Laikina versija

BENDROJO TEISMO PIRMININKO NUTARTIS

2018 m. birželio 22 d.( )

„Laikinųjų apsaugos priemonių taikymas – Augalų apsaugos produktai – Veiklioji medžiaga diflubenzuronas – Leidimo pateikti rinkai patvirtinimo sąlygos – Prašymas sustabdyti taikymą – Skubos nebuvimas – Interesų palyginimas“

Byloje T‑476/17 R

Arysta LifeScience Netherlands BV, įsteigta Amsterdame (Nyderlandai), atstovaujama advokatų C. Mereu ir M. Grunchard,

ieškovė,

prieš

Europos Komisiją, atstovaujamą A. Lewis, I. Naglis ir G. Koleva,

atsakovę,

dėl prašymo sustabdyti 2017 m. gegužės 18 d. Komisijos įgyvendinimo reglamento (ES), kuriuo dėl veikliosios medžiagos diflubenzurono patvirtinimo sąlygų iš dalies keičiamas Įgyvendinimo reglamentas (ES) Nr. 540/2011 (OL L 128, 2017, p. 10), taikymą pagal SESV 278 ir 279 straipsnius

BENDROJO TEISMO PIRMININKAS

priėmė šią

Nutartį( )

(Praleista)

Dėl teisės

<…>

Dėl skubos

23 Siekiant patikrinti, ar prašomas laikinąsias apsaugos priemones būtina taikyti skubiai, reikia priminti, kad laikinųjų apsaugos priemonių taikymo procedūros tikslas – garantuoti būsimo galutinio sprendimo veiksmingumą, kad būtų išvengta Teisingumo Teismo užtikrinamos teisinės apsaugos spragų. Siekiant šio tikslo, skubą apskritai reikia vertinti atsižvelgiant į būtinybę priimti laikiną sprendimą tam, kad šalis, kuri prašo taikyti laikinąsias apsaugos priemones, nepatirtų rimtos ir nepataisomos žalos. Prašanti šalis turi pateikti įrodymų, kad negali laukti pagrindinės bylos baigties, nepatirdama rimtos ir nepataisomos žalos (žr. 2016 m. sausio 14 d. Nutarties AGC Glass Europe ir kt. / Komisija, C‑517/15 P‑R, EU:C:2016:21, 27 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).

24 Be to, pagal suformuotą jurisprudenciją skuba yra tik tuo atveju, jei rimta ir nepataisoma žala, dėl kurios baiminasi šalis, prašanti taikyti laikinąsias apsaugos priemones, yra neišvengiama tiek, kad jos atsiradimas yra gana patikimai numatomas. Bet kuriuo atveju tokia šalis privalo įrodyti faktines aplinkybes, kurios laikomos pagrindžiančiomis galimybę patirti tokią žalą, tačiau laikinųjų apsaugos priemonių taikymo negalima pateisinti visiškai hipotetine žala, kiek ji grindžiama būsimais ir neapibrėžtais įvykiais (žr. 2017 m. kovo 23 d. Nutarties Gollnisch / Parlamentas, T‑624/16, nepaskelbta Rink., EU:T:2017:243, 25 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).

25 Be to, pagal Procedūros reglamento 156 straipsnio 4 dalies antrą sakinį laikinųjų apsaugos priemonių prašymuose „nurodomi visi turimi įrodymai ir pasiūlymai pateikti įrodymų, skirti laikinųjų apsaugos priemonių taikymui pagrįsti“.

26 Taigi vien laikinųjų apsaugos priemonių prašyme pateiktos informacijos turi pakakti, kad atsakovė galėtų parengti pastabas, o laikinąsias apsaugos priemones taikantis teisėjas priimti sprendimą dėl tokio prašymo, nesiremdamas jokia kita informacija, nes pagrindinės faktinės ir teisinės aplinkybės, kuriomis jis grindžiamas, turi būti nurodytos pačiame minėto prašymo tekste (žr. 2016 m. rugsėjo 6 d. Nutarties Inclusion Alliance for Europe / Komisija, C‑378/16 P‑R, nepaskelbta Rink., EU:C:2016:668, 17 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).

27 Pagal suformuotą jurisprudenciją tam, kad laikinąsias apsaugos priemones taikantis teisėjas galėtų įvertinti, ar yra įvykdytos visos šios nutarties 23, 24 ir 26 punktuose nurodytos sąlygos, jis turi turėti konkrečią ir tikslią informaciją, patvirtintą išsamiais ir pripažintais rašytiniais įrodymais, parodančiais situaciją, kurioje atsidūrė šalis, prašanti taikyti laikinąsias apsaugos priemones, ir leidžiančiais įvertinti tikėtinas pasekmes, kurių kiltų nepritaikius prašomų priemonių. Remiantis tuo darytina išvada, kad toji šalis, be kita ko, kai remiasi tuo, kad patyrė finansinę žalą, turi pateikti patikimą ir bendrą savo finansinės padėties vaizdą ir patvirtinamuosius įrodymus (žr. 2016 m. vasario 29 d. Nutarties ICA Laboratories ir kt. / Komisija, T‑732/15 R, nepaskelbta Rink., EU:T:2016:129, 39 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).

28 Galiausiai, nors laikinųjų apsaugos priemonių prašymas konkrečiais klausimais gali būti papildytas nuorodomis į prie jo pridėtus dokumentus, pastarieji negali panaikinti pagrindinės informacijos minėtame prašyme trūkumo. Laikinąsias apsaugos priemones taikantis teisėjas neturi vietoje atitinkamos bylos šalies ieškoti laikinųjų apsaugos priemonių prašymo prieduose, pagrindinėje byloje pareikštame ieškinyje arba jo prieduose esančios informacijos, kuri galėtų pagrįsti laikinųjų apsaugos priemonių prašymą. Be to, tokią pareigą nustačius laikinąsias apsaugos priemones taikančiam teisėjui, Procedūros reglamento 156 straipsnio 5 dalis, kurioje nustatyta, kad laikinųjų apsaugos priemonių prašymas turi būti pateiktas atskiru dokumentu, netektų prasmės (šiuo klausimu žr. 2014 m. birželio 20 d. Nutarties Wilders / Parlamentas ir kt., T‑410/14 R, nepaskelbta Rink., EU:T:2014:564, 16 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).

29 Remiantis šiais kriterijais reikia išnagrinėti, ar ieškovei pavyko įrodyti skubą.

30 Iš esmės ieškovė nurodo patyrusi rimtą ir nepataisomą žalą dėl galimo neigiamo poveikio jos apyvartai ir pelnui, galimo rinkos dalies praradimo, poveikio vienai iš jos gamyklų ir žalos reputacijai.

Dėl žalos rimtumo

31 Pirma, dėl tariamos žalos dėl galimo neigiamo poveikio apyvartai ir pelnui ieškovė mano, kad dėl skundžiamo reglamento labai sumažės jos apyvarta ir pelnas. Taigi šiuo klausimu reikia pažymėti, kad tariama žala yra išimtinai finansinio pobūdžio.

32 Kalbant apie nurodytos finansinės žalos rimtumą, pažymėtina kad pagal suformuotą jurisprudenciją prašoma taikyti laikinoji apsaugos priemonė yra pateisinama tik tuo atveju, jeigu paaiškėja, kad, nepritaikius tokios priemonės, dar iki sprendimo priėmimo pagrindinėje byloje ją taikyti prašanti šalis atsidurtų padėtyje, dėl kurios galėtų kilti pavojus jos egzistavimui (žr. 2010 m. balandžio 30 d. Nutarties Xeda International ir Pace International / Komisija, T‑71/10 R, nepaskelbta Rink., EU:T:2010:173, 42 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).

