ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Aktas, kuris tik patvirtina pirminį sprendimą, nekeičia suinteresuotosios šalies padėties ir todėl tai nėra sprendimas, dėl kurio gali būti paduotas ieškinys dėl panaikinimo. Ieškinys, pareikštas dėl sprendimo, priimto siekiant tik patvirtinti ankstesnį sprendimą, kuris tapo galutinis, yra nepriimtinas. Aktas laikomas tiesiog patvirtinančiu ankstesnį sprendimą, jeigu jame nėra naujų aplinkybių, palyginti su ankstesniu sprendimu, ir nebuvo peržiūrima to sprendimo adresato padėtis.

Kalbant apie ieškinį, kurį pareiškė paramą iš Sąjungos finansuojamo projekto gaunantis asmuo dėl Komisijos sprendimo, esančio vykdytinu dokumentu, kaip tai suprantama pagal SESV 299 straipsnį, kuriuo siekiama išieškoti neteisėtai sumokėtas sumas, negalima pagrįstai teigti, kad ieškinys yra nepriimtinas dėl to, kad minėtas sprendimas yra sprendimas, kuriuo patvirtinami ankstesni Komisijos atsisakymai sudaryti ieškovui lengvatines sąlygas vykdant su šia institucija sudarytą sutartį. Priešingai nei sprendimas, esantis vykdytinu dokumentu, tokie atsisakymai neapima Komisijai, kaip administracinei institucijai, suteiktų viešosios valdžios prerogatyvų įgyvendinimo ir nesukelia privalomų teisinių padarinių, kurie peržengia šią instituciją ir ieškovą saistančių sutartinių santykių ribas. Be to, negali kilti klausimo dėl ieškinio dėl panaikinimo termino apėjimo, nes nagrinėjami atsisakymai patenka į sutartinių santykių tarp Komisijos ir ieškovo sritį, o ginčams dėl teisių ir sutartinių įsipareigojimų, nagrinėjamiems Sąjungos teisme pagal SESV 272 straipsnį, taikomas ne tas pats ieškinio pareiškimo terminas.

(žr. 84, 94 ir 95 punktus)
2017 m. kovo 1 d. Bendrojo Teismo (septintoji kolegija) sprendima

Universiteit Antwerpen / REA

(Byla T‑208/15)

„Arbitražinė išlyga – Septintoji bendroji mokslinių tyrimų, technologinės plėtros ir demonstracinės veiklos programa (2007–2013 m.) – Marie Curie veiksmai – Pradedantieji mokslo darbuotojai – Kvietimas teikti paraiškas FP7‑People‑ITN‑2008 – Dotacijų susitarimai – Tinkamos finansuoti išlaidos – Sumokėtų sumų grąžinimas – Mokslo darbuotojų priėmimo sąvoka – Proporcingumas“

1. Teismo procesas – Kreipimasis į Bendrąjį Teismą remiantis arbitražine išlyga – Sutartis, kuriai taikoma nacionalinė teisė – Nacionalinės materialinės teisės taikymas – Nacionalinės teisės nuostatos kompetencijos srityje netaikymas (SESV 272 straipsnis) (žr. 52–55 punktus)

2. Teismo procesas – Kreipimasis į Bendrąjį Teismą remiantis arbitražine išlyga – Sutartys, sudarytos vykdant specialią mokslinių tyrimų, technologijų plėtros ir demonstravimo veiklos programą – Tikslai (SESV 272 straipsnis) (žr. 65 punktą)

3. Teismo procesas – Kreipimasis į Bendrąjį Teismą remiantis arbitražine išlyga – Sutartys, sudarytos vykdant specialią mokslinių tyrimų, technologijų plėtros ir demonstravimo veiklos programą – Mokslo darbuotojų priėmimo sąvoka (SESV 272 straipsnis) (žr. 81–85, 93, 104, 116 punktus)

