ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
23

Jei atsakymas būtų neigiamas, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas klausia, ar Reglamento Nr. 2419/2001 52a straipsnis, kuriame numatytas to reglamento 49 straipsnio 5 dalyje nustatytos senaties taisyklės taikymas atgaline data, gali būti pagal analogiją taikomas to reglamento 49 straipsnio 6 daliai. Pasak prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo, remiantis Reglamento (EB) Nr. 2419/2001 52a straipsnio formuluote galima teigti, jog nereikia specialios taisyklės, kad būtų galima taikyti Reglamento Nr. 2419/2001 49 straipsnio 6 dalį, ir kad Reglamento Nr. 2988/95 2 straipsnio 2 dalies antru sakiniu užtikrinamas sistemos nuoseklumas. Vis dėlto, jei taip nebūtų, iš to kylanti teisės spraga turėtų galėti būti užpildyta remiantis argumentais pagal analogiją.
25

Kadangi DSL Bank užginčijo šios A. Romano ir L. Romano teisės įgyvendinimą, jie kreipėsi į Landgericht Bonn (Bonos apygardos teismas, Vokietija) su prašymu pripažinti, kad dėl to, jog atsisakyta sutarties, DSL Bank nebegali remtis savo teisėmis pagal atitinkamą paskolos sutartį. Be to, A. Romano ir L. Romano reikalavo iš DSL Bank grąžinti jiems iki sutarties atsisakymo sumokėtas sumas ir kompensaciją už jų naudojimą.
26

Šiuo klausimu reikia pažymėti, kad tik nagrinėjantis bylą nacionalinis teismas, atsakingas už sprendimo priėmimą, atsižvelgdamas į konkrečias bylos aplinkybes, turi įvertinti, ar jo sprendimui priimti būtinas prejudicinis sprendimas, ir Teisingumo Teismui pateikiamų klausimų svarbą. Todėl, jei pateikti klausimai yra susiję su Sąjungos teisės išaiškinimu, Teisingumo Teismas iš principo turi priimti sprendimą. Teisingumo Teismas gali atsisakyti priimti sprendimą dėl nacionalinio teismo pateikto prejudicinio klausimo tik jeigu akivaizdu, kad prašomas Sąjungos teisės išaiškinimas visiškai nesusijęs su pagrindinėje byloje nagrinėjamo ginčo faktinėmis aplinkybėmis ar dalyku, jeigu problema hipotetinė arba Teisingumas Teismas neturi informacijos apie faktines ir teisines aplinkybes, būtinos tam, kad naudingai atsakytų į jam pateiktus klausimus (2018 m. gruodžio 4 d. Sprendimo Minister for Justice and Equality ir Commissioner of An Garda Síochána, C‑378/17, EU:C:2018:979, 26 ir 27 punktai ir jame nurodyta jurisprudencija).
30

Be to, Ispanijos vyriausybė ir ministerija per posėdį Teisingumo Teisme pareiškė, kad šis darbo užmokesčio priedas nesuteikiamas ir mokytojams, dirbantiems pagal privatinės teisės reglamentuojamas neterminuotas sutartis.
20

Be to, minėti reikalavimai taip pat nurodyti Europos Sąjungos Teisingumo Teismo rekomendacijų nacionaliniams teismams dėl prašymų priimti prejudicinį sprendimą pateikimo (OL C 257, 2018, p. 1) 15 punkte. Iš šių rekomendacijų 16 punkto matyti, kad „[p]rašyme priimti prejudicinį sprendimą nacionalinis teismas turi nurodyti tikslią informaciją apie pagrindinėje byloje nagrinėjamo ginčo faktinėms aplinkybėms taikomas nacionalinės teisės nuostatas“ (šiuo klausimu žr. 2018 m. birželio 21 d. Sprendimo Idroenergia, C‑166/18, nepaskelbtas Rink., EU:C:2018:476, 16 ir 17 punktus).
35

