Šios išvados nepaneigia argumentas, kad būtų paradoksalu susieti ieškinio priimtinumą su grąžinamųjų išmokų dydžiu ir manyti, kad dėl to, jog reglamentu nustatomos 0 EUR grąžinamosios išmokos, dėl jo nereikia patvirtinti įgyvendinimo priemonių, nors, nustatant didesnio dydžio grąžinamąsias išmokas, ginčytinas aktas yra įgyvendinimo nacionaliniu lygmeniu aktas. Iš tikrųjų, tai, ar dėl reglamentuojamojo pobūdžio teisės akto reikia patvirtinti įgyvendinimo priemones, turi būti nagrinėjama atsižvelgiant į visas konkretaus atvejo aplinkybes. Siekiant įvertinti, ar dėl reglamentuojamojo pobūdžio akto reikia patvirtinti įgyvendinimo priemones, būtina remtis asmens, siekiančio pasinaudoti teise pareikšti ieškinį, pozicija. Todėl gali atsitikti taip, kad kai kurie ūkio subjektai Sąjungos teisme galės ginčyti tą patį reglamentą, kuris yra tiesiogiai su jais susijęs ir dėl kurio jų atžvilgiu nereikia patvirtinti įgyvendinimo priemonių, nors jas reikia patvirtinti kitų ūkio subjektų atžvilgiu. Ypač negalima atmesti galimybės, kad, nors dėl reglamento, kuriuo nustatomos 0 EUR grąžinamosios išmokos, nereikia patvirtinti įgyvendinimo priemonių, jas gali tekti patvirtinti dėl panašaus reglamento, kuriuo nustatomos teigiamo dydžio grąžinamosios išmokos.

Kaip matyti iš SESV 263 straipsnio ketvirtoje pastraipoje numatytos trečios hipotezės formuluotės, įgyvendinimo priemonės yra tik tokios priemonės, kurias, esant įprastoms sąlygoms, patvirtino Sąjungos įstaigos ar agentūros arba nacionalinės valdžios institucijos. Jei esant įprastoms sąlygoms Sąjungos įstaigos ar agentūros arba nacionalinės valdžios institucijos nepatvirtina priemonės, skirtos reglamentuojamojo pobūdžio teisės aktui įgyvendinti ir jo poveikiui, kuris daromas kiekvienam susijusiam ūkio subjektui, išryškinti, dėl tokio akto nereikia patvirtinti įgyvendinimo priemonių. Šiuo klausimu pagal SESV 263 straipsnio ketvirtoje pastraipoje numatytos trečios hipotezės formuluotę nepakanka, kad dėl reglamentuojamojo pobūdžio teisės akto gali būti patvirtintos įgyvendinimo priemonės, bet reikia, kad tokios priemonės būtų patvirtintos. Be to, nepakanka, kad ūkio subjektas turėtų galimybę dirbtinai įpareigoti administraciją patvirtinti priemonę, kuri gali būti skundžiama, nes tokia priemonė nelaikoma priemone, patvirtinta dėl reglamentuojamojo pobūdžio teisės akto.

Be to, Reglamento Nr. 182/2011 3 straipsnio 3 dalies antros pastraipos formuluotę, pagal kurią valdymo komiteto nariai privalo iš anksto turėti galimybę išnagrinėti projektą, reikia aiškinti atsižvelgiant į tai, kad terminas turi būti proporcingas, kaip nurodyta pačioje nuostatoje. Formuluotė „iš anksto“ nebūtinai reiškia, kad reglamento projektą reikia pateikti valdymo komitetui iki posėdžio dienos. Jei atsižvelgiant į aplinkybes kelių minučių arba tam tikrais atvejais kelių ketvirčių valandos terminas yra „proporcingas“, reikia manyti, kad pateikimas buvo atliktas „iš anksto“, kaip tai suprantama pagal Reglamento Nr. 182/2011 3 straipsnio 3 dalies antros pastraipos trečią sakinį.

Reglamento Nr. 182/2011, kuriuo nustatomos valstybių narių vykdomos Komisijos naudojimosi įgyvendinimo įgaliojimais kontrolės mechanizmų taisyklės ir bendrieji principai, 3 straipsnio 3 dalimi iš esmės nedraudžiama įgyvendinimo reglamento projektą pateikti per Reglamento Nr. 1234/2007, nustatančio bendrą žemės ūkio rinkų organizavimą ir konkrečias tam tikriems žemės ūkio produktams taikomas nuostatas, 195 straipsnyje numatyto valdymo komiteto posėdį. Reglamento Nr. 182/2011 3 straipsnio 3 dalies antros pastraipos pirmame sakinyje numatyta, kad, išskyrus tinkamai pagrįstus atvejus, reikia laikytis ne trumpesnio nei keturiolikos dienų termino nuo įgyvendinimo akto projekto pateikimo iki valdymo komiteto pasėdžio dienos. Vadinasi, galima nukrypti nuo taisyklės, pagal kurią reglamento projektas turi būti pateiktas likus keturiolikai dienų iki valdymo komiteto posėdžio dienos, nes Reglamente Nr. 182/2011 nenumatomas minimalus terminas, kurio reikia laikytis. Dėl Reglamento Nr. 182/2011 3 straipsnio 3 dalies antros pastraipos pirmo sakinio pradžioje pateikiamo termino, „išskyrus tinkamai pagrįstus atvejus“, neabejotina, kad šiuo sakiniu nedraudžiama per posėdį pateikti reglamento projekto.

Įgaliojimas arba perįgaliojimas gali būti suteikiamas ne fiziniam asmeniui, bet tam tikrą funkciją atliekančiam asmeniui, t. y. už tam tikrą sritį atsakingam Komisijos nariui arba atitinkamo generalinio direktorato generaliniam direktoriui. Be to, jis lieka galioti net ir tada, kai pasikeičia tam tikrą funkciją atliekantys asmenys. Vadinasi, nėra būtina Komisijos darbo tvarkos taisyklėse aiškiai numatyti, kad suteiktas perįgaliojimas lieka galioti po to, kai pasikeičia įgaliotieji asmenys arba įgaliotojai. Iš tikrųjų, galimybe suteikti įgaliojimus arba perįgaliojimus siekiama atleisti Komisijos narių kolegiją arba atitinkamą Komisijos narį nuo pareigos priimti sprendimą, kai nėra reikalingas kolegijos arba atitinkamo Komisijos nario įsikišimas. Sprendimu suteikti įgaliojimą arba perįgaliojimą siekiama paskirstyti kompetenciją Komisijoje, o ne išreikšti pasitikėjimą konkrečiu fiziniu asmeniu. Jei konkrečiai nenusprendžiama kitaip, jokie įgaliojimai nesuteikiami ad personam.

(žr. 202, 203 punktus)