Laikina versija

GENERALINĖS ADVOKATĖS

JULIANE KOKOTT IŠVADA,

pateikta 2022 m. liepos 14 d.( )

Byla C‑176/19 P

Europos Komisija

prieš

Servier SAS,

Servier Laboratories Ltd,

Les Laboratoires Servier SAS

„Apeliacinis skundas – Konkurencija – Karteliai – Piktnaudžiavimas dominuojančia padėtimi – Širdies ir kraujagyslių ligoms gydyti skirto vaisto „Perindopril“ rinka – Patentuoto originalaus vaisto gamintojos ir generinių vaistų bendrovių sudaryti susitarimai dėl taikaus ginčų dėl patento sprendimo – Su licencine sutartimi susietas susitarimas dėl taikaus ginčų sprendimo – Konkurencijos ribojimas dėl tikslo – Konkurencijos ribojimas dėl poveikio – Atitinkamos rinkos apibrėžimas“





Turinys





I. Įvadas

II. Ginčo aplinkybės

A. Faktinės aplinkybės

1. Su šia byla susiję ūkio subjektai

2. Nagrinėjamas produktas ir patentai

a) „Servier“ perindoprilis

b) „Krka“ perindoprilis

3. Ginčai dėl perindoprilio ir generinių versijų išleidimas

a) Ginčai EPT

b) Ginčai nacionaliniuose teismuose

4. „Servier“ ir „Krka“ ginčai ir susitarimai

B. Ginčijamas sprendimas

C. Skundžiamas sprendimas

III. Procesas Teisingumo Teisme ir šalių reikalavimai

IV. Vertinimas

A. Dėl apeliacinio skundo

1. Dėl SESV 101 straipsnio

a) Dėl konkurencijos ribojimo dėl tikslo (apeliacinio skundo pirmasis–šeštasis pagrindai)

1) „Krka“ susitarimų tikslo analizė ginčijamame sprendime ir skundžiamame sprendime

i) Ginčijamas sprendimas

ii) Skundžiamas sprendimas

2) Apeliacinio skundo pagrindai dėl „Krka“ susitarimų tikslo

i) Dėl „Krka“ daryto konkurencinio spaudimo „Servier“ (apeliacinio skundo pirmasis pagrindas)

– Dėl pagrindo priimtinumo ir reikšmingumo

– Dėl esmės

– Tarpinė išvada

ii) Dėl licencijos, kaip paskatos „Krka“ pritarti apribojimams pagal susitarimą dėl taikaus ginčų sprendimo (apeliacinio skundo antrasis pagrindas)

– Dėl licencijos, kaip atlygio už įsipareigojimą nekonkuruoti

– Dėl licencijos skatinamojo pobūdžio

– Dėl pasinaudojant licencija „Krka“ perduotos vertės dydžio apskaičiavimo

– Tarpinė išvada

iii) Dėl konkurencijos ribojimo dėl tikslo sąvokos taikymo (apeliacinio skundo trečiasis pagrindas)

– Dėl „aiškaus“ rinkų padalijimo nebuvimo

– Dėl šalių ketinimų ir jų įsitikinimų dėl patento 947 galiojimo

– Dėl pasinaudojant licencija sukurtos faktinės duopolijos

– Dėl „Lupin“ pareiškimo

– Dėl 2004 m. technologijų perdavimo susitarimų gairių ir Reglamento Nr. 772/2004 dėl [SESV 101 straipsnio] 3 dalies taikymo technologijų perdavimo susitarimų kategorijoms

– Tarpinė išvada

iv) Dėl šalių ketinimo (apeliacinio skundo ketvirtasis pagrindas)

– Dėl atsižvelgimo į šalių ketinimą

– Dėl įrodymų rinkimui taikomų principų

– Dėl įrodymų patikimumo atsižvelgiant į jų atsiradimo datą

– Dėl vėlesnių pareiškimų įrodomosios galios

– Tarpinė išvada

v) Dėl atsižvelgimo į teigiamą licencijos poveikį konkurencijai (apeliacinio skundo penktasis pagrindas)

vi) Dėl „Krka“ perleidimo ir licencinės sutarties (apeliacinio skundo šeštasis pagrindas)

3) Išvada dėl „Krka“ susitarimų tikslo

b) Dėl konkurencijos ribojimo dėl poveikio (apeliacinio skundo septintasis pagrindas)

1) „Krka“ susitarimų poveikio analizė ginčijamame sprendime ir skundžiamame sprendime

i) Ginčijamas sprendimas

ii) Skundžiamas sprendimas

2) Apeliacinio skundo pagrindas dėl „Krka“ susitarimų poveikio

i) Dėl priešingos padėties analizės

ii) Dėl momento, kuriuo reikia remtis nagrinėjant priešingą padėtį

iii) Dėl įgyvendintų susitarimų ir neįgyvendintų susitarimų skirties nereikšmingumo

3) Išvada dėl „Krka“ susitarimų poveikio

c) Išvada dėl „Krka“ susitarimų nulemto SESV 101 straipsnio 1 dalies pažeidimo buvimo

2. Dėl SESV 102 straipsnio

a) Ginčijamame sprendime ir skundžiamame sprendime konstatuotos aplinkybės dėl SESV 102 straipsnio

1) Ginčijamas sprendimas

2) Skundžiamas sprendimas

b) Apeliacinio skundo pagrindai dėl SESV 102 straipsnio

1) Dėl kainos reikšmės apibrėžiant atitinkamą galutinių gaminių rinką (apeliacinio skundo aštuntasis pagrindas)

i) Dėl su kainomis susijusių veiksnių apibrėžiant atitinkamą rinką (apeliacinio skundo aštuntojo pagrindo pirma ir antra dalys)

ii) Dėl vaistus išrašančių gydytojų neatsižvelgimo į kainas (apeliacinio skundo aštuntojo pagrindo trečia ir ketvirta dalys)

iii) Dėl perindoprilio generinių vaistų lemiamos konkurencijos (apeliacinio skundo aštuntojo pagrindo penkta ir šešta dalys)

iv) Tarpinė išvada

2) Dėl atsižvelgimo į terapinį pakeičiamumą apibrėžiant atitinkamą galutinių gaminių rinką (apeliacinio skundo devintasis pagrindas)

i) Dėl terapinio pakeičiamumo vaidmens apibrėžiant atitinkamą galutinių gaminių rinką (apeliacinio skundo devintojo pagrindo pirma dalis)

ii) Dėl atsižvelgimo į tam tikrus įrodymus ar jų analizės (apeliacinio skundo devintojo pagrindo antra–šešta dalys)

iii) Tarpinė išvada

3) Dėl tam tikrų pirmojoje instancijoje pateiktų priedų nepriimtinumo (apeliacinio skundo dešimtasis pagrindas)

4) Dėl atitinkamos technologijos rinkos (apeliacinio skundo vienuoliktasis pagrindas)

c) Išvada dėl SESV 102 straipsniu grindžiamų pagrindų

B. Dėl ieškinio Bendrajame Teisme

V. Bylinėjimosi išlaidos

VI. Išvada





I. Įvadas

1. Kaip ir paralelinė byla Servier / Komisija (C‑201/19 P), kurioje šiandien taip pat teikiu išvadą, ši byla priklauso grupei bylų Generics (UK) ir kt.( ) ir Lundbeck / Komisija( ), kuriose Teisingumo Teismas nurodė kriterijus, pagal kuriuos nustatoma, kad susitarimas dėl taikaus farmacijos patento savininko ir generinių vaistų gamintojo ginčų sprendimo prieštarauja Sąjungos konkurencijos teisei.

2. Ši byla, byla Servier / Komisija, taip pat kiti septyni iš šią devynių apeliacinių skundų, pateiktų dėl aštuonių Bendrojo Teismo sprendimų( ), grupę sudarantys apeliaciniai skundai susiję su keliais originalių vaistų gamintojos Servier ir generinių vaistų bendrovių sudarytais susitarimais dėl taikaus ginčų dėl patento sprendimo.

3. Kaip ir bylose Generics (UK) ir kt. ir Lundbeck / Komisija, šie susitarimai sudaryti susiklosčius tokiai situacijai, kai nagrinėjamos vaisto veikliosios medžiagos, šiuo atveju perindoprilio, patentas jau buvo viešas, o Servier dar turėjo vadinamuosius antrinius tam tikrų šio vaisto gamybos procesų patentus.

4. Iš esmės dėl ginčijamų susitarimų generinių vaistų bendrovės, norėjusios patekti į rinką su to vaisto generinėmis versijomis, įsipareigojo pavėlinti savo atėjimą mainais už Servier perduotą vertę.

5. Ginčijamame sprendime( ) Komisija nusprendė, pirma, kad Servier sudaryti nagrinėjami susitarimai su Niche/Unichem, Matrix, Teva, Krka ir Lupin yra konkurencijos ribojimas dėl tikslo ir dėl poveikio, todėl jais pažeidžiamas SESV 101 straipsnis.

6. Antra, ji nusprendė, kad jų sudarymas kartu su kitais veiksmais, pavyzdžiui, tuo, kad Servier įsigijo perindoprilio veikliosios farmakologinės medžiagos (VFM) gamybos technologijas, yra Servier strategija, kuria siekiama pavėlinti generinį perindoprilį gaminančių generinių vaistų bendrovių atėjimą į šio vaisto rinką, kurioje Servier užėmė dominuojančią padėtį. Todėl Komisija už šiuos veiksmus skyrė sankcijas kaip už piktnaudžiavimą dominuojančia padėtimi pagal SESV 102 straipsnį.

7. Skundžiamame sprendime, kaip ir kituose atitinkamos grupės bylų sprendimuose, Bendrasis Teismas patvirtino Komisijos analizę, pateiktą dėl keturių Servier sudarytų susitarimų su Niche/Unichem, Matrix, Teva ir Lupin konkurenciją dėl tikslo ribojančio pobūdžio. Dėl šių Bendrojo Teismo išvadų Servier pateikė apeliacinį skundą byloje Servier / Komisija, o tos generinių vaistų bendrovės atitinkamai pateikė savo apeliacinius skundus dėl joms skirtų Bendrojo Teismo spendimų.

8. Tačiau Bendrasis Teismas panaikino ginčijamą sprendimą tiek, kiek jis susijęs su Servier susitarimų su Krka kvalifikavimu kaip konkurencijos ribojimo dėl tikslo ir poveikio, taip pat dėl konstatuoto Servier piktnaudžiavimo dominuojančia padėtimi, nes apibrėždama atitinkamą rinką Komisija padarė klaidų.

9. Šį Bendrojo Teismo sprendimą panaikinti Komisija skundžia šioje byloje ir byloje Komisija / Krka (C‑151/19 P). Šiose bylose keliami nauji klausimai dėl licencinės sutarties, sudarytos tuo pačiu metu kaip susitarimas dėl taikaus ginčų dėl patento sprendimo, kvalifikavimo kaip konkurencijos ribojimo dėl tikslo, tokios susitarimų visumos kvalifikavimo kaip konkurencijos ribojimo dėl poveikio ir atitinkamos rinkos apibrėžimo farmacijos srityje.

II. Ginčo aplinkybės

A. Faktinės aplinkybės

10. Skundžiamo sprendimo 1–73 punktuose Bendrasis Teismas nurodė ginčo aplinkybes, kurias, kiek to reikia šiame apeliaciniame procese, galima apibendrinti kaip nurodyta toliau.

1. Su šia byla susiję ūkio subjektai

11. Servier grupė, kurią sudaro visų pirma Servier SAS, Prancūzijoje įsteigta šios grupės patronuojančioji bendrovė, Laboratoires Servier SAS ir Servier Laboratories Ltd (toliau kartu – Servier), apima pasaulinio lygio farmacijos bendroves. Laboratoires Servier yra Prancūzijos farmacijos bendrovė, kurianti originalius vaistus, be kita ko, skirtus širdies ir kraujagyslių ligoms gydyti( ). Biogaran yra 100 % valdoma Laboratoires Servier patronuojamoji bendrovė, atsakinga už generinius vaistus( ).

12. Slovėnijoje registruotą Krka farmacijos grupę, veikiančią generinių vaistų kūrimo, gamybos ir platinimo srityje, sudaro patronuojančioji bendrovė Krka Tovarna Zdravil d.d. ir kelios patronuojamosios bendrovės Slovėnijoje ir kitose šalyse (toliau – Krka)( ).

2. Nagrinėjamas produktas ir patentai

a) „Servier“ perindoprilis

13. Servier sukūrė perindoprilį – vaistą, naudojamą širdies ir kraujagyslių medicinoje, iš esmės skirtą padidėjusiam kraujospūdžiui ir širdies nepakankamumui gydyti. Perindoprilio VFM yra druskos pavidalo. Iš pradžių naudojama druska buvo erbuminas (arba tret-butilaminas), kuris yra kristalinio pavidalo dėl Servier taikomo jo sintezės metodo( ).

14. Perindoprilio molekulės patentas EP0049658 Europos patentų tarnyboje (EPT) užregistruotas 1981 m. rugsėjo 29 d. Šio patento galiojimas turėjo baigtis 2001 m. rugsėjo 29 d., tačiau jo apsauga pratęsta keliose Europos Sąjungos valstybėse narėse, kaip antai Jungtinėje Karalystėje, iki 2003 m. birželio 22 d.( ) Prancūzijoje to patento apsaugos galiojimas buvo pratęstas iki 2005 m. kovo 22 d., o Italijoje – iki 2009 m. vasario 13 d.( ) Leidimas pateikti rinkai (LPR) perindoprilio erbumino tabletėms (2 mg ir 4 mg), skirtoms padidėjusiam kraujospūdžiui gydyti, Europoje išduotas 1988 m. ir 1989 m.( )

15. Užregistravusi molekulės patentą Servier EPT užregistravo kelis patentus dėl perindoprilio gamybos metodų. Šioje byloje reikšmingi būtent patentai EP0308339, EP0308340 ir EP0308341 (toliau atitinkamai – patentas 339, patentas 340 ir patentas 341), užregistruoti 1988 m., kurių galiojimas turėjo baigtis 2008 m., ir ypač patentas EP1296947 (vadinamasis alfa patentas, toliau – patentas 947), užregistruotas 2001 m. Patentas 947 apėmė perindoprilio erbumino alfa kristalinį pavidalą ir jo gamybos metodus ir buvo išduotas 2004 m. vasario 4 d.( )

16. Servier taip pat pateikė nacionalines patentų paraiškas keliose Sąjungos valstybėse narėse, pavyzdžiui, Bulgarijoje, Čekijos Respublikoje, Estijoje, Vengrijoje, Lenkijoje ir Slovakijoje. Taigi patentai buvo išduoti 2006 m. gegužės 16 d. Bulgarijoje, 2006 m. rugpjūčio 17 d. Vengrijoje, 2007 m. sausio 23 d. Čekijos Respublikoje, 2007 m. balandžio 23 d. Slovakijoje ir 2010 m. kovo 24 d. Lenkijoje. Iš esmės šie patentai atitiko EPT užregistruotus patentus( ).

17. Nuo 2002 m. Servier kūrė antros kartos perindoprilį, gaminamą iš kitos druskos, t. y. iš arginino, dėl kurio pateikė patento paraišką (EP1354873B) 2003 m. vasario 17 d. Šis patentas išduotas 2004 m. liepos 17 d., jo apsauga buvo nustatyta iki 2023 m. vasario 17 d. Perindoprilio arginino įvedimas į Sąjungos rinkas pradėtas 2006 m. Šis gaminys yra generinė versija, biologiškai ekvivalentiška pirmosios kartos gaminiui, bet parduodamas kitokiomis dozėmis dėl kitokios naujosios druskos molekulinės masės( ). Prancūzijoje LPR perindoprilio argininui išduotas 2004 m., paskui jis buvo leidžiamas pagal tarpusavio pripažinimo procedūrą kitose valstybėse narėse( ).

b) „Krka“ perindoprilis

18. Nuo 2003 m. Krka pradėjo kurti savo perindoprilį. 2005–2006 m. ji gavo LPR keliose Sąjungos rinkose ir pateikė savo perindoprilį kelių Centrinės ir Rytų Europos valstybių narių, be kita ko, Lenkijos ir Vengrijos rinkoms. Per šį laikotarpį ji taip pat rengėsi viena ar bendradarbiaudama su kitomis bendrovėmis pateikti vaistą ir kitų valstybių narių, be kita ko, Prancūzijos, Jungtinės Karalystės ir Nyderlandų rinkoms( ).

