ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
20

Be to, senųjų valstybių narių derybinė pozicija Lenkijos Respublikos atžvilgiu buvo nustatyta 2002 m. spalio 31 d. Europos Sąjungos bendrojoje pozicijoje, kurioje nurodyta, jog pastaroji „atsižvelgia į Lenkijos prašymą, kad jos žemdirbiams po įstojimo būtų mokamos tokio paties dydžio tiesioginės išmokos, kokios yra mokamos (Europos Sąjungos) žemdirbiams. (Europos Sąjunga) mano, kad šis prašymas neturi būti patenkintas, o tiesioginės išmokos turi būti įdiegiamos laipsniškai per pereinamąjį laikotarpį“.
Keywords

Summary



Keywords

1. Laisvas asmenų judėjimas – Įsisteigimo laisvė – Laisvė teikti paslaugas – Apribojimai

(EB 43 ir 49 straipsniai)

2. Laisvas asmenų judėjimas – Įsisteigimo laisvė – Laisvė teikti paslaugas – Apribojimai

(EB 43 ir 49 straipsniai)

3. Laisvas asmenų judėjimas – Įsisteigimo laisvė – Laisvė teikti paslaugas – Apribojimai

(EB 43 ir 49 straipsniai)

Summary

1. Nacionalinės teisės aktai, draudžiantys vykdyti su sporto renginiais susijusių lažybų įmokų pasiūlymų rinkimo, priėmimo, įregistravimo ir perdavimo veiklą, neturint atitinkamos valstybės narės suteiktos licencijos ar policijos leidimo, yra atitinkamai EB 43 ir 49 straipsniuose numatytų įsisteigimo laisvės ir laisvo paslaugų teikimo apribojimas.

Tikslas kovoti su nusikalstamumu, kontroliuojant šiame sektoriuje veiklą vykdančius ūkio subjektus ir nukreipiant azartinių lošimų veiklą į kontroliuojamas sistemas, gali pateisinti šias kliūtis; šiuo atveju licencijų sistema gali būti veiksmingas mechanizmas.

Tačiau nacionaliniai teismai turi patikrinti, ar minėti nacionalinės teisės aktai, kiek jais ribojamas azartinių lošimų sektoriuje veiklą vykdančių ūkio subjektų skaičius, iš tikrųjų atitinka šį tikslą. Be to, jie turi patikrinti, ar šie apribojimai gali užtikrinti siekiamo tikslo įgyvendinimą, neviršija to, kas būtina jam pasiekti, ir ar taikomi nediskriminuojant.

(žr. 49, 52, 57, 58 punktus ir rezoliucinės dalies 1 ir 2 punktus)

2. EB 43 ir 49 straipsniai turi būti aiškinami taip, kad jie draudžia tokius nacionalinės teisės aktus, kurie iš azartinių lošimų sektoriaus pašalina ūkio subjektus, įsteigtus kaip kapitalo bendrovės, kurių akcijos kotiruojamos reguliuojamose rinkose. Nepaisant to, ar kapitalo bendrovių, kurių akcijos kotiruojamos reguliuojamose rinkose, pašalinimas iš tiesų vienodai taikomas atitinkamoje valstybėje narėje ir kitose valstybėse narėse įsteigtiems ūkio subjektams, šis visiškas pašalinimas viršija tai, kas būtina pasiekti tikslą išvengti, jog azartinių lošimų sektoriuje veikiantys ūkio subjektai užsiimtų nusikalstama ar sukčiavimo veikla.

(žr. 62, 64 punktus ir rezoliucinės dalies 3 punktą)

3. EB 43 ir 49 straipsniai turi būti aiškinami taip, kad jie draudžia tokius nacionalinės teisės aktus, kuriuose numatytos baudžiamosios sankcijos asmenims, vykdžiusiems organizuotą lažybų įmokų rinkimą be nacionalinės teisės aktais reikalaujamų licencijos ar policijos leidimo, kai šie asmenys šių licencijų ar leidimų negalėjo gauti dėl to, kad valstybė narė, pažeisdama Bendrijos teisę, atsisakė juos suteikti.

