ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
2.

Nors Teisingumo Teismas jau yra sprendęs aiškinimo problemas, susijusias su pirkimo PVM, sumokėto pradedant ekonominę veiklą ar jai ruošiantis, susigrąžinimu, šioje byloje susiduriame su atskira dviejų fizinių asmenų, toliau vadinamų būsimais nariais, problema. Šie asmenys suplanavo ir įgyvendino ekonominės veiklos, kurią vykdys ne jie, o ūkinė bendrija, kurios vieninteliai nariai bus jie, pradžiai reikalingas investicijas. Dėl to, kad kalbama apie būsimus narius, kurie veikia kaip nariai prieš pradėdami ekonominę veiklą, tam tikra prasme sunkiau pripažinti, kad teisę į atskaitą turi ūkinė bendrija, nes PVM sumokėjo ne ji. Be to, teisė susigrąžinti sumokėtą pirkimo PVM automatiškai negali būti suteikiama būsimiems nariams: faktiškai nevykdydami ekonominės veiklos iš tiesų jie negalės perkelti mokesčio į kitą gamybos grandinės etapą.
49.

Ketvirtąjį pagrindą, susijusį su EB 253 straipsnio pažeidimu, Bendrasis Teismas taip pat atmetė kaip nepagrįstą. Priminęs reikšmingą teismo praktiką dėl institucijų teisės aktų motyvavimo (skundžiamo sprendimo 214–218 punktai), jis visų pirma konstatavo, kad esminiai Reglamento Nr. 1972/2003 motyvai išdėstyti jo pirmoje–šeštoje konstatuojamosiose dalyse. Išanalizavęs tas konstatuojamąsias dalis (to sprendimo 220–223 punktai), jis konstatavo (minėto sprendimo 224 punktas), kad nė vienoje jų aiškiai nepasakyta, dėl kokių konkrečių priežasčių Komisija priėmė to reglamento 3 straipsnį. Vis dėlto jis nusprendė, kad Reglamentas Nr. 1972/2003 dėl to nėra nepakankamai motyvuotas. Atsižvelgęs į šios nuostatos kontekstą ir išanalizavęs to reglamento pagrindinius tikslus, jis iš esmės nusprendė, kad jo 3 straipsnis yra Komisijos techninis sprendimas papildyti 4 straipsnyje nustatytą apmokestinimo sistemą ir užtikrinti pastarosios nuostatos veiksmingumą. Kadangi „Reglamento Nr. 1972/2003 3 straipsnyje nustatytų priemonių reikalingumas apmokestinimo sistemai galutinai sukurti“ yra „akivaizdus“ (to paties sprendimo 232 punktas), Komisija neprivalėjo „jo motyvuoti konkrečiau“ (skundžiamo sprendimo 234 punktas).
38.

Taip patikslinęs Teisingumo Teismas nusprendė, kad Direktyva 91/533 savaime nedraudžia nacionalinės teisės akto, kuriame numatyta, kad darbuotojui, nepriklausančiam kolektyvinę sutartį, kuria įgyvendinamos šios direktyvos nuostatos, pasirašiusiai profesinei organizacijai, vien dėl šios priežasties negali būti sutrukdyta pagal šią kolektyvinę sutartį visiškai naudotis šioje direktyvoje numatyta apsauga ( 8 ). Be to, Teisingumo Teismas, nagrinėdamas antrąjį klausimą, nurodė: kadangi asmenų, kuriems gali būti taikoma kolektyvinė sutartis, kategorija gali, kaip, be kita ko, yra bendrai taikomos pripažintos kolektyvinės sutarties atveju, visiškai nepriklausyti nuo aplinkybės, ar šie asmenys priklauso minėtą konvenciją pasirašiusiai profesinei organizacijai, aplinkybė, kad asmuo nepriklauso tokiai profesinei organizacijai, savaime iš šio asmens neatima nagrinėjama kolektyvine sutartimi suteiktos teisinės apsaugos ( 9 ).
3.