3. Ginčai dėl perindoprilio ir generinių versijų išleidimas

19. Nuo 2003 m. iki 2009 m. Servier dalyvavo visuose ginčuose dėl perindoprilio tiek EPT, tiek nacionaliniuose teismuose. Iš esmės tai buvo prašymai nustatyti įpareigojimus ir su patentu 947 susiję procesai, Servier pradėti įvairiose valstybėse narėse prieš daugybę generinių vaistų bendrovių, besirengiančių pateikti rinkai generinę perindoprilio versiją( ).

a) Ginčai EPT

20. Iš pradžių dešimt generinių vaistų bendrovių, be kita ko, Krka, 2004 m. pareiškė protestą EPT dėl patento 947, kad jis būtų atšauktas visas, ir pateikė motyvus, grindžiamus naujumo ir išradimo lygio nebuvimu, taip pat nepakankamu išradimo aprašymu( ).

21. 2006 m. liepos 27 d. EPT Protestų skyrius patvirtino patento 947 galiojimą padarius nedidelių pradinių Servier reikalavimų pakeitimų (toliau – 2006 m. liepos 27 d. EPT sprendimas). Dėl šio sprendimo devynios bendrovės pareiškė apeliaciją, bet Krka ir Lupin pranešė apie savo apeliacijų atšaukimą atitinkamai 2007 m. sausio 11 d. ir vasario 5 d., sudariusios susitarimus su Servier. 2009 m. gegužės 6 d. sprendimu EPT techninė apeliacinė taryba panaikino 2006 m. liepos 27 d. EPT sprendimą ir atšaukė patentą 947 (toliau – 2009 m. gegužės 6 d. EPT sprendimas). Servier pateiktas prašymas peržiūrėti šį sprendimą buvo atmestas 2010 m. kovo 19 d.( )

b) Ginčai nacionaliniuose teismuose

22. Generinių vaistų bendrovės taip pat ginčijo patento 947 galiojimą tam tikrų valstybių narių teismuose, o Servier pateikė prašymus nustatyti laikinus įpareigojimus, kai kurie iš jų buvo patenkinti( ). Vis dėlto dauguma šių ginčų buvo išspręsti prieš priimant galutinį sprendimą dėl patento 947 galiojimo, nes Servier ir generinių vaistų bendrovės sudarė susitarimus dėl taikaus ginčų sprendimo.

23. Vis dėlto du Servier ginčai su Apotex, vienintele generinių vaistų bendrove, su kuria kilo Servier ginčas Jungtinėje Karalystėje ir su kuria Servier nesudarė susitarimo dėl taikaus ginčų sprendimo, nebuvo nutraukti ir paskui patentas 947 buvo pripažintas negaliojančiu.

24. Pirma, 2006 m. rugpjūčio 1 d. Jungtinės Karalystės teisme Servier pareiškė ieškinį dėl patento 947 suteikiamų teisių pažeidimo Apotex, Jungtinėje Karalystėje „rizikingai“ pateikusiai rinkai generinę perindoprilio versiją, ir 2006 m. rugpjūčio 8 d. buvo nustatytas laikinas įpareigojimas. Vis dėlto Apotex pareiškė priešpriešinį ieškinį dėl to patento panaikinimo ir 2007 m. liepos 6 d. patentas 947 buvo pripažintas negaliojančiu, įpareigojimas buvo panaikintas ir Apotex įėjo į rinką su generiniu perindopriliu, taip Jungtinėje Karalystėje buvo atverta rinka generiniams vaistams. 2008 m. gegužės 9 d. apeliacinė instancija paliko galioti sprendimą dėl patento 947 negaliojimo( ).

25. Antra, 2007 m. lapkričio 13 d. Katwijk Farma, Apotex patronuojamoji bendrovė, Nyderlandų teisme pareiškė ieškinį dėl Nyderlanduose patvirtinto patento 947 panaikinimo ir 2007 m. gruodžio 13 d. išleido savo generinį perindoprilį, o Servier prašymas nustatyti laikiną įpareigojimą buvo atmestas. 2008 m. birželio 11 d. Nyderlandų teismas, išnagrinėjęs tuo pačiu metu Pharmachemie, Teva patronuojamosios bendrovės, pareikštą ieškinį, panaikino patento 947 galiojimą Nyderlanduose( ).

26. Nuo 2008 m. gegužės mėn. kita generinių vaistų bendrovė, Sandoz, išleido savo generinį perindoprilį keliose valstybėse narėse( ).

4. „Servier“ ir „Krka“ ginčai ir susitarimai

27. Nuo 2005 m. iki 2007 m. Servier sudarė susitarimus dėl taikaus ginčų sprendimo su generinių vaistų bendrovėmis Niche/Unichem, Matrix, Teva, Krka ir Lupin. Nagrinėjant šį apeliacinį skundą aktualūs Servier sudaryti susitarimai su Krka.

28. 2006 m. gegužės 30 d. Servier pateikė prašymą nustatyti laikiną įpareigojimą Vengrijoje, kad dėl patento 947 suteikiamų teisių pažeidimo būtų uždrausta prekiauti Krka pateikta rinkai generine perindoprilio versija. Šis prašymas atmestas 2006 m. spalio 13 d.( )

29. 2006 m. liepos 28 d. Jungtinėje Karalystėje Servier pareiškė ieškinį Krka dėl patento 340 suteikiamų teisių pažeidimo. 2006 m. rugpjūčio 2 d. Servier taip pat pareiškė ieškinį Krka dėl patento 947 suteikiamų teisių pažeidimo ir pateikė prašymą nustatyti laikiną įpareigojimą. 2006 m. rugsėjo 1 d. Krka pareiškė priešpriešinį ieškinį dėl patento 947 panaikinimo ir prašymą dėl sumarinio proceso (motion of summary judgment). 2006 m. rugsėjo 8 d. Krka pareiškė kitą priešpriešinį ieškinį dėl patento 340 panaikinimo.

30. 2006 m. spalio 3 d. High Court of Justice (England & Wales), Chancery Division (patents court) (Aukštasis Teisingumo Teismas (Anglija ir Velsas), Kanclerio skyrius (Patentų kolegija)) tenkino Servier prašymą dėl laikino įpareigojimo ir atmetė 2006 m. rugsėjo 1 d. Krka pateiktą prašymą dėl sumarinio proceso (motion of summary judgment), kuriuo siekta, kad patentas 947 būtų pripažintas negaliojančiu, ir nurodė nagrinėti bylą iš esmės. 2006 m. gruodžio 1 d. byla baigta nagrinėti šalims sudarius susitarimą dėl taikaus ginčų sprendimo ir panaikintas laikinas įpareigojimas( ).

31. 2006 m. spalio 27 d. Servier ir Krka pasirašė susitarimą dėl taikaus ginčų sprendimo (toliau – Krka susitarimas dėl taikaus ginčų sprendimo) ir licencinę sutartį (toliau – Krka licencinė sutartis), kuri papildyta 2006 m. lapkričio 2 d. priedu. Be to, 2007 m. sausio 5 d. šios šalys sudarė perleidimo ir licencinę sutartį (toliau – Krka perleidimo ir licencinė sutartis) (toliau kartu – Krka susitarimai).

32. Krka susitarime dėl taikaus ginčų sprendimo buvo numatyta, kad patentas 947 apima ir jį atitinkančius nacionalinius patentus. Pagal šį susitarimą dėl taikaus ginčų sprendimo, galiojantį, kol patentai 947 arba 340 nustos galioti ar bus atšaukti, Krka įsipareigojo atsisakyti bet kokių egzistuojančių pretenzijų dėl patento 947 visame pasaulyje, o dėl patento 340 – Jungtinėje Karalystėje, ir ateityje nė vieno iš jų neginčyti visame pasaulyje. Be to, Krka ir jos patronuojamosios bendrovės neturėjo teisės sukurti patentą 947 pažeidžiančios generinės perindoprilio versijos ar ja prekiauti visą pastarojo patento galiojimo laikotarpį ir šalyse, kuriose jis dar galiojo, išskyrus, jei bus gautas specialus Servier leidimas. Taip pat Krka neturėjo teisės tiekti jokiam trečiajam asmeniui patentą 947 pažeidžiančios generinės perindoprilio versijos be aiškaus Servier leidimo. Mainais už tai Servier turėjo atsisakyti tęsti visame pasaulyje nagrinėjamas bylas su Krka dėl patentų 947 ir 340 pažeidimo, įskaitant jos prašymų nustatyti laikinus įpareigojimus nagrinėjimą( ).

33. Pagal Krka licencinę sutartį, sudarytą patento 947 galiojimo laikotarpiui, Servier perleido Krka „išimtinę“ ir neatšaukiamą patento 947 licenciją naudoti, gaminti, parduoti, siūlyti parduoti, skatinti prekybą ir importuoti nuosavus gaminius, kurių sudėtyje yra kristalinio alfa erbumino, Čekijos Respublikoje, Latvijoje, Lietuvoje, Vengrijoje, Lenkijoje, Slovėnijoje ir Slovakijoje.

34. Už licenciją Krka turėjo sumokėti Servier 3 % grynos jos pardavimų visose šiose teritorijose sumos dydžio mokestį. Servier turėjo teisę visose šiose valstybėse tiesiogiai ar netiesiogiai (t. y. per vieną iš savo patronuojamųjų bendrovių ar per vieną trečiąjį asmenį kiekvienoje šalyje) naudoti patentą 947( ).

35. Sudarant susitarimus patentą 947 atitinkantys nacionaliniai patentai Servier dar nebuvo išduoti tam tikrose iš šių septynių rinkų, o Krka jose jau prekiavo savo gaminiu( ).

36. Pagal Krka perleidimo ir licencinę sutartį Krka perleido Servier dvi patentų paraiškas, kurių viena susijusi su perindoprilio sintezės metodu (WO 2005 113500), o kita – su perindoprilio farmacine forma ir sudėtimi (WO 2005 094793). Šių patentų paraiškų saugomą technologiją Krka naudojo perindoprilio gamybai. Krka įsipareigojo neginčyti nagrinėjamų paraiškų pagrindu išduotų patentų galiojimo. Už šį perleidimą Servier sumokėjo Krka po 15 mln. eurų už kiekvieną iš nagrinėjamų paraiškų. Taip pat Servier perleido Krka neišimtinę, neatšaukiamą, neperleidžiamą ir nemokamą licenciją be teisės suteikti sublicenciją (nebent patronuojamosioms bendrovėms) galimoms paraiškoms ar patentams, o šios licencijos galiojimo laikas, erdvė ir galimas jos naudojimas neriboti( ).

B. Ginčijamas sprendimas

37. 2014 m. liepos 9 d. priimtame ginčijamame sprendime( ) Komisija nusprendė, pirma, kad Servier pažeidė SESV 101 straipsnį, nes už kompensacinį mokestį sudarė keturis susitarimus dėl taikaus ginčų dėl patento sprendimo su Niche/Unichem, Matrix, Teva ir Lupin ir tris vieną ir tęstinį pažeidimą sudarančius susitarimus su Krka.

38. Antra, Komisija nusprendė, kad Servier pažeidė SESV 102 straipsnį, nes, be kita ko, įsigydama technologiją ir sudarydama šiuos susitarimus dėl taikaus ginčų sprendimo, parengė ir įgyvendino antikonkurencinę strategiją, apimančią Prancūzijos, Nyderlandų, Lenkijos ir Jungtinės Karalystės perindoprilio produktų rinką ir perindoprilio VFM technologijos rinką( ).

39. Komisija nusprendė, kad Servier ir Krka pažeidė SESV 101 straipsnį 18 iš 20 valstybių narių( ), kuriose Krka įsipareigojo pagal Krka susitarimą dėl taikaus ginčų sprendimo nebekonkuruoti su Servier dėl jos esamų gaminių mainais už licenciją kitose septyniose valstybėse narėse. Taigi šiais susitarimais siekta šiems dviem ūkio subjektams padalyti ir paskirstyti Sąjungos rinkas. Taip pat Komisija konstatavo, kad Krka susitarimai yra konkurencijos ribojimas dėl poveikio ir šiuo atžvilgiu išnagrinėjo tų susitarimų poveikį Prancūzijos, Nyderlandų ir Jungtinės Karalystės rinkoms( ). Komisija nenustatė pažeidimo septyniose valstybėse narėse, kuriose buvo suteikta licencija( ).

40. Be to, Komisija nusprendė, kad Servier ir Krka pažeidė SESV 101 straipsnį, nes Krka, perleidusi savo technologiją Servier iš viso už 30 mln. eurų, nustojo konkuruoti kaip esamas perindoprilio technologijos šaltinis( ).

41. Už šiuos SESV 101 ir 102 straipsnių pažeidimus Komisija Servier skyrė baudas( ).

C. Skundžiamas sprendimas

42. 2014 m. rugsėjo 21 d. Bendrojo Teismo kanceliarija gavo Servier ieškinį dėl ginčijamo sprendimo. Bendrajame Teisme Servier reikalavimus palaikė European Federation of Pharmaceutical Industries and Associations (EFPIA).

43. Skundžiamu sprendimu Bendrasis Teismas (išplėstinė kolegija) pirmiausia panaikino: 1) ginčijamo sprendimo 4 straipsnį (jame konstatuotas Servier padarytas SESV 101 straipsnio pažeidimas dėl Krka susitarimų); 2) ginčijamo sprendimo 6 straipsnį (jame konstatuotas Servier padarytas SESV 102 straipsnio pažeidimas); ir 3) ginčijamo sprendimo 7 straipsnio 4 dalies b punktą ir 6 dalį (juose už šiuos du pažeidimus Servier skirtos baudos).

44. Antra, Bendrasis Teismas 4) sumažino ginčijamo sprendimo 7 straipsnio 2 dalies b punkte Servier skirtos baudos dydį už to sprendimo 2 straipsnyje nurodytą Matrix susitarimą. Trečia, jis 5) atmetė likusią ieškinio dalį ir, ketvirta, 6) ir 7) nurodė Servier, Komisijai ir EFPIA padengti savo bylinėjimosi išlaidas.

III. Procesas Teisingumo Teisme ir šalių reikalavimai

45. 2019 m. vasario 22 d. dokumentu Komisija pateikė šį apeliacinį skundą dėl skundžiamo sprendimo.

46. Tuo pačiu metu Komisija taip pat pateikė apeliacinį skundą dėl Bendrojo Teismo sprendimo byloje Krka / Komisija, o Servier ir kitos ginčijamo sprendimo adresatės, pralaimėjusios bylą Bendrajame Teisme, pateikė apeliacinius skundus dėl atmestų ieškinių, pareikštų dėl to sprendimo( ).

47. 2019 m. gegužės 22 d. dokumentu Jungtinė Karalystė paprašė leisti įstoti į bylą palaikyti Komisijos reikalavimų. 2019 m. birželio 16 d. sprendimu Teisingumo Teismo pirmininkas leido įstoti į bylą.