Nors teisės aktų leidyba baudžiamosios teisės srityje iš principo yra valstybių narių kompetencija, Bendrijos teisė nustato šios kompetencijos ribas, ir tokie teisės aktai negali apriboti Bendrijos teise garantuojamų pagrindinių laisvių. Be to, valstybė narė baudžiamųjų sankcijų negali taikyti už tai, kad nebuvo laikytasi administracinių formalumų, kai pažeisdama Bendrijos teisę valstybė narė neleido šio formalumo įvykdyti ar jo įvykdymą padarė neįmanomą.

(žr. 68, 69, 71 punktus ir rezoliucinės dalies 4 punktą)
Keywords

Summary



Keywords

Žemės ūkis – Bendras rinkų organizavimas – Pienas ir pieno produktai – Importo tvarka ir tarifinių kvotų atidarymas

Summary

Reglamento Nr. 2535/2001, nustatančio išsamias Reglamento Nr. 1255/1999 taikymo taisykles dėl pieno bei pieno produktų importo tvarkos ir tarifinių kvotų atidarymo, 35 straipsnio 2 dalis negalioja tiek, kiek ji nustato, jog paraiškos gauti licenciją sviesto iš Naujosios Zelandijos importui taikant sumažintus muitus gali būti pateikiamos tik kompetentingoms Jungtinės Karalystės valdžios institucijoms. Iš tiesų Jungtinėje Karalystėje įsisteigusių sviesto iš Naujosios Zelandijos importuotojų situacija yra panaši į kitoje valstybėje narėje įsisteigusių importuotojų situaciją. Pastaruosius įpareigodama paraiškas importo licencijoms gauti pateikti kitoje valstybėje narėje negu ta, kurioje jie įsisteigę, Reglamento Nr. 2535/2001 35 straipsnio 2 dalis lemia nevienodą požiūrį į šiuos potencialius importuotojus, palyginti su tais, kurie įsisteigę Jungtinėje Karalystėje.

Be to, Reglamento Nr. 2535/2001 25 ir 32 straipsniai, skaitomi kartu su šio reglamento III, IV ir XII priedais, negalioja tiek, kiek jie leidžia diskriminaciją išduodant licencijas sviesto iš Naujosios Zelandijos importui taikant sumažintus muitus. Šiuo atžvilgiu IMA 1 sertifikatų (Inward Monitoring Arrangement), reikalingų išduoti tam tikras importo licencijas, išdavimo funkciją patikėdama Naujosios Zelandijos valdžios institucijoms, nepaisant eksporto monopoliją įtvirtinančio Naujosios Zelandijos įstatymo galiojimo, Komisija nesiėmė būtinų priemonių, kad būtų užkirstas kelias diskriminacijai išduodant importo licencijas, nors Reglamento Nr. 1255/1999 dėl bendro pieno ir pieno produktų rinkos organizavimo 29 straipsnio 2 dalis jai šią pareigą nustato.

(žr. 34–35, 42, 57–58 punktus ir rezoliucinės dalies 1–2 punktus)
Keywords

Summary



Keywords

Teisės aktų derinimas – Viešojo paslaugų pirkimo sutarčių sudarymo tvarka – Direktyva 92/50 – Sutarčių sudarymas

(Tarybos direktyvos 92/50 29 straipsnio pirmosios pastraipos e ir f punktai)

Summary

Direktyvos 92/50 dėl viešojo paslaugų pirkimo sutarčių sudarymo tvarkos derinimo 29 straipsnio pirmosios pastraipos e ir f punktai suteikia valstybėms narėms teisę nepriimti dalyvauti pirkimo konkurse kandidatų, kurie neįvykdė įsipareigojimų, susijusių su socialinio draudimo įmokų ir mokesčių sumokėjimu pagal nacionalinės teisės nuostatas.

