GENERALINĖS ADVOKATĖS

JULIANE KOKOTT IŠVADA,

pateikta 2011 m. gegužės 26 d.( )

Byla C‑275/10

Residex Capital IV CV

prieš

Gemeente Rotterdam

(Hoge Raad der Nederlanden (Nyderlandai) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą)

„Konkurencija – Valstybės pagalba – Sąjungos teisei prieštaraujančios valstybės pagalbos panaikinimas – Paskolos garantija – Sandorių negaliojimas pagal nacionalinę teisę, kai pažeidžiamos imperatyvios įstatymo normos – Nacionalinių teismų įgaliojimai – SESV 108 straipsnio 3 dalies trečiasis sakinys“

I – Įžanga

1. Ar galima pateikti reikalavimą valdžios institucijai remiantis garantija, jei prieš tai ji pati suteikė šią garantiją, pažeidusi Sąjungos teisės nuostatas dėl valstybės pagalbos ir be Europos Komisijos leidimo? Tokia iš esmės yra teisinė problema, kuri šiuo atveju pateikta spręsti Teisingumo Teismui.

2. 2003 m. Nyderlandų Roterdamo savivaldybės įstaiga neaiškiomis aplinkybėmis suteikė 23 milijonų EUR paskolos garantiją, kurią įmonė Residex suteikė įmonei Aerospace. Kai Aerospace negrąžino visos paskolos, Residex, remdamasi garantija, pateikė reikalavimą savivaldybei ir 2004 m. pabaigoje pareiškė jai daugiau nei 10 milijonų EUR ieškinį. Teisme savivaldybė visų pirma ginasi argumentu, kad ginčijama garantija buvo suteikta pažeidžiant Sąjungos teisę ir todėl negalioja pagal civilinę teisę.

3. Teisingumo Teismo klausiama, ar Europos Sąjungos konkurencijos teisė, tiksliau pasakius, valstybės pagalbos įgyvendinimo draudimas pagal SESV 108 straipsnio 3 dalies trečiąjį sakinį, suteikia nacionaliniam teismui teisę ar net įpareigoja jį laikyti negaliojančiomis municipalines garantijas, apie kurias nebuvo pranešta Europos Sąjungos Komisijai ir kurių ši nebuvo leidusi.

II – Teisinis pagrindas

A – Sąjungos teisė

4. Šioje byloje Sąjungos teisinis pagrindas įtvirtintas SESV 108 straipsnio 3 dalies 3 sakinyje (anksčiau – EB 88 straipsnio 3 dalies 3 sakinyje). Papildomai nurodytini komunikatai ir pranešimai, kuriuose Europos Komisija kaip Europos Sąjungos konkurencijos institucija skelbia savo administracinę praktiką ir teisinį požiūrį atitinkamais valstybės pagalbos klausimais. Nagrinėjamu atveju svarbūs Pranešimas dėl garantijų ir Pranešimas dėl nacionalinių teismų vaidmens.

Pranešimas dėl garantijų

5. Iš 2008 m. paskelbto „Komisijos pranešimo dėl EB sutarties 87 ir 88 straipsnių (šiuo metu – SESV 107 ir 108 straipsniai) taikymo garantijomis suteikiamai valstybės pagalbai“( ) (Pranešimas dėl garantijų) išplaukia, kad valstybės prisiimta garantija dėl paskolos ar kito finansinio įsipareigojimo gali sudaryti pagalbą tiek paskolos gavėjui, tiek paskolos davėjui.

6. Skirsnyje „2.2. Pagalba paskolos gavėjui“ nustatyta:

„Paprastai pagalbą gauna paskolos gavėjas. <...> Kai paskolos gavėjas neprivalo mokėti priemokos, arba moka nedidelę priemoką, jis įgyja pranašumą. <...> Kai kuriais atvejais, neturėdamas valstybės garantijos, paskolos gavėjas nerastų finansų įstaigos, kuri skolintų bet kokiomis sąlygomis. <...>“

7. Skirsnyje „2.3. Pagalba paskolos davėjui“ vis dėlto paaiškinama:

„2.3.1. Nors paprastai pagalbą gauna paskolos gavėjas, esant tam tikroms sąlygoms, tiesioginės naudos iš pagalbos gali gauti ir paskolos davėjas. Ypač, pavyzdžiui, jeigu valstybės garantija suteikiama ex post, kai paskola jau suteikta arba kitas finansinis įsipareigojimas prisiimtas nepatikslinus šios paskolos arba finansinio įsipareigojimo sąlygų arba jeigu viena garantuota paskola naudojama kitai negarantuotai paskolai grąžinti tai pačiai kredito įstaigai, tokiu atveju paskolos davėjui taip pat gali būti suteikta pagalba, nes tada padidėja paskolų užstatas. <...>

2.3.2. Garantijos skiriasi nuo kitų valstybės pagalbos priemonių, pavyzdžiui, dotacijų arba mokesčių lengvatų, nes garantijos atveju valstybė taip pat užmezga teisinius santykius su paskolos davėju. Todėl reikia atsižvelgti į neteisėtai suteiktos valstybės pagalbos galimą poveikį trečiosioms šalims. Kai valstybės garantijos suteikiamos paskoloms, tai daugiausia būna susiję su paskolas teikiančiomis finansų įstaigomis. Jei valstybės garantijos buvo suteiktos obligacijoms, išleistoms įmonėms siekiant gauti finansavimą, tai susiję su finansų įstaigomis, dalyvavusiomis išleidžiant obligacijas. Ar pagalbos neteisėtumas daro įtaką valstybės ir trečiųjų šalių teisiniams santykiams, turi būti išnagrinėta remiantis nacionaline teise. Valstybių narių teismams gali tekti svarstyti, ar nacionalinė teisė draudžia sudaryti garantijų sutartis, ir, Komisijos nuomone, tai vertindami jie turėtų atsižvelgti į [Sąjungos] teisės pažeidimą. <...>“

8. Dėl „Sąlygų, kurioms esant nelaikoma, kad suteikta pagalba“ Pranešimo dėl garantijų skirsnyje 3.1. „Bendrosios nuostatos“ nustatyta:

„Įmonei jokios naudos neduodanti valstybės suteikta individuali garantija <...> nelaikoma valstybės pagalba.

