Keywords

Summary



Keywords

1. Konkurencija – Baudos – Dydis – Nustatymas – Kriterijai – Pareiga atsižvelgti į konkretų poveikį rinkai – Galimybė įvertinti – Apimtis

(Tarybos reglamento Nr. 17 15 straipsnio 2 dalis; Komisijos pranešimo 98/C 9/03 1 A punkto pirma pastraipa)

2. Konkurencija – Baudos – Dydis – Nustatymas – Kriterijai – Atitinkamos įmonės bendra apyvarta – Iš prekių, kurios yra pažeidimo dalykas, gauta apyvarta – Atitinkamas atsižvelgimas – Ribos

(Tarybos reglamento Nr. 17 15 straipsnio 2 dalis)

3. Konkurencija – Baudos – Dydis – Nustatymas – Kriterijai – Pažeidimo sunkumas ir trukmė – Baudos padidinimas dėl pažeidimo trukmės – Būtinybės nustatyti tiesioginį ryšį tarp šios trukmės ir sunkaus konkurencijos taisyklių pažeidimo nebuvimas

(EB 81 straipsnio 1 dalis; Tarybos reglamento Nr. 17 15 straipsnio 2 dalis; Komisijos pranešimo 98/C 9/03 1 B punktas)

4. Konkurencija – Baudos – Dydis – Nustatymas – Kriterijai – Lengvinančios aplinkybės – Skirtingas nei kartelyje sutartas elgesys – Vertinimas

(Tarybos reglamento Nr. 17 15 straipsnis; Komisijos pranešimo 98/C 9/03 3 punkto antra įtrauka)

5. Konkurencija – Baudos – Dydis – Nustatymas – Kriterijai – Atitinkamos įmonės finansinė padėtis – Atsižvelgimas – Pareigos nebuvimas

(Tarybos reglamento Nr. 17 15 straipsnis)

6. Konkurencija – Baudos – Dydis – Nustatymas – Sudėtingi ekonominiai vertinimai – Komisijos diskrecija – Teisminė kontrolė – Teisėtumo kontrolė – Apimtis

(SESV 263 straipsnis; Tarybos reglamento Nr. 17 15 straipsnio 2 dalis; Komisijos pranešimas 98/C 9/03)

7. Konkurencija – Baudos – Dydis – Nustatymas – Kriterijai – Pažeidimo sunkumas ir trukmė

(Tarybos reglamento Nr. 17 15 straipsnio 2 dalis)

8. Konkurencija – Baudos – Dydis – Nustatymas – Baudų nustatymo metodo gairių taikymas – Sprendimo motyvavimas – Apimtis

(Tarybos reglamento Nr. 17 15 straipsnio 2 dalis; Komisijos pranešimas 98/C 9/03)

9. Konkurencija – Baudos – Dydis – Nustatymas – Komisijos diskrecija – Teisminė kontrolė – Neribota Sąjungos teismo jurisdikcija – Apimtis

(SESV 261 straipsnis; Tarybos reglamento Nr. 17 17 straipsnis ir Reglamento Nr. 1/2003 31 straipsnis)

10. Sąjungos teisė – Principai – Teisė į veiksmingą teisminę gynybą – Konkurencijos srityje Komisijos priimtų sprendimų teisminė kontrolė – Teisėtumo kontrolė ir neribota jurisdikcija teisės ir fakto klausimais – Pažeidimas – Nebuvimas

(SESV 263 straipsnis; Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 47 straipsnis; Tarybos reglamento Nr. 1/2003 31 straipsnis)

Summary

1. Pagal Baudų, skiriamų pagal Reglamento Nr. 17 15 straipsnio 2 dalį ir EAPB sutarties 65 straipsnio 5 dalį, nustatymo metodo gairių 1 punkto A dalį vertinant pažeidimo sunkumo kriterijų reikia atsižvelgti į konkrečią jo įtaką rinkai tik jeigu ji gali būti įvertinta. Iš tikrųjų konkrečiam kartelio poveikiui rinkai nustatyti reikia palyginti dėl kartelio susidariusią padėtį rinkoje su ta, kuri būtų esant laisvai konkurencijai. Tokiam palyginimui būtina remtis prielaidomis, nes yra daug kintamųjų, galinčių daryti poveikį rinkai.

