GENERALINIO ADVOKATO

HENRIK SAUGMANDSGAARD ØE IŠVADA,

pateikta 2016 m. rugsėjo 8 d. ( 1 )

Byla C‑275/15

ITV Broadcasting Limited,

ITV2 Limited,

ITV Digital Channels Limited,

Channel Four Television Corp.,

4 Ventures Limited,

Channel 5 Broadcasting Limited,

ITV Studios Limited

prieš

TVCatchup Limited (sanuojama),

TVCatchup (UK) Limited,

Media Resources Limited

dalyvaujant

Secretary of State for Business,

Innovation and Skills,

Virgin Media Limited

(Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) (Apeliacinis teismas (Anglija ir Velsas) (Civilinių bylų skyrius), Jungtinė Karalystė) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą)

„Prašymas priimti prejudicinį sprendimą — Autorių teisių ir gretutinių teisių informacinėje visuomenėje tam tikrų aspektų suderinimas — Direktyva 2001/29/EB — 9 straipsnis — Sąvokos „kabelinis“ ir „kabelinio transliavimo paslaugų prieinamumas“ — Trečiojo asmens televizijos programų retransliavimas perduodant duomenų srautą internetu jų priėmimo teritorijoje — Tiesioginė transliacija internetu („Live streaming“)“

I – Įžanga

1. Šis Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) [(Apeliacinis teismas (Anglija ir Velsas) (Civilinių bylų skyrius), Jungtinė Karalystė)] pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą susijęs su Direktyvos 2001/29/EB dėl autorių teisių ir gretutinių teisių informacinėje visuomenėje tam tikrų aspektų suderinimo ( 2 ) 9 straipsnio, kuriame numatyta, kad ši direktyva neturi poveikio tam tikrose kitose srityse taikytinoms nuostatoms, išaiškinimu. Visų pirma prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas prašo Teisingumo Teismo išaiškinti šiame straipsnyje minėtą sąvoką „kabelinio transliavimo paslaugų prieinamumas“ kaip vieną iš Direktyvos 2001/29 nepaveiktų sričių.

2. Prašymas priimti prejudicinį sprendimą pateiktas nagrinėjant komercinės televizijos transliuotojų iškeltą bylą, kurioje jie kaltino retransliavimo paslaugos teikėjus, leidžiančius savo paslaugų naudotojams nemokamai „tiesiogiai“ transliuojant internetu („live streaming“) priimti televizijos transliacijas, įskaitant ieškovių transliuojamas televizijos programas, autorių teisių į jų televizijos transliacijas pažeidimu.

3. Nagrinėjant tą pačią bylą Teisingumo Teismui jau buvo pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą. 2013 m. kovo 7 d. Sprendime ITV Broadcasting ir kt. ( 3 ) Teisingumo Teismas konstatavo, kad ginčijamos paslaugos teikėjų vykdomas retransliavimas yra „viešas skelbimas“, kaip tai suprantama pagal Direktyvos 2001/29 3 straipsnio 1 dalį.

4. Po šio sprendimo pirmosios instancijos teismas konstatavo, kad ginčijamų paslaugų teikėjai pažeidė ieškovių autorių teises. Vis dėlto dėl kai kurių nagrinėjamų programų tas teismas nusprendė, kad paslaugų teikėjai gali remtis Didžiosios Britanijos teisėje numatyta nuostata, pagal kurią leidžiamas kai kurių kūrinių, transliuojamų jų priėmimo teritorijoje, kabelinis retransliavimas.

5. Ieškovės apskundė tą sprendimą prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiam teismui, šis Teisingumo Teismo iš esmės klausia, ar tokia nacionalinė nuostata, kuria ribojama autorių teisių turėtojams pagal Direktyvą 2001/29 suteikta išimtinė teisė leisti arba uždrausti bet kokį viešą skelbimą, atitinka šią direktyvą. Nepaneigiama, kad ginčijamoms retransliacijoms netaikoma nė viena iš šios direktyvos 5 straipsnyje numatytų išimčių.

6. Konkrečiai kalbant, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas siekia sužinoti, ar nagrinėjama nuostata gali būti toliau taikoma atsižvelgiant į Direktyvos 2001/29 9 straipsnį, nes ją galima laikyti susijusia su „kabelinio transliavimo paslaugų prieinamumu“. Minėtas teismas taip pat kelia klausimus, susijusius su šiame straipsnyje vartojamos sąvokos „kabelinis“ aiškinimu, siekdamas nustatyti, ar Sąjungos teisėje draudžiama taikyti šią nuostatą retransliavimui interneto srautu.

