ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys C 220/19

2009 m. birželio 25 d. Bundesfinanzhof (Vokietija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Hauptzollamt Koblenz prieš Kurt Etling ir Thomas Etling GbR, įstojusi į bylą šalis Bundesministerium der Finanzen

(Byla C-230/09)

2009/C 220/35

Proceso kalba: vokiečių

Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

Bundesfinanzhof

Pagrindinės bylos šalys

Ieškovė: Hauptzollamt Koblenz

Atsakovai: Kurt Etling ir Thomas Etling GbR

Įstojusi į bylą šalis: Bundesministerium der Finanzen

Prejudicinis klausimas

Ar Bendrijos teisę, ypač 2003 m. rugsėjo 29 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 1788/2003, nustatančio mokestį pieno ir pieno produktų sektoriuje (1), 5 straipsnio k punktą, reikia aiškinti taip, kad gamintojo referencinis kiekis per dvylikos mėnesių laikotarpį, per kurį jam buvo perduotas kito gamintojo referencinis kiekis, neapima kiekio, pagal kurį tas kitas gamintojas pristatė pieną per konkretų dvylikos mėnesių laikotarpį?

(1) OL L 270, p. 123
LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys C 153/30

2009 m. gegužės 14 d. Court of Appeal (Jungtinė Karalystė) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Her Majesty's Commissioners of Revenue and Customs prieš Axa UK Ltd

(Byla C-175/09)

2009/C 153/59

Proceso kalba: anglų

Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

Court of Appeal

Šalys pagrindinėje byloje

Pareiškėjai: Her Majesty's Commissioners of Revenue and Customs

Atsakovė: Axa UK plc

Prejudiciniai klausimai

1. Kokios yra paslaugos, kuria yra „pervestos lėšos ir pakeista teisinė bei finansinė padėtis “, charakteristikos? Būtent: a) Ar paslaugos, kurias nebūtinai turi atlikti finansų įstaiga, kuri a) debetuoja vieną sąskaitą, b) atitinkamai kredituoja kitą sąskaitą arba c) atlieka bet kokius veiksmus tarp a ir b punktuose numatytų veiksmų, yra atleidžiamos nuo PVM? b) Ar paslaugos, kurių teikimas neapima vienos sąskaitos debetavimo ir atitinkamo kitos sąskaitos kreditavimo, tačiau kai įvykdomas lėšų pervedimas jos gali būti laikomos šio pervedimo priežastimi, yra atleidžiamos nuo PVM?

2. Ar atsižvelgiant į sprendimą prekybininkas (kuris nėra bankas), teikia pagal 13 straipsnio B skirsnio d punkto 3 papunktį atleistas nuo PVM paslaugas, jeigu jis klientui atlieka veiksmus, kurie 1) apima klientui priklausiančių pinigų iš trečiųjų šalių surinkimą, apdorojimą ir tolesnį išmokėjimą; o ypač veiksmus, kuriais: a) perduoda informaciją trečiosios šalies bankui reikalaujant atlikti mokėjimą iš trečios šalies banko sąskaitos į prekybininko banko sąskaitą pagal trečiosios šalies nuolatinį įgaliojimą bankui (remiantis „Direct Debit“ sistema) ir jei po to bankas įvykdo mokėjimą, b) nurodo savo bankui pervesti lėšas iš savo sąskaitos į kliento banko sąskaitą, tačiau 2) neapima veiksmų, kuriais a) debetuojama viena banko sąskaita, b) atitinkamai kredituojama kita banko sąskaita ar c) atliekami bet kokie veiksmai tarp a ir b punktuose numatytų veiksmų?
LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys C 113/25

2009 m. kovo 6 d. pareikštas ieškinys byloje Europos Bendrijų Komisija prieš Prancūzijos Respubliką

(Byla C-94/09)

2009/C 113/47

Proceso kalba: prancūzų

Šalys

Ieškovė: Europos Bendrijų Komisija, atstovaujama M. Afonso

Atsakovė: Prancūzijos Respublika

Ieškovės reikalavimai

— Pripažinti, kad netaikydama vieno PVM tarifo visoms laidojimo paslaugų įmonių paslaugoms ir su jomis susijusiam prekių tiekimui, Prancūzijos Respublika neįvykdė įsipareigojimų pagal PVM direktyvos (1) 96, 97, 98 straipsnius ir 99 straipsnio 1 dalį.