48. Komisija Teisingumo Teismo prašo:

– panaikinti skundžiamo sprendimo rezoliucinės dalies 1, 2 ir 3 punktus, kuriais panaikinami: i) ginčijamo sprendimo 4 straipsnis tiek, kiek jame konstatuota, kad Servier buvo Servier ir bendrovės Krka sudarytų susitarimų šalis; ii) ginčijamo sprendimo 7 straipsnio 4 dalies b punktas, kuriame nustatyta Servier skirta bauda už šių susitarimų sudarymą; iii) ginčijamo sprendimo 6 straipsnis, kuriame konstatuojamas Servier padarytas SESV 102 pažeidimas; ir iv) ginčijamo sprendimo 7 straipsnio 6 dalis, kurioje nustatyta Servier skirta bauda už tą pažeidimą,

– panaikinti skundžiamą sprendimą tiek, kiek jame pripažinta, kad ieškinio priedai A 286 ir A 287 ir dubliko priedas C 29 yra priimtini (to sprendimo 1461, 1462 ir 1463 punktai),

– priimti galutinį sprendimą dėl Servier pareikšto ieškinio dėl ginčijamo sprendimo panaikinimo ir atmesti Servier reikalavimą panaikinti ginčijamo sprendimo 4 straipsnį, 7 straipsnio 4 dalies b punktą, 6 straipsnį ir 7 straipsnio 6 dalį bei patenkinti Komisijos reikalavimą pripažinti nepriimtinais ieškinio Bendrajame Teisme priedus A 286 ir A 287 bei dubliko Bendrajame Teisme priedą C 29 (skundžiamo sprendimo 1461–1463punktai),

– priteisti iš Servier visas bylinėjimosi apeliacinėje instancijoje išlaidas.

49. Jungtinė Karalystė Teisingumo Teismo prašo:

– patenkinti Komisijos reikalavimus.

50. Servier Teisingumo Teismo prašo:

– atmesti visą apeliacinį skundą ir

– priteisti iš Komisijos bylinėjimosi išlaidas.

51. EFPIA Teisingumo Teismo prašo:

– atmesti apeliacinį skundą ir

– priteisti iš Komisijos bylinėjimosi apeliacinėje ir pirmojoje instancijose išlaidas.

52. 2021 m. rugsėjo 13 d. Teisingumo Teismas šalims pasiūlė pateikti pastabas dėl Sprendimo Generics (UK) ir kt. ir sprendimų Lundbeck / Komisija grupės( ).

53. 2021 m. spalio 20 ir 21 d. per bendrą teismo posėdį buvo išklausytos proceso dėl devynių apeliacinių skundų, pateiktų dėl aštuonių Bendrojo Teismo sprendimų, priimtų dėl ginčijamo sprendimo, šalių pastabos ir atsakymai į Teisingumo Teismo pateiktus klausimus.

IV. Vertinimas

A. Dėl apeliacinio skundo

54. Grįsdama apeliacinį skundą Komisija remiasi vienuolika pagrindų, kurių septyni pirmieji pateikti dėl Bendrojo Teismo argumentų, susijusių su Krka susitarimų vertinimu atsižvelgiant į SESV 101 straipsnį (1), o keturi paskutiniai – dėl Bendrojo Teismo argumentų, susijusių su atitinkamos rinkos apibrėžimu taikant SESV 102 straipsnį (2)( ).

1. Dėl SESV 101 straipsnio

55. Remdamasi apeliacinio skundo pirmuoju–šeštuoju pagrindais Komisija tvirtina, kad Bendrasis Teismas padarė teisės klaidų, nes nusprendė, kad Krka susitarimai nebuvo konkurencijos ribojimas dėl tikslo (a). Remdamasi apeliacinio skundo septintuoju pagrindu Komisija teigia, kad Bendrasis Teismas taip pat padarė teisės klaidą, nes nusprendė, kad Komisija neįrodė ir to, kad šie susitarimai buvo konkurencijos ribojimas dėl poveikio (b).

a) Dėl konkurencijos ribojimo dėl tikslo (apeliacinio skundo pirmasis–šeštasis pagrindai)

56. Prieš nagrinėjant Komisijos apeliacinio skundo pagrindus dėl Bendrojo Teismo atliktos Krka susitarimų antikonkurencinio tikslo analizės (2) tikslinga apibendrinti, kaip šį tikslą nagrinėjo Komisija ginčijamame sprendime ir Bendrasis Teismas skundžiamame sprendime (1).

1) „Krka“ susitarimų tikslo analizė ginčijamame sprendime ir skundžiamame sprendime

i) Ginčijamas sprendimas

57. Ginčijamo sprendimo 5.5 skirsnyje (1670–1812 konstatuojamosios dalys) Komisija išnagrinėjo tris Servier ir Krka sudarytus susitarimus ir nusprendė, kad jie yra viena ir tęstinė veikla, kuria siekta riboti konkurenciją šiems dviem ūkio subjektams pasidalijant perindoprilio rinkas Sąjungoje( ).

58. Pasak Komisijos, pirma, Krka susitarimu dėl taikaus ginčų sprendimo ir Krka licencine sutartimi Servier ir Krka siekė pasidalyti ir pasiskirstyti Sąjungos rinkas taip: pagal Krka licencinę sutartį Krka leista toliau prekiauti generiniu perindopriliu ar jį kurti faktinėje duopolijoje su Servier septyniose valstybėse narėse, kurios buvo pagrindinės Krka rinkos. Šis leidimas buvo kompensacija už Krka įsipareigojimą pagal Krka susitarimą dėl taikaus ginčų sprendimo nekonkuruoti su Servier likusiose 18 iš 20 Sąjungos rinkų( ). Taigi Komisija nusprendė, kad licencinė sutartis yra Servier suteikta paskata Krka pritarti ribojimams pagal susitarimą dėl taikaus ginčų sprendimo( ).

59. Antra, Komisija konstatavo, kad Krka perleidimo ir licencinė sutartis, sudaryta praėjus dviem mėnesiams po Krka susitarimo dėl taikaus ginčų sprendimo ir licencinės sutarties sudarymo, leido sustiprinti Servier ir Krka konkurencinę poziciją, nulemtą rinkų pasidalijimo pagal visus šiuos susitarimus, ir draudė Krka perduoti savo konkuruojančią perindoprilio gamybos technologiją kitoms generinių vaistų bendrovėms. Kadangi pagal šią sutartį sumokėta 30 mln. eurų suma nebuvo susijusi su Servier numatytomis gauti ar gautomis pajamomis už Krka perleistos technologijos komercinį naudojimą, šį mokėjimą Komisija nagrinėjo kaip pasidalytą naudą, gautą dėl Servier ir Krka rinkų pasidalijimo( ).

ii) Skundžiamas sprendimas

60. Skundžiamo sprendimo 255–274 punktuose Bendrasis Teismas pirmiausia nurodė, kad patentų neginčijimo ir neprekiavimo generiniais gaminiais sąlygų įtraukimas į susitarimus dėl taikaus ginčų dėl patentų sprendimo yra antikonkurencinis. Bendrojo Teismo nuomone, taip yra, jeigu tokių sąlygų įtraukimas į tokį susitarimą grindžiamas ne šalių pripažinimu, kad patentas galioja ir kad atitinkami generiniai gaminiai jį pažeidžia, o patento savininko dideliu ir nepateisinamu kompensaciniu mokesčiu generinių vaistų bendrovei, ją skatinančiu pritarti toms sąlygoms. Bendrasis Teismas konstatavo, kad esant tokiam paskatinimui aptariami susitarimai turi būti laikomi susitarimais dėl išstūmimo iš rinkos, pagal kuriuos liekantieji atlygina išeinantiesiems (skundžiamo sprendimo 271 punktas).

61. Antra, skundžiamo sprendimo 797–810 punktuose Bendrasis Teismas paaiškino, kad, kai įprasta komercinė sutartis siejama su susitarimu dėl taikaus ginčų dėl patento sprendimo, kuriame įtvirtintos neginčijimo ir neprekiavimo sąlygos, tokią sutartinę sąrangą reikia pripažinti antikonkurencine, jeigu patento savininko generinių vaistų bendrovei pagal komercinę sutartį perduota vertė viršija pagal tą sutartį perduoto turto vertę. Kitaip tariant, tokia sutartinė sąranga turi būti kvalifikuojama kaip antikonkurencinė, jeigu įprasta komercine sutartimi, siejama su susitarimu dėl taikaus ginčų sprendimo, iš tikrųjų siekiama pridengti patento savininko generinių vaistų bendrovei perduotą vertę, kuri yra būtent atlygis už jos įsipareigojimą nekonkuruoti.

62. Trečia, skundžiamo sprendimo 943–1032 punktuose Bendrasis Teismas, nagrinėdamas pirmojoje instancijoje Servier nurodytą devintąjį pagrindą, grindžiamą konkurencijos ribojimo dėl tikslo nebuvimu, kiek tai susiję su Krka susitarimais, vertino atvejį, kai susitarimas dėl taikaus ginčų sprendimo susiejamas su licencine sutartimi, kaip šiuo atveju, kai Krka susitarimas dėl taikaus ginčų sprendimo susietas su licencine sutartimi.

63. Bendrasis Teismas nurodė, kad tokiu atveju šios išvados 61 punkte apibendrinti argumentai dėl susitarimo dėl taikaus ginčų sprendimo susiejimo su įprasta komercine sutartimi netaikomi. Taip yra todėl, kad susitarimas dėl taikaus ginčų sprendimo, siejamas su licencine sutartimi, yra tinkama priemonė ginčui išspręsti ir generinių vaistų bendrovei leisti įeiti į rinką bei patenkinti abiejų šalių reikalavimus. Be to, į susitarimą dėl taikaus ginčų sprendimo gali būti teisėtai įtrauktos neprekiavimo ir neginčijimo sąlygos, jeigu šis susitarimas grindžiamas tuo, kad šalys pripažįsta patento galiojimą. Taigi licencinė sutartis, kuri turi prasmę tik jeigu licencija realiai naudojama, grindžiama būtent tuo, kad šalys pripažįsta patento galiojimą (skundžiamo sprendimo 943–947 punktai).

64. Siekdama įrodyti, kad su susitarimu dėl taikaus ginčų sprendimo siejama licencine sutartimi iš tikrųjų siekiama pridengti patento savininko kompensacinį mokestį generinių vaistų bendrovei, Komisija turi įrodyti, kad tos bendrovės patento savininkui sumokėtas mokestis pagal licencinę sutartį yra neįprastai mažas (skundžiamo sprendimo 948 ir 952 punktai).

65. Be to, susitarimo dėl taikaus ginčų sprendimo neprekiavimo ir neginčijimo sąlygų antikonkurencinį tikslą sušvelnina licencinės sutarties teigiamas poveikis konkurencijai, nes ja skatinamas generinių vaistų bendrovės atėjimas į rinką (skundžiamo sprendimo 953–956 punktai).

66. Vadinasi, kai kyla tikras atitinkamų šalių teisminis ginčas ir sudaroma licencinė sutartis, kuri tiesiogiai susijusi su taikiu šio ginčo sprendimu, šios sutarties susiejimas su susitarimu dėl taikaus ginčų sprendimo nėra rimtas požymis, kad buvo kompensacinis mokėjimas. Šiuo atveju Komisija, remdamasi kitais požymiais, turėtų įrodyti, kad licencinė sutartis nėra įprastomis rinkos sąlygomis sudarytas sandoris ir ja pridengiamas kompensacinis mokėjimas, todėl susitarimų visuma turi būti kvalifikuojama kaip konkurencijos ribojimas dėl tikslo (skundžiamo sprendimo 963 punktas).

67. Skundžiamo sprendimo 964–1032 punktuose Bendrasis Teismas, atsižvelgdamas būtent į šiuos kriterijus, išnagrinėjo Krka susitarimą dėl taikaus ginčų sprendimo ir licencinę sutartį ir galiausiai padarė išvadą, kad Komisija neįrodė, kad šiais susitarimais siekta antikonkurencinio tikslo. Bendrasis Teismas šią išvadą iš esmės grindė tokiais argumentais:

– ginčai dėl patentų buvo realūs, jie nebuvo apsimestiniai ir tiek Krka susitarimas dėl taikaus ginčų sprendimo, tiek Krka licencinė sutartis buvo susiję su šiais ginčais (skundžiamo sprendimo 965–969 punktai),

– tų susitarimų sudarymo momentu šalys buvo įsitikinusios, kad patentas 947 galioja, be kita ko, dėl 2006 m. liepos 27 d. EPT sprendimo( ). Tai, kad Krka toliau ginčijo šį patentą teismuose ir prekiavo savo gaminiu priėmus tą sprendimą, neįrodo priešingai. Taip Krka, būdama įsitikinusi, kad patentas galioja, norėjo tik sustiprinti savo poziciją derybose su Servier, siekdama sudaryti susitarimą dėl taikaus ginčų sprendimo. Paskesnis Krka atsakymas į Komisijos prašymą pateikti informacijos patvirtina šį aiškinimą (skundžiamo sprendimo 970, 971, 999, 1000, 1010, 1011 ir 1026–1028 punktai),

– suma, kurią Krka turėjo sumokėti Servier pagal Krka licencinę sutartį, nebuvo neįprastai maža ir Komisija neįrodė, kad ši sutartis nėra įprastomis rinkos sąlygomis sudarytas sandoris. Taigi Komisija neįrodė, kad egzistavo kompensacinis mokėjimas, kuris buvo paskata (skundžiamo sprendimo 975–984 punktai),

– Servier ir Krka duopolijos sukūrimą septyniose rinkose, kuriose galiojo Krka licencinė sutartis, lėmė ne ši sutartis, o vėlesnis Servier ir Krka pasirinkimas, kurio nebuvo galima numatyti sudarant tą sutartį (skundžiamo sprendimo 987–991 punktai),

– nebuvo Servier ir Krka aiškaus rinkų pasidalijimo, nes Servier galėjo toliau veikti septyniose rinkose, kuriose galiojo licencija (skundžiamo sprendimo 1003–1006 punktai),

– Krka licencinė sutartis darė palankų poveikį konkurencijai šiose septyniose rinkose, nors patentą 947 atitinkantys nacionaliniai patentai dar nebuvo išduoti tam tikrose iš tų rinkų, todėl Krka nereikėjo licencijos į jas įeiti ar jose likti. Vis dėlto licencija buvo naudinga, nes Krka leido išvengti vėlesnių ieškinių grėsmės, jeigu ateityje Servier būtų suteikti patentai šiose rinkose (skundžiamo sprendimo 1007–1009 ir 1027 punktai),

– Komisijos pateikti to laikotarpio rašytiniai įrodymai, siekiant įrodyti, kad Krka netikėjo patento 947 galiojimu ir kad Servier vykdė generinių vaistų bendrovių išstūmimo strategiją, yra fragmentiški, neaiškūs, neįtikinantys ar paneigti vėlesniame Krka atsakyme į Komisijos prašymą pateikti informacijos (skundžiamo sprendimo 1010–1025 punktai).

68. Galiausiai, ketvirta, skundžiamo sprendimo 1041–1060 punktuose Bendrasis Teismas nusprendė, kad Krka perleidimo ir licencinė sutartis taip pat klaidingai kvalifikuota kaip konkurencijos ribojimas dėl tikslo, nes remtasi ankstesne klaidinga prielaida, kad Krka susitarimu dėl taikaus ginčų sprendimo ir licencine sutartimi pasidalytos rinkos.

2) Apeliacinio skundo pagrindai dėl „Krka“ susitarimų tikslo

69. Pasak Komisijos, šios išvados 62–68 punktuose apibendrintuose Bendrojo Teismo argumentuose padarytos kelios teisės klaidos.

70. Remdamasi apeliacinio skundo pirmuoju pagrindu Komisija tvirtina, kad Bendrasis Teismas padarė teisės klaidų, Krka susitarimų tikslo analizėje remdamasis tuo, kad Krka tariamai pripažino patento 947 galiojimą, neišnagrinėjęs pirmojoje instancijoje nurodyto pagrindo dėl potencialios Krka ir Servier konkurencijos (i).

71. Remdamasi apeliacinio skundo antruoju pagrindu Komisija teigia, kad Bendrasis Teismas analizėje padarė klaidų, nes nusprendė, kad licencija nebuvo paskata Krka pritarti ribojimams, nustatytiems pagal Krka susitarimą dėl taikaus ginčų sprendimo (ii).

72. Remdamasi apeliacinio skundo trečiuoju pagrindu Komisija teigia, kad Bendrasis Teismas klaidingai taikė konkurencijos ribojimo dėl tikslo sąvoką, be kita ko, nuspręsdamas, kad Krka ir Servier nepasidalijo rinkų, nes šis pasidalijimas nebuvo „aiškus“, ir taip iškraipė įrodymus dėl šalių įsitikinimo, taip pat nuspręsdamas, kad sukurtą duopoliją lėmė vėlesnis šių šalių pasirinkimas, o ne susitarimai (iii).