Dalykas

SESV 272 straipsniu grindžiamas prašymas pripažinti, kad dotacijų susitarimai Nr. 238214 „C7“ (Cerebellar-Cortical Control: Cells, Circuits, Computation, and Clinic) ir Nr. 238686 „Cerebnet“ (Timing and plasticity in the olivo-cerebellar system), sudaryti pagal kvietimą teikti paraiškas FP7‑People‑ITN‑2008, negali būti aiškinami taip, kad jais nustatyta naudos gavėjų pareiga mokymus pradedantiesiems mokslo darbuotojams rengti tik savo pačių patalpose, ir atitinkamai patvirtinti, kad REA negali atmesti kaip netinkamų finansuoti dalies išlaidų, susijusių su trijų pradedančiųjų mokslo darbuotojų mokymu, vykdytu ne ieškovo patalpose, ir priteisti iš REA visas ieškovo nurodytas išlaidas, susijusias su pradedančiųjų mokslo darbuotojų mokymu, bei palūkanas, skaičiuojamas nuo tos dienos, kai sumos tapo mokėtinos pagal susitarimus.

Rezoliucinė dalis

1. Priteisti Universiteit Antwerpen iš Mokslinių tyrimų vykdomosios įstaigos (REA) 45526,73 euro sumą už tam tikras tinkamas finansuoti išlaidas pagal susitarimą „Cerebnet“ Nr. 238686, sudarytą vykdant Septintąją bendrąją mokslinių tyrimų, technologinės plėtros ir demonstracinės veiklos programą (2007–2013 m.), ir sutartines palūkanas, skaičiuojamas nuo tos dienos, kai ši suma tapo mokėtina pagal minėtą susitarimą.

2. Atmesti likusią ieškinio dalį.
56

Be to, ieškovė tvirtina, kad net jei 1991 m. gegužės 2 d. Procedūros reglamento 102 straipsnio 1 dalis turėtų būti aiškinama taip, kad terminas, per kurį leidžiama pareikšti ieškinį, pradedamas skaičiuoti nuo keturioliktos kalendorinės dienos po Reglamento Nr. 1023/2013 paskelbimo pabaigos, t. y. 2013 m. lapkričio 12 d., ieškinys buvo tinkamai pareikštas per minėtą terminą. Iš tiesų ieškovė teigia, kad tokiu atveju SESV 263 straipsnyje numatytas terminas, per kurį leidžiama pareikšti ieškinį, sueina 2014 m. sausio 12 d. Tačiau kadangi 2014 m. sausio 12 d. buvo sekmadienis, termino pabaigos datą reikėtų pratęsti iki artimiausios darbo dienos pabaigos, būtent iki 2013 m. sausio 13 d., t. y. iki datos, prie kurios turėtų būti pridėtas 10 dienų terminas dėl nuotolio. Taigi terminas, per kurį leidžiama pareikšti ieškinį, galutinai turėjo sueiti 2014 m. sausio 23 d.
7

2011 m. birželio 30 d. Komisija pradėjo procedūrą ir priėmė pranešimą apie kaltinimus šiems teisės subjektams: Nexans, Nexans France, Pirelli & C. SpA, Prysmian Cavi e Sistemi Energia, Prysmian, The Goldman Sachs Group, Inc., Sumitomo Electric Industries, Hitachi Cable, J–Power Systems, Furukawa Electric Co. Ltd, Fujikura Ltd, Viscas Corp., SWCC Showa Holdings Co. Ltd, Mitsubishi Cable Industries Ltd, Exsym Corp., ABB, ABB Ltd, nkt cables GmbH, NKT Holding A / S, Silec Cable, SAS, Grupo General Cable Sistemas, SA, Safran SA, General Cable Corp., LS Cable & System Ltd, Taihan Electric Wire Co. Ltd ir ieškovėms.
110