— Priteisti iš Prancūzijos Respublikos bylinėjimosi išlaidas.

Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai

Savo ieškinyje Komisija tvirtina, kad Prancūzijos mokesčių teisės aktai sudaro kliūčių geram PVM sistemos veikimui, nes numato dviejų PVM tarifų taikymą laidojimo paslaugų įmonių teikiamoms paslaugoms ir su jomis susijusiam prekių tiekimui mirusiųjų šeimoms, nors tai faktiškai yra vienas sudėtinis sandoris, kuriam turėtų būti taikomas vienas mokesčio tarifas.

Ieškovė visų pirma priekaištauja, kad atsakovė be pateisinamo pagrindo atsieja mirusiojo palaikų pervežimo specialiai tam tikslui įrengtu automobiliu paslaugas, kurioms taikomas lengvatinis PVM tarifas, nuo kitos veiklos, kurią vykdo laidojimo paslaugų įmonės, pavyzdžiui, nešikų paslaugos mirusiojo palaikams pernešti arba karsto tiekimas, kuriems taikomas standartinis PVM tarifas. Tačiau, remiantis nusistovėjusia teismų praktika, tam, kad nesudaryti kliūčių geram PVM sistemos veikimui, sandoris, kurį ekonominiu požiūriu sudaro viena paslauga, neturėtų būti dirbtinai suskaidomas. Be to, nagrinėjamu atveju didžioji dalis šeimų, prašydamos verslininkų organizuoti laidotuves, šią veiklą laiko viena ir ta pačia paslauga.

Be to, Komisija nesutinka su atsakovės pasirinkimu laidojimo paslaugų įmonių paslaugoms taikyti kintamus lengvatinius mokesčio tarifus. Komisijos teigimu, PVM direktyvos 98 straipsnio 1 dalies nuostatos faktiškai neleidžia taikyti lengvatinio tarifo tam tikroms pervežimo paslaugoms ir standartinio tarifo kitoms paslaugoms, kurias teikia nagrinėjamos įmonės, dėl ko faktinis apmokestinimo lygis neišvengiamai tampa žemesnis už Prancūzijoje taikomą standartinį tarifą. Be to, šio lengvatinio tarifo dydis įvairiuose sandoriuose skiriasi, atsižvelgiant į tai, kokia yra santykinė paslaugų, kurioms taikomas lengvatinis tarifas, dalis kiekvienu atveju, o tai minėta direktyva taip pat draudžia.

(1) 2006 m. lapkričio 28 d. Tarybos direktyva 2006/112/EB dėl pridėtinės vertės mokesčio bendros sistemos (OL L 347, p. 1).
LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys C 44/27

2008 m. lapkričio 12 d. pareikštas ieškinys byloje Europos Bendrijų Komisija prieš Italijos Respubliką

(Byla C-491/08)

(2009/C 44/45)

Proceso kalba: italų

Šalys

Ieškovė: Europos Bendrijų Komisija, atstovaujama D. Recchia

Atsakovė: Italijos Respublika

Ieškovės reikalavimai

— Pripažinti, kad dėl turistinio komplekso „Is Arenas“ projekto Narbolia komunoje, susijusio su „Is Arenas“ ITB032228 teritorijoje esančiomis buveinėmis ir rūšimis, — iki 2006 m. liepos 19 d. nepriėmusi direktyvoje nurodyto apsaugos tikslo atžvilgiu tinkamų priemonių, reikalingų nacionaliniu lygiu apsaugoti svarbų ITB032228 „Is Arenas“ pasiūlytos Bendrijos svarbos teritorijos (BST) ekologinį interesą, konkrečiau kalbant neuždraudusi intervencijos, galinčios rimtai pakenkti teritorijos ekologiniams požymiams, Italijos Respublika neįvykdė įsipareigojimų pagal Direktyvą 92/43/EEB (1); — po 2006 m. liepos 19 d. nepriėmusi tinkamų priemonių, kad išvengtų natūralių buveinių ir rūšių buveinių blogėjimo, taip pat rūšių, kurioms buvo įsteigta minėta BST, trikdymo, Italijos Respublika neįvykdė įsipareigojimų pagal Direktyvos 92/43/EEB 6 straipsnio 2 dalį.

— Priteisti iš Italijos Respublikos bylinėjimosi išlaidas.

Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai

Komisija žino, kad BST Is Arenas baigiamas įrengti turistinis centras, be kita ko, apimantis golfo aikštyną. Komisijos nuomone, turistinių infrastruktūrų projektas BST Is Arenas daro poveikį ypač teritorijoms, kurios užtikrina ekologinį ryšį tarp dviejų svarbiausių pušynų. Taigi šioms teritorijoms, o būtent jų „ekologinio ryšio“ funkcijai jis gali padaryti reikšmingą neigiamą poveikį.

Kritikuodama projektą Komisija pabrėžia pirminių buveinių sumažinimą ir pakeitimą, visų pirma įtraukiant svetimas rūšis, kaip antai golfo aikštynams skirta žolė, buveinių užėmimą, mindymo pasekmes ir grumstų susidarymą, rūšių sumažinimą, besimaudančių antplūdžio poveikį buveinėms pirmojoje kranto linijoje, kuri yra ypač svarbi, nes apima kopas, medžių iškirtimą.

(1) 1992 m. gegužės 21 d. Tarybos direktyva 92/43/EEB dėl natūralių buveinių ir laukinės faunos bei floros apsaugos (OL L 206, p. 7).
4.

Be to, nėra tinkamo dreifuojančių tinklų naudojimo kontrolės grafiko ir strateginio plano. Šiuo klausimu Komisija pažymi, kad kontrolės veikla turi būti rūpestingai suplanuota atsižvelgiant į specifinius rizikos veiksnius ir turi atitikti išsamią, integruotą ir racionalią strategiją. Be to, ją reikia atlikti ypač tam tikrais metų laikotarpiais ir aiškiai nustatytuose kontrolės postuose ir regionuose. Tačiau Italijos valdžios institucijos neįgyvendino nė vienos šių priemonių.
LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys C 92/16

2008 m. sausio 31 d.VAT and Duties Tribunal, London (Jungtinė Karalystė) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje RCI Europe prieš Commissioners of HM Revenue and Customs

(Byla C-37/08)

(2008/C 92/30)

Proceso kalba: anglų

Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

VAT and Duties Tribunal, London

Šalys pagrindinėje byloje

Ieškovė: RCI Europe

Atsakovė: Commissioners of HM Revenue and Customs

Prejudiciniai klausimai

1. Atsižvelgiant į ieškovės teikiamas paslaugas už — registracijos mokestį, — narystės mokestį, ir — mainų mokestį, kuriuos sumoka ieškovės Weeks sistemos nariai, į kokius veiksnius turi būti atsižvelgta nustatant, ar paslaugos yra „susijusios su“ nekilnojamuoju turtu Šeštosios PVM direktyvos (1) 9 straipsnio 2 dalies a punkto (dabar naujos redakcijos PVM direktyvos (2) 45 straipsnio) prasme?

2. Jei kuri nors arba visos ieškovės teikiamos paslaugos yra „susijusios su“ nekilnojamuoju turtu Šeštosios PVM direktyvos 9 straipsnio 2 dalies a punkto (dabar naujos redakcijos PVM direktyvos 45 straipsnio) prasme, tai ar nekilnojamasis turtas, su kuriuo kiekviena arba visos paslaugos susijusios, yra tas turtas, kuris įregistruotas į bazę, ar tas turtas, kurio prašoma mainais į įregistruotą nekilnojamąjį turtą, ar abi šio turto kategorijos?

3. Jei kuri nors iš paslaugų yra „susijusi su“ abiem nekilnojamojo turto kategorijomis, kaip reikėtų kvalifikuoti paslaugas pagal Šeštąją PVM direktyvą (dabar naujos redakcijos PVM direktyvą)?

4. Atsižvelgiant į skirtingus valstybių narių pasirinktus sprendimus, kaip pagal Šeštąją PVM direktyvą (dabar naujos redakcijos PVM direktyvą) kvalifikuotinos mokesčio mokėtojo pajamos iš „mainų mokesčio“, kurias jis gavo už šias paslaugas: — sudaryti sąlygas mokesčio mokėtojo valdomos sistemos nariui išmainyti savo naudojimosi atostogų būstu teises į kito tos sistemos nario turimas naudojimosi atostogų būstu teises; ir (arba) — suteikti naudojimosi būstu teises, kurias mokesčio mokėtojas įgijo iš apmokestinamų trečiųjų asmenų, norėdamas papildyti tos sistemos nariams prieinamą apgyvendinimo vietų bazę.