Pirma, ši priemonė yra laikino pobūdžio ir bet kuriuo metu gali būti pakeista arba panaikinta. Baudžiamojo proceso kodekso 389 straipsnio 1 dalies 4 punkte numatyta, kad jeigu padarytas labai sunkus nusikaltimas, kaip antai nusikaltimas, kurio padarymu įtariamas suinteresuotasis asmuo, dėl jo pradėtas ikiteisminis tyrimas turi būti baigtas arba visos procesinės prievartos priemonės turi būti panaikintos per 22 mėnesius nuo to momento, kai tas asmuo įtraukiamas į šį ikiteisminį tyrimą. Be to, iš Baudžiamojo proceso kodekso 249 straipsnio 1 dalies matyti, kad jeigu nebelieka asmeniui paskirtos procesinės prievartos priemonės skyrimo pagrindo arba pasikeitė asmens elgesys ar aplinkybės, lėmusios procesinės prievartos priemonės pasirinkimą, tokia priemonė turi būti panaikinta.
Byla C‑621/18

Wightman ir kt.

prieš

Secretary of State for Exiting the European Union

(Court of Session, Inner House, First Division (Scotland) prašymas priimti prejudicinį sprendimą)

„Prašymas priimti prejudicinį sprendimą – ESS 50 straipsnis – Valstybės narės pranešimas apie jos ketinimą išstoti iš Europos Sąjungos – Pranešimo pasekmės – Teisė vienašališkai atšaukti pranešimą – Sąlygos“

Santrauka – 2018 m. gruodžio 10 d. Teisingumo Teismo (plenarinė sesija) sprendimas

Prejudiciniai klausimai – Teisingumo Teismo jurisdikcija – Ribos – Nacionalinio teismo kompetencija – Pagrindinėje byloje pareikšto ieškinio priimtinumo ir prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo sprendimo suderinamumo su nacionaline teise vertinimas – Teisingumo Teismo atliekamas tikrinimas – Neapėmimas – Pagrindinėje byloje pareikštas ieškinys dėl pripažinimo – Nepakankama aplinkybė Teisingumo Teismo jurisdikcijai eliminuoti (SESV 267 straipsnis) Valstybės narės – Išstojimas iš Europos Sąjungos – Valstybės narės sprendimas pradėti išstojimo procedūrą – Pranešimas Europos Vadovų Tarybai – Galimybė vienašališkai atšaukti – Sąlygos – Pasekmės (ESS 49 ir 50 straipsniai)
182

Be to, praktinės sprendimų 2015/1523 ir 2015/1601 taikymo problemos, apie kurias kalba Čekijos Respublika, nėra neatsiejamos nuo šiuose sprendimuose numatyto perkėlimo mechanizmo ar, be to, šių sprendimų 5 straipsnių 4 ir 7 dalyse numatyto specialaus mechanizmo ir, remiantis tuo, kas jau buvo priminta šio sprendimo 164 punkte, prireikus valstybių narių, gaunančių naudą dėl perkėlimo, ir valstybių narių, į kurias perkeliama, valdžios institucijos turi jas spręsti, vadovaudamosi bendradarbiavimo ir tarpusavio pasitikėjimo principais, kuriems teiktina pirmenybė įgyvendinant minėtų sprendimų 5 straipsniuose numatytą perkėlimo procedūrą.
52

Be to, reikia pripažinti, kad pagal šią nuostatą nedraudžiama, jog tam, kad būtų tenkinami greitos ir veiksmingos komunikacijos kriterijai, prekiautojas suteiktų galimybę naudotis kitomis komunikacijos priemonėmis nei telefonas, faksas ar elektroninis paštas, pavyzdžiui, elektronine užklausos forma, kurią užpildę interneto svetainėje vartotojai gali kreiptis į prekiautojus ir kuria naudodamiesi jie gauna atsakymą raštu arba jiems gali būti greitai paskambinta. Konkrečiai tariant, pagal šią nuostatą nedraudžiama, kad prekiautojas, siūlantis prekes ar paslaugas internetu ir turintis telefono numerį, kuriuo galima pasinaudoti spustelėjus kelis kartus, skatintų vartotoją naudotis kitomis komunikacijos priemonėmis, kurios nenurodytos toje nuostatoje, kaip antai tikralaikio pokalbio arba grįžtamojo skambučio sistema, tam, kad jis galėtų greitai susisiekti su prekiautoju ir veiksmingai su juo bendrauti, jeigu informacija, kurią prekiautojas privalo pateikti pagal Direktyvos 2011/83 6 straipsnio 1 dalies c punktą, būtent minėtas telefono numeris, prieinama aiškiai ir suprantamai, o tai turi patikrinti prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas. Šiuo atžvilgiu tai, kad telefono numeris prieinamas tik po kelių spustelėjimų, savaime nereiškia, kad informacija pateikiama neaiškiai ir nesuprantai, kiek tai susiję su tokia situacija, kaip nagrinėjama pagrindinėje byloje, kai prekiautojas, kuris siūlo įsigyti įvairių prekių internetu, tai daro vien per interneto svetainę.
59