Ši nuostata nedraudžia nacionalinės teisės aktų arba administracinės praktikos, pagal kuriuos paslaugų teikėjas, paskutinę paraiškų dalyvauti pirkimo konkurse pateikimo dieną neįvykdęs įsipareigojimų, susijusių su visų socialinio draudimo įmokų ir mokesčių sumokėjimu, gali šią situaciją ištaisyti vėliau:

– remdamasis valstybės priimtomis mokesčių amnestijos arba mokesčių sumažinimo priemonėmis, arba

– remdamasis administraciniu susitarimu dėl skolų mokėjimo dalimis arba jų sumažinimo, arba

– pateikdamas administracinį skundą ar pareikšdamas ieškinį,

jeigu jis per nacionalinės teisės aktuose arba administracinėje praktikoje nustatytą terminą įrodo, kad pasinaudojo tokiomis priemonėmis ar tokiu susitarimu arba per šį terminą pateikė skundą, arba pareiškė ieškinį.

Iš tikrųjų direktyvos 29 straipsnis nereikalauja, kad jame įvardytos nepriėmimo priežastys Bendrijos lygiu būtų taikomos vienodai, nes valstybėms narėms suteikta teisė tokių nepriėmimo priežasčių iš viso netaikyti arba jas integruoti į nacionalinę teisę nustatant griežtumo laipsnį, kuris kistų, nelygu atvejis. Šiuo pagrindu valstybės narės turi teisę direktyvos 29 straipsnyje įtvirtintus kriterijus palengvinti arba juos padaryti lankstesnius.

Todėl nacionalinės taisyklės turi patikslinti nagrinėjamų įsipareigojimų turinį ir apimtį, taip pat jų vykdymo sąlygas. Nacionalinėse taisyklėse taip pat turi būti nustatyta, iki kurio momento arba per kokį terminą suinteresuotieji asmenys privalo atlikti jų įsipareigojimus atitinkančius mokėjimus arba įrodyti, kad buvo įvykdytos sąlygos sumokėti a posteriori . Vis dėlto skaidrumo ir vienodo požiūrio principai reikalauja, jog šis terminas būtų absoliučiai tikslus ir viešas, kad suinteresuotieji asmenys galėtų tiksliai žinoti tvarkos apribojimus ir būtų tikri, jog tokie patys apribojimai taikomi visiems konkurentams. Be to, vien to, kad nagrinėjamu laikotarpiu mokėjimas buvo pradėtas arba turima įrodymų, jog ketinama mokėti arba kad asmuo yra mokus sumokėti skolas pasibaigus šiam terminui, negali pakakti.

(žr. 23–24, 31–33, 40 punktus ir rezoliucinę dalį)
LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys C 127/26

2015 m. vasario 23 d. Bendrojo Teismo nutartis byloje Seven for all mankind/VRDT – Seven (SEVEN FOR ALL MANKIND)

(Byla T-505/14) (1)

((Bendrijos prekių ženklas - Protesto procedūra - Žodinio Bendrijos prekių ženklo SEVEN FOR ALL MANKIND paraiška - Ankstesni Bendrijos ir tarptautinis vaizdiniai prekių ženklai „Seven“ - Santykinis atmetimo pagrindas - Reglamento (EB) Nr. 207/2009 8 straipsnio 1 dalies b punktas - Akivaizdžiai teisiškai nepagrįstas ieškinys))

(2015/C 127/36)

Proceso kalba: anglų

Šalys

Ieškovė: Seven for all mankind LLC (Vernonas, Kalifornija, Jungtinės Valstijos), atstovaujama advokato A. Gautier-Sauvagnac

Atsakovė: Vidaus rinkos derinimo tarnyba (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui), atstovaujama J. Crespo Carrillo

Kita procedūros VRDT apeliacinėje taryboje šalis, įstojusi į bylą Bendrajame Teisme: Seven SpA (Leini, Italija), atstovaujama advokato L. Trevisan

Dalykas

Ieškinys dėl 2014 m. balandžio 9 d. VRDT pirmosios apeliacinės tarybos sprendimo (byla R 1277/2013-1), susijusio su protesto procedūra tarp Seven SpA ir Seven for all mankind LLC.