<…>“

9. Iš esmės tos pačios formuluotės buvo jau ir ankstesnėje 2000 metų Pranešimo dėl garantijų( ) versijoje.

Pranešimas dėl nacionalinių teismų vaidmens

10. „Komisijos pranešime dėl nacionalinių teismų įgyvendinamos valstybės pagalbos“( ) (Pranešimas dėl nacionalinių teismų vaidmens) yra skirsnis 2.2. apie „Neteisėtą valstybės pagalbą“.

11. Poskirsnyje „2.2.1. Draudimas išmokėti neteisėtą pagalbą“ nustatyta:

„28. Nacionaliniai teismai yra įpareigoti užtikrinti asmenų, nukentėjusių nuo sustabdymo pareigos pažeidimų, teisių apsaugą. Dėl to nacionaliniai teismai privalo pagal nacionalinę teisę nustatyti visas tinkamas teisines pasekmes pažeidus [SESV 108 straipsnio 3 dalį] <...> Tačiau nacionalinių teismų pareigos nėra apribotos vien jau išmokėta neteisėta valstybės pagalba. Jos taip pat apima atvejus, kai rengiamasi atlikti neteisėtą išmokėjimą. <...> Kai neteisėtą pagalbą rengiamasi išmokėti, nacionalinis teismas yra įpareigotas užkirsti kelią šio mokėjimo atlikimui.

<…>“

12. Poskirsnyje „2.2.2. Neteisėtos pagalbos susigrąžinimas“ apie tai kalbama plačiau:

„30. Nacionalinis teismas, susidūręs su neteisėtai suteikta pagalba, privalo nustatyti visas teisines pasekmes, kurios pagal nacionalinę teisę atsiranda dėl tokios neteisėtos pagalbos. Dėl to nacionalinis teismas iš esmės privalo priimti sprendimą, pagal kurį pagalbos gavėjas turi grąžinti visą neteisėtai suteiktą pagalbą. <...>“

B – Nacionalinė teisė

13. Nyderlandų teisėje reikšminga yra Burgerlijk Wetboek( ) 3:40 straipsnio 2 dalis, kuri išdėstyta taip:

„Imperatyvioms įstatymo normoms prieštaraujantis sandoris yra niekinis arba, jei nuostata skirta tik vienos iš daugiašalio sandorio šalių apsaugai, tik nuginčijamas; abi taisyklės galioja tik jei iš nuostatos tikslo neišplaukia kitaip.“

III – Faktinės aplinkybės ir pagrindinė byla

14. 2001 m. Residex Capital IV CV (Residex) įsigijo MD Helicopters Holding NV (MDH), dukterinės RDM Aerospace NV (Aerospace) bendrovės, akcijų( ). Tuo pačiu metu Residex suteiktas pardavimo opcionas, kuris leido jai vėliau tam tikromis sąlygomis vėl parduoti turimas MDH akcijas Aerospace.

15. 2003 m. Residex pasinaudojo šiuo pardavimo opcionu. Vis dėlto Residex paskui sutiko, kad jai priklausanti suma iš pardavimo nebūtų išmokėta. 2003 m. kovo mėnesį ji pavertė su tuo susijusi 8,5 milijonų EUR reikalavimą paskola Aerospace. Papildomai Residex paskolino Aerospace dar 15 milijonų USD( ). Taip bendra Aerospace iš Residex gautos paskolos suma konvertavus sudarė apie 23 milijonus EUR.

16. Lemiamos reikšmės šiai paskolai gauti veikiausiai turėjo tuometinio municipalinės Roterdamo uosto direkcijos( ) vadovo veiksmai, kuris Residex pasiūlė uosto direkcijos garantiją Aerospace teikiamai paskolai. Iš tikrųjų 2003 m. kovo mėnesį Roterdamo uosto direkcija suteikė visos 23 012 510 EUR sumos garantiją, pridėjus skolinimosi išlaidas ir palūkanas.

17. Be šios garantijos, apie kurią nebuvo pranešta Europos Sąjungos Komisijai ir kuri atitinkamai nebuvo jos patvirtinta, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo duomenimis, Aerospace nebūtų galėjusi gauti tokios paskolos.

18. Residex pateiktais duomenimis, Aerospace grąžino tik apie 16 milijonų EUR paskolos. Todėl 2004 m. gruodžio mėnesį Residex pagal garantiją pareikalavo iš Roterdamo savivaldybės 10 240 252 EUR pridėjus palūkanas ir išieškojimo išlaidas. Savivaldybė nesutiko sumokėti reikalaujamos sumos.

19. Dabar teisme Residex ir Roterdamo savivaldybė ginčijasi, ar municipalinės uosto direkcijos suteikta garantija apskritai galioja. Viena vertus, teisinis ginčas vyksta dėl uosto direkcijos vadovo atstovavimo įgaliojimų ir garantijos suderinamumo su municipaliniais teisės aktais. Kita vertus, savivaldybė įrodinėja garantijos negaliojimą dėl Sąjungos teisės nustatyto valstybės pagalbos draudimo pažeidimo. Be to, savivaldybė taip pat ginčija Residex pareikšto reikalavimo dydį.

20. Ir pirmosios instancijos procese Rechtbank Rotterdam, ir apeliaciniame procese Gerechtshof te ‘s-Gravenhage su savo argumentais Residex pralaimėjo. Remdamiesi CK 3:40 straipsnio 2 dalimi abu teismai konstatavo, kad garantija niekinė, nes ji yra valstybės pagalba, kaip tai suprantama pagal EB 87 straipsnio 1 dalį (dabar – SESV 107 straipsnio 1 dalis), ir, pažeidžiant EB 88 straipsnio 3 dalį (dabar – SESV 108 straipsnio 3 dalį), apie ją nebuvo pranešta Europos Komisijai.