Be to, neginčijama, kad 2009 m. spalio 29 d. Sprendime Komisija / Italija (C‑249/08, nepaskelbtas Rink., EU:C:2009:672) Teisingumo Teismas yra konstatavęs, kad laikotarpiu nuo 1993 iki 2005 m. Italijos Respublika iš esmės pakankamai nekontroliavo, netikrino ir nestebėjo žvejybos veiklos vykdymo teritorijoje ir vandenyse, priklausančiuose jos suverenitetui ar jurisdikcijai, visų pirma, kad būtų laikomasi nuostatų dėl dreifuojančių žiauninių tinklų laikymo ir naudojimo laivuose, taip pat tinkamai neužtikrino, kad būtų imamasi atitinkamų priemonių prieš Sąjungos teisės aktų, reglamentuojančių dreifuojančių žiauninių tinklų laikymą ir naudojimą laivuose, pažeidėjus, be kita ko, taikant jiems atgrasomąsias sankcijas. Vėliau, siekdama patikrinti, kaip Italijos Respublika laikosi šio sprendimo, Komisija papildomai patikrino 2010 ir 2011 m. sužvejotą žuvų kiekį. Patikrinimai parodė, kad nurodytame teismo sprendime konstatuoti pažeidimai tęsėsi ir jį paskelbus. Remdamasi šių patikrinimų rezultatais, 2011 m. Komisija pradėjo naują pažeidimo nagrinėjimo procedūrą pagal SESV 260 straipsnio 2 dalį ir 2011 m. rugsėjo mėn. nusiuntė Italijos Respublikai oficialų pranešimą. Be to, iš Teisingumo Teismo turimos bylos medžiagos matyti, kad 2012 ir 2013 m. Komisija atliko naujus patikrinimus vietoje, siekdama patikrinti, kaip laikomasi per šią procedūrą šios valstybės narės suteiktų garantijų, kad bus pagerinta teisės aktų dėl draudimo laikyti ir naudoti dreifuojančius žiauninius tinklus laikymosi priežiūra ir kontrolė. Per šiuos patikrinimus nebuvo nustatyta naujų šių teisės aktų pažeidimų atvejų, todėl procedūra buvo nutraukta 2014 m.
32

Vis dėlto prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas pabrėžia, kad M. Çoban, priešingai nei Turkijos piliečiai minėtoje byloje, iš Nyderlandų išvyko savo iniciatyva. Anot šio teismo, ieškovas pagrindinėje byloje grįžimo į Turkiją dieną turėjo Nyderlandų ilgalaikio gyventojo statusą, kaip tai suprantama pagal Direktyvą 2003/109. Be to, pagal Grįžtamosios migracijos įstatymą jis galėjo grįžti į šią valstybę narę per vienų metų laikotarpį nuo išvykimo.
(71)

Šioje direktyvoje numatytas abipusio vertinimo procesas neturėtų daryti poveikio valstybių narių laisvei savo teisės aktuose nustatyti aukštą visuomenės interesų apsaugos lygį, ypač siekiant socialinės politikos tikslų. Be to, yra būtina, atliekant abipusį vertinimą, visiškai atsižvelgti į bendrų ekonominių interesų paslaugų ir su jomis susijusių tam tikrų užduočių ypatumus. Tuo galima pateisinti tam tikrus įsisteigimo laisvės apribojimus, ypač kai jais siekiama visuomenės sveikatos apsaugos ir socialinės politikos tikslų ir kai jie atitinka 15 straipsnio 3 dalies a, b ir c punktuose esančias sąlygas. <…>
73

Be to, pareikalavus konsultuotis ir reglamento „Dublinas III“ 29 straipsnio 2 dalies antrame sakinyje numatytais atvejais ši nuostata taptų sunkiai taikoma ir dėl to ji iš dalies netektų savo veiksmingumo. Suinteresuotųjų valstybių narių informacijos mainai, kurių prireiktų siekiant susitarti dėl perdavimo termino pratęsimo, pareikalautų tam skirti laiko ir išteklių, ir nebūtų veiksmingo mechanizmo, padedančio išspręsti nesutarimus dėl klausimo, ar tenkinamos tokio pratęsimo sąlygos. Be to, šio termino pratęsimo galimybė atkristų, jeigu prašoma valstybė narė nesiimtų jokių veiksmų.
46