(žr. 38 ir 39 punktus)

2. Nors nustatant baudą už konkurencijos taisyklių pažeidimą galima atsižvelgti tiek į bendrą įmonės apyvartą, kuri yra jos dydžio ir ekonominio pajėgumo rodiklis, tiek į apyvartos, pasiektos iš prekių, kurios yra pažeidimo dalykas ir todėl gali būti pažeidimo masto rodiklis, vis dėlto bendra įmonės apyvarta yra netikslus ir netobulas jos dydžio rodiklis. Be to, nei vienam, nei kitam iš šių skaičių nereikia suteikti neproporcingos svarbos, palyginti su kitais pažeidimo sunkumo vertinimo kriterijais.

(žr. 59 ir 60 punktus)

3. Kai pagal Baudų, skiriamų pagal Reglamento Nr. 17 15 straipsnio 2 dalį ir EAPB sutarties 65 straipsnio 5 dalį, nustatymo metodo gairių 1 punkto B dalį dėl pažeidimo sunkumo nustatyta bauda padidinama siekiant įvertinti ir šio pažeidimo trukmę, nebūtina nustatyti faktinio tiesioginio ryšio tarp trukmės ir didesnės žalos, padarytos konkurencijos taisyklių siekiamiems Bendrijos tikslams. Iš tikrųjų taikant EB 81 straipsnio 1 dalį nereikia atsižvelgti į konkretų susitarimo poveikį, jei paaiškėja, kad susitarimo tikslas yra konkurencijos ribojimas, trukdymas arba iškraipymas. Būtent taip yra susitarimų, kuriais akivaizdžiai ribojama konkurencija, kaip antai dėl kainų nustatymo ir rinkos pasidalijimo, atveju.

(žr. 74 ir 75 punktus)

4. Kad būtų pripažinta Baudų, skiriamų pagal Reglamento Nr. 17 15 straipsnio 2 dalį ir EAPB sutarties 65 straipsnio 5 dalį, nustatymo metodo gairių 3 punkto antroje įtraukoje numatyta lengvinanti aplinkybė, pažeidėjai turi įrodyti, jog rinkoje veikė konkurencingai ar bent jau kad aiškiai ir smarkiai pažeidė kartelį įgyvendinančius įsipareigojimus tiek, kad sutrikdė jo veikimą, ir kad akivaizdžiai neprisijungė prie susitarimo ir taip neskatino kitų įmonių įgyvendinti tokio kartelio.

Įmonė, kuri, nepaisydama susitarimo su savo konkurentais, vykdo daugiau ar mažiau nepriklausomą politiką rinkoje, paprasčiausia mėgina panaudoti kartelį savo naudai. Jeigu jos atžvilgiu būtų pripažintos lengvinančios aplinkybės, įmonėms būtų pernelyg paprasta sumažinti didelės baudos mokėjimo riziką, jei gavusios naudos iš neteisėto kartelio jos paskui galėtų pasinaudoti ir baudos sumažinimu dėl to, kad jų vaidmuo darant pažeidimą buvo ribotas, nors savo elgesiu jos skatino kitas įmones imtis konkurencijai didesnę žalą sukeliančių veiksmų.

Todėl įmonės, nutraukusios dalyvavimą kartelyje, padėtis nėra tokia pati kaip įmonės, kuri įstoja į kartelį, bet jo neįgyvendina ar nustoja tai daryti. Iš tikrųjų pastaruoju atveju įmonė ir toliau kenkia konkurencijai, nes dalyvauja galimose diskusijose, o jos dalyvavimas kartelyje gali skatinti kitas įmones atlikti konkurencijai žalingus veiksmus.