(1) 1977 m. gegužės 17 d. Šeštoji Tarybos direktyva dėl valstybių narių apyvartos mokesčių įstatymų derinimo — Bendra pridėtinės vertės mokesčio sistema: vienodas vertinimo pagrindas (OL L 145, p. 1).

(2) 2006 m. lapkričio 28 d. Tarybos direktyva 2006/112/EB dėl pridėtinės vertės mokesčio bendros sistemos (OL L 347, p. 1).
LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys C 8/8

2007 m. lapkričio 5 d.Court of Appeal (Civil Division) (Jungtinė Karalystė) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje L'Oréal SA, Lancôme parfums et beauté & Cie SNC, Laboratoire Garnier & Cie prieš Bellure NV, Malaika Investments Ltd, (veikiančią kaip „Honey pot cosmetic & Perfumery Sales“), Starion International Ltd

(Byla C-487/07)

(2008/C 8/15)

Proceso kalba: anglų

Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

Court of Appeal (Civil Division)

Šalys pagrindinėje byloje

Ieškovės: L'Oréal SA, Lancôme parfums et beauté & Cie SNC, Laboratoire Garnier & Cie

Atsakovės: Bellure NV, Malaika Investments Ltd, veikiančios kaip „Honey pot cosmetic & Perfumery Sales“), Starion International Ltd

Prejudiciniai klausimai

1. Jei prekybininkas, reklamuodamas savo prekes ar paslaugas, naudoja konkurentui priklausantį įregistruotą prekių ženklą tam, kad palygintų savo parduodamų prekių charakteristikas (visų pirma — kvapą) su konkurento parduodamų, šiuo prekių ženklu pažymėtų prekių charakteristikomis (visų pirma — kvapu), nesupainiodamas prekių ženklų ar kaip nors kitaip nepažeisdamas pagrindinės prekių ženklo kaip kilmės nuorodos funkcijos, ar tokiam naudojimui taikomi Direktyvos 89/104 5 straipsnio 1 dalies a ar b punktai?

2. Jei prekybininkas prekyboje naudoja (visų pirma — lyginamajame sąraše) plačiai žinomą įregistruotą prekių ženklą siekdamas parodyti savo prekės charakteristiką (visų pirma — kvapą): a) nesukeldamas jokios supainiojimo galimybės; ir b) tai neturi poveikio plačiai žinomu įregistruotu prekių ženklu pažymėtų prekių pardavimui; ir c) nepažeidžia pagrindinės įregistruoto prekių ženklo kaip kilmės nuorodos funkcijos ir nesukelia žalos šio prekių ženklo geram vardui juodindamas jo įvaizdį arba kaip nors kitaip jam kenkdamas; ir d) turi didelės reikšmės prekybininko prekės prekybos skatinimui, ar tokiam naudojimui taikomas Direktyvos 89/104 5 straipsnio 1 dalies a punktas?

3. Kokia yra Klaidinančios reklamos direktyvos (84/450) su pakeitimais, padarytais Lyginamosios reklamos direktyva (97/55), 3a straipsnio g punkto formuluotės „nesąžiningai pasinaudoti“ reikšmė, ypač tais atvejais, kai lyginamajame sąraše prekybininkas lygina savo prekę su plačiai žinomu prekių ženklu žymima preke, ir ar taip veikdamas jis nesąžiningai pasinaudoja plačiai žinomo prekių ženklo geru vardu?

4. Kokia yra minėtos direktyvos 3a straipsnio h punkto formuluotės „pateikti prekių ar paslaugų imitacijas ar reprodukcijas“ reikšmė ir visų pirma, ar ši formuluotė apima atvejį, kai nesupainiodama ir nesuklaidindama, šalis paprasčiausiai sako tiesą, kad jo prekės charakteristika (kvapas) yra geresnė nei prekių ženklu apsaugotos plačiai žinomos prekės?
7.

Dual Prod yra įgaliota sandėlio savininkė, savo sandėlyje gaminanti alkoholį ir alkoholinius gėrimus. Per 2018 m. rugpjūčio 1 d. muitinės prašymu atliktą šių patalpų patikrinimą paaiškėjo, kad buvo įrengta kilnojama vamzdžių ir žarnų sistema, per kurią ištekėdavo tinkamai neapskaitomas alkoholis. Be to, buvo rasta alkoholio už apmokestinamų prekių sandėlio ribų esančioje talpykloje.
78.