Rezoliucinė dalis

1. Atmesti ieškinį.

2. Priteisti iš Seven for all mankind LLC bylinėjimosi išlaidas.

(1) OL C 292, 2014 9 1.
—

Panaikinti: a) 2012 m. gruodžio 18 d. sprendimą tiek, kiek juo Skundų komitetas pagal EIB personalo reglamento 22 straipsnį ir 2012 m. kovo 29 d.Note to Staff Nr. 715 HR/P&O/2012-0103 atmetė ieškovo skundą dėl jo 2011 m. vertinimo ataskaitos; b) 2011 m. vertinimo ataskaitą tiek, kiek joje vertinimai neapibendrinami įvertinimu „exceptional performance“ arba „very good performance“, kiek nesiūloma paaukštinti ieškovo pareigas į D grupę ir kiek tai susijęs su jo tikslų 2012 m. nustatymu; c) visus pridėtus, po to priimtus ir preliminarius aktus, įskaitant sprendimus paaukštinti, priimtus pagal 2012 m. gegužės mėnesį priimtą Žmogiškųjų resursų direktoriaus dokumentą „2011 staff appraisal exercise, award of promotions and titles“ (Personalo vertinimas 2011 m., paaukštinimas ir kvalifikacijos nustatymas), nes atsižvelgiant į jo viršininkų sprendimą, kuris ginčijamas, EIB neatsižvelgė į ieškovą punkte „Promotions from Function E to D“ (Pareigų paaukštinimas iš E grupės į D).
Kalbant apie Pareigūnų tarnybos nuostatų 56 straipsnyje numatytą fiksuoto dydžio išmoką už viršvalandžius, pasakytina, kad pagal šios nuostatos antrą ir trečią pastraipas AD pareigų grupės ir AST pareigų grupės 5–11 lygio pareigūnams aiškiai nesuteikiama teisė į kompensaciją ar atlygį už galbūt dirbtus viršvalandžius ir nenumatyta jokia išimtis dėl vykdomų pareigų pobūdžio ar dirbtų viršvalandžių įprasto pobūdžio. Taigi pareigūnas negali pagrįstai teigti, kad ši riba netaikoma pareigūnams, įprastai turintiems dirbti viršvalandžius, kaip antai vairuotojams, todėl jie išsaugo teisę į fiksuoto dydžio išmoką už viršvalandžius per visą savo karjerą, neatsižvelgiant į jų pareigų lygį.

Šiuo klausimu, kartu nagrinėjant Pareigūnų tarnybos nuostatų 56 straipsnio pirmą, antrą ir trečią pastraipas, matyti, kad teisės aktų leidėjas ketino apsaugoti pareigūnus nuo pareigos dirbti per daug darbo valandų, bet teisę gauti kompensaciją ar atlygį už dirbtus viršvalandžius numatė tik pareigūnams, kurių pareigos priskirtos prie pirmųjų pareigų klasifikacijos lygių ir kurie dėl to gauna mažesnį darbo užmokestį nei kiti bendradarbiai, kurių pareigų lygis ir darbo užmokestis yra didesni, be kita ko, dėl turimo tarnybos stažo.