73. Remdamasi apeliacinio skundo ketvirtuoju pagrindu Komisija tvirtina, kad Bendrasis Teismas padarė teisės klaidų, nagrinėdamas rašytinius įrodymus dėl šalių ketinimo (iv).

74. Remdamasi apeliacinio skundo penktuoju pagrindu Komisija nurodo mananti, kad Bendrasis Teismas padarė teisės klaidų, nes atsižvelgė į teigiamą licencijos poveikį konkurencijai (v).

75. Remdamasi apeliacinio skundo šeštuoju pagrindu Komisija teigia, kad skundžiamame sprendime Bendrasis Teismas padarė teisės klaidą, nes nepripažino, kad Krka perleidimo ir licencinė sutartis antikonkurencinė (vi).

i) Dėl „Krka“ daryto konkurencinio spaudimo „Servier“ (apeliacinio skundo pirmasis pagrindas)

76. Remdamasi apeliacinio skundo pirmuoju pagrindu Komisija tvirtina, kad Bendrasis Teismas padarė kelias teisės klaidas ir iškraipė įrodymus, nes, netinkamai motyvavęs, nusprendė, kad faktiškai Krka nebebuvo konkurencinio spaudimo Servier šaltinis Krka susitarimų sudarymo momentu.

– Dėl pagrindo priimtinumo ir reikšmingumo

77. Pirmiausia reikia atmesti Servier prieštaravimus, kad šis apeliacinio skundo pagrindas nepriimtinas ir nereikšmingas.

78. Pirma, priešingai, nei teigia Servier, Komisija tiksliai nurodo jos kritikuojamus skundžiamo sprendimo punktus.

79. Antra, Komisija nesiekia, kaip teigia Servier, kad Teisingumo Teismas atliktų naują faktinių aplinkybių vertinimą. Komisija tvirtina, kad Bendrasis Teismas nesilaikė įrodinėjimo pareigą ir įrodymų rinkimą reglamentuojančių Sąjungos teisės normų, kad jis iškraipė įrodymus ir šiuo klausimu netinkamai motyvavo savo paaiškinimus. Taigi tokiomis klaidomis galima remtis Teisingumo Teisme pateikiant apeliacinį skundą. Be to, Komisijos priekaištai pateikti dėl Bendrojo Teismo išnagrinėtų faktinių aplinkybių teisinio kvalifikavimo ir nustatytų jo teisinių pasekmių, o tai Teisingumo Teismas taip pat tikrina apeliaciniame procese( ).

80. Trečia, negalima pritarti ir Servier argumentams, kad šis pagrindas nereikšmingas.

81. Pasak Servier, tai, kad Bendrasis Teismas neišnagrinėjo potencialios Servier ir Krka konkurencijos buvimo, nepaneigia skundžiamame sprendime padarytų išvadų dėl konkurencijos ribojimo dėl tikslo nebuvimo, grindžiamų kitais nei Krka pripažinimo potencialia Servier konkurente motyvais.

82. Šiuo Servier prieštaravimu pritariama skundžiamo sprendimo 1234 punkte Bendrojo Teismo pateiktam argumentui, kad dėl konstatuotos aplinkybės, kad Krka susitarimai, remiantis Bendrojo Teismo analize, nėra nei konkurencijos ribojimas dėl tikslo, nei konkurencijos ribojimas dėl poveikio, pagrindo dėl potencialios Servier ir Krka konkurencijos nagrinėjimas Bendrajame Teisme būtų perteklinis.

83. Taigi, priešingai, nei, atrodo, matyti iš to punkto, ir, priešingai, nei teigia Servier, Bendrasis Teismas neatmėtė Krka susitarimų kvalifikavimo kaip konkurencijos ribojimo dėl tikslo (nei tų susitarimų kvalifikavimo kaip konkurencijos ribojimo dėl poveikio( )) dėl motyvų, nesusijusių su Krka pripažinimu potencialia Servier konkurente.

84. Kaip matyti iš šios išvados 60, 63 ir 67 punktuose apibendrintų Bendrojo Teismo argumentų, jis, atmesdamas Krka susitarimų kvalifikavimą kaip konkurencijos ribojimo dėl tikslo, rėmėsi tariamu Krka pripažinimu, kad patentas 947 galioja. Bendrasis Teismas iš esmės nusprendė, kad, priešingai, nei konstatavo Komisija (šios išvados 58 punktas), Krka sutiko nekonkuruoti su Servier 18 iš 20 Sąjungos rinkų, kuriose galiojo susitarimas dėl taikaus ginčų sprendimo, ne todėl, kad Servier jai pasiūlė licenciją kitose septyniose rinkose, o todėl, kad ji manė, kad patentas 947 galioja.

85. Bendrasis Teismas nusprendė, kad susitarimas dėl taikaus ginčų sprendimo, kuriame nustatytos neginčijimo ir neprekiavimo sąlygos, turi būti kvalifikuojamas kaip konkurencijos ribojimas dėl tikslo, tik jeigu jis grindžiamas ne tuo, kad šalys pripažįsta patento galiojimą, o patento savininko generinių vaistų bendrovei skirta paskata (skundžiamo sprendimo 262–265 punktai).

86. Vadinasi, tai, kad Krka tariamai pripažino, kad patentas 947 galioja, – kartu su tariamu Krka perduotos vertės, kurią sudarė Krka licencinė sutartis, skatinamojo pobūdžio nebuvimu( ) – buvo Bendrojo Teismo atliktos Krka susitarimų antikonkurencinio tikslo analizės pagrindinis motyvas (skundžiamo sprendimo 970, 971, 999, 1000, 1010–1012 ir 1026–1028 punktai).

87. Taigi, remdamasi apeliacinio skundo pirmuoju pagrindu, Komisija teigia būtent tai, kad Bendrasis Teismas negalėjo spręsti dėl to, ar Krka pripažino patento 947 galiojimą, prieš tai neišnagrinėjęs potencialios Krka ir Servier konkurencijos buvimo klausimo. Iš tikrųjų grįsdama teiginį, kad Krka buvo potenciali Servier konkurentė, Komisija pateikė įrodymų, į kuriuos Bendrasis Teismas neatsižvelgė, patvirtinančių, kad Krka iš tikrųjų nebuvo įsitikinusi dėl šio patento galiojimo. Be to, Bendrasis Teismas iškraipė Komisijos pateiktus įrodymus, į kuriuos jis pasirinktinai atsižvelgė ir kuriais grindė savo įsitikinimą, kad Krka tariamai pripažino to patento galiojimą, ir aiškindamas tuos įrodymus pateikė alternatyvius akivaizdžiai klaidingus argumentus.

88. Iš šių argumentų matyti, kad Komisija tvirtina ne tik tai, kad Bendrasis Teismas turėjo išnagrinėti, ar Servier ir Krka buvo potencialios konkurentės, sudarydamos Krka susitarimus, bet ir visų pirma tai, kad Bendrasis Teismas šių susitarimų antikonkurencinio tikslo analizę grindė daliniu, gal net atrankiniu, vertinimu ir iškraipė bylos medžiagos duomenis.

89. Nėra jokios abejonės, kad ši kritika reikšminga nagrinėjant Bendrojo Teismo išvados, kad Krka susitarimai nebuvo antikonkurenciniai, pagrįstumą, nes, jeigu ši kritika pagrįsta, tai reikštų, kad išvada klaidinga, ir lemtų skundžiamo sprendimo panaikinimą( ).

90. Vadinasi, reikia atmesti tariamu apeliacinio skundo pirmojo pagrindo nereikšmingumu grindžiamą prieštaravimą.

– Dėl esmės

91. Komisijos teigimu, Bendrasis Teismas padarė teisės klaidų, be kita ko, skundžiamo sprendimo 970, 1026, 1028, 1154 ir 1162 punktuose nuspręsdamas, kad Krka pripažino patento 947 galiojimą ir kad jos veiksmai po 2006 m. liepos 27 d. EPT sprendimo( ) neįrodo, kad ji buvo apsisprendusi toliau dėti pastangas įeiti į rinką, nepaisydama šio sprendimo.

92. Pirmiausia tikslinga priminti, kad galima teisingai įvertinti, ar padarytas konkurencijos taisyklių pažeidimas, tik jeigu ginčijamame sprendime nurodyti požymiai vertinami ne atskirai, o kaip visuma, atsižvelgiant į atitinkamų gaminių rinkos charakteristikas( ). SESV 263 straipsnyje numatyta teisėtumo kontrolė taikoma visiems Komisijos sprendimų, susijusių su SESV 101 ir 102 straipsnių taikymo procedūromis, elementams, kurių išsamią kontrolę tiek teisės, tiek faktų požiūriu užtikrina Bendrasis Teismas, atsižvelgdamas į šalių nurodytus pagrindus( ).

93. Toliau svarbu priminti, kad Sąjungos teisėje galioja laisvo įrodymų vertinimo principas, o vienintelis įrodymų vertinimo kriterijus yra jų patikimumas( ). Kad įvykdytų jai tenkančią įrodinėjimo pareigą, Komisija turi surinkti pakankamai tikslių ir nuoseklių įrodymų, pagrindžiančių tvirtą įsitikinimą, kad įtariamas pažeidimas padarytas( ).

94. Vis dėlto nebūtinai kiekvienas Komisijos pateiktas įrodymas turi atitikti šiuos kriterijus dėl kiekvieno pažeidimo elemento. Pakanka, kad šiuos reikalavimus bendrai atitiktų institucijos pateiktų įrodymų visuma( ). Turi būti galimybė Komisijos turimus įrodymus papildyti išvadomis ir išvada apie antikonkurencinį elgesį ar susitarimą gali būti daroma remiantis tam tikru skaičiumi sutapimų ir požymių, kurie, įvertinti kartu, ir, nesant kitokio logiško paaiškinimo, gali būti konkurencijos taisyklių pažeidimo įrodymas( ).

95. Jei Komisija remiasi prielaida, kad nustatytų faktų negalima paaiškinti kitaip nei antikonkurenciniu elgesiu, negalima konstatuoti pažeidimo, kai atitinkamos įmonės pateikia argumentus, leidžiančius kitaip pažvelgti į Komisijos nustatytas faktines aplinkybes, ir pateikti kitokį tikėtiną faktinių aplinkybių paaiškinimą nei tas, kurį pateikė Komisija( ).

96. Galiausiai įrodymai iškraipomi tada, kai nesiremiant naujais įrodymais egzistuojančių įrodymų vertinimas yra akivaizdžiai neteisingas( ), nes Bendrasis Teismas akivaizdžiai viršijo protingo minėtų įrodymų vertinimo ribas( ).

97. Priešingai, nei Bendrasis Teismas nusprendė skundžiamo sprendimo 1016 punkte, visi šie principai ir konkrečiai tie, kurie apibendrinti šios išvados 94 punkte, taikomi ne tik tada, kai Komisija išvadą apie kartelio ar antikonkurencinių ryšių egzistavimą turi daryti remdamasi fragmentiškais ir pavieniais įrodymais. Šie principai svarbūs ir susiklosčius tokiai situacijai, kaip nagrinėjama šiuo atveju, kai Komisija gali naudotis atitinkamų susitarimų tekstu( ).

98. Žinoma, susiklosčius tokiai situacijai, remiantis išvadomis atkuriamas ne pats susitarimų tekstas. Vis dėlto siekiant atsakyti į klausimą, ar šiuo tekstu siekta neteisėtai pasidalyti rinką, išvada turi būti daroma ne tik remiantis tuo tekstu, bet ir susitarimų sudarymo kontekstu bei prireikus šalių ketinimu( ). Taigi aiškinant šiuos konteksto elementus nurodyti principai išlieka reikšmingi.

99. Šiuo atveju Komisija tokius konteksto elementus išnagrinėjo, siekdama nustatyti, ar prieš sudarydama Krka susitarimus Krka buvo potenciali Servier konkurentė. Šiuo klausimu ginčijamo sprendimo 1680–1700 konstatuojamosiose dalyse Komisija nurodė, kad Krka akivaizdžiai buvo pirmoji generinių vaistų konkurentė, metusi iššūkį Servier konkurencinei pozicijai dėl perindoprilio tiekimo, kad Servier ir Krka jau buvo esamos konkurentės dėl perindoprilio tiekimo Čekijos Respublikoje, Vengrijoje, Lietuvoje, Lenkijoje ir Slovėnijoje ir kad Krka buvo potenciali konkurentė kitose Sąjungos rinkose, nes, pirma, jos gaminys buvo paruoštas joms pateikti, antra, patento keliamos kliūtys nebuvo neįveikiamos, trečia, ji turėjo tam tikrus bendradarbiaujančius partnerius keliose rinkose ir, ketvirta, ji stengėsi įeiti į šias rinkas.

100. Konkrečiau kalbėdama apie tai, kaip Krka vertino Servier patentų galiojimą, Komisija konstatavo, kad, pirma, daugybė ankstesnių nei 2006 m. liepos 27 d. EPT sprendimas rašytinių įrodymų patvirtina, kad Krka buvo įsitikinusi laimėsianti bylą dėl negaliojimo (ginčijamo sprendimo 1685 konstatuojamoji dalis).

101. Antra, Komisija nusprendė, kad negalima pritarti Krka teiginiui, jog dėl 2006 m. liepos 27 d. EPT sprendimo jai teko nutraukti pastangas prekiauti alfa formos perindoprilio erbuminu, ir kad šiuo klausimu Krka nurodytos aplinkybės neįtikinamos, turint omenyje tam tikrus įrodymus, patvirtinančius, kad Krka nesutiko su tuo sprendimu ir toliau buvo apsisprendusi įeiti į rinką su savo gaminiu (ginčijamo sprendimo 1686–1691 konstatuojamosios dalys).

102. Komisija tvirtina, kad nors Bendrasis Teismas atsižvelgė į ginčijamame sprendime pateiktus įrodymus ir argumentus, apibendrintus šios išvados 99–101 punktuose, skundžiamo sprendimo 971, 1010, 1011 ir 1017 punktuose jis negalėjo nuspręsti, kad Krka pripažino patento 947 galiojimą ir buvo atgrasyta toliau dėti pastangas įeiti į rinką po to, kai buvo priimtas 2006 m. liepos 27 d. EPT sprendimas ir 2006 m. spalio 3 d. Krka nustatytas laikinas įpareigojimas Jungtinėje Karalystėje( ).

103. Skundžiamo sprendimo 970 ir 1154 punktuose Bendrasis Teismas tik nurodė, kad „taikaus susitarimo ir licencinės sutarties sudarymo momentu buvo neprieštaringų įrodymų, leidžiančių šalims manyti, kad patentas 947 galiojo“, ir šiuo atžvilgiu padarė nuorodą į to sprendimo 967 ir 968 punktus. Šiuose punktuose jis apibendrino tam tikras faktines aplinkybes dėl patento 947 protesto procedūros EPT bei Krka ir Servier ginčų Anglijos teismuose( ).