Pirma, ieškovė tvirtina, kad pagal Europos Žmogaus Teisių Teismo praktiką egzistuoja tvirta, nors ir nuginčijama prezumpcija, kad dėl pernelyg ilgos proceso trukmės atsiranda neturtinė žala. Be to, ieškovė yra „biržoje kotiruojama bendrovė, kurios sėkmes ir nesėkmes atidžiai seka ne tik jos darbuotojai, bet ir spauda, investuotojai ir jos klientai“. Taigi ieškovės reputacijai pakenkta be reikalo. Galiausiai papildomi neužtikrintumo metai neigiamai paveikė įmonės valdymą, investicijas, patrauklumą ir strategiją. Be to, dėl šio neužtikrintumo jos darbuotojai ir vadovai taip pat asmeniškai patyrė neturtinę žalą.
99

Teisingumo Teismo ir Europos Žmogaus Teisių Teismo praktikoje, Europos Tarybos veikloje, kurią vykdo Europos komisija „Demokratija per teisę“, pateikiamas neišsamus principų ir normų, kuriuos gali apimti teisinės valstybės sąvoka, sąrašas. Tarp jų yra šie principai: teisėtumo, teisinio saugumo, taip pat savavališko naudojimosi vykdomosios valdžios galiomis draudimo; nepriklausomų ir nešališkų teismų; veiksmingos teisminės kontrolės, įskaitant pagrindinių teisių paisymą, ir lygybės prieš įstatymą (šiuo klausimu žr. teisinės valstybės kriterijų sąrašą, kurį Europos komisija „Demokratija per teisę“ priėmė per 106‑ąją plenarinę sesiją (2006 m. kovo 11–12 d., Venecijoje)). Be to, kai kuriuose Sąjungos išorės veiksmų srities teisės aktuose, be kita ko, nurodyta kova su korupcija – kaip principas, kurį apima teisinės valstybės sąvoka (žr., pavyzdžiui, 2006 m. spalio 24 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (EB) Nr. 1638/2006, išdėstantį bendrąsias nuostatas, kurios nustato Europos kaimynystės ir partnerystės priemonę (OL L 310, 2006, p. 1)).
74

Kadangi Taryba pralaimėjo bylą tiek, kiek ji susijusi su ieškinyje nurodytu prašymu panaikinti aktus, ji turi padengti su šiuo prašymu susijusias išlaidas, kaip to reikalavo ieškovas. Be to, kadangi ieškovas pralaimėjo bylą, kiek ji susijusi su pareiškime dėl reikalavimų patikslinimo nurodytu prašymu panaikinti aktus, jis turi padengti su šiuo prašymu susijusias išlaidas, kaip to reikalavo Taryba.
51

Be to, reikia pažymėti, kad reglamentai Nr. 1698/2005 ir Nr. 1974/2006 buvo pakeisti 2013 m. gruodžio 17 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentu (ES) Nr. 1305/2013 dėl paramos kaimo plėtrai, teikiamos Europos žemės ūkio fondo kaimo plėtrai (EŽŪFKP) lėšomis, kuriuo panaikinamas Reglamentas Nr. 1698/2005 (OL L 347, p. 487), ir 2014 m. kovo 11 d. Komisijos deleguotuoju reglamentu (ES) Nr. 807/2014, kuriuo papildomas Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) Nr. 1305/2013 dėl paramos kaimo plėtrai, teikiamos Europos žemės ūkio fondo kaimo plėtrai (EŽŪFKP) lėšomis, ir nustatomos pereinamojo laikotarpio nuostatos (OL L 227, p. 1). Remdamasi Reglamento Nr. 1305/2013 45 straipsnio 6 dalyje numatytais įgaliojimais Komisija įtvirtino Deleguotojo reglamento Nr. 807/2014 13 straipsnio b punktą, pagal kurį „valstybės narės savo kaimo plėtros programose nustato sąlygas, kuriomis naudotos įrangos pirkimo išlaidos gali būti laikomos tinkamomis finansuoti išlaidomis“. Taigi, priešingai nuo Reglamento Nr. 1974/2006 55 straipsnio 1 dalies antros pastraipos, šiose naujose taisyklėse nenumatyta nei speciali tvarka MVĮ, nei „tinkamai pagrįstų atvejų“ kriterijus. Be to, kalbant apie naudotos įrangos pirkimo išlaidų tinkamumo finansuoti sąlygas, pažymėtina, jog pagal jas aiškiai reikalaujama, kad valstybės narės priimtų visuotinai taikomas taisykles įgyvendindamos „savo kaimo plėtros programas“.
140

