ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
25

Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas nurodo, kad šiuos asmeniniams arba mažųjų ar vidutinio dydžio įmonių poreikiams tenkinti skirtus spausdintuvus sudaro lazerinio spausdinimo ir skenavimo modulių rinkinys. Tiesiogiai ar per tinklą sujungti su automatinio duomenų apdorojimo mašinomis, jie gali atlikti skenavimo ir spausdinimo funkcijas. Be to, jie turi kopijavimo funkciją, kuria galima naudotis nepriklausomai nuo to, ar šie spausdintuvai sujungti su automatinio duomenų apdorojimo mašina. Kai kurie šių spausdintuvų turi ir telefakso funkciją.
34

Trečia, Parlamentas primena, kad ginčijami sprendimai dėl aptariamų dvejų metų susiję tik su dviem iš dvylikos mėnesinių plenarinių sesijų. Be to, kadangi rugpjūčio mėn. nebūna mėnesinės plenarinės sesijos, spalio mėn. bet kuriuo atveju turėtų vykti dvi sesijos. Šiuo klausimu dėl biudžeto sesijos, kuri turi vykti spalio mėn., Parlamentas pažymi, kad nors biudžeto tvirtinimo įgaliojimų vykdymas per plenarinę sesiją yra reikalingas ir aktualus, vis dėlto reikia atsižvelgti į tai, kad biudžeto procedūra trunka tik kelias mėnesinės sesijos valandas. Galiausiai Parlamentas pabrėžia, kad Prancūzijos Respublikos išreikšti nuogąstavimai, jog mėnesinių plenarinių sesijų trukmės sutrumpinimas gali tapti nuolatine praktika, yra visiškai hipotetiniai.
44

Kaip matyti, be kita ko, iš Teisingumo Teismo procedūros reglamento 38 straipsnio 1 dalies c punkto ir su šia nuostata susijusios teismo praktikos, bet kuriame ieškinyje turi būti nurodytas ginčo dalykas ir pagrindų, kuriais remiamasi, santrauka, ir ši nuoroda turi būti pakankamai aiški ir tiksli, kad atsakovas galėtų pasirengti gynybai, o Teisingumo Teismas – vykdyti savo kontrolę. Iš to išplaukia, kad pagrindinės teisinės ir faktinės aplinkybės, kuriomis pagrįstas ieškinys, turi būti nuosekliai ir suprantamai išdėstytos pačiame ieškinyje, ir kad jame pateikiamus reikalavimus reikia suformuluoti nedviprasmiškai, siekiant išvengti to, kad Teisingumo Teismas priimtų sprendimą ultra petita arba apskritai nepriimtų sprendimo dėl kurio nors kaltinimo (visų pirma žr. 2010 m. birželio 15 d. Sprendimo Komisija prieš Ispaniją, C-211/08, Rink. p. I-5267, 32 punktą; minėto 2012 m. sausio 26 d. Sprendimo Komisija prieš Slovėniją 29 punktą ir 2012 m. balandžio 19 d. Sprendimo Komisija prieš Nyderlandus, C-141/10, 15 punktą).
24

Atsakovės pagrindinėje byloje ginčija Komisijos teisę pateikti ieškinį Sąjungos vardu, šiuo tikslu neturint aiškaus kitų Sąjungos institucijų, kurioms pažeidimas tariamai padarė poveikį, išduoto įgaliojimo. Be to, jos nurodė teismų nepriklausomumo, šalių procesinio lygiateisiškumo principų pažeidimą, atsižvelgiant į ypatingą Komisijos padėtį, kurią ji užima taikant EB 81 straipsnio 1 dalies procedūrą. Atsižvelgiant į tai, kad pagal Reglamento Nr. 1/2003 16 straipsnį 2007 m. vasario 21 d. sprendimas prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiam teismui privalomas, yra pažeidžiamas ir principas, pagal kurį niekas negali būti teisėjas savo paties byloje (nemo judex in sua causa).
9