Be to, Pareigūnų tarnybos nuostatų VI priedu dėl kompensavimo ir atlyginimo už viršvalandžius tvarkos įgyvendinamas Pareigūnų tarnybos nuostatų 56 straipsnis ir jame, laikantis šiame straipsnyje nustatytų ribų, patikslinta atlygio, kuris gali būti mokamas AST/SC pareigų grupės SC 1–SC 6 lygio pareigūnams ir AST pareigų grupės AST 1–AST 4 lygio pareigūnams, forma ir dydis. Taigi iš Pareigūnų tarnybos nuostatų VI priedo ir a fortiori iš jo 3 straipsnio negalima kildinti jokios Pareigūnų tarnybos nuostatų 56 straipsnyje įtvirtinto principo išimties AST pareigų grupės AST 5–AST 11 lygio pareigūnų naudai.

Bet kuriuo atveju teisė gauti fiksuoto dydžio išmoką už viršvalandžius negali būti išplėsta kitoms pareigūnų kategorijoms nei tos, kurios aiškiai apibrėžtos Pareigūnų tarnybos nuostatų VI priedo 3 straipsnyje. Iš tiesų, nuostatos, suteikiančios teisę į pinigines išmokas, turi būti aiškinamos griežtai.

(žr. 65 ir 67–70 punktus)

Pirmosios instancijos teismo praktika: 2003 m. rugsėjo 18 d. Sprendimo Lebedef ir kt. / Komisija, T‑221/02, EU:T:2003:239, 38 punktas ir 2004 m. liepos 15 d. Sprendimo Valenzuela Marzo / Komisija, T‑384/02, EU:T:2004:239, 104 punktas.

Tarnautojų teismo praktika: 2009 m. spalio 7 d. Sprendimo Pappas / Komisija, F‑101/08, EU:F:2009:137, 65 punktas.
Pensinių teisių perkėlimo procedūroje, numatytoje Pareigūnų tarnybos nuostatų VIII priedo 11 straipsnio 2 dalyje, paskyrimų tarnybos priimtas sprendimas perkelti suinteresuotojo asmens pensines teises, įgytas iki tarnybos Sąjungoje pradžios, atitinkančią lėšų sumą yra asmens nenaudai priimtas sprendimas, dėl kurio galima pareikšti ieškinį pagal SESV 270 straipsnį ir Pareigūnų tarnybos nuostatų 91 straipsnio 1 dalį. Atvirkščiai, pasiūlymas dėl papildomo darbo stažo apskaičiavimo, net jeigu jį priėmė suinteresuotasis asmuo, nėra asmens nenaudai priimtas sprendimas, dėl kurio galima pareikšti ieškinį pagal SESV 270 straipsnį ir Pareigūnų tarnybos nuostatų 91 straipsnio 1 dalį.

Papildomas darbo stažas gali būti pripažįstamas tik tuomet, kai pareigūnas išreiškia sutikimą dėl lėšų sumos, atitinkančios pensines teises, įgytas suinteresuotojo asmens anksčiau atitinkamame išorės pensijų fonde, perkėlimo į Sąjungos pensijų sistemą procedūros, aiškiai sutikdamas su paskyrimų tarnybos pasiūlymu dėl papildomo darbo stažo, apskaičiuoto remiantis atitinkamo nacionalinio pensijų fondo nurodyta preliminariai nurodyta lėšų suma.

Šiuo klausimu teikdama pasiūlymą dėl papildomo darbo stažo apskaičiavimo susijusi institucija tik privalo suinteresuotojo asmens situacijai teisingai taikyti Pareigūnų tarnybos nuostatų VIII priedo 11 straipsnio 2 dalį ir bendrąsias įgyvendinimo nuostatas. Ši institucijos pareiga tiesiogiai kyla iš šių Pareigūnų tarnybos nuostatų, nors ir nėra aiškaus institucijos įsipareigojimo.

