3.

Trečiasis ieškinio pagrindas, susijęs su tuo, kad Taryba padarė teisės ir fakto klaidų, kai priėmė 2013 m. lapkričio 15 d. Tarybos sprendimą 2013/661/BUSP ir 2013 m. lapkričio 15 d. Tarybos įgyvendinimo reglamentą (ES) Nr. 1154/2013, kiek jie susiję su ieškovu, dėl tokių priežasčių: — Konkretus motyvas įtraukti Post Bank Iran į sąrašą yra nepagrįstas. Ieškovas aiškiai paneigė teikęs finansinę paramą Irano vyriausybei. Be to, ieškovas Iranui neteikė branduolinės paramos. Taigi nesilaikyta Tarybos sprendimo 2010/413/BUSP 20 straipsnio 1 dalies c punkto (vėliau iš dalies pakeisto 2012 m. sausio 23 d. Tarybos sprendimo 2012/35/BUSP 1 straipsnio 7 dalimi, 2012 m. spalio 15 d. Tarybos sprendimo 2012/635/BUSP 1 straipsnio 8 dalimi, 2012 m. gruodžio 21 d. Tarybos sprendimo 2012/829/BUSP 1 straipsnio 2 dalimi) ir Tarybos reglamento (ES) Nr. 267/2012 (vėliau iš dalies pakeisto 2012 m. gruodžio 21 d. Tarybos reglamento (ES) Nr. 1263/2012 1 straipsnio 11 dalimi) reikalavimų. — taikydama sankcijas Post Bank Iran vien dėl to, kad jis yra vyriausybės kontroliuojama bendrovė, Taryba diskriminavo ieškovą, palyginti su kitomis Irano valstybinėmis bendrovėmis, kurioms sankcijos nebuvo taikytos. Taigi Taryba pažeidė lygybės, nediskriminavimo ir gero administravimo principus. — Taryba netinkamai motyvavo savo sprendimą palikti ieškovą subjektų, kuriems taikomos sankcijos, sąraše. Nurodydama „priemonių poveikį siekiant Sąjungos politikos tikslų“, ji nepatikslino, apie kokį poveikį kalbama ir kaip priemonėmis toks poveikis būtų daromas. — Palikdama ieškovą bendrovių, kurioms taikomos sankcijos, sąraše, Taryba piktnaudžiavo įgaliojimais. Taryba praktiškai atsisakė laikytis Bendrojo Teismo sprendimo byloje T-13/11. Taryba nepaisė Europos Sąjungos institucinės sandaros ir ieškovo teisės į teisingumą bei jo taikymą. Be to, Taryba nevykdė pareigų ir įsipareigojimų pagal 2013 m. lapkričio 15 d. Tarybos sprendimą 2013/661/BUSP ir 2013 m. lapkričio 15 d. Tarybos įgyvendinimo reglamentą (ES) Nr. 1154/2013, kaip Bendrasis Teismas juos buvo aiškiai nurodęs Tarybai minėtame sprendime. — Taryba pažeidė teisėtų lūkesčių principą, nes nesilaikė Bendrojo Teismo sprendimo byloje, kurioje Taryba pralaimėjo, neatsižvelgė net į to sprendimo pagrindimą ir motyvus, padarė faktinę klaidą dėl ieškovo veiklos ir tariamo vaidmens Irano vyriausybės atžvilgiu, neatliko jokio tyrimo dėl realaus ieškovo vaidmens ir jo veiklos Irane, nors Bendrasis Teismas buvo nurodęs, kad tai labai svarbus ES sankcijų Iranui taikymo tvarkos aspektas, ir taikė sankcijas po 2014 m. sausio 20 d., t. y. po to, kai ES nebeprieštaravo veiklai, kuria teikiama pajamų Iranui, nes Iranas nebelaikomas vykdančiu branduolinių ginklų platinimo veiklą. — Taryba pažeidė proporcingumo principą. Sankcijos taikytos dėl Irano branduolinių ginklų platinimo veiklos. Taryba nenustatė ir negali nustatyti, kad ieškovas tiesiogiai arba netiesiogiai teikė paramą branduolinių ginklų platinimui Irane. Ji netgi nebeteigia, kad ieškovas konkrečiai prisideda prie branduolinių ginklų platinimo Irane. Atsižvelgiant į tai, kad sankcijomis nebuvo padarytas poveikis branduolinių ginklų platinimui, sankcijų tikslu nepateisinamas naudos, kurią ieškovas gauna pagal Bendrojo Teismo sprendimą, panaikinimas ir spaudimas, kuris jomis daromas visai ES teisminės apsaugos sistemai, jau nekalbant apie ieškovo teisę į nuosavybę ir teisę vykdyti prekybos veiklą. Ši išvada patvirtinta 2014 m. sausio 20 d. priėmus Tarybos reglamentą, kuriuo panaikinamos kai kurios sankcijos remiantis tuo, kad pripažinta, jog Iranas iš tikrųjų nevykdo branduolinių ginklų platinimo veiklos.