Direktyvos 2006/112 314 straipsnyje nustatyta: „Maržos apmokestinimo schema taikoma naudotų prekių, meno kūrinių, kolekcionavimo objektų ar antikvarinių daiktų tiekimui, kurį atlieka apmokestinamasis prekybininkas, kai tas prekes jam Bendrijos viduje tiekė vienas iš šių asmenų: a) neapmokestinamasis asmuo; b) kitas apmokestinamasis asmuo, jei to kito apmokestinamojo asmens atliekamas prekių tiekimas neapmokestinamas pagal 136 straipsnį; c) kitas apmokestinamasis asmuo, jei to kito apmokestinamojo asmens atliekamam prekių tiekimui taikomas 282–292 straipsniuose numatytas smulkaus verslo įmonių atleidimas nuo PVM ir yra tiekiamas ilgalaikis turtas; d) kitas apmokestinamasis prekybininkas, jei to kito apmokestinamojo prekybininko atliekamas prekių tiekimas apmokestinamas PVM pagal šią maržos apmokestinimo schemą.“
11

Ministras tvirtina, kad Austrijos Respublikai tenkanti pareiga saugoti jos teritorijoje esančius vartotojus nedingsta, kai jiems reklamuojami pasiūlymai apsilankyti lošimo namuose, esančiuose kitose valstybėse, kuriose lošėjų apsaugos reikalavimai gerokai mažesni už Austrijoje galiojančius reikalavimus, nes tokia reklama ir dėl to atsiradęs ja susiviliojusių Austrijos gyventojų noras lankytis tokiuose lošimo namuose gali turėti asmeniui ir visuomenei morališkai ir finansiškai žalingų pasekmių ir taip kelti didelę grėsmę Austrijoje gyvenantiems asmenims, šeimoms ir visuomenės sveikatai. Be to, būtinybė patikrinti, ar egzistuoja panašios apsaugos priemonės, kyla iš Sąjungos teisėje įtvirtinto nuoseklumo reikalavimo.
Kaip aiškiai matyti iš Reglamento Nr. 1896/2006 7 straipsnio 2 dalies c punkto ir 3, 5 ir 6 dalių, kai šia nuostata leidžiama valstybėms narėms nacionalinės teisės aktais reglamentuoti kai kuriuos specifinius reikalavimų, kuriuos turi atitikti prašymas išduoti Europos mokėjimo įsakymą, aspektus, joje tai aiškiai numatyta. Tačiau šiame straipsnyje nėra jokios kitos aiškios ar numanomos nuorodos, kuri bendrai leistų valstybių narių nacionalinėje teisėje nustatyti papildomas sąlygas. Be to, Reglamento Nr. 1896/2006 tikslas – supaprastinti, pagreitinti tarptautinio pobūdžio bylų dėl neginčytinų piniginių reikalavimų procedūrą ir sumažinti jos išlaidas, būtų pažeistas, jei valstybės narės savo nacionalinės teisės aktuose galėtų bendrai nustatyti papildomas sąlygas, kurias turi atitikti prašymas išduoti Europos mokėjimo įsakymą. Dėl tokių sąlygų būtų ne tik nustatyti skirtingose valstybėse narėse skirtingi tokiam prašymui taikomi reikalavimai, bet ir Europos mokėjimo įsakymo išdavimo procedūra taptų sudėtingesnė, ilgesnė ir brangesnė.

Reglamento Nr. 1896/2006, nustatančio Europos mokėjimo įsakymo procedūrą, 4 straipsnis ir 7 straipsnio 2 dalies c punktas turi būti aiškinami taip, kad jais nedraudžiama prašymą išduoti Europos mokėjimo įsakymą pateikusiam asmeniui vykstant tokiai procedūrai reikalauti palūkanų už laikotarpį nuo jų mokėjimo termino suėjimo dienos iki pagrindinės sumos sumokėjimo dienos.