21. Residex pateikus kasacinį skundą, pagrindinė byla šiuo metu yra nagrinėjama Hoge Raad der Nederlanden, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiame teisme.

IV – Prašymas priimti prejudicinį sprendimą ir procesas Teisingumo Teisme

22. 2010 m. gegužės 28 d. priimtu sprendimu, kurį Teisingumo Teismas gavo 2010 m. birželio 2 d., Hoge Raad pateikė Teisingumo Teismui tokį klausimą:

„Ar remiantis 88 straipsnio 3 dalies (dabar – 108 straipsnio 3 dalis) paskutiniuoju sakiniu tokiu atveju, kaip nagrinėjamasis, kai neteisėta pagalbos priemonė buvo įgyvendinta taip, kad dėl suteiktos garantijos paskolos gavėjas gavo iš paskolos davėjo paskolą, kuri normaliomis rinkos sąlygomis jam nebūtų buvusi suteikta, nacionaliniai teismai, vykdydami savo pareigą pašalinti šios neteisėtos pagalbos priemonės pasekmes, privalo arba bent jau turi teisę atšaukti garantiją, net jeigu tai kartu nereiškia remiantis šia garantija suteiktos paskolos atšaukimo?“

23. Procese Teisingumo Teisme rašytines ir žodines pastabas pateikė Residex, Roterdamo savivaldybė, Danijos, Vokietijos ir Nyderlandų vyriausybės bei Europos Komisija.

V – Vertinimas

24. Savo klausimu Hoge Raad iš esmės nori sužinoti, ar SESV 108 straipsnio 3 dalies trečiasis sakinys nacionaliniam teismui suteikia teisę arba net įpareigoja jį laikyti negaliojančia municipalinę garantiją, apie kurią nebuvo pranešta Europos Komisijai ir kuriai ši nebuvo suteikusi leidimo.

25. Čia proceso šalių nuomonės išsiskiria. Residex, kaip ieškovė pagrindiniame ginče, suprantama, įrodinėja garantijos galiojimą, o Roterdamo savivaldybė, kaip atsakovė, tam lygiai taip pat karštai prieštarauja, daugumos procese dalyvaujančių vyriausybių ir Komisijos nuomonėse savo ruožtu pateikiami kiek skirtingi sprendimo variantai su įvairiais atspalviais.

26. Tokį diferencijuotą sprendimą Teisingumo Teismui norėčiau pasiūlyti ir aš.

A – Įvadinė pastaba

27. Visos žinomos pagrindinio ginčo faktinės aplinkybės rodo, kad ginčijama garantija yra valstybės pagalba, kaip tai suprantama pagal SESV 107 straipsnio 1 dalį (anksčiau – EB 87 straipsnio 1 dalis), apie kurią nebuvo pranešta Komisijai ir dėl kurios nebuvo gautas pastarosios leidimas. Todėl kalbama apie formaliai neteisėtą pagalbą, kuri buvo suteikta pažeidžiant SESV 108 straipsnio 3 dalies trečiąjį sakinį (anksčiau – EB 88 straipsnio 3 dalies trečiasis sakinys). Teisingumo Teisme to neginčijo nė viena proceso šalis.

28. Kitaip nei, pavyzdžiui, Europos kartelių teisės srityje (žr. SESV 101 straipsnio 2 dalį), Europos sutarčių nuostatos dėl valstybės pagalbos iš tikrųjų aiškiai nereglamentuoja, kokios civilinės teisės pasekmės kyla pažeidus pareigą pranešti apie pagalbą, ir jos įgyvendinimo draudimo (SESV 108 straipsnio 3 dalies trečiasis sakinys). Vis dėlto tai jokiu būdu nereiškia, kad SESV 108 straipsnio 3 dalies trečiojo sakinio pažeidimas neturi pasekmių.

29. Sąjungos teisė reikalauja, kad nacionaliniai teismai imtųsi tokių priemonių, kurios yra tinkamos veiksmingai pašalinti pagalbos priemonės neteisėtumo pasekmes( ). Todėl pagal nusistovėjusią teismų praktiką nacionaliniai teismai privalo pagal nacionalinę teisę imtis visų būtinų priemonių dėl SESV 108 straipsnio 3 dalies trečiojo sakinio pažeidimo tiek dėl teisės aktų, kuriais remiantis teikiama pagalba, galiojimo, tiek dėl pažeidžiant šią nuostatą suteiktos finansinės pagalbos susigrąžinimo( ).

30. Paprastai tai lemia, kad visi sandoriai, taip pat sutartys pagal civilinę teisę, turintys sąryšį su formaliai neteisėtos valstybės pagalbos suteikimu, laikomi neturinčiais pasekmių arba negaliojančiais. Teisingumo Teismas yra konstatavęs, kad „nacionalinių institucijų padarytas draudimo teikti pagalbą be Komisijos leidimo pažeidimas (turi neigiamos įtakos) teisės aktų, kuriais remiantis teikiama pagalba, galiojimui“( ).

31. Šitaip pirmiausia turi būti užtikrinta, kad su vidaus rinka nesuderinama pagalba niekada nebūtų įgyvendinama( ). Jei pagalba vis dėlto buvo suteikta pažeidžiant pranešimo pareigą ir įgyvendinimo draudimą, turi būti bent jau užtikrinta, kad iš jos gavėjo bus atimta dėl to atsirandanti nauda ir pašalinti pagalbos priemonės neteisėtumo padariniai, kad neatsirastų arba dar nesustiprėtų konkurencijos iškraipymas( ). Turi būti atkurta ankstesnė padėtis( ).

32. Vis dėlto kyla klausimas, ar valstybės garantijos privačiai paskolai atveju garantijos negaliojimo pripažinimas nacionaliniame teisme kiekvienu atveju yra tinkamas ir reikalingas padėti pasiekti šiuos tikslus.

