Tas pats pasakytina apie Direktyvą 2012/18 dėl didelių, su pavojingomis cheminėmis medžiagomis susijusių avarijų pavojaus kontrolės, kuri neapima nei konkrečių pavojingų medžiagų naudojimo būdų įmonei vykdant įprastą pramoninę veiklą, nei žmonių apsaugos nuo pernelyg didelio pavojingų medžiagų poveikio darbo vietoje. Be to, kalbant apie Direktyvą 2010/75 dėl pramoninių išmetamų teršalų, nors nėra jokių abejonių, kad apskritai ji gali būti taikoma naudojant chromo trioksidą išmetamiems pramonės teršalams, vis dėlto šioje direktyvoje nėra jokios konkrečios nuostatos, susijusios su šia chemine medžiaga.

Kadangi Direktyvoje 98/24 dėl darbuotojų saugos ir sveikatos apsaugos nuo rizikos, susijusios su cheminiais veiksniais darbe, nepaminėta tokia konkreti cheminė medžiaga, kaip cheminės medžiagos, nurodytos minėtos direktyvos I priede, ji negali būti laikoma nei konkrečia, nes taikoma apskritai visoms cheminėms medžiagoms, nei nustatančia minimalius reikalavimus, nes nustato darbdaviams, kurių darbuotojai, naudodami chemines medžiagas, susiduria su rizika, tik bendrąsias užduotis. Be to, kadangi Direktyvoje 2004/37/EB dėl darbuotojų apsaugos nuo rizikos, susijusios su kancerogenų arba mutagenų poveikiu darbe, minimos tik tokios medžiagos kaip benzenas, vinilchloridas ir lapuočių medienos dulkės, ji negali būti laikoma nei „konkrečia“, nei nustatančia minimalius reikalavimus, kiek tai susiję su chromo trioksidu.

Be to, minimalaus reikalavimo sąvoką reikia suprasti taip, kad ji, pirma, reiškia darbuotojams ar kitiems atitinkamiems asmenims naudingą minimalų standartą ir, antra, leidžia priimti ir nustatyti griežtesnes nacionalines priemones teisės akte, kuris yra griežtesnis nei Sąjungos lygiu minimalų reikalavimą nustatantis teisės aktas. Vien profesinio poveikio ribinių dydžių reikalavimo faktas nereiškia maksimalaus reikalavimo taikymo, o yra minimalus įmanomas reikalavimas, kaip tai suprantama pagal Reglamento Nr. 1907/2006 58 straipsnio 2 dalį.

Kiek tai susiję su Reglamento Nr. 1907/2006 dėl cheminių medžiagų registracijos, įvertinimo, autorizacijos ir apribojimų (REACH) 58 straipsnio 2 dalyje numatyta antra sąlyga, būtent esamais konkrečiais Bendrijos aktais tinkamai kontroliuojama rizika, kuri būtina tam, kad naudojimo būdams arba naudojimo būdų kategorijoms nebūtų taikomas reikalavimas gauti autorizaciją, kadangi nuo reikalavimo gali būti atleista tik tuo atveju, kai yra įvykdytos visos šioje nuostatoje nurodytos sąlygos, jeigu pirma sąlyga dėl konkrečių Bendrijos teisės aktų, nustatančių minimalius reikalavimus, susijusius su žmonių sveikatos ir aplinkos apsauga naudojant chemine medžiaga, buvimo neįvykdyta, nebūtina nagrinėti tos antros sąlygos. Be to, atsižvelgiant į šios nuostatos versijoje prancūzų kalba esantį žodžių junginį „compte tenu“ ir žodžių junginius, pavartotus kitose šios nuostatos kalbinėse versijose, rizika turi būti kontroliuojama remiantis minėtais esamais konkrečiais Bendrijos teisės aktais. Nesant tokių teisės aktų neįmanoma, kad kokia nors rizikos kontrolė, jei ji būtų nustatyta, būtų galėjusi kilti iš tų teisės aktų; vien šio motyvo pakanka, kad būtų galima konstatuoti, jog antra sąlyga neįvykdyta.

Reglamento Nr. 1907/2006 dėl cheminių medžiagų registracijos, įvertinimo, autorizacijos ir apribojimų (REACH) 58 straipsnio 4 dalyje numatyta viešų konsultacijų procedūra nesuteikia suinteresuotosioms šalims konkrečių procesinių teisių, tokių kaip teisė susipažinti su dokumentais, kurie Europos cheminių medžiagų agentūrai (ECHA) arba Komisijai pateikti vykstant cheminių medžiagų įtraukimo į šio reglamento XIV priedą procedūrai. Minėtame straipsnyje numatyta tik teisė pateikti pastabas. Šios išvados nepaneigia teisės į gynybą užtikrinimas per bet kokią procedūrą, kuri buvo pradėta prieš asmenį, nes procedūra dėl cheminės medžiagos įtraukimo į Reglamento Nr. 1907/2006 XIV priedą negali būti laikoma procedūra, pradėta prieš tas suinteresuotąsias šalis. Be to, aplinkybė, kad minėto reglamento 58 straipsnyje numatytos viešos konsultacijos, nepaneigia to, jog pagal šį straipsnį nei ECHA, nei Komisija neprivalo išklausyti asmens, su kuriuo XIV priedą keičiantis reglamentas gali būti susijęs. Galiausiai dėl Reglamento Nr. 1049/2010 dėl galimybės visuomenei susipažinti su Europos Parlamento, Tarybos ir Komisijos dokumentais reikia pažymėti, kad jis negali pakeisti Reglamento Nr. 1907/2006 58 straipsnio 4 dalies taikymo srities ir atitinkamai negali sukurti tame reglamente nenumatytų procesinių teisių.

(žr. 81, 82 punktus)