Pirma, Reglamento Nr. 1896/2006 4 straipsnyje nurodyti „piniginio reikalavimo“ požymiai, t. y. reikalavime nurodyta konkreti pinigų suma ir pareigos įvykdyti mokėjimo reikalavimą atsiradimas, netaikomi palūkanoms. Antra, šio reglamento 7 straipsnio 2 dalies c punktu nereikalaujama, kad prašyme išduoti Europos mokėjimo įsakymą būtų nurodyta konkreti palūkanų suma ir jame nenurodyta data, iki kurios jų gali būti reikalaujama. Be to, jeigu 7 straipsnio 2 dalies c punktas būtų aiškinamas kaip neleidžiantis reikalauti palūkanų, susikaupusių iki pagrindinės sumos sumokėjimo dienos, Europos mokėjimo įsakymo išdavimo procedūra taptų sudėtingesnė, ilgesnė ir brangesnė ir neatitiktų reglamento tikslo ‐ pirmiausiai nustatyti paprastą, greitą ir efektyvų neginčytinų piniginių reikalavimų išieškojimo mechanizmą, o taip pat sumažinti tokios procedūros išlaidas.

(žr. 40, 41, 42–44, 46, 53 punktus ir rezoliucinės dalies 2 punktą)
Direktyvos 2006/112 dėl pridėtinės vertės mokesčio bendros sistemos 183 straipsnis turi būti aiškinamas taip, kad pagal jį draudžiama valstybės narės mokesčių administratoriui, neatlikus konkretaus vertinimo ir remiantis tik matematiniais skaičiavimais, atidėti pridėtinės vertės mokesčio permokos, susidariusios per mokestinį mėnesio laikotarpį, dalies grąžinimą, kol šis administratorius atliks šio apmokestinamojo asmens metinės mokesčio deklaracijos tyrimą.

Iš tiesų, pridėtinės vertės mokesčio permokos grąžinimo tvarka negali pažeisti mokesčių sistemos neutralumo principo taip, kad apmokestinamajam asmeniui tektų visa pridėtinės vertės mokesčio našta ar jos dalis. Visų pirma ji turi sudaryti apmokestinamajam asmeniui adekvačias sąlygas susigrąžinti visą kreditą, susidariusį dėl pridėtinės vertės mokesčio permokos. Tai reiškia, kad permoka turi būti sugrąžinta per protingą laikotarpį pinigais arba kitu atitinkamu būdu ir kad pasirinkta grąžinimo forma bet kuriuo atveju neturi sukelti finansinės rizikos mokesčių mokėtojui.

Aišku, pridėtinės vertės mokesčio permokos grąžinimo atidėjimas keliems mokestiniams laikotarpiams, einantiems po to, per kurį susidarė permoka, nebūtinai prieštarauja Direktyvos 2006/112 183 straipsnio pirmai pastraipai. Tačiau vienų metų ar ilgesnis terminas, per kurį apmokestinamieji asmenys turi patirti pridėtinės vertės mokesčio naštą, kai iš esmės nustatytas vieno kalendorinio mėnesio mokestinis laikotarpis, negali būti laikomas protingu

Jei tokiu reglamentavimu siekiama išvengti sukčiavimo ar mokesčių vengimo rizikos, reikia konstatuoti, kad toks prevencinis ir bendras taikymas, pagrįstas tik matematiniais skaičiavimais, neatlikus konkretaus atvejo vertinimo, per kurį atitinkamas apmokestinamasis asmuo būtų turėjęs galimybę įrodyti, jog nėra sukčiavimo ar mokesčių vengimo rizikos, prieštarauja proporcingumo principui.