II – Teisinis pagrindas

A – Sąjungos teisė

7. Direktyvos 2001/29 60 konstatuojamojoje dalyje nustatyta: „Pagal šią direktyvą teikiama apsauga neturėtų pažeisti valstybių narių ar Bendrijos teisės nuostatų kitose srityse, tokiose kaip pramoninė nuosavybė, duomenų apsauga, sąlyginė prieiga, prieiga prie viešųjų dokumentų ir masinės informacijos priemonių naudojimo chronologijos taisyklė, kurios gali turėti poveikio autorių ar gretutinių teisių apsaugai.“

8. Pagal Direktyvos 2001/29 1 straipsnio „Taikymo sritis“ 1 dalį ši direktyva reglamentuoja „teisinę autorių teisių ir gretutinių teisių apsaugą vidaus rinkos sistemoje, ypač atsižvelgiant į informacinę visuomenę“.

9. Minėtos direktyvos 9 straipsnyje „Tęstinis kitų teisinių nuostatų taikymas“ numatyta: „Ši direktyva nepažeidžia nuostatų dėl patentų, prekės ženklų, pramoninio dizaino teisių, naudingųjų modelių, puslaidininkių įtaisų topografijų, šriftų, sąlyginės prieigos, kabelinio transliavimo paslaugų prieinamumo, nacionalinių vertybių apsaugos, teisinių deponavimo reikalavimų, įstatymų dėl konkurenciją ribojančių veiksmų ir nesąžiningos konkurencijos, komercinių paslapčių, saugumo, konfidencialumo, duomenų apsaugos ir asmens privatumo, viešųjų dokumentų prieinamumo, sutarčių teisės nuostatų.“

B – Didžiosios Britanijos teisė

10. 1988 m. Autorių teisių, dizaino ir patentų įstatymo (Copyright, Designs and Patents Act 1988, toliau – CDPA) pagrindinei bylai taikomos redakcijos 73 straipsnio „Transliuojamo kūrinio priėmimas ir kabelinis retransliavimas“ 1 dalyje, 2 dalies b punkte ir 3 dalyje numatyta: „1) Šis straipsnis taikomas, jeigu iš Jungtinės Karalystės transliuojamas kūrinys yra priimamas ir iš karto atliekamas jo kabelinis retransliavimas. 2) Autorių teisė į transliuojamą kūrinį nepažeidžiama: <…> b) jeigu kūrinys yra (ir kiek yra) transliuojamas priimti toje teritorijoje, kurioje atliekamas jo kabelinis retransliavimas, taip pat jeigu jis yra (ir kiek yra) atitinkamos paslaugos dalis. 3) Autorių teisės į kiekvieną kūrinį, kuris įtrauktas į transliuojamą turinį, nepažeidžiamos, jeigu šis turinys transliuojamas (ir kiek transliuojamas) priimti teritorijoje, kurioje atliekamas jo kabelinis retransliavimas <…>“

11. Iš sprendimo dėl prašymo priimti prejudicinį sprendimą matyti, kad pirmiau cituota CDPA 73 straipsnio 1 dalis, 2 dalies b punktas ir 3 dalis priimta 2003 m. pritaikius šį įstatymą siekiant perkelti Direktyvą 2001/29 į Didžiosios Britanijos teisę.

III – Pagrindinė byla, prejudiciniai klausimai ir procesas Teisingumo Teisme

12. Ieškovės pagrindinėje byloje ITV Broadcasting Limited, ITV2 Limited, ITV Digital Channels Limited, Channel Four Television Corp., 4 Ventures Limited, Channel 5 Broadcasting Limited ir ITV Studios Limited (toliau kartu – ieškovės pagrindinėje byloje) yra laisvai prieinamos komercinės televizijos transliuotojos, kurioms pagal Didžiosios Britanijos teisę priklauso autorių teisės į jų televizijos transliacijas, taip pat į jų transliuojamus filmus, kitus kūrinius ir objektus. Jos savo veiklą finansuoja iš transliuojant rodomos reklamos.

13. Ieškovės pagrindinėje byloje padavė bendrovę TVCatchup Limited į High Court of Justice (England & Wales), Chancery Division [(Aukštasis teisingumo teismas (Anglija ir Velsas), Lordo kanclerio skyrius, Jungtinė Karalystė], tvirtindamos, kad šios bendrovės siūloma paslauga, kai naudotojams leidžiama nemokamai „tiesiogiai“ interneto srautu („live streaming“) priimti televizijos transliacijas, įskaitant ieškovių pagrindinėje byloje perduodamas transliacijas, pažeidžiamos jų autorių teisės. Ginčijamos paslaugos taip pat finansuojamos iš reklamos.

14. Minėtas teismas pateikė Teisingumo Teismui pirmąjį prašymą priimti prejudicinį sprendimą dėl Direktyvos 2001/29 3 straipsnio 1 dalyje numatytos sąvokos „viešas skelbimas“ išaiškinimo.