Be to, karteliai apskritai atsiranda kaip tik tada, kai sektorius patiria sunkumų, ir tokie sunkumai iš esmės nėra lengvinanti aplinkybė.

(žr. 93–95, 97 punktus)

5. Apskaičiuodama baudą Komisija nėra įpareigota atsižvelgti į atitinkamos įmonės patiriamus nuostolius, nes tokios pareigos pripažinimas reikštų, jog prasčiausiai prie rinkos sąlygų prisitaikiusiai įmonei būtų suteiktas nepagrįstas konkurencinis pranašumas. Juo labiau Komisija neprivalo atsižvelgti į tariamą nepajėgumą sumokėti baudą dėl kitos finansinės sankcijos, skirtos už kitą konkurencijos teisės pažeidimą, nes pati įmonė pirmiausia kalta dėl tokios padėties, kurią lėmė jos neteisėti veiksmai.

Be to, gali būti sunku palyginti atskiruose susitarimuose skirtingose rinkose kartais skirtingu metu dalyvavusioms įmonėms skirtų baudų dydžius dėl veiksmingai konkurencijos politikai įgyvendinti būtinų sąlygų. Todėl vien dėl to, kad ankstesnėse bylose Komisija atsižvelgė į įmonės finansinius sunkumus nereiškia, kad ji privalo taip pat pasielgti vėlesnėje byloje.

(žr. 103–105 punktus)

6. Nors tose srityse, kuriose atliekami sudėtingi ekonominiai vertinimai, pavyzdžiui, nustatant už konkurencijos taisyklių pažeidimą skirtų baudų dydį, Komisija turi diskreciją ekonominėje srityje, tai nereiškia, kad Sąjungos teismas turi susilaikyti nuo Komisijos ekonominių duomenų aiškinimo kontrolės. Atlikdamas teisėtumo kontrolę Sąjungos teismas turi patikrinti ne tik pateiktų įrodymų faktinį teisingumą, patikimumą ir nuoseklumą, bet ir tai, ar šie įrodymai apima visus esminius duomenis, į kuriuos reikia atsižvelgti vertinant sudėtingą padėtį, ir ar jie gali pagrįsti jais remiantis padarytas išvadas.

Sąjungos teismas turi atlikti jam priskiriamą teisėtumo kontrolę remdamasis ieškovo nurodytomis aplinkybėmis pateiktiems ieškinio pagrindams pagrįsti. Atlikdamas šią kontrolę teismas negali remtis Komisijos turima diskrecija, nei kiek tai susiję su pasirinktais elementais, į kuriuos atsižvelgta taikant Baudų, skiriamų pagal Reglamento Nr. 17 15 straipsnio 2 dalį ir EAPB sutarties 65 straipsnio 5 dalį, nustatymo metodo gairėse nurodytus baudos nustatymo kriterijus, nei kiek tai susiję su šių elementų vertinimu, kad atsisakytų vykdyti išsamią tiek teisinę, tiek faktinę kontrolę.

(žr. 121, 129 punktus)

7. Nustatant baudų už konkurencijos taisyklių pažeidimą dydį reikia įvertinti pažeidimų trukmę ir visus kriterijus, į kuriuos atsižvelgiama vertinant pažeidimų sunkumą, pavyzdžiui, į kiekvienos įmonės elgesį, vaidmenį, kurį kiekviena jų atliko derinant veiksmus, pelną, kurį šios įmonės gavo iš šių veiksmų, įmonių dydį ir atitinkamų prekių vertę, taip pat pavojų, kurį šios rūšies pažeidimai kelia Europos bendrijai. Turi būti atsižvelgiama į tokius objektyvius požymius, kaip antai antikonkurencinių veiksmų turinį ir trukmę, jų skaičių ir intensyvumą, paveiktos rinkos dydį ir žalą viešajai ekonominei tvarkai. Taip pat nagrinėjant reikia atsižvelgti į atsakingų įmonių santykinę svarbą ir rinkos dalį bei galimą recidyvą.