Todėl dėl tokio pasiūlyme dėl papildomo darbo stažo apskaičiavimo išreikšto įsipareigojimo nagrinėjamai institucijai nekyla naujos pareigos ir dėl to nesikeičia suinteresuotojo asmens teisinė padėtis, būtent dėl to, kad nors suinteresuotasis asmuo sutinka su pensinių teisių, įgytų kitoje sistemoje, perkėlimu į Sąjungos pensijų sistemą, po to, kai nacionalinio pensijų fondo nurodyta lėšų suma jau perkelta, pasiūlymą pateikusi institucija neturi susijusios pareigos automatiškai pripažinti pirminiame pasiūlyme nurodytą suinteresuotojo asmens darbo stažą, į kurį atsižvelgdamas pareigūnas patvirtino savo valią perkelti minėtą sumą į Sąjungos pensijų sistemą.

(žr. 28–32 punktus)

Nuoroda:

Europos Sąjungos Bendrojo Teismo praktika: 2015 m. spalio 13 d. Sprendimo Komisija / Verile ir Gjergji, T‑104/14 P, EU:T:2015:776, 50, 52, 53 ir 74 punktai; 2015 m. spalio 13 d. Sprendimo Komisija / Cocchi ir Falcione, T‑103/13 P, EU:T:2015:777, 66 punktas ir 2015 m. spalio 13 d. Sprendimo Teughels / Komisija, T‑131/14 P, EU:T:2015:778, 37, 46, 48, 49, 58 ir 70 punktai.
EUROPOS SĄJUNGOS TARNAUTOJŲ TEISMO (vienas teisėjas)

NUTARTIS

2015 m. gruodžio 18 d.

Carlo De Nicola

prieš

Europos investicijų banką (EIB)

„Viešoji tarnyba — EIB personalas — Vertinimas — 2010 m. vertinimo ataskaita — Ginčijimas — Vidaus procedūros — Sąlygos — Skundo atsisakymas — Ieškinys — Suinteresuotumas pareikšti ieškinį — Nebuvimas — Protingas terminas — Nesilaikymas — Akivaizdus nepriimtinumas“

Dalykas:

Pagal SESV 270 straipsnį pareikštas ieškinys; juo C. De Nicola prašo, pirma, pripažinti negaliojančiu 2011 m. liepos 4 d. Europos investicijų banko (toliau – EIB arba Bankas) skundų komiteto sekretoriato elektroninį laišką, kuriame prašyta pataisyti jo 2011 m. kovo 26 d. vidaus skundą dėl 2010 m. vertinimo ataskaitos, taip pat pripažinti negaliojančiu to paties sekretoriato 2011 m. rugpjūčio 12 d. elektroninį laišką, kuriuo jam pranešta, kad skundų komitetas atsižvelgė į jo skundo atsisakymą per šiame komitete vykusią apskundimo procedūrą; antra, panaikinti 2011 m. rugsėjo 6 d. EIB pirmininko sprendimą atmesti jo prašymą pradėti taikinimo procedūrą dėl jo 2010 m. vertinimo ataskaitos; trečia, panaikinti 2010 m. Banko personalo vertinimo procedūros gaires; ketvirta, panaikinti 2010 m. vertinimo ataskaitą; penkta, panaikinti visus susijusius paskesnius ir ankstesnius aktus, įskaitant sprendimus dėl 2010 m. pareigų paaukštinimo, ir galiausiai, šešta, priteisti iš Banko atlyginti dėl 2010 m. vertinimo ataskaitos patirtą turtinę ir neturtinę žalą, taip pat išlaidas, sumokėti palūkanas ir kompensuoti priteistų sumų piniginį nuvertėjimą.

Nutartis:

Atmesti ieškinį kaip akivaizdžiai nepriimtiną. C. De Nicola padengia savo bylinėjimosi išlaidas ir iš jo priteisiamos Europos investicijų banko patirtos bylinėjimosi išlaidos.