Šioje byloje Teisingumo Teismas nagrinėja Akzo Nobel NV ir kitų keturių Akzo Nobel grupės bendrovių apeliacinius skundus. Iš esmės šalys sutaria, kad patronuojanti bendrovė gali būti patraukta atsakomybėn už savo dukterinių bendrovių kartelinius pažeidimus, jeigu ji pastarosioms daro lemiamą įtaką. Tačiau didelis ginčas kyla dėl to, ar tokią įtaką galima preziumuoti tuo atveju, kai patronuojanti bendrovė turi 100% savo dukterinių bendrovių kapitalo, ar vis dėlto, be to, būtini konkretūs patronuojančios bendrovės įtakos dukterinių bendrovių komerciniam elgesiui požymiai; šiuo klausimu Pirmosios instancijos teismo praktika nėra vienoda ( 6 ). Be to, reikia išsiaiškinti, su kuo konkrečiai turi būti susijusi patronuojančios bendrovės įtaka (lemiamos įtakos objektas).
163.

Komisija atmeta šį argumentą visų pirma dėl to, kad visi dokumentai turi būti nagrinėjami kartu su likusia bylos medžiaga. Be to, ji teigia, kad Divipa neginčijo AWA ir Sappi pareiškimų įrodomosios galios ar to, kaip jas vertino Pirmosios instancijos teismas.
5.

Be to, šiuo apeliaciniu skundu Teisingumo Teismas raginamas priimti sprendimą dėl pasekmių, kurios atsirado dėl to, kad Pirmosios instancijos teismas nesilaikė pareigos išnagrinėti bylą per protingą terminą. Apeliantė mano, kad šioje beveik penkerius metus ir devynis mėnesius besitęsiančiame procese iš tikrųjų pažeidžiamas minėtas principas.
101.

Teisingumo Teismo nuomone, tokia tvarka turi būti pagrįsta objektyviais, nediskriminuojančiais ir iš anksto žinomais kriterijais, kurie apribotų nacionalinės valdžios institucijų diskreciją. Be to, ji turi remtis procesine sistema, kuri būtų lengvai prieinama ir tinkamai užtikrintų objektyvų ir nešališką atitinkamų asmenų pateiktų prašymų išnagrinėjimą per protingą terminą. Galiausiai galimus atsisakymus išduoti leidimą turi būti įmanoma užginčyti teisme ( 46 ). Šiuo tikslu atsisakymuose išduoti leidimą arba nuomonėse, kuriomis šie atsisakymai gali būti grindžiami, turi būti nurodomos konkrečios nuostatos, kuriomis remiamasi, ir, atsižvelgiant į šias nuostatas, tinkami motyvai. Be to, Teisingumo Teismas mano, kad skundus dėl tokių sprendimų atsisakyti išduoti leidimą nagrinėjantys teismai turi turėti teisę, jei mano esant būtina, kreiptis į nepriklausomus ekspertus, užtikrinančius visišką objektyvumą ir nešališkumą ( 47 ).
54.

Be to, dėl reklamos pažymėtina, jog manęs neįtikina Maselli argumentas, kad jei jos ženklas būtų panaikintas, jos vykdyta WELLNESS ženklo reklama pasinaudotų konkurentas, kuris vėliau įregistruotų ženklą savo vardu. Net jei taip įvyktų, ši pasekmė būtų logiškesnė nei atsisakymas panaikinti registraciją, nes bendrovė reklamavo produktus, kurių po to neparduoda; taigi net pati bendrovė negautų jokios naudos iš pastangų pristatyti savo gaivųjį gėrimą, nes gaiviųjų gėrimų rinkoje ji nedalyvauja.
38.

Galiausiai aptariamo tiekimo kokybė nepablogėtų ir ligoninės personalą konsultuojant telefonu. Komisija teigia, kad konsultavimas vietoje, kaip to reikalauja Apothekengesetz 14 straipsnio 5 dalies 4 punktas, nėra būtinas siekiant aukšto kokybės lygio. Ji šia prasme nurodo, kad Teisingumo Teismas 2003 m. gruodžio 11 d. Sprendime Deutscher Apothekerverband ( 4 ) pripažino, kad vaistai gali būti parduodami pacientams internetu ir taip atmetė teiginį, pagal kurį asmeninių konsultacijų nebuvimas gali kelti pavojų jų saugumui. Komisijos nuomone, šis vertinimas a fortiori tinkamas specializuotam ligoninės personalui, juolab kad už vaistų vartojimą visuomet atsako gydytojas. Be to farmacininkas, net ir įsikūręs šalia ligoninės, daugiausia laiko turi būti savo vaistinėje, o ne ligoninėje.
106.