Sudėtingiau atsakyti į klausimą, ar tokia priemonė atitinka trečiąją sąlygą (ji nustatyta Paslaugų direktyvos 15 straipsnio 3 dalies c punkte ir tai yra proporcingumas). Šiuo klausimu primenu, jog tam, kad būtų tenkinama ši sąlyga, turi būti įvykdyti du reikalavimai. Pirma, priemonė turi būti tinkama, t. y. pagal Paslaugų direktyvos 15 straipsnio 3 dalies c punkto tekstą – tinkama siekiamam tikslui įgyvendinti. Antra, priemonė neturi viršyti to, kas būtina tikslui pasiekti. Jeigu galima rinktis iš įvairių priemonių tam tikram tikslui pasiekti, reikia pasirinkti tą, kuri mažiausiai riboja direktyvoje garantuojamą įsisteigimo laisvę ( 64 ).
18.

Be to, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas patikslina, kad VSS 68 straipsnio 6 punktas taip pat netaikytinas, nes iš vykdant įsakymo išvykti iš šalies priėmimo procedūrą per apklausą gautų suinteresuotojo asmens pareiškimų negalima automatiškai daryti išvados, kad jis ketina nevykdyti administracinio akto, nebent būtų kitų aplinkybių, rodančių pavojų, jog jis slėpsis, kad nebūtų išsiųstas. Pasislėpimo pavojaus negalima pateisinti ir iš suinteresuoto asmens per administracinio teismo posėdį pareikšto noro pasiimti pas partnerę likusių daiktų ir paprašyti darbdavio sumokėti darbo užmokestį už atliktą darbą.
23.

Rašytines pastabas pateikė Belgijos vyriausybė ir Europos Komisija. Be to, šios šalys ir Allianz Benelux pateikė savo nuomones per 2022 m. vasario 3 d. vykusį posėdį.
44.

Būtent tokiomis aplinkybėmis šio reglamento 15 straipsnyje įstatymų leidėjas pakankamai aiškiai ir tiksliai nustatė valstybių narių pareigą užtikrinti arba išlaikyti ryšį tarp vidaus vandenų uostų ir kitų sausumos transporto infrastruktūros objektų. Be to, aiškiai numatoma pagrindinį tinklą inventorizuoti per trumpesnį laiką ( 24 ). Taip pat reikia pažymėti, kad pagal to paties reglamento 5 straipsnį, įsigaliojus šiam reglamentui, turėjo būti imtasi visų priemonių, kad esama infrastruktūra atitiktų Reglamento Nr. 1315/2013 reikalavimus. Be to, jeigu būtų pripažinta, jog valstybės narės neprivalo imtis veiksmų esamos infrastruktūros atžvilgiu, šis reglamentas taptų neveiksmingas.
16.

Skundžiamoje nutartyje Bendrasis Teismas priminė jurisprudenciją, susijusią su sąlygomis, kurioms esant advokatai gali atstovauti neprivilegijuotosioms šalims Sąjungos teismuose. Remdamasis šia jurisprudencija, jis nurodė nepriklausomumo pareigą, išplaukiančią iš savarankiškos „advokato“ sąvokos, kaip tai suprantama pagal Statuto 19 straipsnio trečią pastraipą, – ši pareiga apibrėžiama ne tik teigiamai (nurodant profesinės etikos pareigas), bet ir neigiamai (per darbo santykių nebuvimą). Be to, jis pakartojo įvairius atvejus, kai atstovavimas juridiniam asmeniui šiuose teismuose buvo pripažintas nepriimtinu dėl teisinio atstovo vykdomų svarbių administracinių ir finansinių įgaliojimų atstovaujamoje šalyje ( 4 ).
43.