33. Kaip jau duota suprasti prašyme priimti prejudicinį sprendimą, iš esmės tai priklauso nuo to, ar paskolos davėjas – taigi šiuo atveju Residex – pats (taip pat) laikytinas naudos iš pagalbos gavėju (šiuo klausimu toliau žr. C skirsnį), ar vis dėlto suteikta pagalba naudinga vien paskolos gavėjui – taigi šiuo atveju Aerospace (toliau žr. B skirsnį)( ).

B – Teisinė situacija tuo atveju, kai garantija nesuteikia naudos paskolos davėjui

34. Atrodo, kad prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas, panašiai kaip Residex, Roterdamo savivaldybė ir Danijos vyriausybė, mano, kad nagrinėjamu atveju ekonominės naudos iš municipalinės garantijos gavo vien Aerospace kaip paskolos gavėja, dėl to ji yra naudos iš pagalbos gavėja.

35. Tokią paskolos gavėjo naudą galima preziumuoti, jeigu jis už garantiją neturėjo mokėti arba turėjo mokėti mažesnį atlygį nei įprasta rinkoje( ). Jei paskolos gavėjo finansinė padėtis tokia prasta, kad jis rinkoje apskritai nebegali gauti lėšų, prireikus ekonomine nauda turi būti laikoma netgi visa garantija užtikrinama suma( ).

36. Nesvarbu, ar nagrinėjamu atveju Aerospace gauta nauda būtų laikoma vien nauda dėl atlygio, palyginti su rinkoje įprasta garantija, ar vis dėlto visa garantija užtikrinama suma( ). Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiam teismui pripažinus garantiją negaliojančia, tai savaime nelemtų, kad iš naudos gavusios įmonės – taigi šiuo atveju Aerospace – būtų atimta iš garantijos gauta nauda, nes garantijos negaliojimas nei būtinai reikštų, kad Aerospace prarastų paskolos sumą, nei tai, kad garantijos negaliojimo atveju Aerospace automatiškai turėtų sumokėti atlyginimą Roterdamo savivaldybei.

37. Šiomis aplinkybėmis kyla klausimas, ar pagal SESV 108 straipsnio 3 dalies trečiojo sakinio tikslą gali būti pateisinama leisti atsirasti tokiai paskolos davėjui rimtai teisinei pasekmei, kaip antai garantijos negaliojimas. Per procesą Teisingumo Teisme ši problematika buvo diskutuojama įvairiais aspektais, kuriuos toliau trumpai aptarsiu.

1. Dėl Sprendimo Komisija prieš Portugaliją: „Panaikinimas susigrąžinant“

38. Pirmiausia prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas pats daro nuorodą į Sprendimą Komisija prieš Portugaliją( ). Jis išreiškia abejones dėl to, kaip reikia suprasti tą sprendimą. Kelių proceso šalių nuomone, jis reiškia, kad Sąjungos teisei prieštaraujanti valstybės garantija turi būti laikoma arba paskelbta negaliojančia.

39. Toks požiūris neįtikina.

40. Byloje Komisija prieš Portugaliją buvo kalbama apie žemės ūkio srityje veikiančią, valstybei priklausančią akcinę bendrovę EPAC( ). 1996 m. Portugalijos Respublika leido EPAC paimti daugiausiai 50 mlrd. PTE( ) paskolą iš privačių bankų konsorciumo, o 30 mlrd. PTE( ) buvo užtikrinti valstybės garantija. 1997 m. liepos 9 d. Sprendimu 97/762/EB Komisija nurodė Portugalijos Respublikai „panaikinti įmonės EPAC naudai suteiktą pagalbą“( ). Portugalijai neįvykdžius šio sprendimo, Komisijos prašymu Teisingumo Teismas Sprendime Komisija prieš Portugaliją konstatavo įsipareigojimų pagal sutartį neįvykdymą.

41. Teisinga, kad tiek Komisijos sprendime 97/762, tiek Sprendime Komisija prieš Portugaliją kalbama apie „pagalbos panaikinimą“( ), o kaip „pagalba“ suprantama Portugalijos valstybės garantija( ). Vis dėlto detaliau panagrinėjus paaiškėja, kad kaip garantijos „panaikinimas“ iš tikrųjų omenyje turėtas palūkanų lengvatos susigrąžinimas, kurią EPAC dėl valstybės garantijos įgijo, palyginti su rinkoje įprastomis palūkanomis( ).

42. Todėl galiausiai Sprendime Komisija prieš Portugaliją buvo kalbama tik apie tai, kad Portugalijos valstybė turėjo imtis veiksmų kredito gavėjos, t. y. EPAC, atžvilgiu, kad atimtų iš jos neteisėtą ekonominę naudą – palūkanų lengvatą( ). Apie toliau siekiančią Portugalijos pareigą panaikinti arba paskelbti negaliojančia Sąjungos teisei prieštaraujančią valstybės garantiją Sprendime Komisija prieš Portugaliją visiškai nekalbama, o Portugalijos įsipareigojimų pagal sutartį neįvykdymas šiuo klausimu taip pat nebuvo konstatuotas.

43. Apskritai pagal nusistovėjusią teismų praktiką „neteisėtai suteiktos pagalbos panaikinimas nurodant ją išieškoti [susigrąžinti] yra logiška jos pripažinimo neteisėta pasekmė“( ). Tačiau naudos susigrąžinimas jokiu būdu nėra tolygus pagrindinių sandorių pripažinimui negaliojančiais.

44. Tokiomis aplinkybėmis iš ankstesnės teismų praktikos ir juo labiau iš Sprendimo Komisija prieš Portugaliją negalima daryti išvados, kad egzistuoja pareiga pripažinti negaliojančia garantiją, kuri buvo suteikta pažeidžiant Europos Sąjungos valstybės pagalbos teisę ir kurios atveju naudos iš pagalbos gavėju laikytinas tik paskolos gavėjas.