104. Vis dėlto iš šių faktinių aplinkybių Bendrasis Teismas atsižvelgė tik į 2006 m. liepos 27 d. EPT sprendimą ir 2006 m. spalio 3 d. High Court of Justice (England & Wales), Chancery Division (patents court) (Aukštasis Teisingumo Teismas (Anglija ir Velsas), Kanclerio skyrius (Patentų kolegija)) Krka nustatytą laikiną įpareigojimą. Taip Bendrasis Teismas neatsižvelgė į tokius šiame apeliaciniame procese Komisijos nurodytus elementus, kurie reikšmingi nustatant, kaip Krka vertino patento 947 galiojimą prieš tai, kai 2006 m. spalio 27 d. pasirašė Krka susitarimą dėl taikaus ginčų sprendimo ir licencinę sutartį:

– rašytinius įrodymus, iš kurių matyti, kaip Krka vertino 2006 m. liepos 27 d. EPT sprendimo apimtį, rodančius, kad Krka šį sprendimą laikė „šokiruojančiu“, „pasibaisėtinu“ ir iškraipytu, kad ji nepritarė jo argumentams ir kad buvo apsisprendusi su juo nesitaikstyti (ginčijamo sprendimo 1688 konstatuojamoji dalis),

– Krka ne tik toliau ginčijo patento 947 galiojimą po 2006 m. liepos 27 d. EPT sprendimo( ), bet ji 2006 m. rugsėjo mėn. High Court of Justice (England & Wales), Chancery Division (patents court) (Aukštasis Teisingumo Teismas (Anglija ir Velsas), Kanclerio skyrius (Patentų kolegija)) pareiškė priešpriešinius ieškinius dėl patentų 947 ir 340 galiojimo ir prašymą taikyti sumarinį procesą (motion of summary judgment)( ) (ginčijamo sprendimo 1687 ir 1688 konstatuojamosios dalys),

– šioje byloje 2006 m. spalio 3 d. Aukštojo Teisingumo Teismo nutartyje, kuria Servier buvo nustatytas laikinas įpareigojimas Krka atžvilgiu ir nurodyta nagrinėti bylą iš esmės( ), buvo pažymėta, kad Krka turėjo svarų pagrindą ginčyti patento 947 galiojimą (ginčijamo sprendimo 904 ir 1689 konstatuojamosios dalys),

– 2006 m. spalio 13 d. Vengrijoje Krka laimėjo bylą dėl Servier pateikto prašymo nustatyti laikiną įpareigojimą, nes jis buvo atmestas( ) (ginčijamo sprendimo 1687 konstatuojamoji dalis),

– iš įrodymų visumos matyti, kad galimą patento 947 pripažinimą negaliojančiu Servier suvokė ne kaip antraeilę grėsmę, o kaip realią ir konkrečią galimybę (ginčijamo sprendimo 1691 konstatuojamoji dalis),

– Krka Komisijai nurodė, kad Servier manė, jog ji turėjo vieną iš geriausių ir išsamiausių įrodymų EPT protesto procedūroje, reikalingų atšaukimui Jungtinėje Karalystėje (ginčijamo sprendimo 912, 1688 ir 1690 konstatuojamosios dalys).

105. Bendrasis Teismas nepaaiškino priežasčių, dėl kurių jis neatsižvelgė į šiuos elementus, ir juo labiau to, kaip, jo nuomone, tie elementai gali būti suderinami su išvada, kad Krka tariamai pripažino patento 947 galiojimą po 2006 m. liepos 27 d. EPT sprendimo ir 2006 m. spalio 3 d. Jungtinės Karalystės teismo nustatyto laikino įpareigojimo.

106. Pirma, Bendrasis Teismas nenurodė jokių aplinkybių, paneigiančių Komisijos teiginį, kad nebuvo nė vieno susitarimų sudarymo laikotarpio dokumento, kuriame būtų nurodyta, kad tas sprendimas ir laikinas įpareigojimas pakeitė Krka suvokimą dėl patento 947.

107. Ginčijamo sprendimo 1688 ir 1690 konstatuojamosiose dalyse Komisija pripažino, kad Krka, žinoma, nebebuvo visiškai įsitikinusi dėl savo pozicijos dėl ginčo po to, kai buvo priimtas 2006 m. liepos 27 d. EPT sprendimas, ir kad šis sprendimas bei Jungtinėje Karalystėje Krka ir Apotex nustatyti įpareigojimai( ) tikrai paveikė tai, kaip Krka vertino situaciją dėl patentų. Vis dėlto, remiantis Komisijos analize, Krka tikrai neatsisakė primygtinai reikalauti pripažinti patentą 947 negaliojančiu, remiama partnerių. Nebuvo kliūčių tam, kad Krka realiai ir konkrečiai gali pavykti pasiekti, kad patentas 947 būtų pripažintas negaliojančiu nagrinėjant bylą iš esmės.

108. Kaip tvirtina Komisija, šios išvados 104 punkte nurodyti elementai patvirtina šią analizę, o bylos medžiagos duomenys nepagrindžia priešingos Bendrojo Teismo pozicijos.

109. Antra, skundžiamo sprendimo 1010 ir 1011 punktuose Bendrasis Teismas rėmėsi ginčijamo sprendimo 913 konstatuojamojoje dalyje nurodytu Krka atsakymu į Komisijos prašymą pateikti informacijos, kuriame Krka, be kita ko, tvirtino, kad „licencijos gavimas ir protestų atsisakymas tuo metu laikyti geriausiu Krka pasirinkimu“ ir kad, „remiantis kitomis galimybėmis, pateikimas buvo galimas ne anksčiau kaip bent po dvejų metų nuo 2006 m. liepos mėn., o net ir po šio laikotarpio pateikimas nebuvo užtikrintas (rizika, kad patentas 947 toliau galios, kitos nei alfa formos sukūrimo grėsmė)“. Bendrasis Teismas konstatavo, kad ši ištrauka „patvirtina išvadą, kad Krka bet kokį išlikimą septyniose valstybėse narėse, kuriose galiojo licencinė sutartis, ar įėjimą nedelsiant į jas be šios sutarties laikė neįmanomu dėl patento 947“.

110. Taigi taip per Komisijoje vykusią procedūrą Krka pateiktam pareiškimui suteikdamas didesnę reikšmę, nei įrodymams, patvirtinantiems Krka įsitikinimus prieš sudarant Krka susitarimus, Bendrasis Teismas pažeidė Sąjungos teisme taikomus įrodymų rinkimo principus. Vadovaujantis šiais principais, vėlesni per Komisijoje vykstančią procedūrą pateikti pareiškimai turi mažesnę įrodomąją galią, palyginti su to laikotarpio, kai buvo atliekami nagrinėjami antikonkurenciniai veiksmai, in tempore non suspecto pateiktais įrodymais ir dokumentais, tiesiogiai susijusiais su nagrinėjamomis faktinėmis aplinkybėmis( ).

111. Trečia, vadovaujantis ta pačia logika, neaišku, kaip per Komisijos vykdytą tyrimą Krka teiginys, nurodytas ginčijamo sprendimo 1738 konstatuojamojoje dalyje, kad „Krka galimybė nesudaryti susitarimo dėl taikaus ginčų sprendimo būtų kainavusi „*per 3 metus daugiau nei 10 mln. €“ negauto pelno“, galėjo būti, kaip skundžiamo sprendimo 1000 punkte nurodė Bendrasis Teismas, „papildomas įrodymas, kad ji patentą 947 laikė galiojančiu“. Šis pelnas atitiko tą, kuris buvo numatytas gauti įėjus į septynias rinkas, kuriose galiojo Krka licencinė sutartis, ar išlikus jose, taigi apskaičiuotą licencijos komercinę vertę.

112. Vis dėlto Komisija teisingai tvirtina, kad iš to, kad Krka taip įvertino licencijos vertę per Komisijoje vykusią procedūrą, negalima daryti išvados, kaip tai darė Bendrasis Teismas, kad sudarydama Krka susitarimus ji manė, jog patentas 947 galioja. Bendrasis Teismas šį aiškinimą, regis, grindžia mintimi, kad šis Krka pareiškimas reiškia, jog sudarydama susitarimus ji buvo įsitikinusi prarasianti šią sumą, jeigu iš Servier negaus licencijos, nes be tokios licencijos ji negalės įeiti į tas rinkas ar jose išlikti.

113. Vis dėlto, kaip nurodo Komisija, nėra jokių tokį aiškinimą patvirtinančių įrodymų, bet yra svarių priešingų įrodymų, patvirtinančių, kad Krka būtų likusi rinkose, kuriose galiojo licencija, nesant susitarimų su Servier, t. y., be kita ko, tai, kad Krka toliau prekiavo savo gaminiu Vengrijoje po to, kai buvo priimtas 2006 m. liepos 27 d. EPT sprendimas, ir kad ji sėkmingai apsigynė nuo Servier prašymo nustatyti laikiną įpareigojimą Vengrijoje (ginčijamo sprendimo 1675 konstatuojamoji dalis).

114. Ketvirta, nesuprantama ir tai, kodėl Bendrasis Teismas didžiausią reikšmę suteikė 2006 m. spalio 3 d. Jungtinės Karalystės teismo Servier iniciatyva Krka nustatytam įpareigojimui, bet atitinkamoje Krka susitarimų tikslui skirtoje skundžiamo sprendimo dalyje paminėjo tik panašų Servier prašymą nustatyti įpareigojimą Krka, kuris Vengrijoje buvo atmestas 2006 m. spalio 13 d.( )

115. Skundžiamo sprendimo 1155 punkte Krka susitarimų poveikiui skirtoje dalyje Bendrasis Teismas šią aplinkybę atmetė, nes tai buvo procesas, nesusijęs su viena iš šalių, kuriose Komisija nustatė konkurencijos ribojimą dėl poveikio (Prancūzija, Nyderlandai ir Jungtinė Karalystė) (žr. šios išvados 39 punktą). Tačiau šis argumentas nesvarbus siekiant paaiškinti, kodėl tokia Krka ieškinių sėkminga baigtis nepaveikė jos suvokimo dėl patento 947 galiojimo ir jos pozicijos dėl su šiuo patentu susijusių ieškinių, nors, pasak Bendrojo Teismo, Servier iniciatyva nustatytas įpareigojimas Jungtinėje Karalystėje padarė tokį lemiamą poveikį Krka suvokimui. Kaip pateikdama pavyzdžių ginčijamo sprendimo 1690 ir 1697 konstatuojamosiose dalyse paaiškino Komisija, sėkminga ginčo baigtis vienoje teritorijoje galėjo lemti daugybę ginčų kitose teritorijose. Tai patvirtina Apotex ir jos patronuojamosios bendrovės Nyderlanduose pradėti procesai, aprašyti šios išvados 23–25 punktuose.

116. Be to, skundžiamo sprendimo 968 punkte Bendrojo Teismo nurodyta aplinkybė, kad 2006 m. spalio 3 d. nutartimi Jungtinės Karalystės teismas „tenkino Servier prašymą dėl laikino įpareigojimo ir atmetė 2006 m. rugsėjo 1 d. Krka pateiktą prašymą“, yra neteisinga. Šiame punkte Bendrasis Teismas nurodo tik tai, kad 2006 m. rugsėjo 1 d. Krka pareiškė priešpriešinį ieškinį dėl patento 947 panaikinimo, o tai reiškia, kad būtent šis ieškinys buvo atmestas 2006 m. spalio 3 d. Vis dėlto tai neatitinka realybės. Bendrasis Teismas tame punkte nenurodė, kad 2006 m. rugsėjo 1 d. Krka taip pat pateikė prašymą dėl sumarinio proceso. Taigi 2006 m. spalio 3 d. nutartimi Jungtinės Karalystės teismas atmetė tik šį prašymą dėl sumarinio proceso, nes manė, kad patentas turi būti išnagrinėtas byloje iš esmės. Tačiau šioje stadijoje teismas tikrai neatmetė Krka pareikšto priešpriešinio ieškinio, kuriuo siekta panaikinti patentą 947 ir kuris buvo nagrinėjamas tol, kol byla baigta nagrinėti sudarius Krka susitarimą dėl taikaus ginčų sprendimo (skundžiamo sprendimo 23 punktas ir ginčijamo sprendimo 904 ir 1689 konstatuojamosios dalys). Kaip Komisija nurodė dokumentuose ir per šiame apeliaciniame procese vykusį teismo posėdį, teismas rekomendavo, kad patento nagrinėjimas iš esmės vyktų greitai ir nurodė taikyti pagreitintą procedūrą, bylos nagrinėjimas turėjo prasidėti 2007 m. vasario 21 d.

117. Penkta, kaip patikslina Komisija, Bendrojo Teismo aiškinimas, kad 2006 m. liepos 27 d. EPT sprendimas ir 2006 m. spalio 3 d. Jungtinės Karalystės teismo Servier iniciatyva Krka nustatytas laikinas įpareigojimas buvo lemiamos aplinkybės, įtikinusios Krka dėl patento 947 galiojimo ir atsisakyti pastangų savarankiškai įeiti į rinką, prieštarauja kitiems Bendrojo Teismo teiginiams.

118. Skundžiamo sprendimo 366–370 punktuose Bendrasis Teismas paaiškino, kad tokie įpareigojimai dėl jų laikino pobūdžio netrukdė potencialiai konkurencijai, kad net teismo sprendimai dėl esmės buvo laikini, kol nebuvo išnaudotos teisių gynimo priemonės, ir kad sprendimas, kuriuo patvirtintas patento galiojimas, kaip antai 2006 m. liepos 27 d. EPT sprendimas (be to, kad jis taip pat dar galėjo būti skundžiamas, ir, beje, paskui buvo panaikintas( )), iš anksto visai nelėmė to, ar generiniai gaminiai, dėl kurių savininkas teigė, kad jie pažeidė patentą, pažeidė tą patentą, ar ne.

119. Šešta, neįtikina alternatyvūs Bendrojo Teismo pateikti paaiškinimai, siekiant pagrįsti, kad elementai, į kuriuos jis atsižvelgė atlikdamas analizę, nepaneigia išvados dėl tariamai Krka pripažinto patento 947 galiojimo.

120. Skundžiamo sprendimo 1026 ir 1162 punktuose Bendrasis Teismas nusprendė: „aplinkybė, kad Krka toliau ginčijo Servier patentus ir prekiavo savo produktu, nors EPT Protestų skyrius patvirtino patento 947 galiojimą, nėra lemiama aplinkybė, siekiant nuspręsti, kad egzistavo konkurencijos ribojimas dėl tikslo, nes toks Krka išlaikytas konkurencinis spaudimas, darytas bendrovei Servier, galėjo būti paaiškinamas Krka noru, nepaisant galimos ieškinių rizikos, sustiprinti savo poziciją derybose, kurias ji galėjo pradėti su Servier, kad sudarytų [susitarimą dėl taikaus ginčų sprendimo]“.

121. Taigi Komisija teisingai tvirtina, kad darydamas tokią išvadą Bendrasis Teismas akivaizdžiai klaidingai vertino faktinę aplinkybę, kad po to, kai buvo priimtas 2006 m. liepos 27 d. EPT sprendimas, Krka toliau ginčijo patentą 947, neatsižvelgdamas į nurodytą Komisijos surinktų įrodymų visumą ir su jais nepalygindamas savo alternatyvaus aiškinimo įtikinamumo.

122. Vis dėlto, atsižvelgiant į Komisijos surinktus įrodymus, apibendrintus šios išvados 104 punkte, negalima pagrįsti Bendrojo Teismo įsitikinimo, kad Krka buvo įsitikinusi dėl patento 947 galiojimo ir toliau ginčijo šio patento galiojimą teismuose tik siekdama pagerinti savo poziciją derybose su Servier, ir Bendrasis Teismas nenurodo jokių duomenų, kuriais jis galėjo grįsti šį aiškinimą.

123. Be to, kaip teisingai pažymi Komisija, Bendrasis Teismas pats sau prieštaravo, viena vertus, skundžiamo sprendimo 963 ir 965–968 punktuose paaiškindamas, kad Servier ir Krka ginčai buvo realūs, kita vertus, skundžiamo sprendimo 1026 punkte nuspręsdamas, kad šiuos ginčus Krka tęsė tik strateginiais sumetimais, kad pagerintų savo poziciją derybose su Servier, siekdama sudaryti susitarimą dėl taikaus ginčų sprendimo.