Pirmiausia šiuo klausimu reikia priminti, kad, pirma, pagal šią nuostatą mokėjimo terminas pradedamas skaičiuoti nuo priėmimo dienos, tik jeigu tokia priėmimo procedūra numatyta įstatyme ar sutartyje. Be to, Direktyvos 2011/7 4 straipsnio 5 dalyje dėl pirmosios nuostatos patikslinta, kad valstybės narės užtikrina, kad priėmimo procedūros maksimali trukmė neviršytų 30 kalendorinių dienų nuo prekių gavimo ar paslaugų suteikimo dienos, „išskyrus tuos atvejus, kai dėl to sutartyje ir viešųjų pirkimų konkurso dokumentuose aiškiai susitariama kitaip, ir su sąlyga, kad tai nėra labai [akivaizdžiai] nesąžininga kreditoriaus atžvilgiu, kaip tai apibrėžta 7 straipsnyje“. Šios direktyvos 26 konstatuojamojoje dalyje reikalaujama, kad „priėmimo <…> procedūra paprastai truktų ne ilgiau kaip 30 kalendorinių dienų <…>, [išskyrus] itin sudėtingų sutarčių atveju, jei dėl to aiškiai susitariama sutartyje ir viešųjų pirkimų konkurso dokumentuose, taip pat, jei tai nėra labai [akivaizdžiai] nesąžininga kreditoriaus atžvilgiu“.
54.

Toliau generalinis advokatas H. Saugmandsgaard Øe nurodė, kad „[k]albant apie sąvokos „kabelinis“ kontekstą, reikia pažymėti, kad ši sąvoka visose atitinkamose direktyvose vartojama kalbant apie kitas technologijas, be kita ko, „palydovinio“ perdavimo technologiją. Be to, Direktyvos 2001/29 2 straipsnio e punkte ir 3 straipsnio 2 dalies d punkte vartojama frazė „laidais ar [bevielėmis priemonėmis], įskaitant kabelinį ar palydovinį perdavimą“, leidžia suprasti, kad sąvokos „kabelinis“ ir „palydovinis“ atitinkamai yra platesnių sąvokų „laidais“ ir „bevielėmis priemonėmis“ pakategorės“ ( 16 ).
10.

Nagrinėjamoms faktinėms aplinkybėms taikomos redakcijos 1741 straipsnyje ( 6 ) nurodyta: „Nepažeidžiant konkrečių šio kodekso nuostatų, tas, kas sukčiaudamas išvengė ar bandė išvengti visų ar dalies mokesčių, kuriems taikomas šis kodeksas, nustatymo ar sumokėjimo, savanoriškai nepateikdamas deklaracijos per nustatytą terminą, tyčia nuslėpdamas dalį apmokestinamų sumų, organizuodamas savo nemokumą arba kitaip trukdydamas surinkti mokesčius, arba bet kaip kitaip sukčiaudamas, baudžiamas 37500 EUR bauda ir penkerių metų laisvės atėmimo bausme, neatsižvelgiant į taikomas mokestines sankcijas. Jei veika įvykdyta arba padėta ją vykdyti perkant ar parduodant be sąskaitos faktūros arba naudojantis sąskaitomis faktūromis, nesusijusiomis su realiais sandoriais, arba siekiant gauti nepagrįstų grąžinimų iš valstybės, vykdytojas baudžiamas 75000 EUR bauda ir penkerių metų laisvės atėmimo bausme. Vis dėlto slėpimo atveju ši nuostata taikoma tik jei nuslėpta suma viršija dešimtadalį apmokestinamos sumos arba 153 EUR. Iš bet kurio asmens, pripažinto kaltu pagal šio straipsnio nuostatas, gali būti atimtos pilietinės, civilinės ir šeiminės teisės pagal Baudžiamojo kodekso 131-26 straipsnio nuostatas. Be to, teismas gali nurodyti viešai paskelbti ir išplatinti priimtą sprendimą Baudžiamojo kodekso 131-35 arba 131-39 straipsniuose numatytomis sąlygomis. Procedūros pradedamos laikantis Mokestinių procedūrų kodekso L. 229–L. 231 straipsniuose nustatytų sąlygų.“
39.