Santrauka

Pareigūnų ieškiniai — Europos investicijų banko tarnautojai — Vertinimas — Ginčijimas — Skundų komitetas ir taikinimo procedūra — Neprivalomasis pobūdis — Galimybė naudotis abiem procedūromis dėl tos pačios vertinimo ataskaitos — Ribos (Pareigūnų tarnybos nuostatų 90 ir 91 straipsniai; Europos investicijų banko personalo reglamento 22 ir 41 straipsniai) Pareigūnų ieškiniai — Europos investicijų banko tarnautojai — Terminai — Protingo termino reikalavimas — Ginčai personalo vertinimo srityje — Termino skaičiavimo pradžios momentas (Pareigūnų tarnybos nuostatų 90 ir 91 straipsniai; Europos investicijų banko personalo reglamento 22 ir 41 straipsniai)
TARNAUTOJŲ TEISMO (antroji kolegija) NUTARTIS

2007 m. spalio 17 d.

Byla F‑115/06

Carlos Sanchez Ferriz ir kt.

prieš

Europos Bendrijų Komisiją

„Viešoji tarnyba – Pareigūnai – Pareigų paaukštinimas – Neįtraukimas į paaukštintų pareigūnų sąrašą – 2005 m. pareigų paaukštinimo procedūra – Pirmenybės balai – Nuopelnai – Tarnybos stažas – Prieštaravimas dėl teisėtumo – Priimtinumas“

Dalykas: Pagal EB 236 straipsnį ir AE 152 straipsnį pareikštas ieškinys, kuriuo C. Sanchez Ferriz ir kiti devyni Komisijos pareigūnai prašo, pirmiausia, panaikinti pareigūnų, paaukštintų per 2005 m. pareigų paaukštinimo procedūrą, sąrašą tiek, kiek šiame sąraše nėra įrašyta jų pavardžių, arba, nepatenkinus šio reikalavimo, panaikinti sprendimus skirti jiems pirmenybės balus per šią paaukštinimo procedūrą.

Sprendimas: Atmesti ieškinį kaip iš dalies akivaizdžiai nepriimtiną ir iš dalies akivaizdžiai nepagrįstą. Kiekviena šalis padengia savo bylinėjimosi išlaidas.

Santrauka

1. Pareigūnai – Ieškinys – Asmens nenaudai priimtas aktas – Paaukštinimo komiteto pasiūlymas skirti pirmenybės balų – Netaikymas

(Pareigūnų tarnybos nuostatų 25 straipsnio antra pastraipa, 45, 90 ir 91 straipsniai)

2. Pareigūnai – Pareigų paaukštinimas – Kandidato, kurio pareigos nebuvo paaukštintos, skundas – Sprendimas atmesti – Pareiga motyvuoti

(Pareigūnų tarnybos nuostatų 25 straipsnio antra pastraipa, 45 straipsnis ir 90 straipsnio 2 dalis)

1. Paaukštinimo komiteto pasiūlymas skirti pagal Komisijos vidaus taisyklėse įtvirtintą pareigų paaukštinimo tvarką nustatytų skirtingų kategorijų pirmenybės balų nėra asmens nenaudai priimtas aktas. Iš tiesų Paaukštinimo komitetai neturi kompetencijos spręsti dėl pirmenybės balų skyrimo. Taigi, nors pagal Pareigūnų tarnybos nuostatų 25 straipsnio antrą pastraipą visi asmens nenaudai priimti aktai turi būti motyvuoti, tai netaikoma šiam Paaukštinimo komiteto pasiūlymui dėl pareigūno, kurio pareigos nepaaukštintos.

(žr. 54 punktą)

2. Vykdydama pareigų paaukštinimo procedūrą, Paskyrimų tarnyba neprivalo motyvuoti savo sprendimo dėl pareigų paaukštinimo nei asmeniui, kuriam jis yra skirtas, nei kandidatams, kurių pareigos nepaaukštintos. Tačiau ji privalo motyvuoti sprendimą atmesti kandidato, kurio pareigos nebuvo paaukštintos, pagal Pareigūnų tarnybos nuostatų 90 straipsnio 2 dalį pateiktą skundą.

