LT
Teismopr aktikosr inkinys
ECLI:EU:T:2011 :699 1BENDR OJO T EISMO (apeliacinių skundų ko legija) SPRENDIMAS
2011 m. lapkričio 29 d.
Byla T-10/11 P
Ger hard Birkhoff
prieš
Europos Komisiją
„Apeliacinis skundas — Viešoji tarnyba — Pareigūnai — Šeimos išmokos — Išlaikomo vaiko išmoka — 
Vaikas su negalia, dėl kurios jis negali užsidirbti pragyvenimui — Atsisakymas pratęsti 
išmokos mokėjimą“
Dalykas: Apeliacinis skundas dėl 2010 m. spalio 27 d. Europos Sąjungos tarnautojų teismo 
(antroji ko legija) sprendimo B irkhoff p rieš K omisiją (F-60/09), ku riuo s iekiama 
panaikinti šį sprendimą.
Sprendimas:Panaikinti 2010 m. spalio 27 d. Europos Sąjungos tarnautojų teismo (antroji kolegija) 
sprendimą Birkhoff prieš Komisiją (F-60/09). Grąžinti bylą Tarnautojų teismui. Atidėti 
klausimo dėl bylinėjimosi išlaidų nagrinėjimą.
Santrauka
1. Pareigūnai — Darbo užmokestis — Šeimos išmoko s — Išlaikomo v aiko išmoka — Teisė į i šmoko s 
mokėjimo p ratęsimą neatsižvelgiant į vaiko a mžių tuo atveju, jeigu jis negali užsidirbti pragyvenimui
(Pareigūnų tarnybos nuostatų VII priedo 2 straipsnio 5 dalis)
2. Pareigūnai — Darbo užmokestis — Šeimos išmoko s — Išlaikomo v aiko išmoka — Teisė į i šmoko s 
mokėjimo p ratęsimą neatsižvelgiant į vaiko a mžių tuo atveju, jeigu jis negali užsidirbti pragyvenimui
(Pareigūnų tarnybos nuostatų VII priedo 2 straipsnio 5 dalis)
1. Pagal Pareigūnų tarnybos nuostatų VII priedo 2 straipsnio 5 dalį išlaikomo vaiko, kuris dėl sunkios 
ligos arba invalidumo negali užsidirbti pragyvenimui, išmokos mokėjimas pratęsiamas neatsižvelgiant į 
amžių.
Tam, kad s ergantis ar n eįgalus vaikas būtų suprantamas, kai p tas, ku ris „negali užsidirbti 
pragyvenimui“, reikia a tsižvelgti į ki ekvieno n agrinėjamo atvejo kon krečias aplinkybes.
Tačiau remiantis argumentais, pagal kuriuos reikalaujama dėl socialinės tvarkos priežasčių atsižvelgti į 
konkretaus atvejo teisines ir f aktines aplinkybes nustatant pajamų sumą, ku rią turi n eįgalusis 
pragyvenimui, logiškai m ąstant reikia a tsižvelgti į š io asmens grynąsias pajamas atskaičius visus 
valstybės mokesčius ir ri nkliavas, o n e į p ajamas jų neatskaičius.
2 ECLI:EU:T:2011 :699SANTRAUKA–BYLAT-10/11P
BIRKHOFF/KOMISIJA
Iš tiesų, pirma, vien pajamos atskaičius m okesčius atspindi tai, ku o atitinkamas asmuo faktiškai 
disponuoja ka sdieniam p ragyvenimui įprastoms išlaidoms padengti, kai p antai m aistui, aprangai, 
gyvenamajai vietai, baldams, namų apyvokos dai ktams, šildymui ir p an.
Antra, remiantis vienodo požiūrio principu, pagal ku rį reikalaujama, kad p anašios situacijos nebūtų 
vertinamos skirtingai, o s kirtingos situacijos – vienodai, nebent toks ve rtinimas būtų objektyviai 
pagrįstas, negalima neatsižvelgti į t ai, jog neįgaliojo, ku rio pajamos prieš atskaitant m okesčius 
apmokestinamos įvairiai s labai did eliais m okesčiais ir ku ris dėl to turi sąlyginai m ažas pajamas 
atskaičius mokesčius, faktinė padėtis skiria si nuo neįgaliojo, kuris gauna tokias pačias pajamas prieš 
atskaitant mokesčius, tačiau iš jų atskaitomi gerokai m ažesni mokesčiai, todėl jis turi sąlyginai did esnes 
pajamas. Atsižvelgiant į m inėtos socialinės tvarkos tikslą, niekuo negalima pateisinti šių situacijų 
vertinimo kai p vienodų, remiantis tuo, kad p ajamos prieš atskaitant mokesčius yra v ienodos, no rs 
faktiškai di sponuojamos pajamos ka sdieniam p ragyvenimui labai s kiria si. Taigi ko mpe tentinga 
institucija turi išnagrinėti kon krečias ki ekvieno a tvejo teisines ir f aktines aplinkybes tam, kad 
nustatytų, ar a titinkamas neįgalusis faktiškai n egali užsidirbti pragyvenimui, kai p tai suprantama pagal 
minėtą Pareigūnų tarnybos nuostatų no rmą.