15. 2013 m. kovo 7 d. sprendimu byloje ITV Broadcasting ir kt. ( 4 ) Teisingumo Teismas konstatavo: „Viešo skelbimo“ sąvoką, kaip ji suprantama pagal [Direktyvos 2001/29] 3 straipsnio 1 dalį, reikia aiškinti kaip apimančią kūrinių, įtrauktų į antžeminės televizijos transliaciją, retransliavimą: — kurį atlieka kita organizacija, o ne pradinis transliuotojas, — interneto srautu, prieinamu šios organizacijos abonentams, kurie gali gauti šio retransliavimo turinį prisijungę prie jos serverio, — net jeigu šie abonentai yra minėtos antžeminės televizijos transliacijos priėmimo teritorijoje ir teisėtai gali ją priimti televizijos imtuvu.“

16. Po šio sprendimo High Court of Justice (England & Wales), Chancery Division [(Aukštasis teisingumo teismas (Anglija ir Velsas), Lordo kanclerio skyrius, Jungtinė Karalystė)] konstatavo, kad TVCatchup Limited pažeidė ieškovių pagrindinėje byloje autorių teises ir paskelbė draudimą, kuris neleistų daryti kitų šių teisių pažeidimų.

17. Vis dėlto dėl trijų televizijos kanalų – ITV, Channel 4 ir Channel 5 – minėtas teismas laikėsi nuomonės, kad TVCatchup Limited galėjo remtis CDPA 73 straipsnio 2 dalies b punktu ir 3 dalimi paremta gynybos priemone, nes ši bendrovė transliavo šiuos kanalus internetu jų transliacijos šaltinio teritorijoje esantiems abonentams. Šiuo klausimu tas pats teismas laikėsi nuomonės, kad CDPA 73 straipsnio 2 dalies b punkte ir 3 dalyje vartojama sąvoka „kabelinis retransliavimas“ yra pakankamai plati, kad apimtų retransliavimą internetu, tačiau neapima retransliavimo mobiliaisiais įrenginiais, kurie naudojami judriojo ryšio tinklams.

18. Ieškovės pagrindinėje byloje pateikė apeliacinį skundą Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) [(Apeliacinis teismas (Anglija ir Velsas) (Civilinių bylų skyrius)]. Nagrinėjant bylą tame teisme, buvo pradėta TVCatchup Limited sanavimo procedūra. TVCatchup Limited iki tol vykdytą veiklą nuo šiol ėmė vykdyti bendrovė TVCatchup (UK) Limited pagal Media Resources Limited išduotą licenciją. Šios dvi bendrovės prašė leisti įstoti į apeliacinę bylą ir jų prašymas buvo patenkintas.

19. Manydamas, kad CDPA 73 straipsnį reikia aiškinti atsižvelgiant į Direktyvos 2001/29 9 straipsnį ir kadangi šioje byloje kyla klausimų, susijusių su pastarojo straipsnio taikymo sritimi, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas nusprendė sustabdyti bylos nagrinėjimą ir pateikti Teisingumo Teismui tokius prejudicinius klausimus: „Dėl [Direktyvos 2001/29] 9 straipsnio, konkrečiai – žodžių junginio „[ši] direktyva nepažeidžia <...> kabelinio transliavimo paslaugų prieinamumo“: 1) ar nurodytas žodžių junginys leidžia toliau taikyti nacionalinės teisės nuostatą su nacionalinėje teisėje apibrėžta sąvokos „kabelinis“ taikymo sritimi, ar šios 9 straipsnio dalies taikymo sritis nustatoma pagal ES teisėje apibrėžtą sąvokos „kabelinis“ reikšmę? 2) Ką reiškia, jei 9 straipsnyje nurodyta sąvoka „kabelinis“ yra apibrėžta ES teisėje? Visų pirma: a) ar ši sąvoka turi konkrečią techninę reikšmę, apsiribojančią tradiciniais kabeliniais tinklais, kuriuos naudoja įprasti kabelinių paslaugų teikėjai? b) O gal ši sąvoka turi neutralią techninę reikšmę, apimančią funkciniu požiūriu panašias internetu perduodamas paslaugas? c) Ar ši sąvoka bet kokiu atveju apima mikrobangų energijos perdavimą iš vieno taško į kitą? 3) Ar nurodytas žodžių junginys taikomas: 1) nuostatoms, įpareigojančioms kabelinius tinklus retransliuoti tam tikras transliacijas, ar 2) nuostatoms, leidžiančioms kabelines retransliacijas: a) kai retransliuojama vienu metu ir tik tose teritorijose, kuriose transliacijos buvo skirtos priimti, ir (arba) b) kai retransliuojama kanalais, kuriems taikomi tam tikri viešųjų paslaugų įpareigojimai? 4) Jeigu 9 straipsnyje vartojamos sąvokos „kabelinis tinklas“ sritis yra apibrėžta nacionalinėje teisėje, ar nacionalinės teisės nuostatai taikomi ES proporcingumo ir autorių teisių turėtojų, taip pat kabelinių tinklų savininkų teisių ir visuomenės intereso pusiausvyros principai? 5) Ar 9 straipsnis apsiriboja nacionalinės teisės nuostatomis, galiojančiomis šios direktyvos suderinimo, įsigaliojimo ar paskutinę įgyvendinimo dieną, ar jis taikomas ir vėlesnėms nacionalinės teisės nuostatoms, skirtoms kabelinio transliavimo paslaugų prieinamumui?“

20. Rašytines pastabas pateikė ieškovės pagrindinėje byloje, TVCatchup (UK) Limited, Jungtinės Karalystės vyriausybė ir Europos Komisija. 2016 m. gegužės 25 d. posėdyje buvo atstovaujama ieškovėms pagrindinėje byloje, Virgin Media Limited, Jungtinės Karalystės vyriausybei ir Komisijai.