Be to, pagal Reglamento Nr. 1099/2009 3 straipsnį „žudant gyvūnus <…> jiems nesukeliama skausmo, nerimo ar kančių, kurių galima išvengti“. Šis bendrasis reikalavimas, taikomas žudant gyvūnus, be kita ko, sukonkretinamas šio reglamento 4 straipsnio 1 dalyje, kurioje numatyta, kad „gyvūnai žudomi tik apsvaiginus“ ir kad „gyvūnas išlaikomas be sąmonės ir nejautrus iki mirties“.
9

PVM direktyvos su pakeitimais 2 straipsnio 1 dalies d punkto ir 138 ir 201 straipsnių formuluotės sutampa su atitinkamų PVM direktyvos straipsnių formuluotėmis. Bet PVM direktyvos su pakeitimais 143 straipsnyje nustatyta: „1. Valstybės narės PVM neapmokestina sandorių, pagal kuriuos: <…> d) iš trečiosios teritorijos ar trečiosios šalies išsiųstos ar išgabentos prekės importuojamos į kitą valstybę narę nei ta, kurioje užbaigiamas prekių siuntimas ar gabenimas, kai tokias prekes tiekiančio importuotojo, kuriam pagal 201 straipsnį tenka ar pripažįstama tenkanti prievolė sumokėti PVM, vykdomas prekių tiekimas neapmokestinamas PVM pagal 138 straipsnį; <…> 2. PVM neapmokestinama pagal 1 dalies d punktą tais atvejais, kai importavus prekes jos tiekiamos neapmokestinant PVM pagal 138 straipsnio 1 dalį ir 2 dalies c punktą, tik jei importo metu importuotojas importo valstybės narės kompetentingoms institucijoms pateikė bent šią informaciją: a) importo valstybėje narėje suteiktą savo PVM mokėtojo kodą arba importo valstybėje narėje suteiktą savo fiskalinio agento, kuriam tenka prievolė mokėti PVM, PVM mokėtojo kodą; b) prekes įsigyjančio asmens, kuriam prekės tiekiamos laikantis 138 straipsnio 1 dalies, PVM mokėtojo kodą, suteiktą kitoje valstybėje narėje, arba savo PVM mokėtojo kodą, suteiktą valstybėje narėje, kurioje baigiasi prekių siuntimas arba gabenimas, kai prekės yra perduodamos laikantis 138 straipsnio 2 dalies c punkto; c) įrodymą, kad importuojamos prekės yra skirtos išgabenti arba išsiųsti iš importo valstybės narės į kitą valstybę narę. Tačiau valstybės narės gali numatyti, kad c punkte minėtas įrodymas kompetentingoms institucijoms būtų pateikiamas tik gavus prašymą.“
66

Bendrasis Teismas skundžiamo sprendimo 205 punkte, be kita ko, konstatavo, kad Komisijos padaryti ekonometrinio modelio pakeitimai buvo svarbūs. Be to, Bendrasis Teismas skundžiamo sprendimo 207 punkte nurodė, kad „Komisija rėmėsi diskrečiuoju kintamuoju vertinimo etape ir tolydžiuoju kintamuoju prognozavimo etape“, o to sprendimo 208 punkte konstatavo, kad „nors diskrečiojo kintamojo naudojimas buvo aptartas ne kartą per administracinę procedūrą, iš bylos medžiagos negalima daryti išvados, kad buvo aptartas ir skirtingų kintamųjų naudojimas skirtinguose ekonometrinę analizę sudarančiuose etapuose“.
3