Taigi, pirma, nors ieškovė savo procesiniuose dokumentuose teigia, kad Belgijoje jai pavyko rasti „tik sekretorės darbą mažoje įmonėje [ASBL], kuri užsiima cinko prekyba“, iš ieškinio A 18 priede esančios jos darbo sutarties ir dubliko C 3 priede esančio laiško matyti, kad 2001 m. rugsėjo mėn. ji įsidarbino „Assistant to Market Development Coordinator and Environment and Public Affairs Manager“ (rinkos plėtros koordinatoriaus ir aplinkos bei viešųjų reikalų vadovo padėjėja“). Be to, ieškovės leidimuose dirbti nurodyta, kad ji yra „atsakinga už projektus“, o ieškinio A 18 priede esančiame 2013 m. vasario 13 d. rašte ji įvardyta kaip „Executive and Personal Assistant“ (padėjėja vykdomiesiems ir asmeniniams reikalams).
31

Pirmojo pranešimo priede pateiktose pastabose ir rekomendacijose Komisija, pirma, be kita ko, iš esmės pažymėjo, kad skolininkų knygoje, taigi ir Reglamento Nr. 885/2006 III priedo lentelėse, parengtose dėl 2006 ir 2007 finansinių metų, nėra nurodytos palūkanos už nesumokėtas sumas, nes Dienst Regelingen jas apskaičiuoja tik gavusi tas sumas. Jos teigimu, šios palūkanos turėjo būti įtrauktos į minėtas lenteles, nes jų nenurodžius būtų įrašytos pernelyg mažos sumos, kurioms taikoma Reglamento Nr. 1290/2005 32 straipsnio 5 dalyje įtvirtinta taisyklė. Antra, ji pabrėžė, kad Dienst Regelingen pateikė pranešimą dėl palūkanų skaičiavimo tik po to, kai buvo susigrąžintos pagrindinės sumos, ir tai taikytina tik sumoms, susigrąžintoms nuo 2007 m. spalio 16 d. Tad neapskaičiavus palūkanų, susijusių su po šios datos susigrąžintomis sumomis, fondai patyrė nuostolių. Be to, Komisija Nyderlandų institucijų paprašė pateikti tam tikros informacijos.
41