(žr. 123 ir 124 punktus)

8. Siekdama skaidrumo Komisija priėmė Baudų, skiriamų pagal Reglamento Nr. 17 15 straipsnio 2 dalį ir EAPB sutarties 65 straipsnio 5 dalį, nustatymo metodo gaires, kuriose nurodė, kaip vertins vienokią ar kitokią pažeidimo aplinkybę ir koks gali būti jų poveikis baudos dydžiui. Šiose gairėse, kuriose nustatyta orientacinė elgesio taisyklė, nurodanti sektiną praktiką, nuo kurios konkrečiu atveju administracija negali nukrypti nenurodžiusi priežasčių, atitinkančių vienodo požiūrio principą, tik aprašytas Komisijos taikomas pažeidimo tyrimo metodas ir kriterijai, į kuriuos ji įsipareigoja atsižvelgti nustatydama baudos dydį. Motyvuodama savo sprendimą Komisija turi visų pirma paaiškinti, kokį svorį suteikė ir kaip vertino elementus, į kuriuos atsižvelgė.

(žr. 126–128 punktus)

9. Kiek tai susiję su baudų, skiriamų už konkurencijos taisyklių pažeidimą, dydžio nustatymu, neribota jurisdikcija, kuri Sąjungos teismui buvo suteikta pagal Reglamento Nr. 17 17 straipsnį, šiuo metu pripažįstama pagal Reglamento Nr. 1/2003 31 straipsnį, remiantis SESV 261 straipsniu. Ši jurisdikcija, be sankcijos teisėtumo paprastos kontrolės, teismui suteikia teisę pakeisti Komisijos vertinimą savuoju, todėl ir panaikinti, sumažinti ar padidinti skirtą vienkartinę arba periodinę baudą.

Tačiau neribotos jurisdikcijos įgyvendinimas neprilygsta patikrinimui savo iniciatyva, o Sąjungos teismuose vyksta rungimosi procesas. Išskyrus su viešąja tvarka susijusius pagrindus, kuriuos teismas tikrina savo iniciatyva, kaip antai skundžiamo sprendimo nemotyvavimas, būtent ieškovas turi nurodyti su ginčijamu sprendimu susijusius ieškinio pagrindus ir pateikti įrodymų šiems pagrindams pagrįsti. Šis procesinis reikalavimas neprieštarauja taisyklei, pagal kurią, kiek tai susiję su konkurencijos taisyklių pažeidimais, būtent Komisija turi pateikti jos konstatuotų pažeidimų įrodymų ir nustatyti įrodymus, kurie pakankamai patvirtina pažeidimą sudarančių aplinkybių egzistavimą. Iš tikrųjų pareiškiant ieškinį teisme iš ieškovo reikalaujama būtent nurodyti skundžiamo sprendimo ginčijamus elementus, šiuo atžvilgiu suformuluoti kaltinimus ir pateikti įrodymų su svariais požymiais, įrodančiais, kad jo kaltinimai pagrįsti.

(žr. 130–132 punktus)

10. Sutartyse nustatyta Komisijos sprendimų konkurencijos srityje kontrolė reiškia, kad Sąjungos teismas atlieka ir teisinę, ir faktinę kontrolę ir kad jis turi teisę vertinti įrodymus, panaikinti skundžiamą sprendimą ir pakeisti baudų dydžius. Todėl nematyti, kad SESV 263 straipsnyje nustatyta teisėtumo kontrolė, kurią papildo Reglamento Nr. 1/2003 31 straipsnyje suteikta neribota jurisdikcija, kiek tai susiję su baudos dydžiu, prieštarauja Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 47 straipsnyje įtvirtinto veiksmingos teisminės gynybos principo reikalavimams.

(žr. 133 punktą)