124. Septinta, taip pat neįtikinamai paaiškinęs Bendrasis Teismas atmetė ginčijamo sprendimo 1747–1756 konstatuojamosiose dalyse Komisijos pateiktą prieštaravimą, jos primintą šiame apeliaciniame procese, kad Krka susitarimo dėl taikaus ginčų sprendimo ir licencinės sutarties turinyje neatsispindėjo pozicijos dėl patentų ir patentų keliama grėsmė šalyse, kuriose šie susitarimai galiojo. Patentą 947 atitinkantis nacionalinis patentas nebuvo išduotas Lenkijoje, Čekijos Respublikoje ir Slovakijoje( ), bet Servier suteikė licenciją šiose šalyse. Komisijos nuomone, tai rodo, kad šiais susitarimais siekta ne šio patento pranašumais grindžiamo kompromiso, o suskirstyti ir pasidalyti rinkas tik šalių ekonominio intereso sumetimais. Taigi susitarimai buvo grindžiami ne „Krka patentų keliamos rizikos skirtumais, o ekonominio intereso zonomis, nes Lietuva ir Slovakija buvo vienos iš svarbiausių Krka rinkų“.

125. Bendrasis Teismas neatsižvelgė į šį prieštaravimą ir šį klausimą nagrinėjo tik skundžiamo sprendimo 1007–1009 punktuose ir 1027 punkte, kuriuose nusprendė, kad Krka licencinė sutartis padarė teigiamą poveikį konkurencijai šiose septyniose rinkose, nors tam tikrose iš tų rinkų dar nebuvo išduoti patentą 947 atitinkantys nacionaliniai patentai, todėl Krka nereikėjo licencijos į jas įeiti. Pasak Bendrojo Teismo, vis dėlto licencija padarė teigiamą poveikį, nes Krka išvengė vėlesnių ieškinių grėsmės, jeigu ateityje Servier būtų išduoti patentai šiose rinkose. Tačiau tokio argumentavimo nepakanka ne tik siekiant įrodyti tariamą licencijos teigiamą poveikį konkurencijai( ), bet ir siekiant paneigti Komisijos aiškinimą, kad Krka susitarimai nebuvo grindžiami šalių patentų keliamos grėsmės skirtingose atitinkamose rinkose suvokimu.

126. Galiausiai, aštunta, negalima pritarti iš esmės skundžiamo sprendimo 943–947, 963, 965–972, 1030 ir 1157 punktuose pateiktam Bendrojo Teismo argumentui, kad pats Krka licencinės sutarties sudarymas patvirtina, kad Krka pripažino patento 947 galiojimą.

127. Bendrasis Teismas šią išvadą motyvavo skundžiamo sprendimo 947, 1030 ir 1157 punktuose, nurodydamas, kad licencinės sutarties, kuri kiekvienam licenciatui prasminga tik jeigu licencija bus realiai naudojama, sudarymas grindžiamas tuo, kad šalys pripažįsta patento galiojimą. Tačiau iš to, kad licencinė sutartis iš esmės ar apskritai grindžiama atitinkamo patento pripažinimu, padarius išvadą, kad konkrečiu atveju tokios sutarties šalys neišvengiamai pripažįsta atitinkamo patento galiojimą, būtų panašu į ciklišką argumentavimą. Be to, būtų labai pakenkta Sąjungos konkurencijos teisės įgyvendinimui, jeigu antikonkurencinių susitarimų šalys galėtų išvengti SESV 101 straipsnio taikymo paprasčiausiai sudarydamos tam tikros formos susitarimus( ).

128. Kadangi pasirinkta susitarimo forma neturi lemiamos reikšmės, kaip matyti iš šios išvados 92–96 punktuose nurodytos jurisprudencijos, pagal atitinkamas įrodymų rinkimą reglamentuojančias teisės normas Komisija ir Sąjungos teismas turi remtis reikšmingų, nuoseklių ir įtikinamų įrodymų visuma, patvirtinančia, kad konkrečiu atveju atitinkamą susitarimą reikia kvalifikuoti kaip konkurencijos ribojimą dėl tikslo.

129. Taigi šiuo atveju, priešingai, nei skundžiamo sprendimo 1018, 1019 ir 1025 punktuose nurodė Bendrasis Teismas, iš pateikto Komisijos nagrinėjimo matyti, kad ji iš tikrųjų surinko tokią įrodymų visumą, patvirtinančią, kad sudarydama Krka susitarimą dėl taikaus ginčų sprendimo ir licencinę sutartį Krka nebuvo įsitikinusi, kad patentas 947 galioja, ir, priešingai, buvo apsisprendusi toliau jį ginčyti ir mėginti įeiti į rinką ar joje išlikti, nepaisydama šio patento. Tuose punktuose Bendrasis Teismas klaidingai teigė, kad Komisijos surinkti įrodymai fragmentiški ir neaiškūs, neišnagrinėjęs tų įrodymų visumos ir pateikdamas akivaizdžiai klaidingą jo atrinktų nagrinėti įrodymų vertinimą.

– Tarpinė išvada

130. Šiomis sąlygomis Komisija pagrįstai teigia, kad Bendrasis Teismas pažeidė įrodymų rinkimui ir teismo vykdomai jo kontrolei taikomus Sąjungos teisės principus. Kaip priminta, pagal šiuos principus įrodymų vertinimas turi būti bendras ir nuoseklus, o jų kontrolė turi apimti visus Komisijos sprendimų dėl SESV 101 ir 102 straipsnių taikymo procedūrų elementus( ).

131. Šiuo atveju Bendrasis Teismas atliko akivaizdžiai atrankinį bylos medžiagos duomenų vertinimą, neatsižvelgdamas į daugybę reikšmingų įrodymų ir siūlydamas byloje nenurodytą ir neįtikinamą įrodymų, į kuriuos atsižvelgė, aiškinimą. Taigi kitoks Bendrojo Teismo pateiktas Komisijos nustatytų faktinių aplinkybių aiškinimas neleidžia pakeisti logiško Komisijos šių faktinių aplinkybių paaiškinimo kitu.

132. Iš to, kas išdėstyta, matyti, kad reikia pritarti apeliacinio skundo pirmajam pagrindui.

133. Atsižvelgiant į tai, kokią reikšmę Bendrasis Teismas suteikė išvadai, – kuri, kaip paaiškėjo, nepagrįsta, – kad Krka tariamai pripažino patento 947 galiojimą, nagrinėdamas Krka susitarimų antikonkurencinį tikslą, vien dėl apeliacinio skundo pirmojo pagrindo pagrįstumo galima panaikinti skundžiamą sprendimą tiek, kiek jame konstatuota, kad neįrodyta, jog tie susitarimai yra konkurencijos ribojimas dėl tikslo.

134. Vis dėlto tikslinga išnagrinėti ir kitus apeliacinio skundo pagrindus, kuriais remiasi Komisija, dėl Bendrojo Teismo atliktos Krka susitarimų antikonkurencinio tikslo analizės, be kita ko, kad panaikinęs skundžiamą sprendimą Teisingumo Teismas galėtų išnagrinėti bylą iš esmės.

ii) Dėl licencijos, kaip paskatos „Krka“ pritarti apribojimams pagal susitarimą dėl taikaus ginčų sprendimo (apeliacinio skundo antrasis pagrindas)

135. Remdamasi apeliacinio skundo antruoju pagrindu Komisija tvirtina, kad Bendrasis Teismas padarė kelias teisės klaidas, iškraipė įrodymus, netinkamai motyvavo ir pateikė prieštaringus motyvus, nagrinėdamas Krka licencinės sutarties, kaip paskatos Krka pritarti Krka susitarime dėl taikaus ginčų sprendimo nustatytiems apribojimams, turinį ir tikslus.

136. Ginčijamo sprendimo 1738 ir paskesnėse konstatuojamosiose dalyse Komisija nusprendė, kad licencija, kurią Servier suteikė Krka septyniose Rytų ir Centrinės Europos rinkose, buvo reikšminga paskata, kad sudarydama susitarimą dėl taikaus ginčų sprendimo Krka sutiktų nekonkuruoti su Servier likusiose 18 iš 20 Sąjungos rinkų.

137. Komisijos teigimu, licencija buvo reikšminga paskata Krka pritarti šiems apribojimams, nes, prima, ji buvo susijusi su istorinėmis Krka Sąjungos rinkomis, kuriose jos marža buvo didžiausia, antra, buvo garantija, kad Servier jai nebekels grėsmės dėl patento 947, ir, trečia, tai buvo vienintelė licencija, leidžianti sukurti Servier ir Krka duopoliją atitinkamose septyniose rinkose. Taip Krka buvo tikra, kad užsitikrins pardavimus, pasinaudodama licencija, ir gaus didelį pelną dėl apriboto konkurencinio spaudimo tose rinkose. Krka apskaičiavo, kad suteiktų privalumų piniginė vertė viršijo 10 mln. eurų (ginčijamo sprendimo 1738–1742 konstatuojamosios dalys).

138. Skundžiamo sprendimo 948–952 punktuose Bendrasis Teismas nusprendė, kad atsižvelgiant į tai, kad iš esmės pateisinama patento galiojimo pripažinimu grindžiamą licencinę sutartį susieti su susitarimu dėl taikaus ginčų sprendimo, kuriame nustatytos neprekiavimo ir neginčijimo sąlygos, tokia sąsaja nėra „svarus įrodymas“, kad buvo kompensacinis mokėjimas. Taigi Komisija, siekdama įrodyti, kad su susitarimu dėl taikaus ginčų sprendimo susieta licencine sutartimi iš tikrųjų pridengiamas patento savininko kompensacinis mokėjimas tai generinių vaistų bendrovei, turi įrodyti, kad pagal šią licencinę sutartį tos bendrovės savininkui sumokėtas mokestis yra neįprastai mažas ir kad todėl ši sutartis nesudaryta įprastomis rinkos sąlygomis.

139. Skundžiamo sprendimo 975–984 punktuose Bendrasis Teismas konstatavo, kad mokestis, kurį Krka turėjo sumokėti Servier pagal Krka licencinę sutartį, nebuvo neįprastai mažas ir kad Komisija neįrodė, kad ši sutartis nebuvo įprastomis rinkos sąlygomis sudarytas sandoris. Taigi, pasak Bendrojo Teismo, Komisija neįrodė, kad buvo kompensacinis mokėjimas, kuris yra paskata pagal Krka susitarimą dėl taikaus ginčų sprendimo ir licencinę sutartį.

140. Pirmiausia svarbu patikslinti, kad, priešingai, nei teigia Servier, klausimas, ar Bendrasis Teismas teisingai nusprendė, kad pagal susitarimų visumą, kurią sudarė Krka susitarimas dėl taikaus ginčų sprendimo ir licencinė sutartis, Servier neperdavė Krka naudai vertės, už kurią pastaroji mainais tik įsipareigojo nekonkuruoti, nesusijęs su faktinių aplinkybių vertinimu, priskiriamu išimtinei Bendrojo Teismo kompetencijai, nebent jos būtų iškraipytos. Priešingai, šis klausimas susijęs su Bendrojo Teismo atliekamu teisiniu reikšmingų faktinių aplinkybių kvalifikavimu ir jo sukeliamomis teisinėmis pasekmėmis, o tai Teisingumo Teismas kontroliuoja apeliaciniame procese( ).

141. Kaip konstatavo Teisingumo Teismas( ), susitarimai dėl taikaus ginčų sprendimo, kaip antai nagrinėjamas šiuo atveju, yra konkurencijos ribojimas dėl tikslo, jeigu iš visos turimos informacijos matyti, kad originalių vaistų gamintojo generinių vaistų bendrovei perduotų verčių, nesvarbu, jos piniginės, ar ne, teigiamą balansą galima pateisinti tik šių šalių komerciniu interesu nekonkuruoti pranašumais. Nagrinėjant, ar taip yra, reikia vertinti, ar originalių vaistų gamintojo generinių vaistų bendrovei perduotų verčių teigiamą balansą galima pateisinti kitu galimu atlygiu nei atsisakymas konkuruoti. Jeigu ne, reikia nustatyti, ar šis teigiamas balansas yra pakankamai didelis, kad iš tikrųjų atitinkamai generinių vaistų bendrovei būtų paskata neiti ar nemėginti įeiti į atitinkamą rinką.

142. Taigi, priešingai, nei skundžiamame sprendime nusprendė Bendrasis Teismas, ginčijamame sprendime Komisija įrodė, kad taip akivaizdžiai buvo dėl susitarimų visumos, kurią sudarė Krka susitarimas dėl taikaus ginčų sprendimo ir licencinė sutartis.

143. Kaip iš esmės pažymi Komisija, Bendrasis Teismas šio klausimo analizėje padarė tris klaidas. Visų pirma Bendrasis Teismas nepadarė išvados, kurią turėjo padaryti dėl to, kad Servier suteikta licencija Krka septyniose Centrinės ir Rytų Europos rinkose buvo atlygis už Krka įsipareigojimą nekonkuruoti su Servier likusiose 18 iš 20 Sąjungos rinkų. Paskui Bendrasis Teismas sutelkė dėmesį į mokesčio už licenciją dydį ir aplinkybę, kad ji buvo suteikta įprastomis rinkos sąlygomis, neatsižvelgdamas į sutartinės sąrangos, kurią sudarė Krka susitarimas dėl taikaus ginčų sprendimo ir licencinė sutartis, visumą, jos tikslus ir kontekstą. Galiausiai tai darydamas Bendrasis Teismas nepripažino, kad licencija reiškė, kad Servier perdavė didelę vertę Krka.

144. Kaip nurodo Komisija, šias klaidas, be kita ko, lėmė tai, kad Bendrojo Teismo analizė paremta fikcija, kad buvo taikus ginčo sprendimas, grindžiamas atitinkamo patento teikiamais privalumais, ir kad atskira licencija buvo suteikta rinkos sąlygomis. Taigi netiesiogiai remdamasis tokia fikcija Bendrasis Teismas pažeidė principus, nors skundžiamame sprendime juos nurodė, pagal kuriuos siekiant nustatyti, ar susitarimu siekiama antikonkurencinio tikslo, reikia išnagrinėti jo nuostatų turinį, siekiamus tikslus ir ekonominį bei teisinį taikymo kontekstą( ).

– Dėl licencijos, kaip atlygio už įsipareigojimą nekonkuruoti

145. Pirma, skundžiamo sprendimo 1029 punkte Bendrojo Teismo analizė prieštaringa. Jame Bendrasis Teismas nusprendė, kad neginčyta aplinkybė, kad licencija buvo sąlyga, kad Krka pritartų susitarimo dėl taikaus ginčų sprendimo neprekiavimo ir neginčijimo sąlygoms (nes Krka nurodė, kad ji „paaukojo“ Vakarų Europos rinkas Centrinės ir Rytų Europos rinkų naudai (ginčijamo sprendimo 1748 konstatuojamoji dalis)), „neįrodo, kad licencinė sutartis nėra įprastomis rinkos sąlygomis sudarytas sandoris“.

146. Vis dėlto sutartis, pagal kurią patento savininkas generinių vaistų bendrovei suteikia licenciją tam tikrose rinkose, bet atlygis už ją yra ne (ar yra ne tik) šios generinių vaistų bendrovės sumokėtas mokestis už šį perleidimą, o šios bendrovės įsipareigojimas nekonkuruoti su patento savininku kitose rinkose, negali būti laikomas įprastomis rinkos sąlygomis sudarytu sandoriu. Ji neatitinka įprastų rinkos sąlygų, jeigu atlygis už licenciją tam tikrose rinkose yra įsipareigojimas nekonkuruoti kitose rinkose, ypač jei tokia sutartis negrindžiama skirtumais dėl patentų lemiamos situacijos.

147. Toks susitarimas, pagal kurį patento savininkas generinių vaistų bendrovei perduoda vertę, kurią sudaro, viena vertus, licencijos suteikimas tam tikrose rinkose, ir, kita vertus, tos bendrovės įsipareigojimas nekonkuruoti su tuo savininku kitose rinkose, turi būti nagrinėjamas pagal šios išvados 141 punkte nurodytą Teisingumo Teismo nustatytą analizės sistemą, skirtą nustatyti, ar patento savininko generinių vaistų bendrovei perduota vertė yra kas kita nei atlygis už jos įsipareigojimą nekonkuruoti.