Bendrijos ramsčiui priskiriamos priemonės, kuriomis suderinamos ryšių paslaugų teikėjams taikomos srauto ir vietos nustatymo duomenų, tvarkomų ir generuojamų vykdant komercinę veiklą, sąlygos. Toks nacionalinės teisės aktų duomenų saugojimo srityje suderinimas iš esmės sumažina kliūčių elektroninių ryšių vidaus rinkos plėtrai pavojų dėl tiekėjams taikomų bendrų reikalavimų. Aplinkybės, kad Bendrijos teisės aktų leidėjas manė esant būtina nustatyti duomenų saugojimo pareigą dėl to, kad ši priemonė yra veiksminga sunkių nusikaltimų tyrimo, atskleidimo ir baudžiamojo persekiojimo tikslais, nepakanka, kad ši priemonė būtų pašalinta iš Bendrijos ramsčio, nes į šį privalomą bendrojo intereso pagrindą gali būti atsižvelgta EB 95 straipsnio pagrindu priimant suderinimo priemonę. Be to, tokio privalomo bendrojo intereso pagrindo nuoroda būtina pagrįsti Bendrijos teisė aktų leidėjo kišimąsi į elektroninių ryšių paslaugų vartotojų teisę į privataus gyvenimo gerbimą.
11.

22 straipsnio 3 dalies a punkte ( 14 ) reikalaujama, kad apmokestinamieji asmenys užtikrintų, jog kiekvieno apmokestinamojo tiekimo kitam apmokestinamajam asmeniui arba neapmokestinamajam juridiniam asmeniui atveju būtų išrašyta sąskaita faktūra (taigi, iš to išplaukia, kad nereikalaujama išrašyti sąskaitų faktūrų tiekiant prekes ar teikiant paslaugas galutiniams vartotojams fiziniams asmenims ( 15 )); o 22 straipsnio 3 dalies b punkte reikalaujama sąskaitoje faktūroje, be kitos informacijos, nurodyti kainą be mokesčio bei atitinkamą mokestį pagal kiekvieną atskirą tarifą, taip pat visus atleidimo nuo mokesčio atvejus ( 16 ). 22 straipsnio 5 dalyje ( 17 ) reikalaujama, kad pateikę eilinę deklaraciją visi apmokestinamieji asmenys sumokėtų grynąjį PVM (t. y. iš pardavimo PVM atėmus pirkimo PVM) ( 18 ).
30.

Nustatęs, kad pirmiau nurodyta paklaida yra 5 % ( 35 ), Pirmosios instancijos teismas nusprendė, jog paklaidos taikymas atliekant administracinius patikrinimus yra nepriimtinas, nes tai galėtų trukdyti atlikti patikrinimą. Pirmosios instancijos teismas šiuo atžvilgiu pateikia tokias pastabas: „Patikrinimo tikslas yra įvertinti paraiškoje pagalbai gauti pateiktus duomenis. Taigi neteisėtumo pašalinimas šiame etape, šiuo atveju atsižvelgiant tik į didesnius nei 5 % dydžio neatitikimus, trukdo atlikti išsamų ir veiksmingą atitinkamų bylų patikrinimą. Be to, jų pašalinimas rizikos analizės etape trukdo neatitikimų, galbūt kartu su kitais kriterijais, pagrindu atlikti patikrinimus. Be to, nors paklaida gali būti priimtina atliekant patikrinimą vietoje, visų pirma vykdant nuotolinį stebėjimą palydovų pagalba, remiantis šiuo pagrindu dėl matavimo priemonių techninio netobulumo tokios ribos taikymas atliekant administracinį patikrinimą negali būti pateisinamas. Dėl to reikia pastebėti, kad neatitikimai nėra matavimo klaidos, kurios, kaip tvirtina Belgijos vyriausybė, yra GIS netikslumo pasekmė, bet neatitikimas tarp deklaruotų duomenų ir Belgijos valdžios institucijų turimų administracinių duomenų“ ( 36 ).
42.