33 Pirma, pagal suformuotą jurisprudenciją tokios žalos rimtumas turi būti nagrinėjamas atsižvelgiant į, be kita ko, įmonės dydį ir apyvartą, taip pat grupės, kuriai ji priklauso, charakteristikas (žr. 2011 m. lapkričio 15 d. Nutarties Xeda International / Komisija, T‑269/11 R, nepaskelbta Rink., EU:T:2011:665, 20 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją; taip pat šiuo klausimu žr. 1998 m. balandžio 15 d. Nutarties Camar / Komisija ir Taryba, C‑43/98 P(R), EU:C:1998:166, 36 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją].

34 Be to, reikia priminti, kad pagal suformuotą jurisprudenciją taip pat buvo nuspręsta, kad, pirma, kalbant apie praradimą, kuris sudaro mažiau nei 10 proc. įmonių, veiklą vykdančių labai reguliuojamose rinkose, apyvartos, galima teigti, kad finansiniai sunkumai, su kuriais pastarosios gali susidurti, neatrodo tokie, kad dėl jų kiltų pavojus pačiam jų egzistavimui (2011 m. lapkričio 15 d. Nutarties Xeda International / Komisija, T‑269/11 R, nepaskelbta Rink., EU:T:2011:665, 21 punktas; šiuo klausimu taip pat žr. 2001 m. balandžio 11 d. Nutarties Komisija / Bruno Farmaceutici ir kt., C‑474/00 P(R), EU:C:2001:219, 106 punktą), ir, antra, kalbant apie praradimus, kurie sudaro beveik du trečdalius šių įmonių apyvartos, nors pripažinta, kad sukelti finansiniai sunkumai būtų galėję kelti pavojų jų egzistavimui, vis dėlto buvo pažymėta, kad labai reglamentuojamame sektoriuje, kuriame dažnai reikalingos didelės investicijos ir kuriame kompetentingos valdžios institucijos gali būti priverstos įsikišti, kai iškyla pavojus visuomenės sveikatai, dėl priežasčių, kurias atitinkamos įmonės gali ne visada numatyti, šios, jeigu nenori pačios patirti dėl tokio įsikišimo atsirandančios žalos, turi imtis atitinkamos politikos priemonių, kad būtų išvengta tokio įsikišimo pasekmių (žr. 2016 m. birželio 16 d. Nutarties ICA Laboratories ir kt. / Komisija, C‑170/16 P(R), nepaskelbta Rink., EU:C:2016:462, 29 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).

<…>

37 Taigi tiek apyvarta, tiek pelnas, kurie gaunami pardavus nagrinėjamą medžiagą, siekiant ją panaudoti taip, kaip tai draudžiama daryti pagal skundžiamą reglamentą, sudaro nedidelę dalį ieškovės arba grupės, kuriai ji priklauso, apyvartos arba bendrojo pelno (šiuo klausimu pagal analogiją žr. 2001 m. balandžio 11 d. Nutarties Komisija / Bruno Farmaceutici ir kt., C‑474/00 P(R), EU:C:2001:219, 105 punktą).

38 Taigi vien savo apyvartos arba iš šių pardavimų gaunamo pelno praradimas negali būti pakankamas pagrindas tariamos žalos laikyti rimta, kaip tai suprantama pagal šios nutarties 36 punkte nurodytą jurisprudenciją.

39 Antra, kaip pažymėjo ieškovė, vis dėlto 2009 m. balandžio 28 d. Nutartyje United Phosphorus / Komisija (T‑95/09 R, nepaskelbta Rink., EU:T:2009:124, 69 punktas) buvo pripažinta, kad, vertindamas žalos rimtumą, laikinąsias apsaugos priemones taikantis teisėjas negali mechaniškai ir tvirtai remtis tik tam tikra apyvarta; jis taip pat turi atsižvelgti į kiekvienos bylos konkrečias aplinkybes ir jo sprendimo priėmimo momentu jas susieti su žala apyvartos požiūriu.

40 Analizuojant žalos rimtumo šioje byloje klausimą, buvo atsižvelgta į didelę ekonomikos ir finansų krizę, kuri pasaulio ekonomikoje tęsėsi jau kurį laiką, ir kuri turėjo įtakos grupės, kuriai priklausė ieškovė, vertei. Tuo remdamasis laikinąsias apsaugos priemones taikantis teisėjas priėjo prie išvados, kad atsižvelgiant į šias ypatingas aplinkybes, ieškovė įrodė žalos, kurią ji tariamai patirs, jeigu nebus pritaikytos prašomos laikinosios apsaugos priemonės, rimtumą.

41 Reikia pažymėti, kad ieškovė savo argumentų negrindžia tokia išskirtine padėtimi.

42 Vis dėlto, nors ieškovė aiškiai nenurodo aplinkybių, kurios nagrinėjamu atveju būtų reikšmingos nagrinėjant jos žalos rimtumo klausimą, atrodo, kad su šiuo žalos aspektu susijusiuose argumentuose ji pateikia tam tikros informacijos, kuri galėtų būti laikoma susijusi su minėtomis nagrinėjamo atvejo aplinkybėmis.

43 Taigi reikia išnagrinėti ieškovės teiginius dėl planuojamų pasekmių jos veiklai, susijusiai su diflubenzuronu, kurias lemia, pirma, Brazilijos teisės akto 7.802/89 taikymas, ir, antra, naujo didžiausio leistino liekanų kiekio (toliau – DLLK) nustatymas.

<…>

45 Šiuo klausimu pirmiausia reikia pažymėti, kad, vertinant tariamos žalos rimtumą, negalima atsižvelgti į pardavimų sumažėjimą Sąjungai nepriklausančiose šalyse, kurį lemia reglamento, pagal kurį draudžiamas arba ribojamas medžiagos naudojimas, taikymas dėl to, kad kai kurios trečiosios šalys laikosi Sąjungos teisės aktų, nes tokios priemonės yra tiesioginė ne skundžiamo reglamento, o kiekvienos trečiosios šalies institucijų, vykdančių savo suverenius įgaliojimus, priimto sprendimo pasekmė (šiuo klausimu žr. 2009 m. balandžio 28 d. Nutarties United Phosphorus / Komisija, T‑95/09 R, nepaskelbta Rink., EU:T:2009:124, 56 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).

46 Taip pat reikia konstatuoti, kad ieškovė neįrodė, kad, darant prielaidą, jog prašomos laikinosios apsaugos priemonės bus pritaikytos, jos neleistų Brazilijos valdžios institucijoms uždrausti savo teritorijoje parduoti diflubenzuroną valgomiesiems tikslams. Todėl ji neįrodė, kad skundžiamo reglamento taikymo sustabdymas galėtų užkirsti kelią tariamai žalai (šiuo klausimu žr. 2009 m. balandžio 28 d. Nutarties United Phosphorus / Komisija, T‑95/09 R, nepaskelbta Rink., EU:T:2009:124, 56 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).