IV – Teisinė analizė

A – Dėl Sprendimo ITV Broadcasting ir kt. ir šio prašymo priimti prejudicinį sprendimą dalyko

21. 2013 m. kovo 7 d. sprendimu byloje ITV Broadcasting ir kt. ( 5 ), kuris yra šio prašymo priimti prejudicinį sprendimą pagrindas, Teisingumo Teismas konstatavo, kad tokia retransliacija, kurią atliko pagrindinės bylos atsakovės, yra „viešas skelbimas“, kaip tai suprantama pagal Direktyvos 2001/29 3 straipsnio 1 dalį ( 6 ).

22. Iš to darytina išvada, kad tokia retransliacija negalima be autorių teisių turėtojo sutikimo, nebent ji atitinka minėtos direktyvos 5 straipsnyje nurodytas sąlygas ( 7 ).

23. Mano supratimu, nagrinėjamu nacionalinės teisės aktu, t. y. CDPA 73 straipsnio 2 dalies b punktu, nustatoma Direktyvos 2001/29 3 straipsnyje įtvirtintos viešo skelbimo teisės išimtis, įtvirtinant, kad autorių teisės „nepažeidžiamos“, jeigu tam tikri kūriniai, transliuojami toje teritorijoje, kuriai jie yra skirti, yra retransliuojami ( 8 ). Šią išvadą patvirtina tai, kad, kaip nurodo prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas, formaliai CDPA 73 straipsnio 2 dalies b punktas laikomas būtent „išimtimi“ ir „gynybos nuo autorių teisių pažeidimo priemone“.

24. Iš sprendimo dėl prašymo priimti prejudicinį sprendimą matyti, jog nė viena šalis neteigia, kad šiems teisės aktams taikoma kuri nors iš Direktyvos 2001/29 5 straipsnyje nurodytų išimčių.

25. Kaip nurodo prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas, svarbiausias klausimas yra tas, ar tokiam reglamentavimui taikomas Direktyvos 2001/29 9 straipsnis, nes jį galima laikyti susijusiu su „kabelinio transliavimo paslaugų prieinamumu“, kaip tai suprantama pagal šį straipsnį ( 9 ).

26. Todėl siūlau Teisingumo Teismui pirmiausia nagrinėti trečiąjį prejudicinį klausimą, iš esmės susijusį su šiuo svarbiausiu aspektu.

27. Pagal trečiojo prejudicinio klausimo formuluotę jis susijęs ir su nuostatomis, pagal kurias įpareigojama retransliuoti kai kuriuos transliuojamus kūrinius, ir su nuostatomis, pagal kurias transliuojamų kūrinių kabelinis retransliavimas leidžiamas: „a) kai retransliuojama vienu metu ir tik tose teritorijose, kuriose transliacijos buvo skirtos priimti, ir (arba) b) kai retransliuojama kanalais, kuriems taikomi tam tikri viešųjų paslaugų įsipareigojimai“ ( 10 ). Tačiau iš prašymo priimti prejudicinį sprendimą matyti, pirma, kad pagal nagrinėjamą nacionalinį reglamentavimą nereikalaujama jokios retransliacijos ir, antra, kad jis taikomas tik tais atvejais, kai retransliuojama tik tose teritorijose, kurioms yra skirti transliuojami kūriniai ( 11 ).

28. Taigi laikausi nuomonės, kad trečiąjį prejudicinį klausimą reikia performuluoti, t. y. kad juo siekiama išsiaiškinti, ar Direktyvos 2001/29 9 straipsnį reikia aiškinti taip, kad į šios nuostatos, visų pirma į sąvokos „kabelinio transliavimo paslaugų prieinamumas“, taikymo sritį patenka toks reglamentavimas, kaip nurodytas CDPA 73 straipsnio 2 dalies b punkte ir 3 dalyje, pagal kurį transliuojamų kūrinių kabelinis retransliavimas leidžiamas be autorių teisių turėtojų sutikimo, jeigu retransliuojama vienu metu ir tik tose teritorijose, kurioms yra skirti transliuojami kūriniai, ir kai retransliuojama kanalais, kuriems taikomi tam tikri viešųjų paslaugų įsipareigojimai ( 12 ).