Trečia, atsižvelgimas į a titinkamo neįgaliojo faktiškai t urimas pajamas atskaičius m okesčius yra 
suderinamas su tuo, kad t aip pat iš jo profesinės veiklos pajamų reikia a timti išlaidas, kurias jis realiai 
patiria d ėl savo negalios.
Galiausiai, no rs tiesa, kad E uropos Sąjungos teisės nuostatos, kuriomis suteikiama teisė į f inansines 
išmokas, turi būti aiškinamos siaurai, iš minėtų svarstymų matyti, jog aiškinimas, kad r eikia a tsižvelgti 
į sergančio sunkia l iga ar n eįgalaus vaiko faktiškai t urimas pajamas atskaičius mokesčius, atitinka p agal 
Pareigūnų tarnybos nuostatų VII priedo 2 straipsnio 5 dalį tokiam vaikui, jei šis vaikas negali užsidirbti 
pragyvenimui, mokamos išmokos socialinį tikslą.
(žr. 28, 34, 37–40 ir 50 punktus)
Nuoroda:
Teisingumo Teismo praktika: 2007 m. gegužės 3 d. Sprendimo Advocaten voor de W ereld, C-303/05, Rink. p. I-3633 , 
56 punktas ir j ame n urodyta teismo praktika.
Pirmosios instancijos teismo praktika: 1994 m. lapkričio 30 d. Sprendimo Dornonville de l a Cour prieš Komisiją, 
T-498/93, Rink. VT p. I-A-257 ir II- 813, 39 punktas.
2. Išlaikomo vaiko p ašalpa atitinka socialinės tvarkos tikslą, pagrįstą išlaidomis, patiriamomis dėl esamų 
ir tikrų su vaiko g yvenimu ir j o veiksminga priežiūra susijusių poreikių, todėl kompe tentinga institucija 
kiekvienu kon krečiu atveju turi patikrinti, ar p asiekiamas šis socialinis tikslas, ir a tsižvelgdama į 
kiekvieno kon kretaus atvejo aplinkybes nustatyti, ar a titinkamas vaikas dėl sunkios ligos arba negalios 
negali užsidirbti pragyvenimui.
Todėl institucijos, ku ri ai škindama Pareigūnų tarnybos nuostatų V II priedo 2 straipsnio 5 dalį 
suformulavo o bjektyvų kri terijų, p areiga n agrinėti kon krečias a titinkamo a tvejo a plinkybes 
nepanaikinama, kad ir ko ks būtų šio kri terijaus turinys.
Siekiant atsižvelgti į n eįgaliojo padėties teisines ir f aktines ypatybes, iš šio asmens profesinės veiklos 
pajamų reikia a timti visas išlaidas, kurių jis patiria d ėl savo ligos. Taigi tik į t aip sumažintas pajamas 
reikia a tsižvelgti siekiant išsiaiškinti, ar n eįgalusis negali užsidirbti pragyvenimui, kai p tai suprantama 
pagal Pareigūnų tarnybos nuostatų VII priedo 2 straipsnio 5 dalį.
ECLI:EU:T:2011 :699 3SANTRAUKA–BYLAT-10/11P
BIRKHOFF/KOMISIJA
Veiksmai, kuriais siekiama pagerinti neįgaliųjų padėtį, patys savaime y ra ne tikslas, bet priemonė, kuria 
siekiama užtikrinti vienodą požiūrį, todėl šie ve iksmai leidžiami, jeigu tik jais siekiama užtikrinti tokį 
patį požiūrį į neįgalųjį, kaip ir į s veiką asmenį, kurio padėtis panaši. Šiuo atveju pagal vienodo požiūrio 
principą ad ministracija privalo atsižvelgti tik į i šlaidas, atsirandančias vien dėl atitinkamo vaiko 
negalios, finansiškai p rilygindama jį nesergančiam asmeniui, kurio padėtis kitais atžvilgiais yra tokia 
pati.
Atsižvelgiant į tai, atėmus dalį išlaidų, susijusių su prekėmis ir p aslaugomis, kurias naudoja kiekvienas 
asmuo, o n e vien neįgalieji, nebuvo padar yta nei faktinė, nei teisinė, nei akivaizdi ve rtinimo klaida.
(žr. 30, 32, 36, 57, 59 ir 60 punktus)
Nuoroda:
Pirmosios instancijos teismo praktika: 2003 m. spalio 21 d. Sprendimo Birkhoff prieš Komisiją, T-302/01, Rink. VT 
p. I-A-245 ir II- 1185 , 39, 40 ir 44 punktai.