47 Galiausiai pažymėtina kad šios baimės materializavimasis yra hipotetinis, nes ieškovė turi 2017 m. vasario 28 d. tyrimą, atliktą pagal naujausias rekomendacijas, kuriame patvirtinama, kad PCA neturi genotoksiško poveikio („transgeninių žiurkių F344 Big Blue cII lokuso in vivo mutacijos analizė ir periferinio kraujo mikronukleino rūgščių analizė). Todėl galima turėti pagrįstų abejonių dėl galutinio Brazilijos valdžios institucijų vertinimo dėl diflubenzurono genotoksiško poveikio, nes galima manyti, kad atsižvelgdamos į šį tyrimą, jos nuspręs, kad naujausi mokslo bendruomenės rezultatai nerodo, jog linkstama draudimo įvedimo link. Tariama žala šiuo požiūriu gali būti tik neapibrėžta, kaip tai suprantama pagal šios nutarties 24 punkte nurodytą jurisprudenciją.

48 Taigi ieškovės numanomos pasekmės jos veiklai, susijusiai su diflubenzuronu, kurias lemia, pirma, Brazilijos teisės akto 7.802/89 taikymas, nėra ypatinga aplinkybė, leidžianti pripažinti, kad žala yra rimta.

<…>

52 Taigi reikia pažymėti, kad nagrinėjamu atveju nėra jokios ypatingos aplinkybės, kuria remdamasis ir vertindamas ją atitinkamos apyvartos požiūriu laikinąsias apsaugos priemones taikantis teisėjas turėtų pripažinti, kad tariama žala dėl galimo neigiamo poveikio jos apyvartai ir pelnui yra rimta.

<…>

61 Trečia, dėl tariamos žalos dėl galimo poveikio vienai iš jos gamyklų rimtumo ieškovė pažymi, kad nagrinėjamą medžiagą ji išimtinai gamina Ankerweg (Nyderlandai) esančioje gamykloje, kurios didžioji dalis pajėgumų skirta nagrinėjamos medžiagos, skirtos naudoti Sąjungos teritorijoje ir už jos ribų, gamybai. Diflubenzurono etiketės „maistiniams kultūriniams augalams“ Sąjungoje praradimas reikštų 618 859 eurų gamybos išlaidų padengimo praradimą, o tai sudaro 89,7 proc. viso išlaidų padengimo ir reiškia 36 735 kg kiekio praradimą, t. y. 95 proc. kiekio Sąjungoje. Todėl maistiniams kultūriniams augalams skirto diflubenzurono kiekio praradimas reikštų, kad visi likę produktai turėtų padengti šias 618 859 eurų išlaidas, o tai padidintų išlaidas ir sumažintų konkurencingumą Sąjungos rinkoje ir kitose pasaulio rinkose visų kitų produktų kontekste.

62 Be to, formuluodama savo argumentus, susijusius su tariamos žalos dėl galimo poveikio vienai iš jos gamyklų nepataisomu pobūdžiu, ieškovė nurodo tam tikrus aspektus, kurie faktiškai yra susiję su žalos rimtumo vertinimu. Ji pažymi, kad apytiksliai 25 dabartinės gamyklos darbuotojams pavesta dirbti su nagrinėjama medžiaga ir produktais, gaminamais iš diflubenzurono, kad kyla grėsmė šios gamyklos gyvybingumui, atsižvelgiant į tai, kad maistiniams kultūriniams augalams Sąjungoje apdoroti skirti produktai padengia 618 859 eurų (arba 16,7 proc.) iš 3 699 373 eurų diflubenzurono gamybos Ankerweg gamykloje išlaidų, nors jų apimtis sudaro 8,4 proc. bendros gamybos apimties. Be to, ji primena, be kita ko, kad maistiniams produktams taikomo DLLK peržiūra turėtų didelę įtaką pagrindinėse pasaulio rinkose parduodamiems produktams, ir atsižvelgiant į tai, kad bendra diflubenzurono gamyba sudaro apie 30 proc. gamybos apimties ir padengia apie 30 proc. Ankerweg gamyklos išlaidų, produkto pardavimų pasaulinėje rinkoje sumažėjimas arba praradimas darytų didelį poveikį minėtos gamyklos gyvybingumui.

63 Taigi iš to, kas išdėstyta, matyti, kad tariama žala dėl planuojamo skundžiamo reglamento poveikio Ankerweg esančiai gamyklai yra finansinio pobūdžio.

64 Šiuo klausimu reikia priminti, kad pagal šios nutarties 32 punkte nurodytą jurisprudenciją, kiek tai susiję su tokios žalos rimtumu, prašoma laikinoji apsaugos priemonė pateisinama tik tuo atveju, jeigu nustatyta, kad, nepritaikius tokios priemonės, dar iki sprendimo priėmimo pagrindinėje byloje ją taikyti prašanti šalis atsidurtų padėtyje, dėl kurios galėtų kilti pavojus jos egzistavimui.

65 Vis dėlto, pirma, ieškovei susirūpinimą kelia pavojus ne jos egzistavimui, bet gamyklos gyvybingumui. Šiuo klausimu, priešingai, nei reikalaujama pagal šios nutarties 24–27 punktuose minėtą jurisprudenciją, ieškovė nepateikia jokios informacijos, kuria remiantis būtų galima įžvelgti kokią nors grėsmę jos išlikimui, kurią keltų tariama rizika gamyklos gyvybingumui.

66 Antra, nurodytoje gamykloje nagrinėjama medžiaga gaminama ne išimtinai naudoti Sąjungos viduje, bet ir už jos ribų. Kadangi ieškovė akcentuoja galimą naujo DLLK nustatymo maisto produktams poveikį jos pardavimams pasaulinėje rinkoje, tam, kad būtų paneigta šio argumento svarba, pakanka nurodyti šios nutarties 50 punkte pateiktą motyvą.

67 Trečia, priešingai, nei reikalaujama pagal šios nutarties 24–27 punktuose nurodytą jurisprudenciją, ieškovė laikinąsias apsaugos priemones taikančiam teisėjui nepateikė jokios esminės informacijos, kuri jam leistų išnagrinėti tariamo poveikio rimtumą, pavyzdžiui, informacijos dėl galimybės priskirti atitinkamiems darbuotojams kitas funkcijas arba savo gamybos linijos gamybos procesų pertvarkymo šioje gamykloje. Taip pat Komisija pagrįstai pažymi, kad ieškovė neįrodė, kad ši gamykla negali būti naudojama vieno iš daugelio kitų augalų apsaugos produktų, kuriuos kuria ieškovės grupė, gamybai.

68 Taigi vien poveikio vienai iš jos gamyklų nepakanka, kad tariama žala būtų laikoma rimta, kaip tai suprantama pagal šios nutarties 64 punkte nurodytą jurisprudenciją.

<…>

71 Ketvirta, kiek tai susiję su tariamos žalos dėl galimo poveikio jos reputacijai rimtumu, ieškovė tvirtina, kad skundžiamas reglamentas turės bendrą neigiamą poveikį jos reputacijai, jos produktų, kurie pagaminti iš diflubenzurono, geram vardui ir jos pagrindinio prekių ženklo Dimilin bei šių produktų formuliacijos tipo geram vardui.