29. Toliau analizuosiu priežastis, dėl kurių manau, kad tokiam reglamentavimui kaip CDPA 73 straipsnio 2 dalies b punktas ir 3 dalis Direktyvos 2001/29 9 straipsnyje numatyta išlyga netaikoma (B dalis). Šią išvadą tiesiogiai lemia šio 9 straipsnio pobūdis ir taikymo sritis (B.2 dalis) ir tai, kad šis reglamentavimas nesusijęs su „kabelinio transliavimo paslaugų prieinamumu“, kaip tai suprantama pagal šį straipsnį (B.3 dalis).

30. Iš šios analizės matyti, kad nereikia atsakyti į kitus prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo klausimus, susijusius, pirma, su Direktyvos 2001/29 9 straipsnio taikymo sritimi laiko atžvilgiu (penktasis prejudicinis klausimas) ir, antra, su šiame straipsnyje vartojamos sąvokos „kabelinis“ aiškinimu (pirmasis, antrasis ir ketvirtasis prejudiciniai klausimai). Vis dėlto išsamumo sumetimais pateiksiu keletą pastabų dėl sąvokos „kabelinis“ išaiškinimo, kad atsakyčiau į šalių šiuo klausimu pateiktus argumentus (C dalis) ( 13 ).

31. Tačiau kalbant apie antrojo prejudicinio klausimo c punktą, kuriuo siekiama sužinoti, ar ši sąvoka apima mikrobangų energijos perdavimą tarp dviejų fiksuotų antžeminių taškų, reikia pasakyti, kad prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas visai nepaaiškino priežasčių, dėl kurių jis manė, kad yra būtina pateikti šį klausimą Teisingumo Teismui. Šio paaiškinimo neįmanoma rasti nei sprendime dėl prašymo priimti prejudicinį sprendimą, nei Teisingumo Teismui pateiktose pastabose, kuriose nepateikiama jokios informacijos apie tai, kad ginčijama retransliacija reiškia mikrobangų energijos perdavimą tarp fiksuotų antžeminių taškų. Todėl siūlau Teisingumo Teismui pagal nusistovėjusią jo praktiką konstatuoti, kad antrojo klausimo c punktas yra nepriimtinas ( 14 ).

B – Dėl Direktyvos 2001/29 9 straipsnio ir frazės „kabelinio transliavimo paslaugų prieinamumas “ išaiškinimo (trečiasis klausimas)

32. Trečiuoju prejudiciniu klausimu prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas iš esmės klausia Teisingumo Teismo, ar toks reglamentavimas, kaip nurodytas CDPA 73 straipsnio 2 dalies b punkte ir 3 dalyje, ir, be kita ko, frazė „kabelinio transliavimo paslaugų prieinamumas“ patenka į Direktyvos 2001/29 9 straipsnio taikymo sritį.

1. Siūlomi aiškinimo variantai

33. Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas, abejodamas Direktyvos 2001/29 9 straipsnyje vartojamos frazės „kabelinio transliavimo paslaugų prieinamumas“ reikšme, sprendime dėl prašymo priimti prejudicinį sprendimą pateikia tris galimus šios frazės aiškinimo variantus.

34. Remiantis pirmuoju požiūriu, kuris atitinka ieškovių pagrindinėje byloje ir Komisijos palaikomą poziciją, frazė „kabelinio transliavimo paslaugų prieinamumas“ yra susijusi tik su tomis nuostatomis, pagal kurias reikalaujama, kad kabelinių paslaugų teikėjai teiktų transliavimo paslaugas, t. y. su nuostatomis, susijusiomis su „transliacijos įpareigojimais“ („must carry“), kaip tai suprantama pagal Direktyvos 2002/22/EB ( 15 ) (toliau – Universaliųjų paslaugų direktyva) 31 straipsnį.

35. Vadovaujantis antruoju požiūriu, kuris atitinka TVCatchup (UK) Limited, Virgin Media Limited ir Jungtinės Karalystės vyriausybės palaikomą poziciją, Direktyvos 2001/29 9 straipsnis taikomas ir toms nuostatoms, pagal kurias reikalaujama, kad kabelinių paslaugų teikėjai retransliuotų tam tikrą transliuojamą turinį, ir toms nuostatoms, pagal kurias viešosios paslaugos interesais leidžiama retransliuoti tam tikrą turinį numatytoje jo priėmimo teritorijoje.

36. Vadovaujantis trečiuoju požiūriu, Direktyvos 2001/29 9 straipsnyje esanti frazė „kabelinio transliavimo paslaugų prieinamumas“ susijusi ne su gynybos nuo autorių teisių pažeidimų priemonėmis, o su fizinės infrastruktūros prieinamumu valstybėse narėse.