Direktyvos 2005/36 1 ir 19 konstatuojamosiose dalyse numatyta: „(1) Pagal Sutarties 3 straipsnio 1 dalies c punktą vienas iš Bendrijos tikslų – panaikinti kliūtis tarp valstybių narių laisvam asmenų ir paslaugų judėjimui. Valstybių narių piliečiams tai visų pirma reiškia teisę dirbant savarankiškai arba pagal darbo sutartį užsiimti profesija ne toje valstybėje narėje, kurioje jie įgijo profesinę kvalifikaciją. Be to, [EB sutarties] 47 straipsnio 1 dalis nustato, kad turi būti priimtos direktyvos dėl abipusio diplomų, pažymėjimų ir kitų oficialią kvalifikaciją patvirtinančių dokumentų pripažinimo. <…> (19) Gydytojų, bendrosios praktikos slaugytojų, gydytojų odontologų, veterinarijos gydytojų, akušerių, vaistininkų ir architektų judėjimo laisvė ir formalios kvalifikacijos įrodymų abipusis pripažinimas turėtų būti grindžiamas pagrindiniu automatinio formalios kvalifikacijos įrodymo pripažinimo principu, remiantis suderintais būtiniausiais rengimo reikalavimais. Be to, užsiimti valstybėse [narėse] gydytojo, bendrosios praktikos slaugytojo, gydytojo odontologo, veterinarijos gydytojo, akušerio ir vaistininko profesija turėtų būti leidžiama tik turint atitinkamą kvalifikaciją, užtikrinančią, kad atitinkamas asmuo įgijo išsilavinimą, kuris atitinka nustatytus būtiniausius reikalavimus. Ši sistema turėtų būti papildyta keletu įgytų teisių, kuriomis kvalifikuoti specialistai gali naudotis tam tikromis sąlygomis.“
54

Šiuo klausimu reikia priminti, kad pagal Bendrojo susitarimo 1 punkto a papunktį vienas iš šio susitarimo tikslų yra pagerinti darbo pagal terminuotas sutartis kokybę, užtikrinant nediskriminavimo principo paisymą. Be to, Bendrojo susitarimo preambulės trečioje pastraipoje nurodyta, kad šis susitarimas „rodo socialinių partnerių siekį sukurti bendruosius pagrindus, kurie užtikrintų vienodų sąlygų taikymą pagal terminuotas sutartis dirbantiems darbuotojams, apsaugant juos nuo diskriminavimo“. Direktyvos 1999/70 14 konstatuojamojoje dalyje šiuo klausimu įtvirtinta, kad Bendruoju susitarimu siekiama, be kita ko, pagerinti darbo pagal terminuotas sutartis kokybę, nustatant būtiniausius reikalavimus, kuriais būtų užtikrintas nediskriminavimo principo taikymas (2018 m. birželio 5 d. Sprendimo Montero Mateos, C‑677/16, EU:C:2018:393, 39 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
19

Be to, kaip Teisingumo Teismui pateiktose pastabose pabrėžia Altenweddinger Geflügelhof, versijoje italų kalba šiame sakinyje ten nurodyti ingredientai apibrėžiami kaip „charakteristikos“ („elementi caratteristici“). Šioje kalbinėje versijoje Reglamento Nr. 110/2008 II priedo 41 punkto tekstas atitinka to paties priedo 42 punkto tekstą, kuriame apibrėžiamas spiritinis gėrimas pavadintas „likeris su kiaušiniais“.
45

Šiuo atveju šioje byloje nagrinėjamos Prancūzijos schemos, pagrįstos mokesčio kredito suteikimu, ir Jungtinės Karalystės schemos, nagrinėtos bylose, kuriose priimti 2006 m. gruodžio 12 d. Sprendimas Test Claimants in the FII Group Litigation (C‑446/04, EU:C:2006:774) ir 2012 m. lapkričio 13 d. Sprendimas Test Claimants in the FII Group Litigation (C‑35/11, EU:C:2012:707), skirtumai neturi įtakos ankstesniame punkte primintam principui. Iš tiesų, šie skirtumai susiję tik su apmokestinimo būdais, naudojamais siekiant to paties tikslo, t. y. išvengti paskirstyto pelno dvigubo ekonominio apmokestinimo. Visos valstybės narės gali laisvai organizuoti savo paskirstyto pelno apmokestinimo schemą su sąlyga, kad nagrinėjamai schemai nebus būdinga SESV draudžiama diskriminacija (šiuo klausimu žr. 2012 m. lapkričio 13 d. Sprendimo Test Claimants in the FII Group Litigation, C‑35/11, EU:C:2012:707, 40 punktas).
57