72 Pirmiausia, kadangi ieškovė nuogąstauja, kad skundžiamu reglamentu, pirma, nebūtų apskritai neigiamai paveikta jos reputacija, jos produktų, gaminamų iš diflubenzurono, geras vardas ir jos pagrindinio prekių ženklo Dimilin bei šių produktų formuliacijos tipo geras vardas, neigiamai vertinant diflubenzuroną, ir, antra, apskritai nebūtų panaikinta jos patirtis augalų apsaugos produktų srityje, jos gebėjimas pateikti produktus, kurių kokybė tikrai yra aukšta, ir nebūtų padaryta neigiamo poveikio kitų jos gaminamų produktų, visų pirma augalų apsaugos srityje, reputacijai, reikia pažymėti, kad augalų apsaugos produkto išėmimas iš rinkos – ir a fortiori jo naudojimo apribojimų nustatymas – nebūtinai yra žalingas visos susijusios įmonės reputacijai. Šiuo klausimu yra žinoma, kad daug nagrinėjamoje rinkoje veikiančių įmonių jau turėjo išimti savo produktus iš rinkos, ir dėl to nebuvo manoma, kad šios įmonės arba jų produktai galėtų būti neigiamai vertinami. Reguliavimo institucijos ir atitinkamo sektoriaus ūkio subjektai, kurie yra susipažinę su reglamentavimo sistema, leidimo nesuteikimą augalų apsaugos produktui labiau yra linkę vertinti kaip dalį reglamentavimo proceso. Iš tiesų toks sprendimas gali būti vertinamas kaip paprasta mokslo raidos ir mokslo tyrimų metodų pagerinimo pasekmė (šiuo klausimu žr. 2011 m. lapkričio 15 d. Nutarties Xeda International / Komisija, T‑269/11 R, nepaskelbta Rink., EU:T:2011:665, 43 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).

73 Antra, reikia pažymėti, kad jeigu neigiamą poveikį ieškovės reputacijai faktiškai lemtų skundžiamo reglamento priėmimas, jis jau būtų padarytas šio reglamento priėmimo dieną ir būtų tęsęsis tol, kol pastarasis būtų panaikintas sprendimu dėl ieškinio pagrindinėje byloje (šiuo klausimu žr. 2011 m. lapkričio 15 d. Nutarties Xeda International / Komisija, T‑269/11 R, nepaskelbta Rink., EU:T:2011:665, 42 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).

74 Trečia, ieškovė remiasi itin dideliu sveikatos sektoriaus jautrumu. Vis dėlto, atsižvelgiant į tai, kad skundžiamas reglamentas buvo priimtas po sudėtingos daugelį metų trukusios administracinės procedūros, kurioje dalyvavo mokslo ekspertai ir susijusio sektoriaus specialistai, tik laikinas pagal sumarinę laikinųjų apsaugos priemonių taikymo procedūrą laikinąsias apsaugos priemones taikančio teisėjo nutartas šio reglamento taikymo sustabdymas greičiausiai neišsklaidytų galimų abejonių dėl diflubenzurono pavojingumo maistinių kultūrinių augalų rinkoje (šiuo klausimu žr. 2011 m. lapkričio 15 d. Nutarties Xeda International / Komisija, T‑269/11 R, nepaskelbta Rink., EU:T:2011:665, 42 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją). Šiuo klausimu reikia pažymėti, kad, priešingai, nei reikalaujama pagal šios nutarties 24–27 punktuose nurodytą jurisprudenciją, ieškovė nepaaiškina, kaip nagrinėjamas atvejis paneigtų šių teiginių reikšmingumą, ir visų pirma ji nesukonkretino, kaip skundžiamo reglamento taikymo sustabdymas išsklaidytų nuogąstavimus, kurių galėjo kilti jau dėl diflubenzurono įvertinimo, kurį atliko valstybė narė ataskaitos rengėja ir EMST, paskelbimo ir išvados dėl, be kita ko, PCA genotoksiško poveikio, t. y. dokumentų, su kuriais galima susipažinti jau daugelį metų.

75 Taip pat, kiek tai susiję su ieškovės teiginiu, kad labai tikėtina, jog skundžiamas reglamentas labai paveiks vartotojų pasitikėjimą iš diflubenzurono pagamintais produktais ir sukels didelį susirūpinimą vartotojams dėl jų saugumo, iš bylos medžiagos nematyti, kad laikinąsias apsaugos priemones taikančio teisėjo nutartas laikinas taikymo sustabdymas būtų priemonė, kuri leistų užkirsti kelią tokiam pasitikėjimo praradimui. Šiuo klausimu ieškovė tik nurodo, kad jeigu bus leista toliau taikyti minėtą reglamentą, dėl šiuo reglamentu nustatyto apribojimo nagrinėjama medžiaga vis labiau bus neigiamai vertinama. Kaip pažymėta šios nutarties 73 punkte, diflubenzurono pavojingumas maistinių kultūrinių augalų rinkoje nustatomas ir visuomenė apie tai informuojama iki skundžiamo reglamento priėmimo.

76 Galiausiai, penkta, reikia pažymėti, kad, kaip nurodyta šios nutarties 34 punkte, tokioje labai reglamentuojamoje rinkoje, kaip nagrinėjamu atveju, kurioje kompetentingos valdžios institucijos gali greitai įsikišti, kai iškyla pavojus visuomenės sveikatai, dėl priežasčių, kurias ne visada galima numatyti, atitinkamos įmonės, jeigu nenori pačios patirti dėl tokio įsikišimo atsirandančios žalos, turi imtis atitinkamos politikos priemonių, kad būtų išvengta šio įsikišimo pasekmių (žr. 2016 m. birželio 16 d. Nutarties ICA Laboratories ir kt. / Komsija, C‑170/16 P(R), nepaskelbta Rink., EU:C:2016:462, 29 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).

77 Nagrinėjamu atveju anksčiausiai 2012 m. rugsėjo 7 d., kai buvo pateiktos EMST išvados, kuriose konstatuota nauja problema, susijusi su PCA kaip likučio poveikiu (žr. šios nutarties 5 punktą), arba bent jau 2013 m. liepos 18 d., kai Komisija pranešė ieškovei apie sprendimą dėl nagrinėjamos medžiagos patvirtinimo peržiūros pagal Reglamento Nr. 1107/2009 21 straipsnį (žr. šios nutarties 7 punktą), ieškovė turėjo informaciją, kurios pagrindu ji, elgdamasi rūpestingai, turėjo imtis atitinkamų priemonių, kad apsisaugotų nuo galimų diflubenzurono naudojimo apribojimų pagal šios nutarties 76 punkte primintą jurisprudenciją. Be to, reikia pažymėti, kad nagrinėjamame laikinųjų apsaugos priemonių prašyme šiuo klausimu nėra jokios informacijos. Be to, visi šie argumentai yra reikšmingi net tuo atveju, jeigu būtų pripažinta, kad, kaip savo prašyme tvirtina ieškovė, tik nuo 2015 m. liepos mėnesio ji galėjo turėti pagrindą reaguoti į problemas dėl metabolitų genotoksiško poveikio.

78 Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, darytina išvada, kad ieškovė neįrodė tariamos žalos rimtumo.