2. Dėl Direktyvos 2001/2009 9 straipsnyje nustatytos išlygos

37. Kaip nurodyta Direktyvos 2001/29 9 straipsnio pavadinime ir tekste, jis susijęs su „tęstiniu kitų teisinių nuostatų taikymu“ numatant, kad ši direktyva „nepažeidžia“ tam tikrose srityse taikomų nuostatų. Šios direktyvos 60 konstatuojamojoje dalyje patikslinama, kad jos 9 straipsnio nuostatos yra susijusios su „kitomis [sritimis]“, kurios „gali turėti poveikį autorių ar gretutinių teisių apsaugai“ ( 16 ).

38. Taigi pagal Direktyvos 2001/29 9 straipsnį nėra leidžiamos jokios šios direktyvos 2–4 straipsniuose nustatytų teisių išimtys. Be to, išimtys yra išsamiai suderintos pagal šios direktyvos 5 straipsnį ( 17 ). 9 straipsniu siekiama priešingo tikslo – išlaikyti tam tikrose srityse, išskyrus tas sritis, kurios yra suderintos pagal šią direktyvą, taikytinų nuostatų poveikį ( 18 ). Šį aiškinimą patvirtina sričių išvardijimas tame pat 9 straipsnyje, kuriame, be kita ko, paminėti prekių ženklai, pramoninis dizainas, nacionalinių vertybių apsauga, teisės aktai dėl konkurenciją ribojančių veiksmų ir nesąžiningos konkurencijos, asmens duomenų apsauga, privataus gyvenimo gerbimas ir sutarčių teisė ( 19 ).

39. Vien šios išvados pakanka tam, kad būtų atmestas teiginys, jog toks reglamentavimas, kaip nurodytas CDPA 73 straipsnio 2 dalies b punkte ir 3 dalyje, kuriame numatyta Direktyvos 2001/29 3 straipsnyje įtvirtintos išimtinės skelbimo teisės išimtis, gali patekti į šios direktyvos 9 straipsnio taikymo sritį.

40. Ši išvada taikoma neatsižvelgiant į tai, ar saugomi kūriniai retransliuojami kabeliu, ar interneto srautu. Be to, iš Teisingumo Teismo praktikos matyti, kad sąvoka „viešas skelbimas“, kaip ji suprantama pagal Direktyvos 2001/29 3 straipsnio 1 dalį, apima kiekvieną saugomų kūrinių transliavimą, nepaisant naudojamos techninės priemonės ar būdo ( 20 ), ir kad nagrinėjamo kūrinio autorius iš esmės turi leisti kiekvieną kūrino transliavimą ar retransliavimą, atliekamą naudojant konkretų techninį būdą ( 21 ).

41. Ši teismo praktika atitinka Direktyva 2001/29 siekiamą tikslą, t. y. pritaikyti taisykles autorių ir gretutinių teisių srityje atsižvelgiant į technologinę pažangą, nulėmusią naujų naudojimo formų atsiradimą ( 22 ), kartu užtikrinant aukšto lygio autorių apsaugą, leidžiančią jiems gauti teisingą atlygį už jų kūrinių naudojimą, visų pirma juos viešai paskelbus ( 23 ). Pažymiu, kad autorių teisių turėtojams už leidžiamą pagal CDPA 73 straipsnio 2 dalies b punktą ir 3 dalį retransliaciją nemokama jokio atlygio ( 24 ).

42. Mano supratimu, aiškinant Direktyvos 2001/29 9 straipsnį priešingai, taip, kad į jo taikymo sritį patektų toks reglamentavimas, kaip nagrinėjamas pagrindinėje byloje, būtų pakenkta šios direktyvos 3 ir 5 straipsniais siekiamam derinimo tikslui.

43. Be to, mano siūlomu aiškinimu negali leisti suabejoti jį paneigti pateikti argumentai, kuriuos, be kita ko, pateikė Jungtinė Karalystė.

44. Pirma, ši direktyva nesuteikia jokio pagrindo Jungtinės Karalystės vyriausybės per posėdį pateiktam argumentui, kad nacionalinės teisinės sistemos, susijusios su kabelinių paslaugų teikėjų leidimais, infrastruktūra ir programų retransliacija, yra Direktyvos 2001/29 9 straipsnyje nurodyta kita sritis. Nors, žinoma, nuostatos dėl valstybių narių kabelinės infrastruktūros ir patekimo į elektroninių ryšių rinką sąlygos yra kita sritis nei ta, kuri yra suderinta pagal šią direktyvą ( 25 ), to paties negalima pasakyti apie tokias nuostatas kaip CDPA 73 straipsnio 2 dalies b punktas ir 3 dalis, kurios sudaro pačią Direktyvoje 2001/29 numatyto derinimo esmę, t. y. autorių teisių apsaugą ( 26 ).

45. Šiai išvadai negali turėti įtakos tai, kad nagrinėjamais teisės aktais leidžiama retransliacija apima tik kanalais, kuriems taikomi tam tikri viešosios paslaugos įpareigojimai, transliuojamą turinį. Kadangi Direktyvos 2001/29 tekste ir jos parengiamuosiuose darbuose nėra jokios informacijos šiuo klausimu, nesuprantu, kodėl šiam turiniui reikėtų suteikti mažesnę apsaugą, nei numatyta šios direktyvos 3 straipsnyje ( 27 ).