Nors Teisingumo Teismas kelis kartus, atsižvelgdamas į Direktyvos 93/13 6 straipsnio 1 dalyje ir 7 straipsnio 1 dalyje nustatytus reikalavimus, nurodė, kaip konkrečiai nacionalinis teismas turi užtikrinti šia direktyva vartotojams suteikiamų teisių apsaugą, iš esmės Sąjungos teisėje procedūros, taikomos nagrinėjant tariamai nesąžiningas sutarties sąlygas, yra nesuderintos, todėl kiekviena valstybė narė jas nustato savo teisės sistemoje, tik turi užtikrinti, kad tokios procedūros nebūtų mažiau palankios nei reglamentuojančios panašias situacijas, kurioms taikoma vidaus teisė (lygiavertiškumo principas), ir jomis užtikrinama Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 47 straipsnyje numatyta teisė į veiksmingą teisinę gynybą (šiuo klausimu žr. 2017 m. rugsėjo 14 d. Sprendimo The Trustees of the BT Pension Scheme, C‑628/15, EU:C:2017:687, 58 ir 59 punktus ir juose nurodytą jurisprudenciją ir 2018 m. gegužės 31 d. Sprendimo Sziber, C‑483/16, EU:C:2018:367, 35 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
73

Be to, remiantis šios direktyvos 4 straipsnio 1 punktu, šioje direktyvoje paslauga – tai bet kokia savarankiška, paprastai už užmokestį atliekama ekonominė veikla, kaip nurodyta SESV 57 straipsnyje. Be to, tos direktyvos 76 konstatuojamojoje dalyje nurodyta, kad pagal laisvės teikti paslaugas nuostatą draudžiami apribojimai siejami su reikalavimais, kurie taikomi teisei teikti paslaugas ar paslaugų teikimo veiklos vykdymui, bet nesiejami su konkrečiais prekėms taikomais reikalavimais.
42

Dėl to šiuo susitarimu sukuriama Bendrijos ir Turkijos Respublikos asociacija, apimanti parengiamąjį etapą, per kurį Turkijos Respublikai sudaromos sąlygos stiprinti savo ekonomiką padedant Bendrijai; pereinamąjį etapą, skirtą laipsniškai įkurti muitų sąjungą ir suderinti ekonomikos politiką, ir baigiamąjį etapą, grindžiamą muitų sąjunga, per kurį turėtų būti stiprinamas ekonominės politikos koordinavimas (1987 m. rugsėjo 30 d. Sprendimo Demirel, 12/86, EU:C:1987:400, 15 punktas).
38

Be to, KN 730719 subpozicija, be 73071910 subpozicijos, apima ir 73071990 subpoziciją, kuri, kaip matyti iš jos formuluotės, yra liekamoji subpozicija. Taip pat neatmestina, kad Sąjungos teisė aktų leidėjas prie pastarosios subpozicijos ketino priskirti ne tik lietines vamzdžių ir vamzdelių jungiamąsias detales (jungtis) iš geležies ir plieno, bet ir jungiamąsias detales (jungtis) iš kitos rūšies ketaus, nei numatyta KN 730711 ir 73071910 subpozicijose.
41

Be to, neginčytina, kad šiuo atveju savivaldybė, įsigydama pagrindinėje byloje nagrinėjamą ilgalaikį turtą, veikė tokiomis pačiomis sąlygomis kaip privatus asmuo, norintis statyti pastatą, šiuo atveju nesinaudodama viešosios valdžios įgaliojimais, bet tai turi patikrinti prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas. Remiantis Direktyvos 2006/112 13 straipsnio 1 dalimi ir atitinkama jurisprudencija, iš to matyti, kad savivaldybė, pirkdama atitinkamą nekilnojamąjį turtą, neveikė kaip valdžios institucija.
34

Kaip matyti iš Teisingumo Teismo turimos bylos medžiagos, taip pat atsižvelgiant į faktinių aplinkybių vertinimą, kurį turės atlikti prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas, flyLAL nurodomas negautas pajamas sudaro nuostoliai, kuriuos ji tariamai patyrė dėl to, kad buvo sudėtinga pelningai vykdyti skrydžius iš Vilniaus oro uosto ir į jį po to, kai Air Baltic pradėjo taikyti grobuoniškas kainas; šios kainos buvo finansuojamos iš oro uosto mokesčių nuolaidų, kuriomis Air Baltic anksčiau pasinaudojo sudariusi antikonkurencinį susitarimą su Rygos oro uostu. Šiuo atveju, kaip per teismo posėdį nurodė flyLAL, kalbama būtent apie skrydžių maršrutais iš Vilniaus oro uosto ir į jį, kuriems turėjo įtakos šie veiksmai, pardavimų sumažėjimą.
22