Dėl nepataisomo žalos pobūdžio

79 Be to, taip pat neatrodo, kad tariama žala nagrinėjamu atveju gali būti laikoma nepataisoma.

80 Pirma, pagal suformuotą jurisprudenciją finansinio pobūdžio žala negali, išskyrus išskirtines aplinkybes, būti laikoma nepataisoma arba netgi sunkiai pataisoma, nes paprastai pinigine kompensacija gali būti atkurta žalą patyrusio asmens padėtis, buvusi prieš atsirandant žalai. Tokia žala gali būti atlyginta pareiškiant ieškinį dėl žalos atlyginimo pagal SESV 268 ir 340 straipsnius (žr. 2013 m. lapkričio 28 d. Nutarties EMA / InterMune UK ir kt., C‑390/13 P(R), EU:C:2013:795, 48 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją ir 2009 m. balandžio 28 d. Nutarties United Phosphorus / Komisija, T‑95/09 R, nepaskelbta Rink., EU:T:2009:124, 33 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).

81 Tokios žalos atveju prašoma laikinoji apsaugos priemonė yra pateisinama tik jeigu, nesant tokios priemonės, ieškovė atsidurtų tokioje padėtyje, kad iškiltų pavojus jos egzistavimui prieš priimant galutinį sprendimą pagrindinėje byloje (2002 m. gruodžio 3 d. Nutarties Neue Erba Lautex / Komisija, T‑181/02 R, EU:T:2002:294, 84 punktas). Aišku, kad neišvengiamas pasitraukimas iš rinkos yra ir nepataisoma, ir rimta žala, todėl tokiu atveju prašomos laikinosios apsaugos priemonės taikymas atrodo pateisinamas (žr. 2009 m. balandžio 28 d. Nutarties United Phosphorus / Komisija, T‑95/09 R, nepaskelbta Rink., EU:T:2009:124, 34 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).

82 Šiuo atveju iš laikinąsias apsaugos priemones taikančio teisėjo atliktos analizės, kuri nurodyta šios nutarties 31–52 punktuose, matyti, kad, kiek tai susiję su tariama žala dėl neigiamo poveikio jos apyvartai ir pelnui, ieškovė nėra tokioje padėtyje.

83 Taip pat, kalbant apie argumentus, pateiktus dėl Ankerweg esančios gamyklos gyvybiškumo, jau buvo prieita prie išvados, kad šiame laikinųjų apsaugos priemonių prašyme nėra tokios pagrindinės informacijos, kokia yra informacija dėl galimybės priskirti atitinkamiems darbuotojams kitas funkcijas arba dėl savo gamybos linijos gamybos procesų pertvarkymo šioje gamykloje. Tokia informacija reikalinga, kad laikinąsias apsaugos priemones taikantis teisėjas galėtų išnagrinėti nepataisomą tariamos žalos pobūdį. Bet kuriuo atveju vertinant nepataisomą žalos pobūdį svarbus yra ieškovės išlikimas, kaip nustatyta šios nutarties 81 punkte minėtoje jurisprudencijoje. Kaip nurodyta šios nutarties 65 punkte, ieškovės nuogąstavimas susijęs ne su pavojumi jos egzistavimui, o su gamyklos gyvybiškumu.

84 Antra, kaip priminta šios nutarties 58 punkte, nors taip pat buvo atsižvelgta į tai, kad, nepritaikius prašomos laikinosios apsaugos priemonės, ieškovės rinkos dalys pasikeistų nepataisomai, reikia pažymėti, kad toks atvejis gali būti vertinamas taip pat, kaip pasitraukimo iš rinkos pavojaus atvejis, ir pateisinti prašomos laikinosios apsaugos priemonės taikymą tik tuo atveju, kai nepataisomas rinkos dalies pokytis taip pat yra rimtas. Taigi nepakanka pavojaus, kad įmonė nepataisomai praras dalį rinkos, o svarbu yra tai, kad ši rinkos dalis būtų pakankamai reikšminga, be kita ko, šios įmonės dydžio požiūriu, atsižvelgiant į grupės, su kuria ji susijusi per akcininkus, ypatybes. Ieškovė, kuri remiasi tokios rinkos dalies praradimu, turi, be kita ko, įrodyti, kad struktūrinio arba teisinio pobūdžio kliūtys jai neleis atgauti didelės šios rinkos dalies (žr. 2009 m. balandžio 28 d. Nutarties United Phosphorus / Komisija, T‑95/09 R, nepaskelbta Rink., EU:T:2009:124, 35 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).

85 Šiuo atveju buvo nuspręsta, kad rinkos dalys, kurias ieškovė baiminasi prarasti, yra nereikšmingos (žr. šios nutarties 60 punktą). Bet kuriuo atveju ieškovė teisiškai neįrodė, kad yra struktūrinio arba teisinio pobūdžio kliūčių, kurios jai neleistų atgauti didelės šios rinkos dalies.

86 Šiuo klausimu ieškovė tvirtina, kad, pirma, jeigu ieškinys pagrindinėje byloje bus patenkintas, negalima pagrįstai teigti, kad reklamos kampanija galėtų leisti atkurti jos šiuo metu turimą rinkos dalį, ir ji turėtų „panaikinti negatyvią reklamą“, kurią lėmė skundžiamas reglamentas. Ji mano neturinti galimybės įgyvendinti didelio biudžeto reklamos kampanijos (arba lygiaverčių priemonių), siekiant kovoti su bet kokiu negatyviu vertinimu, nes nei ji pati, nei visa grupė, kuriai ji priklauso, neturi pakankamai išteklių tokiai veiklai finansuoti.

87 Vis dėlto pagal šios nutarties 24–27 punktuose minėtą jurisprudenciją būtent taikyti laikinąsias apsaugos priemones prašanti šalis turi laikinąsias apsaugos priemones taikančiam teisėjui pateikti informaciją, būtiną vertinimui, kurį jis turi atlikti dėl, be kita ko, tariamos žalos nepataisomo pobūdžio. Taigi paprasti teiginiai negali atitikti šių kriterijų. Šiuo atveju nė vienas iš laikinąsias apsaugos priemones taikančiam teisėjui pateiktų dokumentų a priori nepatvirtina ieškovės teiginių, kad ji negali atkurti minėtų rinkos dalių. Ieškovė faktiškai tik nurodo, kad sunku atgauti rinkos dalis dėl galimai prarandamo pasitikėjimo jos produktais, tačiau neįrodo, kad yra struktūrinio arba teisinio pobūdžio kliūčių, kurios jai neleistų atsikovoti šio klientų ir vartotojų pasitikėjimo ir taip atgauti didelę rinkos dalį, pavyzdžiui, naudojant atitinkamas reklamos priemones (šiuo klausimu žr. 2001 m. balandžio 11 d. Nutarties Komisija / Gerot Pharmazeutika, C‑479/00 P(R), EU:C:2001:224, 92 punktą). Ieškovė tik paprastai nurodo, kad nei ji, nei grupė, kuriai ji priklauso, neturi pakankamai išteklių tokiai veiklai finansuoti.

88 Be to, siekdama parodyti neišvengiamai neigiamą klientų reakciją, ieškovė pateikia argumentą, remdamasi numatomomis bendrovės Audax rašto siuntimo pasekmėmis paskelbus skundžiamą reglamentą, t. y. nagrinėjamos medžiagos įrašymu į neigiamą sąrašą, skirtą prekybos centrams, kuriems Audax teikia paslaugas. Vis dėlto ji nekalba apie pasekmes, kurių turėtų panašaus rašto išsiuntimas, siekiant informuoti tuos pačius klientus apie skundžiamo reglamento panaikinimą tuo atveju, jeigu jos ieškinys pagrindinėje byloje būtų patenkintas. Jeigu paprastas tokio rašto išsiuntimas gali lemti ieškovės nurodytas neigiamas pasekmes, manau, kad toks pats raštas, siekiant informuoti, kad ieškovės ieškinys yra pagrįstas, galėtų lemti minėtų pasekmių panaikinimą.