2. Dėl lygiavertiškumo principo

45. Antra, Komisija remiasi lygiavertiškumo principu. Šis principas, dar vadinamas ekvivalentiškumo principu, pagal nusistovėjusią teismų praktiką reiškia, kad visos teisių gynimo priemonėms taikytinos normos būtų vienodai taikomos tiek Sąjungos, tiek nacionalinės teisės pažeidimu grindžiamoms teisių gynimo priemonėms( ). Kitaip tariant, Sąjungos teisei įgyvendinti nacionaliniuose teismuose negali galioti mažiau palankios sąlygos, nei galioja įgyvendinant atitinkamas nacionalinės teisės nuostatas( ).

46. Komisijos nuomone, lygiavertiškumo principas reikalauja pažeidžiant SESV 108 straipsnio 3 dalies trečiąjį sakinį suteiktą garantiją laikyti negaliojančia, jei paaiškėja, kad yra imperatyvių nacionalinės teisės nuostatų, kurių pažeidimas pagal CK 3:40 straipsnio 2 dalį taip pat gali lemti garantijos negaliojimą.

47. Šis argumentas nelogiškas. Juo suponuojama, kad egzistuoja aplinkybė, kuri iš tikrųjų dar yra nagrinėjimo dalykas, būtent, kad SESV 108 straipsnio 3 dalies trečiasis sakinys pagal savo apsauginį tikslą privalomai reikalauja Sąjungos teisei prieštaraujančios pagalbos priemonės negaliojimo.

48. Nacionalinėje teisėje gali būti įstatymų, pagal kurių apsauginį tikslą įstatymo pažeidimas lemia sandorių negaliojimą pagal civilinę teisę, ir kitų įstatymų, kurių apsauginis tikslas nereikalauja tokios teisinės pasekmės. Tas pats taikytina ir Sąjungos teisės nuostatų pažeidimui. Iš esmės lemiamą reikšmę turi tai, su kokiomis nacionalinėmis nuostatomis lyginamas SESV 108 straipsnio 3 dalies trečiasis sakinys: su tomis, su kurių pažeidimu pagal jų apsauginį tikslą siejama negaliojimo pasekmė, ar su tomis, kurios nėra skirtos sukelti tokią teisinę pasekmę.

49. Tik jeigu jau būtų konstatuota, kad SESV 108 straipsnio 3 dalies trečiojo sakinio pažeidimas iš Sąjungos teisės perspektyvos privalomai turi lemti garantijos negaliojimą, lygiavertiškumo principas turėtų Komisijos išdėstytas pasekmes. Kadangi nagrinėjamu atveju kaip tik iš pradžių turi būti išsiaiškinta, ar pagal Sąjungos teisę privalomai reikalaujama garantijos negaliojimo, SESV 108 straipsnio 3 dalies trečiasis sakinys negali būti a priori prilygintas kitiems draudimą nustatantiems nacionaliniams įstatymams, kaip tai suprantama pagal CK 3:40 straipsnio 2 dalį.

50. Todėl nagrinėjamu atveju rėmimasis lygiavertiškumo principu nėra prasmingas.

3. Dėl priežastinio ryšio tarp paskolos ir garantijos

51. Trečia, Roterdamo savivaldybės nuomone, tarp garantijos ir paskolos egzistuoja toks priežastinis ryšys, kad galimas garantijos negaliojimas lemtų neatidėliotiną prievolę grąžinti paskolą ir atkurti buvusią padėtį( ). Tai irgi pateisintų SESV 108 straipsnio 3 dalies trečiajam sakiniui prieštaraujančios garantijos negaliojimo prezumpciją, remiantis nacionaline CK 3:40 straipsnio 2 dalies nuostata.

52. Dėl to reikia pasakyti, kad nors galimas garantijos negaliojimas gali lemti neatidėliotiną prievolę grąžinti paskolą, tai paprastai nebūtinai lemia Sąjungos teisei prieštaraujančios naudos atėmimą iš paskolos gavėjo.

53. Nes, viena vertus, paprasčiausia pareiga grąžinti paskolą neužtikrina, kad ji iš tikrųjų bus nedelsiant grąžinta, ypač tada, kai paskolos gavėjas ir taip jau turi ekonominių sunkumų. Kita vertus, visos paskolos grąžinimas daugeliu atveju viršytų tai, kas reikalinga, siekiant atimti Sąjungos teisei prieštaraujančią naudą. Kaip jau nurodyta( ), šią naudą paprastai sudaro tik atlyginimo skirtumas, palyginti su atlyginimu įprastomis rinkos sąlygomis, ir tik išimtiniais atvejais apimama visa garantija užtikrinta suma. Galiausiai reikia pažymėti, kad taip kredito gavėjo gauta Sąjungos teisei prieštaraujanti nauda būtų grąžinta ne valstybės institucijai, iš kurios ji buvo gauta garantijos forma, o trečiajam asmeniui, paskolos davėjui, kuriam tokia naudos kompensacija apskritai nepriklauso ir kurio atveju tokia kompensacija galėtų sukelti naują konkurencijos iškraipymą.

54. Todėl galimas priežastinis ryšys tarp garantijos ir ja užtikrintos paskolos taip pat neleidžia daryti išvados, kad garantija SESV 108 straipsnio 3 dalies trečiojo sakinio pažeidimo atveju privalomai turėtų būti laikoma negaliojančia.

4. Dėl tolesnio pagalbos priemonės įgyvendinimo nutraukimo

55. Ketvirta, Roterdamo savivaldybė teigia, kad garantijos negaliojimu gali būti užkirstas kelias tolesniam pagalbos priemonės įgyvendinimui.

56. Vis dėlto tokiu atveju kaip nagrinėjamasis, kai jau išmokėta visa paskola, šis argumentas neįtikina.

57. Jei naudos iš pagalbos gavėja laikytina tik paskolos gavėja – taigi šiuo atveju Aerospace, tuomet ginčijama pagalbos priemonė buvo visiškai įgyvendinta, kai tik buvo išmokėta garantija užtikrinta paskola. Ar vėliau valstybei kaip garantui gali būti pareikštas reikalavimas, nebekeičia aplinkybės, kad paskolos gavėja visiškai gavo ir taip pat išlaiko konkurencijai prieštaraujančią naudą. Tokiu atveju garantijos pripažinimas negaliojančia niekaip negali padėti, siekiant užkirsti kelią Sąjungos teisei prieštaraujančios pagalbos priemonės įgyvendinimui.