(žr. 55 punktą)

Nuoroda:

1990 m. vasario 7 d. Teisingumo Teismo sprendimo Culin prieš Komisiją, C‑343/87, Rink. p. I‑225, 13 punktas.

2005 m. vasario 3 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo Heurtaux prieš Komisiją, T‑172/03, Rink. VT p. I‑A‑15 ir II‑63, 42 punktas.
TARNAUTOJŲ TEISMO (antroji kolegija) NUTARTIS

2007 m. liepos 2 d.

Byla F‑117/05

Carlos Sanchez Ferriz

prieš

Europos Bendrijų Komisiją

„Viešoji tarnyba – Pareigūnai – Pareigų paaukštinimas – Neįtraukimas į paaukštintų pareigūnų sąrašą – 2004 m. pareigų paaukštinimo procedūra – Pirmenybės balai – Nuopelnai – Tarnybos stažas – Priimtinumas“

Dalykas: Ieškinys, pareikštas pagal EB 236 straipsnį ir AE 152 straipsnį, kuriuo C. Sanchez Ferriz prašo, pirma, panaikinti 2004 m. lapkričio 30 d. Komisijos sprendimą, patvirtinantį pareigūnų, kurių pareigos buvo paaukštintos per 2004 m. pareigų paaukštinimo procedūrą, sąrašą, dėl to, kad šiame sąraše nėra jo pavardės, ir papildomai panaikinti sprendimą skirti pirmenybės balus per minėtą procedūrą.

Sprendimas: Atmesti ieškinį iš dalies kaip akivaizdžiai nepriimtiną ir iš dalies kaip akivaizdžiai nepagrįstą. Kiekviena šalis padengia savo bylinėjimosi išlaidas.

Santrauka

Pareigūnai – Ieškinys – Suinteresuotumas pareikšti ieškinį

(Pareigūnų tarnybos nuostatų 90 ir 91 straipsniai)

Pareigūnas neturi teisės veikti vadovaudamasis teisės arba institucijų interesais ir, grįsdamas ieškinį dėl panaikinimo, gali pareikšti tik konkrečiai su juo susijusius kaltinimus. Todėl akivaizdžiai nepriimtinas yra pareigūno ieškinys, kuriuo siekiama panaikinti pareigūnų, kurių pareigos per pareigų paaukštinimo procedūrą buvo paaukštintos priskiriant prie aukštesnio lygio, sąrašą dėl to, kad šiame sąraše nėra ieškovo pavardės, jeigu ieškovas nepaaiškina, kodėl jis yra suinteresuotas pareikšti ieškinį ir tik remiasi tam tikrų paaukštinimo balų kategorijų neteisėtumu, savo rašytiniuose dokumentuose nepateikdamas jokios konkrečios informacijos apie savo asmeninę situaciją aptariamos pareigų paaukštinimo procedūros atžvilgiu, kaip antai pirmiausia informacijos apie jam skirtų minėtų kategorijų paaukštinimo balų skaičių. Tokios išvados nepaneigia faktas, kad šių paaukštinimo balų skaičius matyti prie atsiliepimo į ieškinį pridedamame dokumente, nes savo rašytiniuose dokumentuose ieškovas turi apibūdinti savo suinteresuotumą pareikšti ieškinį ir, kai reikia, nurodyti priede pateikiamą atitinkamą informaciją.

(žr. 31 ir 32 punktus)

Nuoroda:

1983 m. birželio 30 d. Teisingumo Teismo sprendimo Schloh prieš Tarybą, 85/82, Rink. p. 2105, 14 punktas.

Pirmosios instancijos teismo sprendimai: 2006 m. lapkričio 22 d. Sprendimo Sanchez Ferriz prieš Komisiją, T‑436/04, Rink. VT p. I‑A‑2‑277 ir II‑A‑2‑1439, 35 punktas; 2006 m. lapkričio 23 d. Sprendimo Lavagnoli prieš Komisiją, T‑422/04, Rink. p. II‑0000, 31 punktas.