(žr. 24–28, 33, 36, 38 punktus ir rezoliucinę dalį)
79

Iš sprendimo dėl prašymo priimti prejudicinį sprendimą ir Teisingumo Teismui pateiktos bylos medžiagos matyti, kad sprendimas dėl įrenginio statybos detaliojo plano pagrindinėje byloje yra viena priemonių, kuriomis remiantis priimamas galutinis sprendimas išduoti arba ne leidimą šiam įrenginiui, ir kad jame yra informacijos apie projekto poveikį aplinkai, sąlygas, kurios nustatomos eksploatuojančiam subjektui apriboti šį poveikį, šalių per teritorijos planavimo procedūrą pateiktus prieštaravimus ir priežastis, kuriomis motyvuotas kompetentingos institucijos apsisprendimas priimti šį sprendimą dėl detaliojo plano. Be to, pagal taikytinas nacionalines nuostatas reikalaujama, kad šis sprendimas būtų pridėtas prie kompetentingai institucijai pateikiamo prašymo išduoti leidimą. Iš to matyti, kad šis sprendimas dėl detaliojo plano turi būti laikomas turinčiu reikšmingos informacijos pagal Direktyvos 96/61 V priedą ir kad todėl suinteresuota visuomenė iš principo turi turėti galimybę susipažinti su juo per leidimo išdavimo šiam įrenginiui procedūrą.
77

Reikia konstatuoti, pirma, kad, remiantis 2005 m. kovo 2 d. Jungtinės Karalystės Komisijai adresuotu laišku, nuotėkų išleidimų skaičius 2001 m. buvo 310 (561240 m3 per metus), o laikotarpiu nuo 2002 iki 2004 m. šis skaičius buvo 56‐91 (359640‐529290 m3). Taip pat reikia pažymėti, kad 2006‐2008 m. nuotėkų išleidimų skaičius buvo 25‐47 (248130 m3‐732150 m3), o 2009 m. ‐ 762300 m3. Komisija, savo pastabas grįsdama šių išleidimų dažnumu ir intensyvumu, aiškiai įrodė, kad tiek prieš papildomoje pagrįstoje nuomonėje nustatytą terminą, tiek jam pasibaigus tai buvo daroma nuolat, todėl toks išleidimų skaičius negali būti siejamas su išskirtinėmis aplinkybėmis. Be to, šių išleidimų išskirtinio pobūdžio nenurodė Jungtinė Karalystė savo pastabose.
41

Be to, pažeidimo atveju mokėtino tinkamo atlyginimo apskaičiavimas remiantis ne suma, prilygstančia mokesčiui, mokėtinam už gamybą pagal C licenciją, o mažesne suma, prilygstančia atlygiui už teisėtą auginimą, gali lemti tai, kad ūkininkai, nevykdantys įpareigojimo teikti informaciją savininkui pagal Reglamento Nr. 2100/94 14 straipsnio 3 dalies šeštą įtrauką ir Reglamento Nr. 1768/95 8 straipsnį, traktuojami palankiau negu tie, kurie teisingai deklaruoja auginamas sėklas.
74

Be to, reikia pažymėti, kad, kaip buvo priminta šio sprendimo 65 punkte, Nyderlandų Karalystės diskrecija nustatyti iš trečiųjų šalių piliečių reikalaujamų rinkliavų už leidimų gyventi išdavimą pagal Direktyvos 2003/109 II ir III skyrius dydį nėra neribota ir dėl to remiantis ja negalima reikalauti rinkliavų, kurios būtų pernelyg didelės, atsižvelgiant į jų reikšmingą finansinę įtaką šiems piliečiams.
35

Be to, reikalavimas, kad vaistai būtų tiekiami pagal „tikrą, o ne per tarpininkus pateiktą užsakymą“, reiškia, kad vaistą turėjo išrašyti gydytojas, realiai įvertinęs savo pacientus ir vedinas tik gydymo motyvų.
18

Be to, sutarties projekto 23 straipsnio 3 dalyje nustatyta, kad AAMS, „nusprendusi nedelsiant imtis laikinųjų apsaugos priemonių, priima sprendimą panaikinti koncesiją, jei koncesininkas pats arba per su juo susijusią, nesvarbu kaip, tarpininkaujančią bendrovę Italijos teritorijoje arba pasinaudodamas už valstybės teritorijos ribų esančiomis telekomunikacijos priemonėmis verčiasi lošimais, panašiais į viešuosius arba kitus AAMS administruojamus lošimus, arba pagal Italijos teisę draudžiamais lošimais“.
90

