LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys C 30/40

2010 m. spalio 8 d. pareikštas ieškinys byloje Islamic Republic of Iran Shipping Lines ir kt. prieš Tarybą

(Byla T-489/10)

()

2011/C 30/73

Proceso kalba: anglų

Šalys

Ieškovės: Islamic Republic of Iran Shipping Lines (Teheranas, Iranas), Bushehr Shipping Co. Ltd (Valetta, Malta), Cisco Shipping Company Limited (Seulas, Pietų Korėja), Hafize Darya Shipping Lines (HDSL) (Teheranas, Iranas), Irano Misr Shipping Co. (Teheranas, Iranas), Irinvestship Ltd (Londonas, Jungtinė Karalystė), IRISL (Malta) Ltd (Slima, Malta), IRISL Club (Teheranas, Iranas), IRISL Europe GmbH (Hamburg) (Hamburgas, Vokietija), IRISL Marine Services and Engineering Co. (Teheranas, Iranas), IRISL Multimodal Transport Company (Teheranas, Iranas), ISI Maritime Ltd (Malta) (Valletta, Malta), Khazer Shipping Lines (Bandar Anzali) (Gilan, Iranas), Leadmarine (Singapūras), Marble Shipping Ltd (Malta) (Slima, Malta), Safiran Payam Darya Shipping Lines (SAPID) (Teheranas, Iranas), Shipping Computer Services Co. (SCSCOL) (Teheranas, Iranas), Soroush Saramin Asatir (SSA) (Teheranas, Iranas), South Way Shipping Agency Co. Ltd (Teheranas, Iranas), Valfajr 8th Shipping Line Co. (Teheranas, Iranas), atstovaujamos baristerių F. Randolph, M. Lester ir solisitoriaus M. Taher

Atsakovė: Europos Sąjungos Taryba

Ieškovių reikalavimai

— Panaikinti 2010 m. liepos 26 d. Tarybos įgyvendinimo reglamentą (ES) Nr. 668/2010, kuriuo įgyvendinama Reglamento (EB) Nr. 423/2007 dėl ribojančių priemonių Iranui 7 straipsnio 2 dalis (1), ir 2010 m. liepos 26 d. Tarybos sprendimą 2010/413/BUSP dėl ribojamųjų priemonių Iranui, kuriuo panaikinama Bendroji pozicija 2007/140/BUSP (2), kiek šie teisės aktai susiję su ieškovėmis.

— Priteisti iš Tarybos ieškovių bylinėjimosi išlaidas.

Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai

Šioje byloje ieškovės, t. y. Irane, Jungtinėje Karalystėje, Maltoje, Vokietijoje, Singapūre ir Pietų Korėjoje įsikūrusios laivybos bendrovės, prašo iš dalies panaikinti Tarybos įgyvendinimo reglamentą Nr. 668/2010 ir Tarybos sprendimą 2010/413/BUSP tiek, kiek jos yra įtrauktos į fizinių ir juridinių asmenų, įstaigų ir organizacijų, kurių lėšos ir ekonominiai ištekliai pagal šią nuostatą įšaldomi, sąrašą.

Pagrįsdamos savo reikalavimus ieškovės pateikia keturis ieškinio pagrindus.

Pirma, ieškovės teigia, kad ginčijami teisės aktai buvo priimti pažeidžiant jų teisę į gynybą ir į veiksmingą teisminę apsaugą, nes juose nenumatyta įrodymų, kuriais grindžiamas sprendimas užšaldyti jų turtą, pateikimo ieškovėms procedūra ar procedūra, pagal kurią jos galėtų veiksmingai pareikšti pastabas dėl šių įrodymų. Be to, ieškovės teigia, kad reglamento ir sprendimo motyvus sudaro bendro pobūdžio, nepagrįsti ir neaiškūs kaltinimai veiksmais, susijusiais tik su dviem ieškovėmis. Kitų ieškovių atžvilgiu nepateikta jokių įrodymų ar informacijos, išskyrus tariamą neapibrėžtą sąsają su pirmąja ieškove. Ieškovių nuomone, Taryba nepateikė pakankamai informacijos, kad jos turėtų veiksmingą galimybę atsakydamos pareikšti savo nuomonę, o tai neleidžia Bendrajam Teismui įvertinti, ar Tarybos sprendimas ir vertinimas buvo tinkamai pagrįstas ir paremtas įtikinamais įrodymais.

Antra, ieškovės tvirtina, kad Taryba pakankamai nemotyvavo jų įtraukimo į ginčijamus teisės aktus ir taip pažeidė savo pareigą aiškiai nurodyti faktinius ir konkrečius argumentus, pagrindžiančius jos sprendimą, įskaitant konkrečius individualius argumentus, kurie leido jai manyti, kad ieškovės rėmė branduolinių ginklų platinimą.

Trečia, ieškovės teigia, kad ginčijami teisės aktai yra nepagrįstas ir neproporcingas jų teisės į nuosavybę ir laisvės užsiimti verslu apribojimas. Turto užšaldymo priemonės turi didelę ir ilgalaikę įtaką pagrindinėms jų teisėms. Ieškovės tvirtina, kad jų įtraukimas nėra racionaliai susijęs su ginčijamo reglamento ir sprendimo tikslu, nes ieškovėms pateikti kaltinimai nėra susiję su branduolinių ginklų platinimu. Bet kokiu atveju, Taryba neįrodė nei to, kad viso turto užšaldymas yra švelniausia priemonė, kuri užtikrintų tokio tikslo pasiekimą, nei to, kad didelė žala ieškovėms yra pagrįsta ir proporcinga.

Ketvirta, ieškovės nurodo, kad Taryba padarė akivaizdžią vertinimo klaidą manydama, jog ginčijamo reglamento ir ginčijamo sprendimo paskyrimo kriterijai buvo įvykdyti, kiek tai susiję su ieškovėmis. Nė vienas iš ieškovėms pateiktų kaltinimų nėra susijęs su branduolinių ginklų platinimu ar ginkluote. Paprasto teiginio, kad kai kurios ieškovės priklauso pirmosios ieškovės darbuotojams ar yra jų kontroliuojamos, nepakanka, kad jos atitiktų kriterijus. Todėl, ieškovių manymu, Taryba neįvertino faktinės padėties.

(1) OL L 195, p. 25.

(2) OL L 195, p. 39.