5. Dėl galimų paskolos davėjo rūpestingumo pareigų, siekiant veiksmingo SESV 108 straipsnio 3 dalies trečiojo sakinio paisymo

58. Penkta, keli proceso dalyviai daro nuorodą į galimas paskolos davėjo rūpestingumo pareigas, kurios tariamai būtinos, siekiant kuo geriau užtikrinti SESV 108 straipsnio 3 dalies trečiojo sakinio praktinį veiksmingumą. Anot jų, paskolos davėjas turi teisę pasitikėti garantijos egzistavimu tik tada, kai jos suderinamumas su vidaus rinka patvirtintas Europos Komisijos. Jei paskolos davėjas garantija užtikrinta paskolą išmoka iki to, tai jis daro savo paties rizika.

59. Vis dėlto ir šis argumentas man atrodo nelogiškas.

60. Pagal nusistovėjusią Teisingumo Teismo praktiką rūpestingas ūkio subjektas iš tiesų privalo įsitikinti, kad buvo laikomasi SESV 108 straipsnio 3 dalies trečiajame sakinyje nustatytos procedūros( ). Tačiau iki šiol tokia rūpestingumo pareiga, kiek galima spręsti, buvo preziumuojama tik faktinio pagalbos gavėjo atveju, bet ne trečiosioms įmonėms, kurios, kaip dažnai būna paskolos davėjų atveju( ), tik dalyvavo teikiant pagalbą, bet pačios nebuvo tuo pačiu metu naudos iš pagalbos gavėjos( ).

61. Reikia sutikti, kad Pirmosios instancijos teismas, kalbėdamas apie jau minėtą Portugalijos valstybės garantiją( ), savo Sprendime EPAC prieš Komisiją pažymėjo, kad kredituojančios finansų įstaigos taip pat privalo parodyti reikiamą rūpestingumą ir apdairumą ir atlikti būtinus tyrimus dėl pagalbos teisėtumo( ). Tačiau šio teiginio teismas niekaip nepagrindė( ) ir ypač nenagrinėjo visų aspektų, kurie buvo aptarti šiame prejudicinio sprendimo priėmimo procese.

62. Žinoma, pasiekti didžiausią įmanomą atgrasomąjį efektą būtų galima, jei valstybės suteikiamos garantijos atveju pagal valstybės pagalbos teisę galiojančios rūpestingumo pareigos visada būtų taikomos ir paskolos davėjams, kurie patys nėra naudos iš pagalbos gavėjai. Vis dėlto, mano manymu, tokiu atveju būtų viršyta tai, kas reikalinga veiksmingai įgyvendinti SESV 108 straipsnio 3 dalies trečiąjį sakinį.

63. Minėtų rūpestingumo pareigų nustatymas paskolos davėjui, siekiant, kad būtų laikomasi Sąjungos teisės, prilygtų aiškiam valstybei tenkančios ekonominės garantijos rizikos perkėlimui privačiai įmonei, kuri pati nėra naudos iš pagalbos gavėja. Tokiu atveju paskolos gavėjo nemokumo rizika tektų ne garantiją suteikiančiai valstybei, o paskolos davėjui. Taip valstybei atsirastų netinkama paskata neapgalvotai teikti galbūt su Sąjungos teise nesuderinamas garantijas ir iš esmės perkelti privatiems paskolų davėjams finansinę naštą dėl galimo sandorio panaikinimo( ).

64. Kartu toks rizikos perkėlimas privatiems paskolų davėjams sukurtų atgrasantį poveikį („chilling effect“) ir turėtų neigiamos įtakos įmonių aprūpinimui kapitalu, ypač bankų paskolų forma. Kokių didelių problemų gali kilti bendrai Europos Sąjungos ekonominei plėtrai, jei paskolų davėjai delsia teikti paskolas bendrojoje rinkoje veikiančioms įmonėms, ypač įspūdingai parodė paskutinė ekonomikos ir finansų krizė.

65. Šiomis aplinkybėmis nematau jokios priežasties Teisingumo Teismui prisijungti prie Sprendime EPAC prieš Komisiją( ) Pirmosios instancijos teismo išreikštos pozicijos. Jei valstybės pagalba suteikiama garantijos forma, paskolos davėjui, kuris pats nėra naudos iš pagalbos gavėjas, ir toliau neturėtų kilti jokių rūpestingumo pareigų pagal Sąjungos teisę.

6. Tarpinė išvada

66. Kaip parodyta prieš tai, veiksmingam Europos Sąjungos teisės aktų dėl valstybės pagalbos įgyvendinimui nėra reikalinga valstybės garantiją laikyti negaliojančia dėl SESV 108 straipsnio 3 dalies trečiojo sakinio pažeidimo, jei paskolos davėjas pats nėra naudos iš pagalbos gavėjas.

67. Pridurčiau, kad tokiu atveju nacionalinis teismas taip pat neturi diskrecijos vis dėlto pripažinti šią garantiją negaliojančią dėl minėto SESV 108 straipsnio 3 dalies trečiojo sakinio pažeidimo. Iš Sąjungos konkurencijos teisės aktų bendrojoje rinkoje veikiančioms įmonėms negali kilti skirtingos teisės ir pareigos, nelygu valstybė narė ir kompetentingas nacionalinis teismas. Europos Sąjungos konkurencijos teisė veikiau turi būti aiškinama ir taikoma taip, kad dėl vienodų teisinių sąlygų visoms bendrojoje rinkoje veikiančioms įmonėms galiotų vienodos konkurencijos sąlygos („level playing field“)( ).