Be to, Teisingumo Teismas jau yra nusprendęs, kad tai, jog viešbučio valdytojas savo klientams suteikia prieigą prie transliuojamo kūrinio, turi būti traktuojama kaip papildomų paslaugų teikimas siekiant gauti tam tikros naudos, nes šios paslaugos pasiūlymas turi įtakos viešbučio autoritetui ir dėl to kambarių kainai. Panašiai Teisingumo Teismas nusprendė, kad kavinės-restorano savininkas perduoda transliuojamus kūrinius turėdamas tikslą iš to pasipelnyti ir kad šis perdavimas turi įtakos tokios įstaigos lankomumui ir galiausiai jos ekonominiams rezultatams (šiuo klausimu žr. minėtų sprendimų SGAE 44 punktą ir Football Association Premier League ir kt. 205 punktą).
27

Ginčas pagrindinėje byloje kilo dėl to, kad prodiuseris P. van der Let padarė šį filmą prieinamą internete ir tuo tikslu perleido teises Movieeurope.com. Taigi minėtą filmą buvo galima parsisiųsti iš šios interneto svetainės kaip „video on demand“. Prodiuseris taip pat padarė filmo anonsą prieinamą internete per youtube ir perleido Scandinavia TV„Pay TV“ teises.
Direktyvos 2001/14 dėl geležinkelių infrastruktūros pajėgumų paskirstymo ir mokesčių už naudojimąsi geležinkelių infrastruktūra ėmimo su pakeitimais, padarytais Direktyva 2004/49, 6 straipsnio 1 dalyje valstybėms narėms nustatyta pareiga nustatyti tinkamas sąlygas siekiant užtikrinti, kad esant įprastoms verslo sąlygoms ir per pagrįstą laikotarpį infrastruktūros valdytojo iš infrastruktūros mokesčių gautos pajamos, papildomos pajamos iš kitos komercinės veiklos ir valstybės skirtos lėšos būtų bent jau ne mažesnės už infrastruktūros išlaidas, turi būti aiškinama taip, kad ja siekiama infrastruktūros valdytojo pelno (nuostolių) ataskaitos pusiausvyros. Tačiau vien to, kad nėra infrastruktūros valdytojo pelno (nuostolių) ataskaitos pusiausvyros, nepakanka išvadai, kad atitinkama valstybė narė neįvykdė įsipareigojimų pagal minėtą nuostatą, padaryti. Iš tiesų, siekiant padaryti tokią išvadą taip pat reikėtų, remiantis pačia šios nuostatos formuluote, nustatyti, kad finansinės pusiausvyros nėra „esant įprastoms verslo sąlygoms ir per pagrįstą laikotarpį“.

(žr. 26, 34, 35 punktus)
70

Galiausiai Jungtinė Karalystė teigia, kad darbo užmokesčio dalių, numatytų STPCD, nacionaliniai teisės aktai „negarantuoja“ ir nesuteikia „teisės“ į paaukštinimą darbe, kaip tai suprantama pagal konvencijos 12 straipsnio 4 dalies a punktą. Iš tiesų šios dalys nėra automatiškai mokamos atsižvelgiant į stažą, bet norint jas gauti turi būti pateikiamas prašymas, o jos skiriamos atsižvelgiant į tam tikrus kriterijus. Be to, teisė į „išmokas, susijusias su mokymo ir mokymosi pareigomis“, ir į aukštos kvalifikacijos mokytojams ir mokytojams ekspertams taikomas sistemas suteikiama tik tuomet, jeigu mokykla nusprendžia sukurti tokias darbo vietas. Be to, darbo užmokesčio dalys nereiškia „paaukštinimo darbe“, kaip tai suprantama pagal minėtą straipsnį, nes mokytojai, kuriems suteikiamas toks darbo užmokestis, išsaugo savo, „kaip mokytojo“, padėtį ir nepakyla į aukštesnio rango poziciją.
24