Šios išvados nepaneigia nei EMA argumentas, kad Tarnautojų teismas, taikydamas neaiškią sąvoką „karjeros pertrauka“, padarė klaidingą išvadą, kad D. Drakeford karjeroje nebuvo pertraukos, nepaisant jo padidėjusio atsakomybės lygio ir formaliai pakeistų pareigų, nei argumentas, kad D. Drakeford paskirtas į pareigas po tarpinstitucinės atrankos procedūros. Kadangi, kaip pažymėta šio sprendimo 39 punkte, sąvoka „darbo santykių nutraukimas“ nėra neaiški, argumentui, kad Tarnautojų teismas padarė teisės klaidą nagrinėjamu atveju pritaikęs šią sąvoką, negalima pritarti. Be to, pažymėtina, kad skundžiamo sprendimo 49 punkte Tarnautojų teismas teisingai išnagrinėjo labai ypatingas šio atvejo aplinkybes, atsižvelgdamas į skundžiamo sprendimo 48 punkte įtvirtintą sąvoką „karjeros pertrauka“. Tiesa, lyginant vykdomas užduotis, sektoriaus vadovo pareigos, į kurias D. Drakeford buvo paskirtas po tarpinstitucinės atrankos procedūros, yra esminis pakeitimas, palyginti su vadovo pavaduotojo pareigomis, lemiantis karjeros pertrauką, kaip ji suprantama pagal Tarnautojų teismo įtvirtintą sąvoką. Iš tiesų, jeigu pasilikimas toje pačioje veiklos srityje automatiškai nelemia vykdomų pareigų tęstinumo, šis tęstinumas iš esmės negali būti pripažintas tuo atveju, kai į siekiant užimti sektoriaus vadovo pareigas organizuojama tarpinstitucinė atranka. Tačiau nagrinėjamu atveju matyti, kad iki paskyrimo sektoriaus vadovu 2003 m. D. Drakeford ėjo laikinojo sektoriaus vadovo pareigas 2001–2003 m. laikotarpiu. Taigi iš tiesų negalima daryti išvados, kad jo paskyrimas sektoriaus vadovu, net jei tai įvyko po tarpinstitucinės atrankos procedūros, faktiškai reiškė jo ankstesnių pareigų nutraukimą. Be to, iš pirmosios instancijos teismo bylos medžiagos taip pat matyti, kad 2003 m. balandžio mėn. D. Drakeford buvo priskirtas prie A 4 lygio 3 pakopos, įskaičius dešimt darbo stažo mėnesių, o nuo 2003 m. gegužės 1 d., kai įsigaliojo jo sutartis dėl IT skyriaus sektoriaus vadovo pareigų, jis buvo priskirtas prie A 4 lygio 3 pakopos, įskaičius vienuolika darbo stažo mėnesių. Šie duomenys vėl patvirtina D. Drakeford ir EMA darbo santykių tęstinumą. Iš to matyti, kad pripažinęs, jog D. Drakeford be pertraukos vykdė pareigas informacinių technologijų srityje, be kita ko, kaip sektoriaus vadovo pavaduotojas, laikinasis sektoriaus vadovas ir sektoriaus vadovas, Tarnautojų teismas pagrįstai nepripažino, kad esminis EMA ir D. Drakeford darbo santykių tęstinumas nutrūko. (Praleista)
SESV 263 straipsnio ketvirtoje pastraipoje nurodyta fizinių ir juridinių asmenų teisė pareikšti ieškinį priklauso nuo suinteresuotumo pareikšti ieškinį egzistavimo tuo metu, kai jis pateikiamas, ir tai yra priimtinumo sąlyga, atskira nuo locus standi. Kaip ir ieškinio dalykas, šis suinteresuotumas pareikšti ieškinį turi išlikti iki teismo sprendimo priėmimo, antraip nebūtų poreikio jį priimti. Toks suinteresuotumas pareikšti ieškinį reiškia, kad pats ginčijamo akto panaikinimas gali turėti teisinių pasekmių ir kad taip dėl ieškinio baigties gali atsirasti nauda jį pareiškusiam asmeniui.

Kalbant apie valstybės pagalbos gavėjo pareikštą ieškinį dėl Komisijos sprendimo, kuriuo ši pagalba pripažįstama nesuderinama ir neteisėta ir nurodoma ją susigrąžinti, pažymėtina, kad vien dėl to minėtu sprendimu buvo pakeista ieškovės teisinė padėtis ir ji nuo šio sprendimo priėmimo nebeturėjo teisės gauti šios pagalbos ir turėjo būti pasiruošusi tam, kad jai teks iš esmės ją grąžinti. Šios išvados nepaneigia aplinkybė, kad vykstant bylos nagrinėjimui pradėta ieškovės likvidavimo procedūra, nes ginčijamas sprendimas nebuvo taip pakeistas ar atšauktas, kad šis ieškinys išsaugotų savo dalyką. Be to, ginčijamo sprendimo teisinės pasekmės netapo nebegaliojančios vien dėl to, kad pradėta ieškovės likvidavimo procedūra. Iš tiesų vien tai, kad įmonei taikoma bankroto procedūra, be kita ko, kai pasibaigus šiai procedūrai ji likviduojama, nepaneigia pagalbos susigrąžinimo principo. Tokiu atveju ankstesnė padėtis iš esmės gali būti atkurta, o dėl neteisėtai suteiktos pagalbos atsiradęs konkurencijos iškraipymas panaikintas į likviduojamos įmonės įsipareigojimus įtraukus įsipareigojimą grąžinti atitinkamą pagalbą.