Be to, Teisingumo Teismas, atsižvelgdamas, be kita ko, į Direktyvos 89/104 trečią, septintą, devintą ir vienuoliktą konstatuojamąsias dalis ( 20 ), nusprendė, kad šios direktyvos 9 straipsniu „visiškai suderinamos sąlygos, kuriomis įregistruoto vėlesnio prekių ženklo savininkas gali pagal apribojimą [panaikinus teisę] dėl neprieštaravimo išlaikyti savo teisę į šį prekių ženklą, kai tapataus ankstesnio prekių ženklo savininkas prašo šio vėlesnio prekių ženklo registraciją pripažinti negaliojančia arba prieštarauja [paduoda protestą] dėl šio prekių ženklo naudojimo“ ( 21 ). Kadangi šių konstatuojamųjų dalių turinys buvo pakartotas Direktyvos 2008/95 4, 8, 10 ir 12 konstatuojamosiose dalyse, reikia konstatuoti tą patį.
(24)

ūkininkams ir miškų valdytojams toliau turėtų būti teikiama parama, padedant spręsti specifinius sunkumus, atitinkamose vietovėse patiriamus įgyvendinant [Direktyvą 2009/147/EB ( 5 )] ir [Buveinių direktyvą], siekiant prisidėti prie veiksmingo „Natura 2000“ teritorijų valdymo; be to, ūkininkams turėtų būti teikiama parama, skirta padėti spręsti sunkumus, upių baseinų vietovėse patiriamus įgyvendinant [Direktyvą 2000/60/EB ( 6 )]. Parama turėtų būti siejama su specialiais kaimo plėtros programoje aprašytais reikalavimais, kurie viršija atitinkamus privalomus standartus ir reikalavimus. Valstybės narės taip pat turėtų užtikrinti, kad ūkininkams nebūtų skiriamas dvigubas finansavimas pagal šį reglamentą ir pagal Reglamentą ((ES) Nr. 1307/2013)[ ( 7 )]. Be to, valstybės narės bendroje savo kaimo plėtros programų struktūroje turėtų atsižvelgti į specifinius „Natura 2000“ teritorijų poreikius.“
99.

Be to, reikia pažymėti, kad pagal Sąjungos teisę Latvijos vyriausybė turi kelias priemones nustatyti savo atleidimo nuo akcizų tvarką, įskaitant šios išvados 96 punkte nurodytą priemonę atšaukti tam tikras diplomatinėms ir konsulinėms įstaigoms suteiktas lengvatas, jeigu šiai vyriausybei kyla įtarimų dėl kokios nors piktnaudžiavimo ar sukčiavimo rizikos. Šiuo klausimu reikia pabrėžti, kad nei Latvijos mokesčių institucijos, nei prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas nenurodė galimo ieškovės piktnaudžiavimo ar sukčiavimo atvejų. Taigi, kaip nurodo prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas, VID neneigia nei to, kad nagrinėjamos prekės buvo faktiškai pristatytos ambasadoms ir konsulinėms įstaigoms, nei, beje, to, kad buvo laikomasi Direktyvoje 2008/118 ir Akcizų įstatyme numatytų sąlygų.
26.

Be to, Aurubis tvirtina, kad atsakovė visada rėmėsi hierarchiniu trijų alternatyvių metodų santykiu. Kaip teigia Aurubis, kadangi „su kuro santykiniu taršos rodikliu susijusiai įrenginio technologinio proceso daliai“ taikomi kriterijai yra įvykdyti, neturėtų būti atsižvelgiama į leidimų suteikimą remiantis vykstant procesui išsiskiriančių šiltnamio efektą sukeliančių dujų rodikliais. Be to, norint atitikti „[per procesą] išsiskiriančiomis ŠESD susijusios įrenginio technologinio proceso dalies“ kriterijų, turi būti tiesioginis ir iškart atsirandantis priežastinis ryšys tarp CO2 emisijos ir taikomo proceso. „Outokumpu“ proceso atveju tokio ryšio nėra.
Tą pačią dieną ir OLAF paskelbė pranešimą spaudai, jame pranešė apie nacionalinės baudžiamosios bylos iškėlimą apeliantui. OLAF įvardijo apeliantą ir atkreipė dėmesį į savo ankstesnių tyrimų svarbą nacionalinių valdžios institucijų pradėtam baudžiamajam procesui:

„The Romanian National Anticorruption Directorate (DNA) has accused Liviu Dragnea, the leader of the Romanian Social Democrat Party (PSD), of fraud with European Union (ES) funds, of creating an organised criminal group, and of misusing his position for personal gain. <…>

The contribution of the European Anti-Fraud Office (OLAF) to this outcome has been emphasised by the DNA. The DNA has explained that their case comes as a result of two investigations conducted by the OLAF into projects financed by the European Regional Development Fund for road construction in Romania, which were concluded in May and September 2016.

<…>“ ( 5 )