46. Antra, priešingai, nei teigia Jungtinės Karalystės vyriausybė, Direktyvos 2001/29 9 straipsnyje nėra nustatyta „absoliuti derinimo išimtis“. Nors šios direktyvos 1 straipsnyje „Taikymo sritis“ pagal jo 2 dalį šioje direktyvoje numatytas derinimas netaikomas kai kurioms Sąjungos acquis nuostatoms, kurios, jeigu nebūtų šios aiškios išimties, patektų į šios direktyvos taikymo sritį ( 28 ), 9 straipsniu siekiama ne apibrėžti Direktyvos 2001/29 taikymo sritį, o užtikrinti teisinį saugumą ( 29 ), išvengiant nenumatytų jos priėmimo teisinių pasekmių.

47. Trečia, CDPA 73 straipsnio 2 dalies b punktu ir 3 dalimi siekiami tikslai, t. y. kaip nurodo Jungtinė Karalystė, didinti vartotojų pasirinkimą viešųjų transliacijos paslaugų srityje, kad jie galėtų gauti šį turinį tose teritorijose, kur antžeminės televizijos signalas yra prastas, ir skatinti kabelinių tinklų operatorius diegti kabelinę infrastruktūrą, negali turėti jokio poveikio Direktyvos 2001/29 9 straipsnio taikymo srities aiškinimui ( 30 ). Šiuo klausimu primenu, jog Teisingumo Teismas Sprendime ITV Broadcasting ir kt. ( 31 ) aiškiai atmetė tai, kad ginčijamą retransliaciją galima laikyti paprasta technine priemone, skirta antžeminės televizijos transliacijos priėmimui jos priėmimo zonoje užtikrinti ar pagerinti, ir tokiu atveju, remiantis Teisingumo Teismo praktika, tokia retransliacija nėra „viešas skelbimas“, kaip jis suprantamas pagal Direktyvos 2001/29 3 straipsnio 1 dalį. Šiomis aplinkybėmis Jungtinės Karalystės vyriausybės pateiktas argumentas iš tikrųjų prilygtų raginimui, kad Teisingumo Teismas pakeistų šią savo praktiką, nors tam nėra pagrindo.

48. Galiausiai, mano nuomone, nekyla abejonių, kad toks reglamentavimas, kaip nurodytas CDPA 73 straipsnio 2 dalies b punkte ir 3 dalyje, nepatenka į Direktyvos 2001/29 9 straipsnio taikymo sritį.

49. Ši išvada taikoma neatsižvelgiant į direktyvos 9 straipsnyje esančios frazės „kabelinio transliavimo paslaugų prieinamumas“ aiškinimą. Toliau vis dėlto įrodysiu, kad šios frazės analizė lemia tą pačią išvadą.

3. Dėl Direktyvos 2001/29 9 straipsnyje esančios frazės „kabelinio transliavimo paslaugų prieinamumas“ išaiškinimo

50. Direktyvos 2001/29 9 straipsnyje vartojama frazė „kabelinio transliavimo paslaugų prieinamumas“ iš pirmo žvilgsnio leidžia manyti, kad tai yra gerai žinoma Sąjungos acquis teisinė sąvoka. Tačiau mano analizė rodo, kad taip nėra.

51. Iš tiesų, kiek žinau, ši frazė vartojama tik parengiamuosiuose darbuose ir teismo praktikoje, susijusioje su Direktyva 2001/29 ( 32 ), taip pat Direktyvoje 2012/28 ( 33 ), kurios 7 straipsnyje Sąjungos teisės aktų leidėjas nusprendė beveik identiškai pakartoti Direktyvos 2001/29 9 straipsnį ( 34 ).

52. Nors šiuose parengiamuosiuose darbuose ir šioje teismo praktikoje tiksliai nepaaiškinta, ką reiškia frazė „kabelinio transliavimo paslaugų prieinamumas“ ( 35 ), mano nuomone, nekyla abejonių, kad ši frazė neapima tokio reglamentavimo kaip CDPA 73 straipsnio 2 dalies b punktas ir 3 dalis.

53. Pirma, nepaisant kai kurių kalbinių skirtumų ( 36 ), atrodo neginčijama, kad ši sąvoka reiškia „prieinamumą“ prie „kabelio“. Todėl neįžvelgiu jokio ryšio tarp Direktyvos 2001/29 9 straipsnio, kuriame kalbama apie „kabelinio transliavimo paslaugų prieinamumą“, ir nagrinėjamų Didžiosios Britanijos teisės aktų, kuriuose numatyta, kad gali būti atliekamas transliuojamo kūrinio „kabelinis retransliavimas“. Mano manymu, sąvoka „kabelinis (‑ė)“ šiuose dviejuose teisės aktuose vartojama skirtingomis aplinkybėmis.