Taigi dėl ginčijamo sprendimo ginčijama pagalba bent jau turi likti prie ieškovės įsipareigojimų, todėl, net darant prielaidą, kad ši pagalba negali būti grąžinta, ji nebėra ieškovės turto dalis. Dėl ginčijamo akto panaikinimo gerokai pagerėtų ieškovės teisinė situacija, nes ginčijama pagalba vėl galėtų būti priskirta prie jos turto.

(žr. 51, 53, 55–58, 60, 61 punktus)
Be to, siekiant taikyti minėtą kriterijų būtina, kad Rusijoje sprendimus priimantys asmenys, iš kurių į sąrašą įtraukti asmenys gauna naudos, būtų bent pradėję ruoštis Krymo aneksijai ir Rytų Ukrainos destabilizacijai. Tik įvykdžius šią sąlygą turi būti konstatuota, kad tokią naudą gaunantys asmenys negali nežinoti apie šių sprendimus priimančių asmenų dalyvavimą rengiantis atlikti šiuos veiksmus ir gali numanyti, kad jų pajamoms, gautoms bent iš dalies dėl minėtos naudos, bus taikomos ribojamosios priemonės, siekiant užkirsti kelią jų teikiamai paramai aptariamiems sprendimą priimantiems asmenims.

Nagrinėjant ieškinį dėl dalies tam tikrų ribojamųjų priemonių, nustatytų fiziniams arba juridiniams asmenims, kurių veiksmai kenkia Ukrainos teritoriniam vientisumui, suverenitetui ir nepriklausomybei arba į juos kėsinamasi, panaikinimo, pareikšto bendrovės, kuriai buvo skirta valstybinė sutartis dėl tilto iš Rusijos į neteisėtai aneksuotą Krymo Autonominę Respubliką statybos, savininko, kadangi tiltu būtų galima tiesiogiai atvykti iš Rusijos į Krymą ir tai skatintų sandorių tarp Rusijos ir Krymo sudarymą ne tik prekių ir paslaugų, bet ir karinėje srityse, Taryba, atsižvelgusi į politinę ir karinę regiono raidą, pasireiškusią Rusijos veiksmų nulemtu tariamu referendumu dėl Krymo statuso, vėlesniu Rusijos šio referendumo rezultatų pripažinimu ir neteisėta Krymo aneksija, galėjo visiškai teisingai konstatuoti, kad nagrinėjamo tilto statyba įtvirtintų Krymo integravimą į Rusiją, o dėl to būtų pakenkta Ukrainos teritoriniam vientisumui.

Be to, minėto asmens vadovaujantis Rusijos prezidento įsakymais ir siekiant suderinti Krymo ir Rusijos mokyklų standartus, įgyvendintu projektu, pagal kurį buvo vykdoma viešųjų ryšių kampaniją tam, kad įtikintų Krymo vaikus, kad jie yra Rusijos piliečiai, gyvenantys Rusijoje, remiama Rusijos vyriausybės politika, kuria siekiama, kad Krymas būtų integruotas į Rusiją ir dėl to dar labiau būtų pakenkta Ukrainos teritoriniam vientisumui.