Be to, norint nustatyti, ar toks vienas sudėtinis sandoris, koks nagrinėjamas pagrindinėje byloje, turi būti laikomas prekių tiekimu, ar paslaugų teikimu, reikia nustatyti dominuojančius elementus (be kita ko, žr. minėtų sprendimų Faaborg-Gelting Linien 12 ir 14 punktus; Levob Verzekeringen ir OV Bank 27 punktą bei Aktiebolaget NN 27 punktą). Šiuo atžvilgiu iš teismų praktikos matyti, kad paslauga turi būti laikoma papildančia pagrindinę paslaugą, jei klientams ji pati yra ne tikslas, o priemonė geriausiomis sąlygomis naudotis teikėjo teikiama pagrindine paslauga (žr. minėto Sprendimo Aktiebolaget NN 28 punktą).
Atsižvelgiant į Lisabonos sutartimi įtvirtintą teisės pateikti prašymą priimti prejudicinį sprendimą išplėtimą, tokią teisę dabar turi ir pirmosios instancijos teismai, kai ginčai kyla dėl EB sutarties IV antraštine dalimi, pavadinta „Vizų, prieglobsčio, imigracijos ir kitos su laisvu asmenų judėjimu susijusios politikos sritys“, reglamentuojamoje srityje priimtų aktų.

Atsižvelgiant į SESV 267 straipsniu siekiamą tikslą sukurti veiksmingą Teisingumo Teismo ir nacionalinių teismų bendradarbiavimą ir į proceso ekonomijos principą, žemesnės instancijos teismų pateiktus prašymus priimti prejudicinį sprendimą, kurie buvo gauti pereinamuoju laikotarpiu prieš įsigaliojant Lisabonos sutarčiai ir kuriuos Teisingumo Teismas nagrinėja jau įsigaliojus šiai Sutarčiai, reikia vertinti kaip priimtinus. Juk atmetus prašymą kaip nepriimtiną, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas, kuris per tą laiką jau įgijo teisę kreiptis į Teisingumo Teismą, paprasčiausia pateiktų naują prašymą priimti prejudicinį sprendimą dėl to paties klausimo, o dėl to atsirastų didelė papildoma administravimo našta ir nepagrįstai pailgėtų pagrindinės bylos nagrinėjimo laikas. Taigi reikia manyti, kad nuo 2009 m. gruodžio 1 d. Teisingumo Teismas turi kompetenciją nagrinėti teismo, kurio sprendimai pagal nacionalinę teisę gali būti toliau skundžiami teismine tvarka, pateiktą prašymą priimti prejudicinį sprendimą, net jei toks prašymas pateiktas iki nurodytos datos.

(žr. 28–31 punktus)
Keywords

Summary



Keywords

Socialinė politika – Darbuotojai vyrai ir moterys – Įsidarbinimas ir darbo sąlygos – Vienodas požiūris

(Tarybos direktyvos 76/207 2 straipsnio 1, 3 ir 4 dalys ir 5 straipsnis)

Summary

Direktyvos 76/207 dėl vienodo požiūrio į vyrus ir moteris principo taikymo įsidarbinimo, profesinio mokymo, pareigų paaukštinimo ir darbo sąlygų atžvilgiu 2 straipsnio 1, 3 ir 4 dalys ir 5 straipsnis turi būti aiškinami taip, kad pagal juos draudžiama tokia nacionalinė priemonė, kurioje numatyta, jog pagal darbo sutartį dirbančios motinos per devynis mėnesius po vaiko gimimo gali įvairiais būdais pasinaudoti atostogomis, nors pagal darbo sutartį dirbantys tėvai šiomis atostogomis gali pasinaudoti tik jeigu vaiko motina taip pat dirba pagal darbo sutartį.