Be to, tokią nuomonę pagrindžia sprendime University of Cambridge taikytas skirtumas tarp tų sumų, kurios išmokamos kaip atlygis, ir tų, kurios neturi tokio požymio ( 12 ); prašymą priimti prejudicinį sprendimą toje byloje pateikusiam teismui buvo siekiama pateikti paaiškinimą, kad jis galėtų nustatyti, ar buvo tenkinama tokia prielaida, t. y. valstybės finansavimas didžiąja dalimi.
40.

Be to, pagal Reglamento Nr. 2201/2003 1 straipsnio 1 dalies b punktą šis reglamentas taikomas, be kita ko, tėvų pareigų apribojimui ar atėmimui, o šias priemones dažniausiai skiria valdžios institucijos, vykdančios viešosios kontrolės funkcijas. Negana to, 1 straipsnio 2 dalies sąraše kaip civilinės bylos šio reglamento prasme nurodomos konkrečios priemonės ir sritys, kurios paprastai yra valstybės apsaugos priemonės. Pavyzdžiui, 1 straipsnio 2 dalies d punkte įvardijamas vaiko įkurdinimas šeimoje ar globos institucijoje, kurį paprastai vykdo valstybės iniciatyva, kai palikus vaiką kilmės šeimoje kiltų pavojus jo gerovei. Be to, e punkte vaiko apsaugos priemonės minimos kalbant apie jo turto administravimą, išsaugojimą ar perleidimą.
59

Šiuo klausimu jos nurodo, kad oficialiai nebuvo pateikusios jokio prašymo įstoti į bylą. Be to, Bendrojo Teismo sprendimas nebuvo joms įteiktas nutartimi. Taip pat iš Bendrojo Teismo kanclerio raštų nebuvo matyti, kad Bendrasis Teismas ketina atmesti prašymą įstoti į bylą. Todėl dėl Bendrojo Teismo elgesio apeliantės, pasirinkdamos apeliacinio skundo dėl skundžiamo sprendimo rūšį, galėjo pagrįstai susipainioti. Be to, jos elgėsi sąžiningai ir rūpestingai, kaip reikalaujama iš įprastai informuoto subjekto; tai patvirtina jų 2021 m. gruodžio 29 d. raštas.
10

OF apskundė šį sprendimą Tribunal Administrativo e Fiscal de Almada (Almados administracinis ir mokesčių teismas, Portugalija); šis 2018 m. birželio 27 d. sprendimu patenkino jo skundą ir panaikino minėtą sprendimą, konstatuodamas, kad suėjo patraukimo atsakomybėn senaties terminas, nes pagrindinėje byloje nagrinėjama patikrinimo ataskaita nenutraukė Reglamento Nr. 2988/95 3 straipsnio 1 dalyje numatyto ketverių metų patraukimo atsakomybėn senaties termino. IFAP apskundė šį sprendimą Tribunal Central Administrativo Sul (Pietų centrinis administracinis teismas, Portugalija); šis jį panaikino, motyvuodamas tuo, kad termino, pradėto skaičiuoti nuo minėtos priemokos išmokėjimo OF 2010 m. vasario 2 d., eiga nutrūko 2011 m. liepos 14 d., kai OF pateikta pagrindinėje byloje nagrinėjama patikrinimo ataskaita, ir 2015 m. balandžio 6 d. dėl pirmesniame punkte nurodyto rašto, todėl IFAP teisei reikalauti grąžinti nepagrįstai gautas sumas nebuvo suėjęs senaties terminas.
31

Antra, šis teismas remiasi Varhoven kasatsionen sad (Aukščiausiasis kasacinis teismas, Bulgarija) jurisprudencija, iš kurios, be kita ko, matyti, kad, pirma, per GPK 410 straipsnyje reglamentuojamą mokėjimo įsakymo išdavimo procedūrą teismas nerenka įrodymų, nes šios procedūros tikslas yra ne konstatuoti paties skolinio reikalavimo buvimą, o tik patikrinti, ar šis reikalavimas ginčijamas, ir, antra, per GPK 417 straipsnyje reglamentuojamą procedūrą teismas sprendžia remdamasis pareiškėjo pateiktu dokumentu ir gali nagrinėti tik šiame straipsnyje numatytus dokumentus.
5