89 Ieškovė taip pat mano, kad net jeigu galėtų sukurti naują pakaitinę medžiagą, jai kiltų didelių teisinių ir reglamentavimo kliūčių dėl taikomų taisyklių, pavyzdžiui, dėl reikalavimo pateikti išsamią mokslo duomenų dokumentaciją, įrodančią pakaitinės medžiagos saugumą, dėl šių dokumentų nagrinėjimo ir nustatytos patvirtinimo procedūros, kurios bendra trukmė yra apytiksliai dešimt metų. Be to, produkto įregistravimas kainuotų vidutiniškai nuo 1,5 iki 2 milijonų eurų, atsižvelgiant į augalų kultūras, kurias prašoma nurodyti produkto etiketėje, įvairovę ir produkto veikliosios (-ųjų) medžiagos (-ų) patvirtinimo atnaujinimo ciklo etapą.

90 Šiuo klausimu reikia pažymėti, kad atsižvelgiant į vidutinę proceso Bendrajame Teisme trukmę, gali būti, kad sprendimas iš esmės šioje byloje bus priimtas per dvejus metus (šiuo klausimu žr. 2017 m. liepos 21 d. Nutarties Polskie Górnictwo Naftowe i Gazownictwo / Komisija, T‑130/17 R, EU:T:2017:541, 47 punktą). Todėl atsakymą dėl skundžiamo reglamento teisėtumo ieškovė gaus gerokai greičiau, palyginti su laikotarpiu, kurio reikia galimai pakaitinei medžiagai patvirtinti. Šiomis aplinkybėmis reikia pažymėti, kad ieškovė neprašė taikyti pagreitintos procedūros, numatytos Procedūros reglamento 151 ir paskesniuose straipsniuose. Be to, pagal skundžiamo reglamento 3 straipsnį iki 2018 m. rugsėjo 8 d. jai galimai taikomas „lengvatinis laikotarpis“, per kurį valstybės narės gali palikti galioti leidimus augalų apsaugos produktams, kuriuose yra diflubenzurono. Be to, kaip ji nurodo savo prašyme, atnaujinimo procedūra, kuriai taikomi griežti terminai, jau vykdoma ir ją užbaigus nuo 2018 m. gali būti prieita prie išvados, kad genotoksiško metabolitų poveikio nėra. Komisija mano, kad ši procedūra turėtų būti užbaigta likus nedaug laiko iki 2019 m. birželio 30 d. Todėl neatrodo, kad pakaitinio produkto nebuvimas ieškovės produktų asortimente yra reikšmingas aspektas vertinant nepataisomą tariamos žalos pobūdį.

91 Galiausiai ieškovė paprasčiausiai teigia, kad neigiamo poveikio jos reputacijai panaikinti neįmanoma, nes, pirma, jos patronuojančioji bendrovė Platform Specialty Products negali nieko padaryti, kad atkurtų savo reputaciją belaukiant galutinio sprendimo šioje byloje, ir, antra, ši prarasta reputacija negali būti atkurta vien finansinėmis priemonėmis ir jos patronuojančioji bendrovė to negali padaryti net laikinai. Kaip nurodyta šios nutarties 74 punkte, be to, kad ieškovė nesukonkretina, kaip prašomas taikymo sustabdymas leistų tinkamai spręsti problemą dėl šio tariamo neigiamo poveikio, tokie teiginiai be juos pagrindžiančios papildomos informacijos taip pat negali įtikinti laikinąsias apsaugos priemones taikančio teisėjo, kaip tai nustatyta šios nutarties 24–27 punktuose nurodytoje jurisprudencijoje.

92 Trečia, vis dėlto reikia pažymėti, kad finansinė žala gali būti laikoma nepataisoma, jeigu tos žalos, net kai ji kyla, negalima apskaičiuoti (žr. 2013 m. lapkričio 28 d. Nutarties EMA / InterMune UK ir kt., C‑390/13 P(R), EU:C:2013:795, 49 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).

93 Žinoma, vien neaiškumas, susijęs su finansinės žalos atlyginimu pagal galimą ieškinį dėl žalos atlyginimo, negali būti laikomas aplinkybe, galinčia įrodyti tokios žalos nepataisomumą, kaip tai suprantama pagal Teisingumo Teismo jurisprudenciją. Iš tiesų laikinųjų apsaugos priemonių taikymo etape galimybė vėliau gauti finansinės žalos atlyginimą pagal galimą ieškinį dėl žalos atlyginimo, kuris galėtų būti pareikštas panaikinus ginčijamą aktą, yra neaiški. Tačiau laikinųjų apsaugos priemonių taikymo procedūros tikslas nėra pakeisti tokį ieškinį dėl žalos atlyginimo, siekiant išvengti šio neaiškumo, nes ja siekiama tik užtikrinti visišką būsimo galutinio sprendimo pagrindinėje byloje, kurioje šiuo atveju pareikštas ieškinys dėl panaikinimo ir su kuria susijusios laikinosios apsaugos priemonės, veiksmingumą (žr. 2013 m. lapkričio 28 d. Nutarties EMA / InterMune UK ir kt. C‑390/13 P(R), EU:C:2013:795, 50 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).

94 Kitaip yra, kai laikinąsias apsaugos priemones taikančiam teisėjui atlikus vertinimą yra aišku, kad nurodyta žala, atsižvelgiant į jos pobūdį ir atsiradimo numatomumą, jeigu atsiras, negalės būti nustatyta ir tinkamai apskaičiuota ir kad ieškinys dėl žalos atlyginimo dėl to nesuteiks galimybės jos atlyginti (žr. 2013 m. lapkričio 28 d. Nutarties EMA / InterMune UK ir kt. C‑390/13 P(R), EU:C:2013:795, 51 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).

95 Vis dėlto, nors nagrinėjamu atveju ieškovė mano, kad tariama žala gali būti nepataisoma, iš jos pateiktų dokumentų nematyti, kad, atsižvelgiant į žalos jai atsiradimo pobūdį ir tai, kad ją galima numatyti, pastaroji, jeigu atsiranda, negalės būti tinkamai nustatyta ir įvertinta kiekybiškai, ir dėl to ieškinys dėl žalos atlyginimo faktiškai neleis jos atlyginti. Priešingai, ieškovė pateikia tam tikrą buhalterinę informaciją, kuri a priori leidžia ne tik tinkamai nustatyti, bet taip pat ir apskaičiuoti minėtą žalą.

<…>

Dėl interesų palyginimo

101 Be to, interesų palyginimas nepagrindžia skundžiamo reglamento taikymo sustabdymo.

102 Pagal jurisprudenciją taikant laikinąsias apsaugos priemones turi būti palyginami su kiekvienu iš galimų sprendimų susiję pavojai. Kalbant konkrečiai, tai reiškia, be kita ko, kad reikia išnagrinėti, ar šalies, prašančios pritaikyti laikinąsias apsaugos priemones, kad būtų sustabdytas skundžiamo akto taikymas, interesas yra ar nėra viršesnis nei interesas nedelsiant jį taikyti. Atliekant šią analizę reikia nustatyti, ar tai, kad bylą iš esmės nagrinėjantis teisėjas panaikintų šį aktą, leistų pakeisti padėtį, kuri susiklostė dėl jo taikymo iškart, ir, priešingai, kokių kliūčių taikymo sustabdymas galėtų sukurti siekiant skundžiamu aktu siekiamų tikslų tuo atveju, jeigu ieškinys pagrindinėje byloje būtų atmestas (2017 m. kovo 1 d. Nutarties EMA / MSD Animal Health Innovation ir Intervet international, C‑512/16 P(R), nepaskelbta Rink., EU:C:2017:149, 127 punktas).