Iš tikrųjų, kadangi šiomis atostogomis gali pasinaudoti darbuotojas tėvas arba motina, t. y. pamaitinti vaiką ir juo pasirūpinti gali tiek tėvas, tiek motina, konstatuotina, kad šios atostogos darbuotojams suteikiamos dėl to, kad jie yra vaiko tėvai. Vadinasi, jos negali būti laikomos leidžiančiomis užtikrinti moters biologinės būklės apsaugą po nėštumo arba motinos ir vaiko ypatingo ryšio apsaugą. Be to, vien aplinkybė, kad jei vaiko motina nedirba pagal darbo sutartį, atmetama pagal darbo sutartį dirbančių kūdikių tėvų galimybė pasinaudoti pagrindinėje byloje nagrinėjamomis atostogomis, gali lemti, jog tokia savarankiškai dirbanti moteris bus priversta apriboti profesinę veiklą ir viena prisiimti dėl vaiko gimimo atsiradusius rūpesčius, nes vaiko tėvas negalės jai padėti. Todėl tokia priemonė nenagrinėtina nei kaip priemonė, kuria siekiama pašalinti ar sumažinti socialiniame gyvenime galinčią egzistuoti faktinę nelygybę moterų atžvilgiu, kaip tai suprantama pagal Direktyvos 76/207 2 straipsnio 4 dalį, nei kaip priemonė, kuria siekiama užtikrinti faktinį, o ne tik formalų vienodą požiūrį, norint sumažinti socialiniame gyvenime galinčią egzistuoti faktinę nelygybę ir taip pagal SESV 157 straipsnio 4 dalį pašalinti ar kompensuoti blogesnę atitinkamų asmenų padėtį, kiek tai susiję su jų profesine karjera.

(žr. 31, 37–39 punktus ir rezoliucinę dalį)
43

Be to, Teisingumo Teismo praktikoje, susijusioje su sąlygomis, kuriomis gali būti ribojamos Sprendimo Nr. 1/80 7 straipsniu suteikiamos teisės, be išimties, susijusios su viešąja tvarka, visuomenės saugumu ir visuomenės sveikata, kuri vienodai taikytina tiek Turkijos, tiek Bendrijos piliečiams, nurodoma antra šių teisių netekimo priežastis, taikytina tik migrantams iš Turkijos, t. y. faktas, kad jie išvyko iš priimančiosios valstybės narės teritorijos ilgam laikotarpiui ir be pateisinamų priežasčių (minėto sprendimo Derin 67 punktas).
12

2003 m. gruodžio mėn. K. Peśla baigė savo universitetines studijas Poznanės (Lenkija) universiteto teisės fakultete ir įgijo magistro kvalifikacinį laipsnį (magister). 2005 m. sausį, pabaigus Vokietijos ir Lenkijos teisės studijas, Frankfurto prie Oderio (Vokietija) universiteto teisės fakultetas, kuriame jis nuo 1998 m. studijavo lygiagrečiai su studijomis Lenkijoje, suteikė jam Vokietijos ir Lenkijos teisės magistro (Master of German and Polish Law) akademinį laipsnį, o 2005 m. vasarį – Vokietijos ir Lenkijos teisės bakalauro (Bachelor of German and Polish Law) akademinį laipsnį.
44

Be to, šiuo klausimu reikia pabrėžti, kad bendrasis vienodo požiūrio principas, kurio konkreti išraiška antrinėje Bendrijos teisėje ir specifiniame mokesčių sektoriuje yra mokesčių neutralumo principas, reikalauja, kad panašios situacijos nebūtų vertinamos skirtingai, nebent tai yra objektyviai pateisinama (minėto sprendimo Marks & Spencer 51 punktas ir ten nurodyta teismų praktika). Juo, remiantis EB 3 straipsnio 1 dalies g punktu, be kita ko, reikalaujama, kad panašioje padėtyje esantys ūkio subjektai būtų vertinami vienodai siekiant išvengti konkurencijos iškraipymų vidaus rinkoje.
43

