LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys C 53/11

2016 m. gruodžio 21 d. Teisingumo Teismo (didžioji kolegija) sprendimas byloje (Kammarrätten i Stockholm, Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) (Jungtinė Karalystė, Švedija) prašymai priimti prejudicinį sprendimą) Tele2 Sverige AB/Post- och telestyrelsen (C-203/15), Secretary of State for the Home Department/Tom Watson, Peter Brice, Geoffrey Lewis (C-698/15)

(Sujungtos bylos C-203/15 ir C-698/15) (1)

((Prašymas priimti prejudicinį sprendimą - Elektroniniai ryšiai - Asmens duomenų tvarkymas - Elektroninių pranešimų konfidencialumas - Apsauga - Direktyva 2002/58/EB - 5, 6, 9 straipsniai ir 15 straipsnio 1 dalis - Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartija - 7, 8, 11 straipsniai ir 52 straipsnio 1 dalis - Nacionalinės teisės aktai - Elektroninių ryšių paslaugų teikėjai - Pareiga bendrai nediferencijuojant saugoti srauto ir vietos nustatymo duomenis - Nacionalinės institucijos - Prieiga prie duomenų - Išankstinės kontrolės, kurią atliktų teismas arba nepriklausoma administracinė institucija, nebuvimas - Suderinamumas su Sąjungos teise))

(2017/C 053/13)

Proceso kalbos: švedų ir anglų

Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikę teismai

Kammarrätten i Stockholm, Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)

Šalys pagrindinėje byloje

Ieškovai: Tele2 Sverige AB (C-203/15), Secretary of State for the Home Department (C-698/15)

Atsakovai: Post- och telestyrelsen (C-203/15), Tom Watson, Peter Brice, Geoffrey Lewis (C-698/15)

dalyvaujant: Open Rights Group, Privacy International, The Law Society of England and Wales

Rezoliucinė dalis

1. 2002 m. liepos 12 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2002/58/EB dėl asmens duomenų tvarkymo ir privatumo apsaugos elektroninių ryšių sektoriuje (Direktyva dėl privatumo ir elektroninių ryšių), iš dalies pakeistos 2009 m. lapkričio 25 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2009/136/EB, 15 straipsnio 1 dalį, siejamą su Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 7, 8, 11 straipsniais ir 52 straipsnio 1 dalimi, reikia aiškinti taip, kad pagal ją draudžiami nacionalinės teisės aktai, kuriuose kovos su nusikalstamumu tikslais numatyta pareiga bendrai nediferencijuojant saugoti visus su visais abonentais ir registruotais naudotojais susijusius srauto ir vietos nustatymo duomenis, perduodamus bet kokia elektroninio ryšio priemone.

2. Direktyvos 2002/58, iš dalies pakeistos Direktyva 2009/136, 15 straipsnio 1 dalį, siejamą su Pagrindinių teisių chartijos 7, 8, 11 straipsniais ir 52 straipsnio 1 dalimi, reikia aiškinti taip, kad ji draudžia nacionalinės teisės aktus, reglamentuojančius srauto ir vietos nustatymo duomenų apsaugą ir saugumą, ypač kompetentingų nacionalinių instituciją prieigą prie saugomų duomenų, jeigu tokia prieiga neapribojama, kovojant su nusikalstamumu, tik kovos su sunkiais nusikaltimais tikslais, jai netaikoma išankstinė teismo ar nepriklausomos administracinės institucijos kontrolės ir nereikalaujama, kad nagrinėjami duomenys būtų saugomi Sąjungos teritorijoje.

3. Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) (Apeliacinis teismas (Anglija ir Velsas) (Civilinių bylų skyrius), Jungtinė Karalystė) pateiktas antrasis klausimas nepriimtinas.

(1) OL C 221, 2015 7 6,

OL C 98, 2016 3 14.