(žr. 118, 121, 128, 129 punktus)
Atsargumo principas yra bendrasis Sąjungos teisės principas, kylantis iš SESV 11 straipsnio, 168 straipsnio 1 dalies, 169 straipsnio 1 ir 2 dalių bei 191 straipsnio 1 ir 2 dalių ir pagal jį atitinkamos valdžios institucijos, vykdydamos atitinkamų teisės aktų joms suteiktus įgaliojimus, įpareigojamos imtis priemonių, kurios užkirstų kelią tam tikriems pavojams, kurių gali kilti visuomenės sveikatai, saugumui ir aplinkai, ir šių interesų apsaugos reikalavimams teikti pirmenybę prieš ekonominius interesus. Kai mokslo požiūriu nėra aišku, ar yra pavojus žmonių sveikatai ir kokio jis masto, remdamosi atsargumo principu, institucijos gali imtis apsaugos priemonių nelaukdamos, kol bus visiškai įrodyti tokio pavojaus realumas ir rimtumas arba pasireikš neigiamas poveikis sveikatai. Be to, jei paaiškėja, kad dėl to, jog atliktų tyrimų rezultatai yra nepakankami, neįtikinami arba netikslūs, neįmanoma neabejotinai nustatyti nurodomos rizikos buvimo arba apimties, bet realios žalos visuomenės sveikatai tikimybė išliktų tuo atveju, jeigu rizika pasitvirtintų, atsargumo principas pateisina ribojamųjų priemonių ėmimąsi, jei šios priemonės yra nediskriminacinės ir objektyvios.

(žr. 51 punktą)
Jeigu jokioje įdarbinimo konkursams taikytinų reglamentų, direktyvų arba pranešimo apie konkursą nuostatoje nenumatyta kitaip, reikia manyti, kad reikalavimas turėti universiteto diplomą, keliamas norintiems dalyvauti atvirame konkurse, turi būtinai atitikti tą reikšmę, kuri šiai formuluotei suteikiama pačios valstybės narės, kur kandidatas baigė studijas, kuriomis remiasi, teisės aktuose. Universiteto diplomas, kurio reikalaujama norint dalyvauti atvirame konkurse, pagal valstybės narės, kurioje jis išduotas, teisės aktus turi būti pripažintas be jokių apribojimų.

Rėmimasis valstybės narės, kur diplomas išduotas, teisės aktais, nesant nuostatos, kurioje būtų numatyta kitaip, suteikia galimybę užtikrinti vienodą vertinimą per atrankos procedūras, kuriose dalyvavimo paraiškas gali pateikti kandidatai, baigę studijas įvairių valstybių narių universitetuose ir įstaigose, kuriuose taikomos labai įvairios studijų sistemos, kiek tai susiję su studijų organizavimu, struktūra, metodika ir turiniu. Tai leidžia užtikrinti iš esmės de facto ir de jure analogiškoje situacijoje esančių kandidatų, gavusių diplomą, kurio tinkamumas patvirtintas valstybei pripažinus jo oficialų pobūdį, vienodą vertinimą. Be to, toks rėmimasis leidžia garantuoti suinteresuotiesiems asmenims didžiausią saugumo lygį, nes suteikia jiems galimybę iš anksto ir pakankamai tiksliai žinoti, ar jų universiteto diplomas bus pripažintas tinkamu darbui Sąjungos viešojoje tarnyboje, ar ne.

(žr. 26–28 ir 33 punktus)

Teisingumo Teismo praktika: 1989 m. liepos 13 d. Sprendimo Jaenicke Cendoya / Komisija, 108/88, Rink., EU:C:1989:325, 17 punktas.

Pirmosios instancijos teismo praktika: 1999 m. gruodžio 9 d. Sprendimo Alonso Morales / Komisija, T‑299/97, Rink. VT, EU:T:1999:314, 60 punktas.
4.