68. Priešingai nei mano daugelis proceso šalių, priešinga išvada nėra darytina ir iš Sprendimo CELF. Teisingumo Teismas jame tik pažymėjo, kad nacionalinis teisėjas gali nurodyti susigrąžinti pažeidžiant SESV 108 straipsnio 3 dalies trečiąjį sakinį išmokėtą pagalbą, net jeigu vėliau ją patvirtino Komisija( ). Kaip jau parodyta( ), gautos ekonominės naudos susigrąžinimas jokiu būdu nėra tolygus su pagalbos priemone susijusių sandorių negaliojimui pagal civilinę teisę.

C – Teisinė situacija tuo atveju, kai garantija suteikia naudos paskolos davėjui

69. Lieka aptarti teisinę situaciją tuo atveju, kai pats paskolos davėjas (taip pat) yra naudos iš su garantija susijusios valstybės pagalbos gavėjas.

1. Naudos buvimo paskolos davėjui požymiai

70. Vokietijos vyriausybė ir Komisija teisingai nurodo, kad naudos iš valstybės garantijos nebūtinai gauna vien paskolos gavėjas. Paskolos davėjas, kurio reikalavimas paskolos gavėjui užtikrinamas valstybės garantija, taip pat gali gauti apčiuopiamos ekonominės naudos iš šios garantijos.

71. Todėl prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas turės išsamiai patikrinti, ar nagrinėjamu atveju, be paskolos gavėjos Aerospace, naudos iš pagalbos gavėja neturėtų būti laikoma ir paskolos davėja Residex( ). Kitaip nei mano Residex, pagrindiniame ginče nustatytose faktinėse aplinkybėse yra aiškių požymių, kad ši įmonė, kaip paskolos davėja, iš municipalinės garantijos iš tikrųjų gavo ekonominės naudos, kaip tai suprantama pagal valstybės pagalbos teisę.

72. Be abejo, ši nauda neatsirado vien dėl aplinkybės, kad Roterdamo savivaldybės institucija suteikė garantiją Residex teikiamai paskolai. Daug įmonių sudaro sandorius su valstybės institucijomis, ar tai būtų viešieji pirkimai, paskolos arba garantijos, ir nebūtinai kiekvienam tokiam sandoriui būdingas Sąjungos teisės draudžiamas valstybės pagalbos elementas( ). Konkrečiai kalbant, valstybės garantijos privačiai paskolai atveju reikia turėti omenyje, kad nors paskolos davėjas taip įgyja saugumo, dėl kurio sumažėja jo rizika, kartu paskolos palūkanos, dėl kurių paskolos davėjas tokiu atveju susitaria su paskolos gavėju, veikiausiai būna gerokai mažesnės nei neužtikrintos paskolos atveju.

73. Vis dėlto pagal Komisijos pranešime dėl garantijų paskelbtas gaires( ) paskolos davėjas dviem atvejais laikytinas valstybės garantijos naudos gavėju:

– kai garantija suteikiama jau egzistuojančiam paskolos davėjo papildomam reikalavimui užtikrinti, atitinkamai nederinant kitų paskolos ar finansinio įsipareigojimo sąlygų, arba

– kai skolos restruktūrizavimas atliekamas taip, kad garantuota paskola panaudojama kitai negarantuotai paskolai grąžinti tam pačiam paskolos davėjui.

74. Kaip pranešė prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas( ), municipalinės garantijos suteikimo momentu Aerospace atžvilgiu Residex turėjo milijoninį reikalavimą sumokėti už išpirktas MDH įmonės akcijas, kurias Residex, pasinaudodama pardavimo opcionu, grąžino Aerospace. Šis Residex reikalavimas buvo paverstas paskola Aerospace, prie to reikšmingai prisidėjus Roterdamo uosto direkcijai.

75. Visa tai yra stiprus pagrindas manyti, kad šiuo atveju municipalinė garantija buvo suteikta papildomam egzistuojančiam reikalavimui užtikrinti arba restruktūrizuojant skolą, o tai lėmė, jog Residex iš municipalinės garantijos gavo atskirą ekonominę naudą, kaip tai suprantama pagal valstybės pagalbos teisę. Be to, nėra jokių požymių, kad Residex kaip kompensaciją už iš garantijos gautą naudą būtų sumokėjusi Roterdamo savivaldybei rinkoje įprastą atlyginimą už garantijos suteikimą. Todėl, be Aerospace, naudos iš pagalbos gavėja reikia laikyti ir Residex.

2. Pasekmės garantijos galiojimui

76. Kitaip nei pirma nagrinėtoje situacijoje( ), jei, be paskolos gavėjo, naudos iš pagalbos gavėju taip pat laikytinas paskolos davėjas, garantijos negaliojimas yra tinkama ir būtina priemonė SESV 108 straipsnio 3 dalies trečiojo sakinio tikslui įgyvendinti.

77. Pirma, garantijos negaliojimas pagal civilinę teisę yra tinkamas SESV 108 straipsnio 3 dalies trečiojo sakinio tikslui įgyvendinti, nes šis negaliojimas padeda panaikinti paskolos davėjo kaip naudos iš pagalbos gavėjo įgytą ekonominę naudą, kurią šis gavo iš valstybės pažeidžiant Sąjungos teisę.

78. Kiekvienas Roterdamo savivaldybės mokėjimas pagal garantiją pagilintų Sąjungos teisėje nustatyto įgyvendinimo draudimo pažeidimą ir sustiprintų neteisėtą naudą, kurią Residex, kaip naudos iš pagalbos gavėja, galėtų gauti iš garantijos, kuri galbūt nebūtų patvirtinta. Jei nacionalinis teismas savo ruožtu konstatuotų garantijos negaliojimą, tai užkirstų kelią bet kokiam tolesniam Residex privilegijavimui. Taip nacionalinis teismas atliktų savo užduotį užkirsti kelią Sąjungos teisei prieštaraujančios valstybės pagalbos išmokėjimui( ).