Trečia, kalbant apie Ispanijos Karalystės argumentą, pagal kurį subjektų ir įstaigų gautomis pajamomis, kurioms taikomas ginčijamas atleidimas nuo mokesčio, prisidedama prie visuomenei naudingų infrastruktūrų ir projektų finansavimo, reikia priminti, jog Teisingumo Teismas jau yra nusprendęs, kad nėra nesvarbu, jog loterijomis ir kitais piniginiais lošimais galima reikšmingai finansuoti veiklą, kuria nesiekiama pelno, ar bendrąjį interesą, tačiau vien ši priežastis negali objektyviai pateisinti laisvės teikti paslaugas apribojimų (žr., be kita ko, minėto sprendimo Schindler 60 punktą ir sprendimo Zenatti 36 punktą). Be to, iš Teisingumo Teismo praktikos matyti, kad ekonominių priežasčių nėra tarp EB 46 straipsnyje numatytų pagrindų, kuriais būtų galima pateisinti Sutartimi užtikrintos laisvės teikti paslaugas apribojimus (žr., be kita ko, minėtų sprendimo Komisija prieš Italiją 19 ir 22 punktus ir sprendimo Gambelli ir kt. 61 punktą).
2

Šis prašymas buvo pateiktas nagrinėjant bylą tarp RCI Europe ir Commissioners for Her Majesty’s Revenue and Customs (toliau – Commissioners) dėl pridėtinės vertės mokesčio (toliau – PVM) perskaičiavimo.
45

Tokia ieškovui suteikta pasirinkimo galimybė atitinka ne tik artimumo kriterijų, bet ir nuspėjamumo reikalavimą, nes ji ir ieškovui, ir atsakovui leidžia lengvai nustatyti teismus, kuriuose gali būti pareikštas ieškinys. Maža to, ji atitinka teisinio saugumo tikslą, nes pagal Reglamento Nr. 44/2001 5 straipsnio 1 punkto b papunkčio antrą įtrauką ieškovo pasirinkimas yra apribotas dviem teismais. Be to, reikia priminti, kad ieškovui lieka šio reglamento 2 straipsnio 1 dalyje numatyta galimybė kreiptis į atsakovo nuolatinio buvimo vietos teismą, šiuo atveju pagal šio reglamento 60 straipsnio 1 dalį – teismą, kurio teritorijoje yra jo oficiali buveinės vieta, centrinė administracija arba pagrindinė verslo vieta, o tai atitinka Monrealio konvencijos 33 straipsnį.
70

Be to, pagal gairių 32 punktą Pagrindų direktyvos dvidešimt septintoje konstatuojamojoje dalyje nurodyta, kad naujai atsirandančiose rinkose, kur faktiškasis rinkos lyderis tikriausiai turės žymią rinkos dalį, neturėtų būti taikomas netinkamas ex ante reguliavimas. Iš tiesų pagal šią gairių nuostatą per ankstyvas ex ante reguliavimas gali daryti netinkamą įtaką besiformuojančioms konkurencijos sąlygoms naujoje ir dar tik atsirandančioje rinkoje.
29

Pirmiausia reikia patikslinti, kad, kaip matyti iš bylos medžiagos, ERGA OSE yra valstybės įmonė, teikianti viešąsias paslaugas geležinkelių transporto srityje. Ji yra perkančioji organizacija Direktyvos 93/38 2 straipsnio 1 dalies a punkto ir 2 dalies c punkto prasme. Be to, sutarties, dėl kurios paskelbtas ginčijamas skelbimas apie konkursą, vertė yra 3240000 EUR ir gerokai viršija tos pačios direktyvos 14 straipsnio 1 dalies c punkto i papunktyje nustatytas vertės ribas. Todėl nagrinėjama sutarties sudarymo procedūra patenka į šios direktyvos taikymo sritį.