Reglamento Nr. 1049/2001 dėl galimybės visuomenei susipažinti su Europos Parlamento, Tarybos ir Komisijos dokumentais 4 straipsnio 3 dalies pirmoje pastraipoje numatytos išimties taikymas suponuoja, kad turi būti įrodyta, jog dėl susipažinimo su institucijos jos vidaus naudojimui parengtu dokumentu gali būti konkrečiai ir realiai pakenkta institucijos sprendimų priėmimo proceso apsaugai ir jog ši grėsmė yra pagrįstai, o ne vien hipotetiškai numatoma. Be to, tam, kad patektų į Reglamento Nr. 1049/2001 4 straipsnio 3 dalies pirmoje pastraipoje numatytą išimtį, grėsmė sprendimų priėmimo procesui turi būti rimta. Taip, be kita ko, būtų, jei nurodytų dokumentų atskleidimas turėtų esminį poveikį sprendimų priėmimo procesui. Įvertinimas, ar grėsmė rimta, priklauso nuo visų bylos aplinkybių, be kita ko, nuo institucijos nurodytų neigiamų pasekmių sprendimų priėmimo procesui dėl nurodytų dokumentų atskleidimo. Tačiau nereikalaujama, kad institucijos pateiktų įrodymų, kad tokia grėsmė egzistuoja. Šiuo klausimu pakanka to, kad ginčijamame sprendime yra informacijos, kuri leistų padaryti išvadą, kad ši grėsmė sprendimų priėmimo procesui šio sprendimo priėmimo momentu buvo pagrįstai numanoma, o ne vien hipotetinė, konkrečiai kalbant, nurodoma, kad tuo momentu buvo objektyvios priežastys, leidžiančios pagrįstai numatyti, kad tokia grėsmė iškils suinteresuotojo asmens prašytų dokumentų atskleidimo atveju. (žr. 60–62 punktus)
94

Šiuo aspektu Jungtinė Karalystė taip pat teisingai pažymi, kad didžioji dalis Komisijos pateiktų įrodymų grindžiami Jungtinės Karalystės teismų sprendimais, kuriuose, remiantis House of Lords (Lordų rūmai, Jungtinė Karalystė) sprendime A and others v Secretary of State for the Home Department (No 2) [2006] 2 A.C. 221 paskelbtomis rekomendacijomis, turėjo būti išnagrinėtas klausimas, ar juose būta teiginių dėl rėmimosi kankinimais.
23

2013 m. rugsėjo 16 d. sprendimu Islamic Republic of Iran Shipping Lines ir kt. / Taryba (T‑489/10, EU:T:2013:453) Bendrasis Teismas, be kita ko, panaikino Tarybos sprendimo 2010/413 II priedą, Reglamento Nr. 961/2010 VIII priedą ir Reglamento Nr. 267/2012 IX priedą tiek, kiek šiuose aktuose buvo numatyta įtraukti IRISL į ginčijamus sąrašus dėl to, kad Taryba neįrodė, jog IRISL teikė paramą branduoliniams ginklams platinti (2013 m. rugsėjo 16 d. sprendimo Islamic Republic of Iran Shipping Lines ir kt. / Taryba, T‑489/10, EU:T:2013:453, 76 punktas). Jis taip pat panaikino kitų subjektų (įskaitant HDSL), kurie buvo kaltinami veikę IRISL vardu, pavadinimų įtraukimą, remdamasis tuo, kad aplinkybe, dėl kurios jų pavadinimai buvo įtraukti į sąrašus, t. y. tai, kad jas kontroliavo IRISL arba jos veikė šios vardu, nebegalima pateisinti ribojamųjų priemonių nustatymo ar tolesnio taikymo, nes IRISL nepagrįstai buvo pripažinta teikusi paramą branduoliniams ginklams platinti (2013 m. rugsėjo 16 d. sprendimo Islamic Republic of Iran Shipping Lines ir kt. / Taryba, T‑489/10, EU:T:2013:453, 77 punktas).