103 Šiuo atveju ieškovė mano, kad interesų palyginimas yra jai palankus, nes, pirma, nagrinėjama medžiaga nekelia žinomo pavojaus visuomenės sveikatai, ir, antra, bet koks kitas vertinimas, išskyrus tą, pagal kurį skundžiamo reglamento taikymas turi būti sustabdytas, kol bus priimtas galutinis sprendimas dėl nagrinėjamos medžiagos atnaujinimo procedūros, būtų neproporcingas ir ją nepagrįstai baustų, nes, minėtą reglamentą taikant toliau, nebūtų galimybės panaikinti pastarojo taikymo iškart pasekmių, jeigu bylą iš esmės nagrinėjantis teismas panaikintų skundžiamą reglamentą.

104 Pirma, kiek tai susiję su argumentu, kuris grindžiamas pavojaus visuomenės sveikatai nebuvimu, ieškovė pažymi, kad nagrinėjama medžiaga ir iš jos pagaminti produktai rinkoje buvo 40 metų ir iki šiol nuo prekybos jais pradžios nebuvo užfiksuota nė vieno su visuomenės sveikata susijusio atvejo. Be to, ji pažymi, kad diflubenzuronu leidžiama prekiauti už Sąjungos ribų. Galiausiai ji mano, kad Komisijos iškelti klausimai yra labiau spekuliatyvūs nei realūs ir kad dėl to visuomenės sveikatos klausimui neturėtų būti skiriama daugiau svorio nei klausimui, susijusiam su skundžiamu reglamentu ieškovei padaryta žala.

105 Iš bylos medžiagos matyti, kad buvo nustatytas pavojus visuomenės sveikatai. Šiuo klausimu ieškovė šioje byloje negali pateikti įtikinamo argumento, grindžiamo tuo, kad medžiaga Sąjungoje buvo visiškai saugiai naudojama daugiau kaip 40 metų, niekada nenustačius jokio žalingo poveikio žmonių sveikatai. Iš tiesų, sektoriuje, su kuriuo susijusi ši byla, mokslo pažanga nėra retas reiškinys ir taip suteikiama galimybė iš naujo įvertinti medžiagas, atsižvelgiant į naujas mokslo žinias ir atradimus. Toks yra atnaujinimo procedūrų pagrindas ir laiko apribojimų, taikomų leidimams prekiauti, pagrindimas. Todėl, lyginant interesus laikinąsias apsaugos priemones taikantis teisėjas turi nagrinėti naujai nustatytą riziką.

106 Šiuo klausimu Komisija primena, kad diflubenzuronas yra prie 1B kategorijos priskiriama kancerogeninė cheminė medžiaga ir kad jos genotoksiško pobūdžio savybės buvo atskleistos tada, kai valstybė narė ataskaitos rengėja, EMST ir valstybių narių ekspertai atliko išsamų vertinimą.

107 Ieškovės pozicija, kad nėra pavojaus visuomenės sveikatai, iš principo yra grindžiama argumentais, kuriais ji remiasi pateikdama įrodymus dėl fumus boni juris egzistavimo, t. y. pirma, kad sprendimas priimti skundžiamą reglamentą grindžiamas akivaizdžia vertinimo klaida, nes Komisija rūpestingai ir nešališkai neatsižvelgė į tam tikrą informaciją, kuri įrodo, kad nėra priežasties kilti susirūpinimui dėl nagrinėjamos medžiagos genotoksiško pobūdžio, ir, antra, kad iš jos buvo atimta teisė gintis, nes nebuvo suteikta galimybė pateikti pastabas dėl tam tikrų dokumentų, kuriuose nuspręsta, kad diflubenzuronas kelia pavojų sveikatai.

108 Šie aspektai susiję su procedūros teisėtumo kontrole ir, nesant kitos informacijos, taikant išimtį, kai gali būti pripažinta, kad padaryta akivaizdi vertinimo klaida, jie negali lemti laikinąsias apsaugos priemones taikančio teisėjo, kai jis lygina interesus, sprendimo, kad minėtuose dokumentuose padarytos išvados turi būti viršesnės už ankstesnį vertinimą, kuris iš principo yra kruopštaus ir išsamaus vertinimo rezultatas. Jis neturi atlikti techninio mokslo informacijos vertinimo, nes taip viršytų savo įgaliojijmus. Nagrinėjamo atvejo aplinkybėmis, kai vertinami kiti reikšmingi interesai, turi būti atsižvelgta į pavojų visuomenės sveikatai, kuris buvo nustatytas skundžiamame reglamente.

109 Šiuo klausimu ieškovė nenurodo jokių kitų interesų, išskyrus interesą išvengti žalos, kurią jai padarytų skundžiamas reglamentas. Pagal suformuotą jurisprudenciją iš esmės su visuomenės sveikatos apsauga susiję reikalavimai turi neginčijamai nusverti ekonominius motyvus (žr. 2001 m. balandžio 11 d. Nutarties Komisija / Bruno Farmaceutici ir kt., C‑474/00 P(R), EU:C:2001:219, 112 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją ir 2012 m. balandžio 19 d. Sprendimo Artegodan / Komisija, C‑221/10 P, EU:C:2012:216, 99 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).

110 Nagrinėjamu atveju reikia pažymėti, kad, nesant jokio kito intereso, į kurį reikėtų atsižvelgti, tariamos žalos, kuri, beje, kaip buvo nustatyta, nėra nei rimta, kaip to reikalaujama, nei nepataisoma, nepakanka, kad, lyginant interesus, pirmenybė būtų teikiama ieškovės interesams, nes turi būti vertinama, ar dėl diflubenzurono visuomenės sveikatai kylantis pavojus, kuris buvo nustatytas, yra pripažintas (žr. šios nutarties 105 punktą).

111 Bet kuriuo atveju, net jeigu ieškovei būtų pavykę įrodyti skubą, susijusią su žalos jai savybėmis, taip pat būtų reikėję ją įvertinti, atsižvelgiant į suformuotoje jurisprudencijoje įtvirtintą principą, pagal kurį visuomenės sveikatos apsaugos reikalavimų viršenybė gali pateisinti apribojimus, turinčius neigiamų pasekmių, net rimtų, kai kuriems ūkio subjektams (šiuo klausimu žr. 2010 m. birželio 1 d. Sprendimo Blanco Pérez ir Chao Gómez, C‑570/07 ir C‑571/07, EU:C:2010:300, 90 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją). Tomis pačiomis aplinkybėmis net buvo pažymėta, kad svarbu pripažinti atsargumo principą, pagal kurį, kai yra abejonių dėl pavojaus žmogaus sveikatai ar jo masto, Sąjungos institucijos gali imtis apsaugos priemonių, nelaukdamos, kol šio pavojaus realumas ar rimtumas bus įrodyti (šiuo klausimu žr. 2013 m. gruodžio 19 d. Nutarties Komisija / Vokietija, C‑426/13 P(R), EU:C:2013:848, 54 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).

