BENDROJO TEISMO (apeliacinių skundų kolegija) SPRENDIMAS

2015 m. vasario 25 d.

Byla T‑261/14 P

Robert Walton

prieš

Europos Komisiją

„Apeliacinis skundas – Viešoji tarnyba – Laikinieji tarnautojai – Ieškinio atmetimas pirmojoje instancijoje kaip akivaizdžiai nepriimtino – Atsistatydinimas iš laikinojo tarnautojo pareigų – Ieškovo skolos Komisijai po jo atsistatydinimo suma – Res judicata galia – Sprendimai, įsiteisėję neapskundus jų teismui“

Dalykas: Apeliacinis skundas dėl 2014 m. vasario 27 d. Europos Sąjungos tarnautojų teismo (trečioji kolegija) nutarties Walton / Komisija (F‑32/13, Rink. VT, EU:F:2014:37) panaikinimo.

Sprendimas: Atmesti apeliacinį skundą. Robert Walton padengia savo ir Europos Komisijos šioje instancijoje patirtas bylinėjimosi išlaidas.

Santrauka

1. Apeliacinis skundas – Pagrindai – Nepakankamas motyvavimas – Tarnautojų teismo numanomas motyvavimas – Leistinumas – Sąlygos

(Teisingumo Teismo statuto 36 straipsnis ir I priedo 7 straipsnio 1 dalis)

2. Teismo procesas – „Res judicata“ galia – Apimtis

(Pareigūnų tarnybos nuostatų 90 ir 91 straipsniai)

3. Europos Sąjungos teisė – Principai – Teisė į gynybą – Rungimosi principas – Laikymasis vykstant teisminei procedūrai – Apimtis – Sąjungos teismo sprendimas, kuriuo ieškinys pripažįstamas nepriimtinu dėl „res judicata“ galios – Minėto principo pažeidimas – Nebuvimas

1. Tarnautojų teismui nustatyta pareiga motyvuoti sprendimus neįpareigoja jo detaliai atsakyti į kiekvieną bylos šalių pateiktą argumentą. Taigi motyvavimas gali būti numanomas, jeigu jis leidžia atitinkamai šaliai sužinoti priežastis, dėl kurių pirmosios instancijos teismas atmetė jos argumentus, o apeliacinės instancijos teismui – turėti pakankamai informacijos, kad galėtų vykdyti kontrolę.

(žr. 16, 17 ir 22–25 punktus)

Nuoroda:

Bendrojo Teismo praktika: 2010 m. rugsėjo 1 d. Sprendimo Skareby / Komisija, T‑91/09 P, Rink. VT, EU:T:2010:338, 36 punktas ir jame nurodyta teismo praktika ir 2014 m. vasario 27 d. Nutarties Walton / Komisija, F‑32/13, Rink. VT, EU:F:2014:37, 48 punktas.

2. Teismo sprendimo res judicata galia gali tapti ieškinio priimtinumo kliūtimi, jei ieškinys, dėl kurio priimtas skundžiamas sprendimas, buvo pareikštas dėl ginčo tarp tų pačių šalių, dėl to paties dalyko ir tuo pačiu pagrindu, turint omenyje, jog šios sąlygos būtinai yra kumuliacinės. Res judicata galia priskiriama prie tų faktinių ir teisinių aplinkybių klausimų, kurie realiai arba būtinai išspręsti atitinkamame teismo sprendime.

Be to, Pareigūnų tarnybos nuostatų 90 ir 91 straipsniuose numatyti terminai skirti teisinių santykių saugumui užtikrinti, todėl jie yra imperatyvūs ir šalys bei teismas privalo jų laikytis. Todėl pareigūnui negali būti suteiktas naujas terminas pateikti paskyrimų tarnybai prašymą, kaip jis suprantamas pagal Pareigūnų tarnybos nuostatų 90 straipsnio 1 dalį. Dėl to, kad institucija iš esmės nagrinėja pavėluotai pateiktą ir todėl nepriimtiną prašymą, negalima nukrypti nuo imperatyvių terminų sistemos ir atkurti teisės pareikšti ieškinį.

Taigi reikia išnagrinėti, ar ieškinys, dėl kurio priimti ankstesni sprendimai, ir ieškinys pagrindinėje byloje buvo pareikšti dėl to paties dalyko ir tuo pačiu pagrindu ir ar ankstesnių galutinių sprendimų dalykas buvo toks pats kaip skundžiamų sprendimų.

(žr. 35–38 punktus)

Nuoroda:

Teisingumo Teismo praktika: 1991 m. vasario 19 d. Sprendimo Italija / Komisija, C‑281/89, Rink., EU:C:1991:59, 14 punktas ir 2008 m. gegužės 15 d. Sprendimo Ispanija / Taryba, C‑442/04, Rink., EU:C:2008:276, 25 punktas.

Bendrojo Teismo praktika: 1994 m. rugsėjo 22 d. Sprendimo Carrer ir kt. / Teisingumo Teismas, T‑495/93, Rink. VT, EU:T:1994:242, 20 punktas; 1998 m. liepos 14 d. Sprendimo Lebedef / Komisija, T‑42/97, Rink. VT, EU:T:1998:163, 25 punktas; 2009 m. gruodžio 17 d. Nutarties Nijs / Audito Rūmai, T‑567/08 P, Rink. VT, EU:T:2009:523, 32 punktas ir 2012 m. kovo 8 d. Sprendimo Kerstens / Komisija, F‑12/10, Rink. VT, EU:F:2012:29, 85 punktas ir jame nurodyta teismo praktika.

3. Teisė į gynybą užima išskirtinę vietą organizuojant ir vykdant teisingą bylos nagrinėjimą ir apima rungimosi principą. Laikantis šio principo paprastai reikalaujama, kad proceso šalys turėtų galimybę pareikšti savo poziciją dėl faktinių aplinkybių ir dokumentų, kuriais bus grindžiamas teismo sprendimas, ir aptarti visus teismui pateiktus įrodymus, pastabas ir teismo iniciatyva iškeltus teisinius pagrindus, kuriais šis ketina pagrįsti savo sprendimą.

Ieškovo teisės į teisingą bylos nagrinėjimą nepažeidžia Sąjungos teismo sprendimas pripažinti ieškinį nepriimtinu remiantis teismo sprendimų, priimtų dėl ieškinyje pateiktų klausimų, dėl kurių bylos šalys pareiškė nuomonę, res judicata galia ir teismo sprendimais, kurie įsiteisėjo ieškovui nepasinaudojus administracinėmis arba teisminėmis teisių gynimo priemonėmis.

(žr. 65 ir 67–69 punktus)

Nuoroda:

Teisingumo Teismo praktika: 2009 m. gruodžio 17 d. Sprendimo M / EMEA (Peržiūra), C‑197/09 RX‑II, Rink., EU:C:2009:804, 39–41 punktai ir juose nurodyta teismo praktika.

Bendrojo Teismo praktika: Nutarties Walton / Komisija, EU:F:2014:37, 43–48 punktai.