148. Kaip teisingai teigia Komisija, priešingai, nei nurodyta, be kita ko, skundžiamo sprendimo 943, 956, 963 ir 974 punktuose, šiuo atveju nėra jokios priežasties nukrypti nuo šios analizės sistemos, remiantis tuo, kad sutartis buvo sudaryta suteikiant licenciją ir perduodant nepiniginę vertę, t. y. Servier perleidžiant Krka naudai dalį savo rinkos dalių tose rinkose, kuriose galioja licencija. Kaip jau nurodyta šios išvados 127 ir 128 punktuose, būtų labai pakenkta Sąjungos konkurencijos teisės įgyvendinimui, jeigu antikonkurencinių susitarimų šalys galėtų išvengti SESV 101 straipsnio taikymo paprasčiausiai pasirinkdamos tam tikrą šių susitarimų formą. Lemiamą reikšmę turi ne susitarimo forma, o tai, ar iš susitarimo turinio, tikslų ir konteksto matyti, kad juo siekiama riboti konkurenciją.

149. Vadinasi, skundžiamo sprendimo 943–948, 953 ir 963–969 punktuose nurodytos aplinkybės, kad iš tikrųjų vyko Servier ir Krka ginčai dėl patentų ir kad licencija buvo susijusi su šiais ginčais, netrukdė tokios sutarties laikyti antikonkurencine, kaip Komisija teisingai paaiškino ginčijamo sprendimo 1709 konstatuojamojoje dalyje. Juo labiau taip yra, nes, kaip matyti iš šios išvados 124 ir 125 punktų, Krka susitarimo dėl taikaus ginčų sprendimo ir licencinės sutarties turinys neatspindėjo su patentais susijusios pozicijos ir jų keliamos grėsmės šalyse, kuriose galiojo šie susitarimai. Taigi šis susitarimas dėl taikaus ginčų sprendimo ir ši licencinė sutartis neatspindėjo kompromiso dėl su atitinkamu patentu susijusios situacijos( ).

– Dėl licencijos skatinamojo pobūdžio

150. Antra, lyginant Bendrojo Teismo pateiktą Krka susitarimo dėl taikaus ginčų sprendimo ir licencinės sutarties analizę ir šios išvados 141 ir 144 punktuose nurodytus analizės sistemą ir principus matyti, kad Komisija pagrįstai teigia, kad skundžiamo sprendimo 963, 973–984 ir 1029 punktuose Bendrasis Teismas suteikė pernelyg didelę reikšmę klausimui, ar pati licencija, vertinama nesiejant su susitarimu dėl taikaus ginčų sprendimo, atitiko įprastas rinkos sąlygas ir ar mokesčio dydis buvo neįprastai mažas.

151. Kaip teisingai tvirtina Komisija, netikslinga šį klausimą nagrinėti atskirai. Taip yra dėl to, kad bendrai nagrinėjant susitarimą dėl taikaus ginčų sprendimo ir licencinę sutartį matyti, kad pačios licencijos perleidimas (neatsižvelgiant į mokesčio dydį ir tai, ar ji atitiko įprastas rinkos sąlygas) buvo Servier atlygis Krka už pastarosios įsipareigojimą nekonkuruoti 18 iš 20 Vakarų Europos rinkų, kuriose galiojo susitarimas dėl taikaus ginčų sprendimo. Krka susitarime dėl taikaus ginčų sprendimo neminimos kitos Krka išlaidos ar jos įsipareigojimai Servier, kurie galėtų paaiškinti, kodėl Servier suteikė licenciją Krka (ginčijamo sprendimo 1706 ir 1735 konstatuojamosios dalys ir 2354 išnaša).

152. Krka susitarimo dėl taikaus ginčų sprendimo ir licencinės sutarties, kurie buvo tiesiogiai susiję (ginčijamo sprendimo 1701–1704, 1710, 1745 ir 1746 konstatuojamosios dalys), kontekstas, jų tikslai ir šalių ketinimai, Komisijos pabrėžti ginčijamo sprendimo 1670–1763 konstatuojamosiose dalyse, atskleidžia tikrąsias Servier ir Krka Sąjungos rinkų pasidalijimo ir šių dviejų ūkio subjektų sukurtos duopolijos septyniose rinkose, kuriose galiojo licencija, priežastis ir veikimą. Iš šių elementų, į kuriuos Bendrasis Teismas tinkamai neatsižvelgė, matyti, kad Krka suteikta licencija buvo atlygis už susitarime dėl taikaus ginčų sprendimo jai nustatytą įsipareigojimą nekonkuruoti.

153. Krka buvo labiausiai pažengusi potenciali Servier konkurentė dėl perindoprilio tiekimo Sąjungoje, be kita ko, didžiausiose Servier rinkose pasauliniu lygiu, kaip antai Prancūzijoje ir Jungtinėje Karalystėje. Be to, Krka jau buvo esama konkurentė tam tikrose iš septynių rinkų, kuriose galiojo licencija, kurios buvo jos istorinės rinkos ir kurios jai turėjo didelę komercinę reikšmę (ginčijamo sprendimo 1673, 1674, 1676, 1681, 1716, 1721, 1738 ir 1740 konstatuojamosios dalys). Taigi būtų neįtikėtina, jeigu Krka, kaip kitos generinių vaistų bendrovės, su kuriomis Servier sudarė susitarimus dėl taikaus ginčų sprendimo, būtų atsisakiusi buvimo šiose rinkose ir apsisprendimo mėginti įeiti į kitas Sąjungos rinkas už mokestį.

154. Kaip jau turėjau galimybę nurodyti, vertės perdavimas, pasireiškęs kaip patento savininko leidimas būti rinkoje, generinių vaistų bendrovei suteikia pridėtinę vertę, palyginti su paprastu pinigų pervedimu. Ši pridėtinė vertė yra galimybė platinti savo gaminį ir susirasti ar išsaugoti klientus, platinimo tinklus ir susikurti ar išsaugoti savo prekių ženklo įvaizdį( ). Tai dar svarbiau „generinių vaistų prekių ženklo“ rinkoje, nes gydytojų receptuose nurodomas ne bendras tarptautinis vaisto pavadinimas, t. y. jo molekulė ar veiklioji medžiaga, o vaisto prekių ženklas, todėl generinių vaistų bendrovėms reikia skatinti savo prekių ženklu pažymėtų produktų pardavimus. Taip buvo ir atitinkamose rinkose, kuriose galiojo Krka licencinė sutartis (ginčijamo sprendimo 1726 konstatuojamoji dalis).

155. Taigi negalėdama visiškai pašalinti iš rinkos Krka, kaip kitų generinių vaistų bendrovių, su kuriomis sudarė susitarimus, Servier jai pasiūlė dalį iš monopolio gaunamos naudos, kurią teikė būtent kitų potencialių generinius vaistus gaminančių konkurenčių ir rinkos atvėrimo generiniams vaistams, kuris būtų lėmęs didelį kainų sumažėjimą, keliamos grėsmės pašalinimas. Dėl šios grėsmės pašalinimo ir kontroliuojamo Krka atėjimo tik į dalį rinkos Servier ir Krka išsaugojo didesnes kainas ir daug didesnes maržas, palyginti su tomis, kurios būtų buvusios atvėrus rinką generiniams vaistams (ginčijamo sprendimo 1721, 1724, 1728–1730 ir 1819 konstatuojamosios dalys). Kaip teigia Komisija, be atlygio už įsipareigojimą nekonkuruoti rinkose, kuriose negaliojo licencija, Servier neturėjo kito motyvo Krka suteikti licenciją, kurios anksčiau nesuteikė.

156. Galiausiai Krka atėjimas tik į dalį rinkos, suderintas su Servier, ir kartu tikrumas, kad Krka ir Servier rinkoje lieka vieninteliai ūkio subjektai ir nebus kitų ateinančių generinių vaistų gamintojų( ), buvo geresnis pasirinkimas nei toliau ginčyti Servier poziciją visoje Sąjungoje. Viena iš priežasčių buvo tai, kad laimėta byla dėl patento ir savarankiškas atėjimas į rinką būtų atvėręs rinką visoms generinių vaistų bendrovėms, o tai būtų lėmę drastišką kainų sumažėjimą ir šių skirtingų bendrovių konkurenciją. Būtent todėl 2005 m. rugpjūčio–rugsėjo mėn. ir 2006 m. balandžio mėn. Krka vidaus korespondencijoje, kuria Komisija remiasi šiame apeliaciniame procese ir į kurią Bendrasis Teismas neatsižvelgė, buvo nurodyta, kad patento 947 panaikinimas „deja, [atvertų] rinką visiems“, ir kad „sėkmingas nuginčijimas iš tikrųjų atveria rinką visiems“ (ginčijamo sprendimo 844, 874, 914, 1759 ir 1763 konstatuojamosios dalys).

157. Galiausiai Servier suteikta galimybė būti pirmąja ir vienintele generinių vaistų bendrove, liekančia dalyje rinkos ar į ją ateinančia, Krka buvo geresnis pasirinkimas, juo labiau kad dėl susitarimų su Servier šis atėjimas buvo užtikrintas, o tolesnis ginčijimas ir savarankiško atėjimo į rinkas, kuriose ji dar neveikė, planas buvo rizikingas ir jam reikėjo investicijų bei išteklių( ). Šį aiškinimą patvirtina tai, kad pelnas, kurį Krka galėjo gauti iš licencijos, atitiko pelną, kurio ji galėjo tikėtis trijose didžiausiose Vakarų Europos rinkose, kurių ji atsisakė (ginčijamo sprendimo 1733, 1739–1744, 1748, 1753–1756 ir 1760 konstatuojamosios dalys bei 2348 ir 2368 išnašos).

158. Bendra Krka susitarimo dėl taikaus ginčų sprendimo ir licencinės sutarties analizė, jų kontekstas, t. y., be kita ko, Servier sudaryti susitarimai su kitomis generinių vaistų bendrovėmis ir bendra prieš generinių vaistų bendroves nukreipta Servier strategija (žr., be kita ko, ginčijamo sprendimo 4–9, 1819, 2774, 2919, 2929 ir 2932 konstatuojamąsias dalis), patvirtina, kad Krka susitarimai buvo „bendra [Servier ir Krka] veikla, siekiant kontroliuoti rinką“, kaip nurodyta 2005 m. rugsėjo 29 d. Krka elektroniniame laiške. Beje, Krka numatė sudaryti susitarimą su Servier dėl patento 947, kaip matyti iš 2006 m. balandžio mėn. vidaus korespondencijos, kuria Komisija remiasi šiame apeliaciniame procese (ginčijamo sprendimo 849, 853, 873, 874, 1759, 1760 ir 1763 konstatuojamosios dalys). Į šias aplinkybes Bendrasis Teismas taip pat neatsižvelgė.

159. Vadinasi, ginčijamo sprendimo 1745 konstatuojamojoje dalyje Komisija teisingai nusprendė, kad, nors licencija galėjo būti teisėta priemonė, kuria pasinaudodamas patento savininkas galėjo kitiems ūkio subjektams rinkoje suteikti teisę naudotis patento saugoma praktine patirtimi, Krka licencinė sutartis kėlė problemų, nes ji buvo panaudota kaip paskata, siekiant apriboti konkurenciją 18 iš 20 rinkų, kuriose negaliojo licencija, ir kaip susitarimo dėl rinkų pasidalijimo dalis. Iš šios išvados 145–158 punktuose išnagrinėtų Komisijos nurodytų aplinkybių matyti, kad Komisija konstatavo, kad pagal Krka licencinę sutartį Servier perdavė Krka vertę, kurią sudarė Servier perleistos rinkos dalys Krka, ir kad atlygis už šią perduotą vertę buvo Krka įsipareigojimas nekonkuruoti su Servier likusiose Sąjungos rinkose, kuriose negaliojo ši licencinė sutartis.

– Dėl pasinaudojant licencija „Krka“ perduotos vertės dydžio apskaičiavimo

160. Trečia, šiuo klausimu Komisija taip pat pagrįstai teigia, kad Bendrasis Teismas, skundžiamo sprendimo 963, 973–984 ir 1029 punktuose dėmesį sutelkęs į mokesčio, mokėtino pagal Krka licencinę sutartį, neįprastą ar įprastą dydį, neišnagrinėjo, ar Servier pagal tą sutartį Krka perduotos vertės grynasis balansas buvo pakankamai didelis, kad būtų iš tikrųjų galėjęs paskatinti Krka neiti ar nemėginti eiti į rinkas, kuriose negaliojo licencija.

161. Reikia priminti, kad Krka apskaičiavo licencijos komercinę vertę, t. y. jos buvimo duopolijos rinkose, kuriose galiojo licencija, vertę, ir ją įvertino daugiau nei 10 mln. eurų per trejus metus (ginčijamo sprendimo 1738 ir 3162 konstatuojamosios dalys bei 4112 išnaša). Komisija nusprendė, kad pagal licenciją Servier paaukota Krka naudai veiklos marža buvo dar didesnė (ginčijamo sprendimo 1739 konstatuojamoji dalis).

162. Buvo nustatyta, kad už licencijos naudojimą Krka mokėtino mokesčio Servier dydis sudaro 3 % Krka grynos pardavimų sumos rinkose, kuriose galiojo licencija (ginčijamo sprendimo 910 konstatuojamoji dalis). Per ketverių metų laikotarpį mokesčiai siekė apie 1,1 mln. eurų nuo apyvartos, kuri sudarė apie 30 mln. eurų (ginčijamo sprendimo 1739 konstatuojamoji dalis ir 2350 išnaša).

163. Iš šių skaičių matyti, kad Servier perduotos vertės Krka grynasis balansas pagal Krka licencinę sutartį buvo mažiausiai apie 9 mln. eurų, t. y. tokia Krka suteiktos licencijos vertė, jeigu daroma prielaida, kad į Krka apskaičiuotą 10 mln. eurų pelną dar neįtrauktos išlaidos mokesčiams. Skaičiuojant Servier paaukotą maržą, didesnę nei Krka pelnas dėl Servier didesnių kainų (ginčijamo sprendimo 1739 konstatuojamoji dalis), pagal licencinę sutartį Servier perduotos Krka vertės grynasis balansas būtų dar didesnis.

164. Skundžiamo sprendimo 977–981 punktuose Bendrasis Teismas nusprendė, kad nebūtinai neįprasta tai, kad perteklinių veiklos pajamų dydis labai viršija licencinio mokesčio dydį, kad mokestis sudaro nedidelę licenciato maržos dalį ir kad šis dydis apskaičiuojamas remiantis šio licenciato gaminio pardavimo kaina. Be to, licencija nebuvo išimtinė, todėl Krka jos teikiama nauda ribota.

165. Vis dėlto šie bendri argumentai nepaneigia išvados, kad šiuo atveju konkrečiai beveik 9 mln. eurų (kaip Krka suteiktos licencijos vertė (žr. šios išvados 163 punktą)), kuriuos Servier perdavė Krka, negali būti paaiškinti kuo kitu nei Krka atlygiu už jos įsipareigojimą nekonkuruoti su Servier 18 iš 20 Sąjungos rinkų, kuriose negaliojo Krka licencinė sutartis. Bendrasis Teismas, skirtingose skundžiamo sprendimo dalyse, pirma, nurodydamas 3 % dydžio mokestį (skundžiamo sprendimo 975, 977, 983 ir 1029 punktai) ir, antra, Krka apskaičiuotą pelną už licenciją, t. y. 10 mln. eurų (skundžiamo sprendimo 1000 punktas), šių skaičių akivaizdžiai nesusiejo, siekdamas nustatyti Servier perduotos Krka vertės grynąjį balansą ir išnagrinėti, ar šis balansas galėjo būti paaiškinamas kuo kitu nei Krka įsipareigojimu nekonkuruoti pagal Krka susitarimą dėl taikaus ginčų sprendimo.

166. Taigi, priešingai, nei Bendrasis Teismas nusprendė skundžiamo sprendimo 983 punkte, nepaneigta išvada, kad pagal licencinę sutartį Servier perduota vertė Krka negalėjo būti paaiškinta vien argumentais dėl licencijos objektu esančio patento ekonominės vertės. Bendrasis Teismas nepaneigė ginčijamo sprendimo 1739 konstatuojamojoje dalyje Komisijos padarytos išvados, kad, jeigu derybos dėl Krka licencinės sutarties būtų vykusios be papildomų argumentų dėl rinkų, kuriose licencija negaliojo, už racionalų rinkoje įsisteigusio patento savininko licencijos suteikimą būtų nustatytas mokestis, artimas prarastai pelno už licenciato perimtus pardavimus maržai.