112 Taigi ieškovės pateiktus argumentus dėl nagrinėjamos medžiagos saugumo, siekiant įrodyti, kad su visuomenės sveikata susiję argumentai negali būti svaresni nei su žala jai susiję argumentai, reikia atmesti.

113 Antra, kalbant apie argumentą, grindžiamą bet kokio kito vertinimo neproporcingumu, išskyrus vertinimą, kad skundžiamo reglamento taikymas turėtų būti sustabdytas, kol bus priimtas galutinis sprendimas dėl nagrinėjamos medžiagos atnaujinimo procedūros, ieškovė primena, kad šiuo metu Sąjungoje atliekamas nagrinėjamos medžiagos vertinimas, siekiant atnaujinti patvirtinimą pagal Reglamentą Nr. 1107/2009 (žr. šios nutarties 8 punktą), kuriam nustatytas terminas, pasibaigsiantis 2018 m. gruodžio mėn. Ji pažymi, kad šiomis aplinkybėmis su PCA genotoksišku pobūdžiu susijusius duomenis, taigi ir pavojų vartotojams, vertina Graikijos Respublika, kaip valstybė narė ataskaitos rengėja, ir nurodo, kad šio įvertinimo rezultatas bus žinomas 2017 m. spalio mėnesį. Ji priduria, kad atlikus 2017 m. vasario 28 d. tyrimą buvo pateiktas atsakymas dėl susirūpinimo, susijusio su PCA (žr. šios nutarties 47 punktą).

<…>

116 Pirmiausia reikia pažymėti, kad nagrinėjamas atvejis nesusijęs tik su situacija, kai iš rinkos reikia nedelsiant išimti iš diflubenzurono pagamintus produktus. Pirma, skundžiamu reglamentu tik apribojamas diflubenzurono naudojimas, jį draudžiant naudoti tik maistinių kultūrinių augalų rinkoje, taigi nėra nustatomas visiškas draudimas diflubenzuroną naudoti insekticiduose, taip ieškovei leidžiant toliau gaminti ir prekiauti augalų apsaugos produktais, kuriuose yra šios medžiagos, siekiant juos panaudoti nemaistiniams kultūriniams augalams. Antra, skundžiamame reglamente nustatytas lengvatinis laikotarpis iki 2018 m. rugsėjo 8 d.

117 Šiuo klausimu reikia pažymėti, kad lengvatinio laikotarpio suteikimas nepanaikina pavojaus visuomenės sveikatai. Iš tiesų, nors nepasibaigus minėtam laikotarpiui valstybės narės neprivalo imtis priemonių, jos vis dėlto jau gali imtis būtinų priemonių. Todėl tokio laikotarpio nustatymas leidžia užtikrinti tam tikrą apsaugą nuo nustatyto pavojaus, o tai, kita vertus, neleidžia priimti sprendimo sustabdyti taikymą. Lengvatinio laikotarpio buvimo reikšmė laikinąsias apsaugos priemones taikančio teisėjo atliekamo interesų palyginimo požiūriu yra svarbi, kai šis atsižvelgia į nustatyto pavojaus mastą lyginant su kitų interesų, kuriuos prašoma apsaugoti, svarba. Nagrinėjamu atveju ieškovės nurodytų interesų, t. y. žalos, kurią ji baiminasi patirsianti dėl skundžiamo reglamento taikymo, analizė rodo, kad pastarųjų mastas yra mažesnis nei interesų, susijusių su visuomenės sveikata (žr. šios nutarties 109–112 punktus), juo labiau, kad šis lengvatinis laikotarpis sumažina skundžiamo reglamento poveikį ieškovės padėties požiūriu.

118 Taip pat, kaip savo pastabose pažymi Komisija, vykdoma atnaujinimo procedūra leidžia apsaugoti ieškovės interesus, nes ji taip pat gali remtis tuo, kad nagrinėjama medžiaga tariamai nėra pavojinga visuomenės sveikatai. Ieškovė mano, kad šios vykstančios procedūros padarinių gali atsirasti jau 2018 m.

119 Galiausiai, nors ieškovė remiasi tuo, kad teisės aktuose yra nustatytas terminas, kuriam pasibaigus 2018 m. gruodžio mėnesį baigs galioti leidimas, kuris diflubenzuronui buvo suteiktas prieš priimant skundžiamą reglamentą, atrodo netikslinga sustabdyti skundžiamo reglamento taikymą, net jeigu jo taikymas būtų sustabdytas iki šios datos, nes pavojus visuomenės sveikatai, į kurį laikinąsias apsaugos priemones taikantis teismas turi atsižvelgti (žr. šios nutarties 105–108 punktus), buvo nustatytas, ir buvo nuspręsta, kad jis yra viršesnis nei kiti ieškovės nurodyti interesai (žr. šios nutarties 109–112 punktus). A fortiori laiko apribojimas tokiai laikinajai apsaugos priemonei, kurios galiojimas baigsis pasibaigus atnaujinimo procedūrai, kaip to prašė ieškovė, lemia tokius pačius prieštaravimus, nes, kaip teigia Komisija, ši procedūra gali tęstis iki 2019 m. birželio 30 d.

120 Taigi, viena vertus, padėtis, kurioje yra ieškovė, leidžia jai toliau prekiauti dalimi iš diflubenzurono pagamintų produktų (žr. ankstesnį šios nutarties punktą), ir atrodo, kad netrukus bus priimtas sprendimas dėl anksčiau suteikto leidimo atnaujinimo (žr. šios nutarties 118 punktą). Kita vertus, tolesnis skundžiamo reglamento taikymas jau dabar užtikrina tam tikrą visuomenės sveikatos apsaugą nuo naujai nustatyto pavojaus (žr. šios nutarties 119 punktą).

121 Vadinasi, ieškovės pateiktus argumentus dėl to, kad bet koks kitas vertinimas, išskyrus vertinimą, kad skundžiamo reglamento taikymas turėtų būti sustabdytas, kol bus priimtas galutinis sprendimas dėl nagrinėjamos medžiagos atnaujinimo procedūros, yra neproporcingas, reikia atmesti.

122 Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, reikia daryti išvadą, kad pagal šios nutarties 102 punkte minėtą jurisprudenciją interesų palyginimas nėra palankus prašomų taikyti laikinųjų apsaugos priemonių požiūriu.

123 Nesant būtinybės nagrinėti, ar su fumus boni juris susijusi sąlyga šiuo atveju yra įvykdyta, riekia daryti išvadą, kad laikinųjų apsaugos priemonių prašymą reikia atmesti, nes ieškovė neįrodė, kad, pirma, įvykdyta skubos sąlyga, nes tariama žala nėra rimta ir nepataisoma, ir, antra, interesų palyginimas buvo jai naudingas.

124 Pagal Procedūros reglamento 158 straipsnio 5 dalį bylinėjimosi išlaidų klausimo nagrinėjimą reikia atidėti.

Remdamasis šiais motyvais,

BENDROJO TEISMO PIRMININKAS

nutaria:

1. Atmesti laikinųjų apsaugos priemonių prašymą.

2. Atidėti bylinėjimosi išlaidų klausimo nagrinėjimą.

Priimta 2018 m. birželio 22 d. Liuksemburge.

Kancleris Pirmininkas