Biosafe sumokėjo šią sumą ir, nusiuntusi debetinius dokumentus, paprašė Flexipiso ją grąžinti. Flexipiso atsisakė sumokėti šį papildomą PVM, nes, be kita ko, nebegalėjo jo atskaityti dėl to, kad CIVA 98 straipsnio 2 dalyje numatytas ketverių metų terminas jau buvo pasibaigęs, kalbant apie iki 2008 m. spalio 24 d. įvykdytus sandorius, prieš 2012 m. spalio 24 d. gaunant debetinius dokumentus, be to, ji neturėjo patirti Biosafe padarytos klaidos, už kurią ši viena buvo atsakinga, padarinių.
5

Bylos aplinkybės skundžiamame sprendime aprašytos taip: „1. Pirmoji ieškovė Irit Azoulay turi vaiką, kuris 2014 m. rugsėjo mėn. buvo priimtas į Briuselyje (Belgija) esančią mokyklą Athénée Ganenou. Kitų trijų ieškovų – Andrew Boreham, Mirja Bouchard ir Darren Neville – vaikai priimti į Bierges (Belgija) tarptautinę mokyklą Le Verseau. Į šias mokyklas iki 2014 m. priimtų vaikų turėję ieškovai iki 2014–2015 mokslo metų už juos gavo mokymosi išlaidų atlyginimą, neviršijantį maksimalios mėnesinės sumos. 2. Tarptautinė mokykla Le Verseau – tai nekonfesinė mokykla, priklausanti Fédération des établissements libres subventionnés indépendants (FELSI) (Nepriklausomų subsidijuojamų laisvųjų įstaigų federacija) ir subsidijuojama prancūzų bendruomenės. Pradedant priešmokykliniu ciklu pamokas prancūzų ir anglų kalbomis veda mokytojai, kuriems viena iš šių kalbų yra gimtoji. Vis dėlto ne visos šios mokyklos išlaidos finansuojamos iš šios subsidijos. Ji turi nuosavų išteklių, kuriuos jai teikia, be kita ko, pelno nesiekianti asociacija Les Amis du Verseau. 3. Mokykla Athénée Ganenou – tai prancūzų bendruomenės subsidijuojama konfesinė mokykla, ji taiko oficialią ir visą šios bendruomenės mokymosi programą, o nuo pradinių klasių dar pridėtos kelios hebrajų kalbos, judaizmo istorijos, Biblijos ir anglų kalbos valandos per savaitę. Ne visos šios mokyklos išlaidos finansuojamos iš šios subsidijos. Ji turi nuosavų išteklių, kuriuos jai teikia, be kita ko, pelno nesiekianti asociacija Les Amis de Ganenou. 4. 2014 m. spalio ir lapkričio mėn. ieškovai pateikė prašymus atlyginti mokymosi išlaidas, patirtas dėl jų išlaikomų vaikų, ir pridėjo pagrindžiamuosius dokumentus, išduotus atitinkamų mokyklų ir identiškus pridėtiems prie ankstesnių jų prašymų atlyginti tokias išlaidas, pastarieji prašymai buvo patenkinti. 5. 2015 m. balandžio 24 d. ieškovai gavo pranešimus apie galutinį jų prašymų atlyginti mokymosi išlaidas atmetimą <…> motyvuojant tuo, kad nebuvo įvykdytos [Pareigūnų tarnybos nuostatų] VII priedo 3 straipsnio 1 dalyje numatytos sąlygos, nes abi aptariamos mokyklos nėra mokslo įstaigos, kurios būtų nustačiusios mokestį už mokslą, kaip tai suprantama pagal tą nuostatą, dėl to, kad ieškovų įnašai atitinkamoms pelno nesiekiančioms asociacijoms nepriklauso Belgijos teisės aktuose numatyto nemokomo privalomo mokslo sistemai. 6. 2015 m. liepos 20 d. visi ieškovai pateikė skundus pagal Pareigūnų tarnybos nuostatų 90 straipsnio 2 dalį. Šie skundai buvo atmesti 2015 m. lapkričio 17 ir 19 d. <…> sprendimais. Vis dėlto Parlamento Generalinis sekretorius nusprendė „savanoriškai ir išimties tvarka“ skirti ieškovams mokymosi pašalpą už 2014–2015 m., tačiau jos nebeskirti kitais mokslo metais už mokslą tarptautinėje mokykloje Le Verseau ir mokykloje Athénée Ganenou.“