Šio reglamento 15 straipsnio „Perdavimas teismui, geriau tinkančiam nagrinėti bylą“ 1 dalyje nustatyta: „1. Išimties tvarka valstybės narės teismai, turintys jurisdikciją nagrinėti bylą iš esmės, manydami, kad kuris nors kitos valstybės narės, su kuria vaiką sieja konkretus ryšys, teismas būtų tinkamesnis nagrinėti bylą ar kurią nors konkrečią jos dalį, ir jei tai labiausiai atitinka vaiko interesus, gali: a) sustabdyti atitinkamą bylą arba jos dalį [sustabdyti atitinkamos bylos ar jos dalies nagrinėjimą] ir paraginti šalis pateikti pareiškimą tos kitos valstybės narės teismui pagal šio straipsnio 4 dalį; arba b) prašyti kitos valstybės narės teismą prisiimti jurisdikciją pagal šio straipsnio 5 dalį.“ 2. Šio straipsnio 1 dalis taikoma: a) šalies prašymu; arba b) paties teismo iniciatyva; arba c) kitos valstybės narės, su kuria vaiką sieja konkretus ryšys, teismo prašymu pagal šio straipsnio 3 dalį. Perdavimui paties teismo iniciatyva ar kitos valstybės narės teismo prašymu turi pritarti bent viena šalis. 3. Vaikas laikomas turinčiu konkretų ryšį su valstybe nare, kaip minėta šio straipsnio 1 dalyje, jei ta valstybė narė: a) iškėlus bylą šio straipsnio 1 dalyje minėtame teisme, tapo vaiko nuolatine gyvenamąja vieta; arba b) yra buvusi vaiko nuolatinė gyvenamoji vieta; arba c) yra vaiko pilietybės vieta [valstybė]; arba d) tėvų pareigų turėtojų nuolatinė gyvenamoji vieta; arba e) vieta, kurioje yra vaikui priklausantis turtas, ir byla yra susijusi su vaiko apsaugos priemonėmis, susijusiomis su šio turto administravimu, išsaugojimu ar perleidimu [disponavimu]. 4. Valstybės narės teismai, turintys jurisdikciją nagrinėti bylą iš esmės, nustato terminą, per kurį tos kitos valstybės narės teismas perima bylą savo žinion pagal šio straipsnio 1 dalį. Jei teismai per tą laiką neperima bylos, teismas, kuriame buvo iškelta byla, toliau naudojasi jurisdikcija pagal 8–14 straipsnius. 5. Tos kitos valstybės narės teismai tais atvejais, kai dėl konkrečių bylos aplinkybių tai labiausiai atitinka vaiko interesus, per šešias savaites nuo bylos iškėlimo juose pagal šio straipsnio 1 dalies a arba b punktą priima jurisdikciją [gali prisiimti jurisdikciją]. Šiuo atveju teismas, kuriame pirmiausia buvo iškelta byla, atsisako jurisdikcijos. Priešingu atveju teismas, kuriame pirmiausia buvo iškelta byla, toliau naudojasi jurisdikcija pagal 8–14 straipsnius. 6. Šio straipsnio tikslais teismai bendradarbiauja arba tiesiogiai, arba per centrines institucijas, paskirtas pagal 53 straipsnį.“
Byla C‑292/18



Petra Breyer ir Heiko Breyer

prieš

Sundair GmbH

(Amtsgericht Kassel prašymas priimti prejudicinį sprendimą)

„Prašymas priimti prejudicinį sprendimą – Teisingumo Teismo procedūros reglamento 99 straipsnis – Transportas – Reglamentas (EB) Nr. 261/2004 – Teisė į kompensaciją skrydžio atšaukimo atveju – 3 straipsnio 5 dalis – Taikymo sritis – 2 straipsnio a punktas – Sąvoka „oro vežėjas“ – Įmonė, planuojamo vykdyti skrydžio dieną dar neturinti veiklos licencijos – Jokių pagrįstų abejonių nekeliantis klausimas“

Santrauka – 2018 m. gruodžio 6 d. Teisingumo Teismo (aštuntoji kolegija) nutartis

Transportas – Oro transportas – Reglamentas Nr. 261/2004 – Kompensavimas ir pagalba keleiviams – Oro vežėjas – Sąvoka – Įmonė, planuojamo vykdyti skrydžio dieną dar neturinti veiklos licencijos – Netaikymas – Keleivių teisė į kompensaciją – Nebuvimas – Ribos