167. Kaip teisingai pažymi Komisija, Bendrojo Teismo argumentuose neatsižvelgta į tai, kad Servier prarasta marža yra Servier perduota grynoji vertė Krka, kad tai, jog mokestis sudarė nedidelę Krka pelno procentinę dalį šalyse, kuriose licencija galiojo, reiškia, kad licencija Krka turėjo pakankamai didelę vertę, kad įtikintų neiti į kitas 18 iš 20 Sąjungos rinkų, ir kad tai, jog licencija teisiškai nebuvo išimtinė, nereiškia, kad ji nesuteikė galimybės sukurti Krka ir Servier faktinę duopoliją, užtikrinančią didelį konkurencinį pranašumą ir pelno pasidalijimą( ) (ginčijamo sprendimo 913 ir 1738–1742 konstatuojamosios dalys).

168. Tinkamai neatsižvelgęs į Krka susitarimo dėl taikaus ginčų sprendimo ir licencinės sutarties, kaip visumos, tikslus, kuriuos atskleidžia šios išvados 145–158 punktuose nurodytas šių susitarimų kontekstas, Bendrasis Teismas ne tik nepripažino, kad dėl licencijos Servier perduota vertė Krka buvo Servier paaukota marža Krka naudai tose rinkose, kuriose ji galiojo. Maža to, Bendrasis Teismas nepripažino, kad šią vertę sugeneravo ir tai, kad Servier užtikrino Krka galimybę išlaikyti dideles kainas dėl šių dviejų ūkio subjektų sukurtos duopolijos ir rinkos uždarymo kitiems konkuruojantiems generinių vaistų gamintojams. Taigi Servier perduota vertė Krka taip pat buvo apsisaugojimas nuo tokios situacijos. Pagal Servier ir Krka susitarimą Krka leido Servier išsaugoti savo monopolį rinkose, kuriose licencija negaliojo, o už tai Servier pasidalijo monopolio teikiama nauda su Krka tose rinkose, kuriose ši licencija galiojo.

169. Vadinasi, reikia pritarti ir Komisijos priekaištams dėl skundžiamo sprendimo 992–997 punktuose Bendrojo Teismo pateiktų argumentų.

170. Tuose punktuose Bendrasis Teismas paaiškino, kad negalima pritarti Komisijos analizei, pagal kurią Krka suteikta licencija septyniose Centrinės ir Rytų Europos rinkose buvo paskata įsipareigoti nekonkuruoti su Servier likusiose 18 iš 20 Sąjungos rinkų. Pasak Bendrojo Teismo, pritarimas šiam teiginiui reikštų, kad kuo platesnė licencinės sutarties taikymo sritis, tuo didesnė paskata, taigi juo lengviau konstatuoti konkurencijos ribojimą dėl tikslo. Vis dėlto tai prieštarautų aplinkybei, kad licencija yra naudinga konkurencijai. Be to, jeigu būtų pritarta Komisijos analizei, tai reikštų, kad susiedamas susitarimą dėl taikaus ginčų sprendimo su licencine sutartimi patento savininkas turėtų pareigą suteikti licenciją visoje teritorijoje, kurioje galioja susitarimas dėl taikaus ginčų sprendimo. Tačiau taip būtų nepaisoma jo patento suteikiamų teisių.

171. Iš šių bendrų argumentų nematyti, kad nagrinėdama Krka susitarimus Komisija padarė klaidą. Ši analizė sutelkta į specifinius ir konkrečius tų susitarimų tikslus ir sąlygas, atskleidžiančius, kad konkrečiomis šio atvejo aplinkybėmis Krka licencinė sutartis buvo atlygis už įsipareigojimą nekonkuruoti pagal Krka susitarimą dėl taikaus ginčų sprendimo. Vien tokia išvada dėl būsimų susitarimų reiškia, kad jie antikonkurenciniai, jeigu juos išnagrinėjus matyti, kad patento savininkas potencialiai generinius vaistus gaminančiai konkurentei perduoda didelę vertę, kuri gali būti paaiškinama tik pastarosios įsipareigojimu su juo nekonkuruoti.

172. Galiausiai taip pat reikia pritarti dėl šio aspekto pateiktam paskutiniam šio Komisijos apeliacinio skundo pagrindo priekaištui dėl skundžiamo sprendimo 998 punkte Bendrojo Teismo padarytų išvadų. Šiame punkte Bendrasis Teismas nusprendė, kad „asimetriška“ licencinė sutartis, kaip antai sudaryta šiuo atveju, neapėmusi visos teritorijos, kurioje galiojo susitarimas dėl taikaus ginčų sprendimo, nebuvo pakankama paskata generinių vaistų bendrovei pritarti šiame susitarime dėl taikaus ginčų sprendimo nustatytiems apribojimams. Bendrasis Teismas nusprendė, kad siekiant tokią sutartį pripažinti paskata, „pagal ją ši bendrovė turėtų gauti realią kompensaciją už planuotas, bet negautas pajamas dėl to, kad pritarė [susitarimui dėl taikaus ginčų sprendimo], kuri[ame] įtvirtintos sąlygos, draudžiančios jai įeiti į tam tikras rinkos geografines dalis“.

173. Taip tvirtindamas Bendrasis Teismas ne tik padarė tą pačią klaidą, kaip nurodyta šios išvados 168 punkte, bet ir nepaisė šiuo atveju su patentais susijusio atitinkamų susitarimų konteksto, kai potencialiai konkurencijai tarp rinkoje veikiančio patento savininko ir potencialių jo generinius vaistus gaminančių konkurenčių, ketinančių į ją įeiti, būdinga būtent tai, kad egzistuoja netikrumas dėl patento galiojimo ir dėl to, ar generiniai vaistai pažeidžia to patento suteikiamas teises( ).

174. Esant šiam kontekstui nereikalaujama, kad konkurencijos institucija įrodytų, kad, nesant susitarimų, potencialūs generinių vaistų konkurentai tikrai būtų atėję į rinką ir kad, sudarydami susitarimus, jie atsisakė užtikrinto pelno. Pakanka įrodyti, kad, nesant susitarimų, šie konkurentai būtų turėję realių ir konkrečių galimybių įeiti į rinką ir joje gauti pelną( ). Vis dėlto tokioms realioms ir konkrečioms galimybėms įgyvendinti reikia generinių vaistų bendrovių investicijų, pastangų ir rizikos prisiėmimo. Taigi gali paaiškėti, kad komerciniu požiūriu joms naudingiau atsisakyti pastangų šiuo atžvilgiu mainais už patento savininko perleistą monopolio teikiamos naudos dalį( ).

175. Taigi Teisingumo Teismas pripažino, kad, siekiant perduotą vertę pripažinti pakankama paskata, suteikta mainais už nekonkuravimą, kaip antai šiuo atveju, visiškai nereikalaujama, kad perduodamos vertės būtinai būtų didesnės už naudą, kurią ši generinių vaistų bendrovė būtų gavusi, jei būtų laimėjusi bylą dėl patento. Svarbu tik tai, kad šios perduotos vertės būtų pakankamai naudingos tam, kad ši bendrovė būtų paskatinta atsisakyti įeiti į atitinkamą rinką ir nekonkuruoti su atitinkamu originalių vaistų gamintoju savo pranašumais( ). Taigi išnagrinėjus šį apeliacinio skundo pagrindą matyti, kad Komisija įrodė būtent tai, kad šiuo atveju taip ir buvo.

– Tarpinė išvada

176. Iš to, kas išdėstyta, matyti, kad Bendrasis Teismas padarė teisės klaidų, nes nepripažino, kad Krka licencinė sutartis buvo Servier perduota vertė Krka ir atlygis už jos įsipareigojimą nekonkuruoti su Servier atitinkamose rinkose, kuriose galiojo Krka susitarimas dėl taikaus ginčų sprendimo.

177. Taigi reikia pritarti ir apeliacinio skundo antrajam pagrindui.

178. Kaip konstatuota šios išvados 133 ir 134 punktuose dėl apeliacinio skundo pirmojo pagrindo, dėl apeliacinio skundo antrojo pagrindo taip pat reikia patikslinti, kad, nors vien jo pagrįstumas pateisina skundžiamo sprendimo panaikinimą tiek, kiek tai susiję su Krka susitarimų kvalifikavimu kaip konkurencijos ribojimo dėl tikslo, šiuo atžvilgiu tikslinga išnagrinėti kitus Komisijos apeliacinio skundo pagrindus, be kita ko, kad Teisingumo Teismas paskui galėtų išnagrinėti bylą iš esmės.

iii) Dėl konkurencijos ribojimo dėl tikslo sąvokos taikymo (apeliacinio skundo trečiasis pagrindas)

179. Komisijos apeliacinio skundo trečiasis pagrindas nurodytas dėl kelių Bendrojo Teismo teisės klaidų, padarytų taikant konkurencijos ribojimo dėl tikslo sąvoką.

180. Kaip dėl pirmųjų dviejų apeliacinio skundo pagrindų, taip pat pirmiausia reikia patikslinti, kad, priešingai, nei teigia Servier, šiame apeliaciniame skunde Komisijos priekaištai pateikti ne dėl Bendrojo Teismo atlikto faktinių aplinkybių vertinimo, o dėl jų teisinio kvalifikavimo ir įrodymų rinkimą reglamentuojančių teisės normų taikymo. Taigi šio teisinio kvalifikavimo pagrįstumo ir šių teisės normų laikymosi kontrolę apima Teisingumo Teismo jurisdikcija apeliaciniame procese( ).

– Dėl „aiškaus“ rinkų padalijimo nebuvimo

181. Visų pirma Komisija tvirtina, kad Bendrasis Teismas padarė teisės klaidą, nes skundžiamo sprendimo 1003–1006 punktuose nusprendė, kad Krka susitarimai negalėjo būti kvalifikuoti kaip susitarimai dėl rinkos pasidalijimo, nes juose nebuvo nustatyta „aiškaus“ Servier ir Krka rinkų padalijimo. Bendrasis Teismas taip nusprendė dėl to, kad Servier nebuvo išstumta iš septynių rinkų, kuriose galiojo Krka licencinė sutartis ir kuriose ji ir Krka konkuravo.

182. Vis dėlto, kaip teisingai teigia Komisija, ši aplinkybė visiškai nėra kliūtis Krka susitarimus pripažinti susitarimais dėl rinkos pasidalijimo. Kaip išanalizuota šios išvados 141–176 punktuose, nagrinėjant apeliacinio skundo antrąjį pagrindą, Komisija įrodė, kad Krka susitarimu dėl taikaus ginčų sprendimo ir licencine sutartimi siekta Krka perduodant didelę vertę, kurią sudarė Krka licencinė sutartis, jai suteikusi galimybę nerizikingai būti septyniose Sąjungos rinkose ir jose pasidalyti su Servier monopolio teikiamą naudą, paskatinti Krka nekonkuruoti su Servier likusiose 18 iš 20 Sąjungos rinkų.

183. Toks susitarimas turi būti laikomas susitarimu dėl rinkos pasidalijimo, nors Servier nebuvo išstumta iš septynių rinkų, priskirtų pagal Krka licencinę sutartį, kuriose pagal Krka susitarimus sukurta šių dviejų ūkio subjektų faktinė duopolija. Tai juo labiau pasakytina, nes iš analizės matyti, kad Sąjungos rinkų pasidalijimas tarp Servier ir Krka nebuvo grindžiamas su patentais susijusios situacijos skirtumais, tai buvo skirtingų ekonominių interesų zonų pasidalijimas( ).

184. Jurisprudencijoje dėl susitarimų dėl rinkų pasidalijimo nereikalaujama „aiškaus“ rinkų pasidalijimo, kad tam tikrą susitarimą būtų galima pripažinti tokiu susitarimu. Iš šios bylos matyti būtent tai, kad susitarimai dėl rinkos pasidalijimo gali būti daugybės formų. Vadinasi, kaip teisingai teigia Komisija, jeigu būtų pritarta skundžiamo sprendimo 1003–1006 punktuose pateiktam Bendrojo Teismo aiškinimui, tokie susitarimai dėl rinkos pasidalijimo, kaip nagrinėjami šiuo atveju, negalėtų būti kvalifikuojami kaip konkurencijos ribojimas dėl tikslo, o tai nepagrįstai susiaurintų SESV 101 straipsnio taikymo sritį ir labai pakenktų Sąjungos konkurencijos teisės įgyvendinimui( ).

– Dėl šalių ketinimų ir jų įsitikinimų dėl patento 947 galiojimo

185. Antra, Komisija nesutinka su skundžiamo sprendimo 1012 punktu, kuriame nuspręsta, kad „toks patento galiojimo pripažinimu grindžiamas sutarčių derinys negali būti kvalifikuojamas kaip susitarimas dėl išstūmimo iš rinkos“. Komisija tvirtina, kad Bendrasis Teismas iškraipė šalių įsitikinimo dėl patento galiojimo įrodymų prasmę. Šie argumentai jau išnagrinėti ir pripažinti pagrįstais dėl Krka šios išvados 100–130 punktuose nagrinėjant apeliacinio skundo pirmąjį pagrindą.

186. Dėl Servier Komisija nenurodo įrodymų, kuriuos Bendrasis Teismas iškraipė, todėl Teisingumo Teismas savo inciatyva neturi ieškoti tokio iškraipymo( ). Bet kuriuo atveju Komisija teisingai pažymi, kad net jeigu Krka susitarimai būtų grindžiami šalių pripažintu patento 947 galiojimu, vis dėlto tokie susitarimai nebūtų pašalinti iš SESV 101 straipsnio taikymo srities, kai jais siekiama suskaidyti rinką. Juo labiau kad skundžiamo sprendimo 1012 punkte Bendrasis Teismas savo išvadas grindė tuo, kad neįrodytas paskatos buvimas. Vis dėlto šios išvados 141–176 punktuose nagrinėjant apeliacinio skundo antrąjį pagrindą pabrėžta, kad Bendrasis Teismas klaidingai nusprendė, kad Servier nesuteikė paskatos Krka už jos įsipareigojimą nekonkuruoti.

187. Šiuo atveju pravartu pažymėti, kad skundžiamo sprendimo 1020–1022 punktuose ir 1024 punkte Bendrasis Teismas iškraipė du įrodymus dėl Servier ketinimų, tai matyti vien skaitant šiuos punktus, nors Komisija konkrečiai net nenurodė iškraipymo šiuo atžvilgiu. Kaip nurodyta šios išvados 96 punkte, įrodymai iškraipomi tada, kai nesiremiant naujais įrodymais egzistuojančių įrodymų vertinimas yra akivaizdžiai neteisingas( ), nes Bendrasis Teismas akivaizdžiai viršijo protingo minėtų įrodymų vertinimo ribas( ).

188. Pirma, skundžiamo sprendimo 1020–1022 punktuose Bendrasis Teismas vertino pasakymą „laimėti ketveri metai = didelė sėkmė“, esantį Servier aukščiausio lygio vadovų susirinkimo ataskaitoje, kurioje nurodytas 2007 m. liepos 6 d. Jungtinės Karalystės teismo sprendimas dėl patento 947 pripažinimo negaliojančiu( ). Bendrasis Teismas nurodė, kad net jeigu iš šio ginčijamo sprendimo 4, 112, 184, 244, 804, 1762 ir 2984 konstatuojamosiose dalyse nurodyto dokumento būtų galima daryti išvadą, kad po šio teismo sprendimo Servier vadovybė nusprendė, kad patentas 947 jai leido laimėti papildomus ketverius apsaugos metus, tai neleidžia nuspręsti, kad 2006 m. spalio 27 d., sudarydama susitarimą dėl taikaus ginčų sprendimo ir licencinę sutartį, Servier ketino sudaryti susitarimus dėl rinkos p