79. Jei Residex pasitikėjo garantijos galiojimu, šis lūkestis nebūtų saugotinas. Nes iš jos, kaip iš naudos iš pagalbos gavėjos, būtų galima tikėtis, kad laikydamasi savo rūpestingumo pareigų ji įsitikins, ar buvo laikomasi SESV 108 straipsnio 3 dalies trečiojo sakinio procedūros( ). Šios išvados negali pakeisti ir galimos teisinės išvados, kurias tariamai buvo pavedusi parengti Roterdamo savivaldybė( ) ir kuriose veikiausiai buvo preziumuojamas SESV 108 straipsnio 3 dalies trečiojo sakinio netaikymas. Saugotinas lūkestis atsiranda tik tuomet, jei yra priimtas įsiteisėjęs Komisijos, kaip Europos Sąjungos konkurencijos institucijos, sprendimas, kuriame arba paneigiama, kad garantija yra valstybės pagalba, arba konstatuojamas jos suderinamumas su bendrąja rinka( ).

80. Būtent dėl to, kad Residex teko minėtos rūpestingumo pareigos, įmonė taip pat negali savivaldybės atžvilgiu remtis prieštaringo elgesio draudimu (venire contra factumb proprium)( ). Jeigu būtų reikalaujama, kad Roterdamo savivaldybė laikytųsi Sąjungos teisei prieštaraujančios garantijos, tai visiškai prieštarautų apskritai visos Europos Sąjungos konkurencijos teisės apsauginiam tikslui ir, konkrečiai kalbant, SESV 108 straipsnio 3 dalies trečiojo sakinio apsauginiam tikslui. Valdžios institucija turi galėti teisme gintis tuo, kad įmonės iš jos reikalaujama nauda ar mokėjimas pažeistų Sąjungos teisės konkurencijos taisykles( ). Atvirkščiai, kaip žinoma, įmonė taip pat gali teisme remtis tuo, kad iš jos reikalaujamas mokėjimas nesuderinamas su konkurencijos teise( ).

81. Antra, garantijos, kuriai neduotas Komisijos leidimas, negaliojimas pagal civilinę teisę taip pat yra būtinas SESV 108 straipsnio 3 dalies trečiojo sakinio tikslui įgyvendinti.

82. Nors visiškai teoriškai būtų įmanoma šią garantiją negaliojančia pripažinti tik iš dalies tiek, kiek ji paskolos davėjui suteikia konkurencijai prieštaraujančią naudą. Tokiu atveju, kaip nagrinėjamasis, tai lemtų, kad savivaldybė kaip garantas privalėtų sumokėti pagal garantiją ir prireikus galėtų atimti iš savo mokėtinos sumos tą dalį, kuri atitiktų rinkoje įprastą atlyginimą už garantijos suteikimą.

83. Vis dėlto norint įgyvendinti SESV 108 straipsnio 3 dalies trečiojo sakinio tikslą pritarimas tokiam daliniam negaliojimui tiktų daug mažiau nei visiškas negaliojimas.

84. Viena vertus, nacionalinis teisėjas susidurtų su sunkia užduotimi nustatyti, koks atlyginimas garantijos suteikimo momentu buvo įprastas rinkoje ir dėl to tinkamas. Jei paskolos gavėjas, kaip šiuo atveju, apskritai nebūtų galėjęs gauti paskolos rinkoje, visa paskola, t. y. visa garantija užtikrinta suma, ir taip turėtų būti laikoma paskolos davėjo gauta nauda, nes be šios garantijos paskolos sandoris apskritai nebūtų įvykęs( ).

85. Kita vertus, (tik) dalinio garantijos negaliojimo atveju naudos iš pagalbos gavęs paskolos davėjas iš esmės būtų atleistas nuo bendros atsakomybės už Sąjungos konkurencijos taisyklių laikymąsi( ). Taip naudos iš pagalbos gavusiam paskolos davėjui kiltų netinkama paskata skubotai dalyvauti finansuojant projektus, kurie nepatvirtinti pagal Europos valstybės pagalbos teisę.

86. Žinoma, Teisingumo Teismas ne kiekvienu atveju reikalauja visiškai panaikinti pagalbos priemonę, įgyvendintą pažeidžiant SESV 108 straipsnio 3 dalies trečiąjį sakinį. Pavyzdžiui, byloje CELF Teisingumo Teismas nusprendė, kad pakanka pareikalauti iš pagalbos gavėjo sumokėti tinkamas palūkanas už iš valstybės gautą ekonominę naudą, nereikalaujant grąžinti pačios pagalbos( ). Ši bylos CELF praktika vis dėlto galioja tik tais atvejais, kai pažeidžiant SESV 108 straipsnio 3 dalies trečiąjį sakinį suteiktai pagalbai vėliau duodamas leidimas „teigiamu Komisijos sprendimu“( ). Taigi sprendžiant klausimą, ar už laikotarpį, kol buvo priimtas teigiamas sprendimas, pagalbos gavėjas gali reikalauti išmokėti pagalbą arba nesugrąžinti jau suteiktos pagalbos, lemiamas kriterijus yra Komisijos išvada, kad pagalba suderinama su bendrąja rinka( ).

3. Tarpinė išvada

87. Apibendrinant pasakytina:

Pažeidžiant SESV 108 straipsnio 3 dalies trečiąjį sakinį suteikta ir Europos Komisijos vėliau nepatvirtinta valstybės garantija privačiai paskolai laikytina negaliojančia, jei paskolos davėjas pats yra naudos iš pagalbos gavėjas.

VI – Išvada

88. Atsižvelgdama į išdėstytus argumentus, siūlau Teisingumo Teismui į Hoge Raad der Nederlanden pateiktą klausimą atsakyti taip:

Pažeidžiant SESV 108 straipsnio 3 dalies trečiąjį sakinį suteikta ir Europos Komisijos vėliau nepatvirtinta valstybės garantija privačiai paskolai nelaikytina negaliojančia, nebent paskolos davėjas pats yra naudos iš pagalbos gavėjas.