(Europos Parlamento ir Tarybos reglamento Nr. 261/2004 2 straipsnio a punktas, 3 straipsnio 5 dalis, 5 straipsnio 1 dalies c punktas ir 7 straipsnio 1 dalis; Tarybos direktyvos 90/314 5 straipsnio 1 dalis)

2004 m. vasario 11 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (EB) Nr. 261/2004, nustatančio bendras kompensavimo ir pagalbos keleiviams taisykles atsisakymo vežti ir skrydžių atšaukimo arba atidėjimo ilgam laikui atveju, panaikinančio Reglamentą (EEB) Nr. 295/91, 3 straipsnio 5 dalis, siejama su jo 2 straipsnio a punktu, turi būti aiškinama taip, kad įmonei, kaip antai dalyvaujančiai pagrindinėje byloje, kuri kreipėsi dėl veiklos licencijos, tačiau numatytomis skrydžių vykdymo dienomis ši licenciją jai dar nebuvo išduota, negali būti taikomas šis reglamentas, todėl suinteresuotieji keleiviai neturi teisės į kompensaciją pagal šio reglamento 5 straipsnio 1 dalies c punktą ir 7 straipsnio 1 dalį.

Vadinasi, tai, kad tokiomis aplinkybėmis, kokios susiklostė pagrindinėje byloje, ši įmonė nevykdė numatytų skrydžių, negali sukelti atšaukimui būdingų pasekmių, numatytų Reglamento Nr. 261/2004 5 straipsnio 1 dalies c punkte, siejamame su šio reglamento 7 straipsnio 1 dalimi. Atsižvelgiant į pagrindinės bylos ypatumus, reikia pridurti, kad aplinkybė, jog pagal Reglamento Nr. 261/2004 3 straipsnio 5 dalį, siejamą su šio reglamento 2 straipsnio a punktu, suinteresuotiesiems keleiviams neleidžiama gauti kompensacijos šio reglamento pagrindu, nekliudo jiems siekti žalos atlyginimo kitais pagrindais, pavyzdžiui, pagal to paties reglamento 3 straipsnio 6 dalyje numatytą Direktyvą 90/314, kurios 5 straipsnio 1 dalyje nustatyta valstybių narių pareiga imtis reikiamų veiksmų užtikrinti, kad kelionių organizatorius ir (arba) kelionių pardavimo agentas, sutarties šalis, prisiimtų atsakomybę vartotojui už sutartyje numatytų įsipareigojimų tinkamą vykdymą, nepaisant to, ar tuos įsipareigojimus turi vykdyti pats kelionių organizatorius ir (arba) kelionių pardavimo agentas, ar kiti paslaugų teikėjai, nepažeidžiant kelionių organizatoriaus ir (arba) kelionių pardavimo agento teisės išieškoti žalą iš šių kitų paslaugų teikėjų.

(žr. 25, 26, 28 punktus ir rezoliucinę dalį)
30

Be to, Teisingumo Teismas nusprendė, jog Direktyvą 93/13 reikia aiškinti taip, kad pagal ją draudžiami nacionalinės teisės aktai, pagal kuriuos, vykstant išieškojimo iš hipoteka įkeisto turto procedūrai, su vykdymu susijusius klausimus nagrinėjantis teismas negali nei ex officio ar vartotojo prašymu įvertinti į sutartį, pagal kurią susidaro reikalaujama sumokėti skola, įtrauktos sąlygos, kuri pagrindžia vykdomąjį dokumentą, nesąžiningumo, nei imtis laikinųjų apsaugos priemonių, visų pirma vykdymo sustabdymo, kai imtis tokių priemonių būtina siekiant užtikrinti teismo, kuriame pradėta atitinkama iš esmės nagrinėjama byla ir kuris kompetentingas patikrinti, ar tokia sąlyga yra nesąžininga, galutinio sprendimo visišką veiksmingumą (Nutarties Banco Popular Español ir Banco de Valencia, C‑537/12 ir C‑116/13, EU:C:2013:759, 60 punktas).
29

