Federacinei Respublikai ir Buvusiajai Jugoslavijos Respublikai Makedonijai 1 straipsnyje numatytą Bendrijos pagalbą Serbijai ir Juodkalnijai. Pagal Reglamento Nr. 2667/2000 2 straipsnio 1 dalies c punktą Komisija gali įpareigoti ERA vykdyti visą Serbijos ir Juodkalnijos atkūrimo programų įgyvendinimo veiklą, visų pirma paruošti ir vertinti kvietimus dalyvauti konkurse bei sudaryti sutartis.

Be to, iš minėto reglamento 13 straipsnio 2 dalies ir 13a straipsnio 3 dalies matyti, kad atsakyti teisme nagrinėjant bylas dėl ERA deliktinės atsakomybės ir dėl jos pagal Reglamento Nr. 1049/2001 8 straipsnį priimtų sprendimų turi ERA. Šiomis aplinkybėmis nėra pagrindo manyti, kad ERA neturėtų atsakyti teisme ir dėl kitų jos priimtų sprendimų.

Europos rekonstrukcijos agentūra (ERA) yra Bendrijos organas, turintis juridinio asmens statusą ir įsteigtas reglamentu, kurio tikslas įgyvendinti Bendrijos pagalbą, be kita ko, Serbijai ir Juodkalnijai. Šiuo tikslu pagal iš dalies pakeisto Reglamento Nr. 2667/2000 dėl ERA 1 ir 2 straipsnius Komisijai aiškiai leidžiama pavesti ERA įgyvendinti šią pagalbą, visų pirma rengti ir vertinti konkursus ir sudaryti sutartis. Taigi į ERA kompetenciją įeina įgyvendinti Bendrijos pagalbos programas po to, kai Komisija jai paveda tai daryti.

Jeigu neįmanoma tiksliai nustatyti pranešimo apie sprendimą datos, dėl to kylančios abejonės aiškinamos ieškovo naudai ir jo ieškinys yra laikomas pareikštu laikantis terminų, jeigu, atsižvelgiant į aplinkybes, neatrodo visiškai neįmanoma, jog laiškas, kuriuo pranešama apie sprendimą, galėjo būti gautas pernelyg vėlai, kad ieškinys būtų pareikštas per tam nustatytą terminą. Be to, abejonės aiškinamos ieškovo naudai, kai kalbama ne apie pranešimo datos nustatymą, o apie datą, kada ieškovas sužinojo apie aktą. Šalis, nurodanti ieškinio pareiškimo termino praleidimą, turi pateikti įrodymų dėl įvykio, nuo kurio pradedamas skaičiuoti terminas, datos.

El. laiško išsiuntimas negarantuoja, kad jo adresatas tikrai jį gaus. Iš tiesų el. laiškas gali nepasiekti adresato dėl techninių priežasčių. Jeigu siuntėjas negavo pranešimo apie „laiško negavimą“, tai nebūtinai reiškia, kad el. laiškas iš tiesų pasiekė adresatą. Be to, net ir tuo atveju, kai el. laiškas iš tiesų pasiekia savo adresatą, yra tikimybė, kad laiškas gautas ne išsiuntimo dieną. Jeigu laiško siuntėjas, negavęs jokio patvirtinimo apie gavimą, nesiima jokių tolesnių veiksmų, paprastai jis negali įrodyti, kad šis laiškas buvo gautas ir, jei prireiktų, kada gautas.

(žr. 75–78 punktus)