Be to, vadovaujantis minėtos direktyvos 4 straipsnio 1 dalimi, sutarties sąlygos nesąžiningumas vertinamas atsižvelgiant į prekių ar paslaugų, dėl kurių buvo sudaryta sutartis, pobūdį ir remiantis sutarties sudarymo metu buvusiomis visomis jos sudarymo aplinkybėmis (Sprendimo Pannon GSM, EU:C:2009:350, 39 punktas ir Sprendimo VB Pénzügyi Lízing, C‑137/08, EU:C:2010:659, 42 punktas). Iš to išplaukia, kad šiuo požiūriu taip pat reikia įvertinti pasekmes, kurių ši sąlyga gali sukelti sutarčiai atsižvelgiant į taikytiną teisę, o dėl to reikia išnagrinėti nacionalinės teisės sistemą (žr. Sprendimo Freiburger Kommunalbauten, EU:C:2004:209, 21 punktą ir Nutarties Pohotovosť, EU:C:2010:685, 59 punktą).
11

Pirma, primintina, kad pagal SESV 267 straipsnį, pagrįstą aiškiu nacionalinių teismų ir Teisingumo Teismo funkcijų atskyrimu, pastarasis turi teisę aiškinti Sąjungos nuostatas ar spręsti dėl jų galiojimo tik remdamasis nacionalinio teismo nurodytomis faktinėmis aplinkybėmis (šiuo klausimu, be kita ko, žr. 2010 m. sausio 14 d. Sprendimo Stadt Papenburg, C-226/08, Rink. p. I-131, 23 punktą ir jame nurodytą teismo praktiką). Tačiau tik prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas privalo aiškinti nacionalinės teisės nuostatas (žr., be kita ko, 2013 m. sausio 15 d. Sprendimo Križan ir kt., C‑416/10, 58 punktą ir jame nurodytą teismo praktiką). Be to, vykdant prejudicinio sprendimo priėmimo procedūrą Teisingumo Teismas nenagrinėja fakto klausimo, tai turi daryti nacionalinis teismas (1972 m. kovo 22 d. Sprendimo Merluzzi, 80/71, Rink. p. 175, 10 punktas).
Teisingumo Teismas neturi nustatyti, kokių teisinių padarinių turi Komisijos neveikimas Sąjungos finansinės paramos srityje, ir patikslinti valstybės narės pareigų, nes tai yra faktinis atitinkamos institucijos elgesio aiškinimas, kuriam netaikomas Teisingumo Teismo vertinimas pagal SESV 2067 straipsnį. Be to, šios institucijos neveikimo Teisingumo Teismas negali konstatuoti per prašymo priimti prejudicinį sprendimą procedūrą, todėl klausimas, kokių teisinių padarinių turi minėtas neveikimas, yra hipotetinis, ir yra nepriimtinas. Galiausiai klausimas dėl valstybės narės pareigų nuolatinio Komisijos neveikimo atveju taip pat yra hipotetinis ir dėl to nepriimtinas.

(žr. 13, 14, 16, 17 punktus, rezoliucinės dalies 1, 2 punktus)
2

Šis prašymas pateiktas nagrinėjant ginčą tarp C. Maestre García ir jos darbdavio Centros Comerciales Carrefour SA (toliau – Carrefour) dėl C. Maestre García prašymo leisti pasinaudoti kasmetinėmis atostogomis kitu laiku nei įmonės nustatytas laikotarpis, per kurį ji buvo atostogose dėl ligos, arba, nepatenkinus šio reikalavimo, sumokėti piniginę kompensaciją už nepanaudotas atostogas.
33

Tačiau negalima atmesti to, kad finansinė žala, kuri objektyviai yra didelė ir tariamai atsiranda dėl įpareigojimo priimti svarbų galutinį komercinį sprendimą per netinkamą terminą, gali būti laikoma „rimta“, ar net to, kad tokios žalos rimtumas gali būti laikomas akivaizdžiu net nesant informacijos apie atitinkamos įmonės dydį. Todėl vien to, kad ieškovė savo prašyme dėl laikinųjų apsaugos priemonių taikymo nepateikė informacijos apie įmonės, kuriai ji priklauso, dydį, nepakanka siekiant atmesti šį prašymą motyvuojant tuo, kad ieškovė neįrodė nurodytos žalos rimtumo.