54. Nors Direktyvos 2001/29 9 straipsnyje nurodytos „kabelinio transliavimo paslaugos“, kurių prieinamumo reikalaujama, Didžiosios Britanijos teisės aktuose kalbama apie „kabelį“ kaip retransliavimo priemonę. Kitaip tariant, šios direktyvos 9 straipsnis susijęs ne su visuomenės galimybe gauti transliuojamą turinį, kaip, atrodo, teigia TVCatchup (UK) Limited, Virgin Media Limited ir Jungtinės Karalystės vyriausybė, o veikiau su prieiga prie tinklo ( 37 ).

55. Antra, TVCatchup (UK) Limited, Virgin Media Limited ir Jungtinės Karalystės vyriausybės siūlymas sąvoką „kabelinio retransliavimo paslaugų prieinamumas“ prilyginti sąvokai „kabelinis retransliavimas“ atrodo nelogiškas, atsižvelgiant į tai, kad Direktyvos 2001/29 1 straipsnio 2 dalies c punkte jau yra nuostata, aiškiai susijusi su „kabeliniu retransliavimu“ ( 38 ).

56. Trečia, man atrodo, kad Sąjungos acquis frazė „kabelinio retransliavimo paslaugų prieinamumas“ daugiausia vartojama kartu su klausimu dėl tiekėjų prieigos prie kabelinio tinklo ( 39 ), kuris yra suderintas Sąjungos lygmeniu, be kita ko, pagal Direktyvą 2002/19/EB (toliau – Prieigos direktyva) ( 40 ).

57. Pagal šios direktyvos 1 straipsnio 1 dalį ja derinami būdai, „kuriais valstybės narės reguliuoja elektroninių ryšių tinklų ir susijusių priemonių sujungimą ir prieigą prie jų“ ( 41 ). Iš to paties straipsnio matyti, kad Prieigos direktyva priskiriama prie Direktyvoje 2002/21 ( 42 ) (toliau – Pagrindų direktyva) pateiktos bendrosios reguliavimo sistemos, kurios tikslas, kaip nurodo Komisija, yra „skatinti konkurenciją elektroninių telekomunikacijų rinkose, gerinti vidaus rinkos veikimą ir apsaugoti pagrindinius vartotojų interesus, kurie nėra saugomi veikiant rinkos jėgoms“ ( 43 ).

58. Taigi logiškiausia išvada būtų, kad Direktyvos 2001/29 9 straipsnyje vartojama frazė „kabelinio retransliavimo paslaugų prieinamumas“ reiškia šią reguliavimo sistemą ir, be kita ko, Prieigos direktyvos nuostatas ( 44 ). Papildomai pažymiu, kad Pagrindų direktyvos ir Prieigos direktyvos teisėkūros procedūrų laikas iš dalies sutampa su Direktyvos 2001/29 ( 45 ).

59. Tačiau manau, jog pakanka konstatuoti, kad toks reglamentavimas, kaip nurodytas CDPA 73 straipsnio 2 dalies b punkte ir 3 dalyje, kuris nėra susijęs su prieiga prie tinklo, nepatenka į Direktyvos 2001/29 9 straipsnyje vartojamą frazę „kabelinio transliavimo paslaugų prieinamumas“, ir Teisingumo Teismui nebūtina priimti sprendimo dėl tikslios šios frazės reikšmės.

60. Atsižvelgdamas į pateiktas pastabas, siūlau Teisingumo Teismui į trečiąjį prejudicinį klausimą atsakyti taip, kad Direktyvos 2001/29 9 straipsnis netaikomas teisės aktams, kuriais be autorių teisių turėtojo sutikimo leidžiamas perduodamų kūrinių kabelinis retransliavimas, jeigu retransliuojama vienu metu ir tik tose teritorijose, kurioms yra skirti transliuojami kūriniai, nesvarbu, ar retransliuojami kūriniai, kurie iš pradžių buvo perduodami kanalais, kuriems taikomi tam tikri viešųjų paslaugų įsipareigojimai.

61. Atsižvelgdamas į savo siūlomą atsakymą į trečiąjį prejudicinį klausimą, kad Direktyvos 2001/29 9 straipsnis netaikomas pagrindinėje byloje nagrinėjamiems teisės aktams ratione materiae, manau, kad nebūtina atsakyti į penktąjį prejudicinį klausimą, susijusį su šios nuostatos taikymo sritimi laiko atžvilgiu.

62. Iš šios išvados taip pat matyti, kad nebūtina nagrinėti prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo klausimų, susijusių su Direktyvos 2001/29 9 straipsnyje vartojamos sąvokos „kabelinis“ išaiškinimu, t. y. pirmojo, antrojo ir ketvirtojo prejudicinių klausimų. Vis dėlto išsamumo sumetimais toliau pateiksiu keletą pastabų dėl šios sąvokos aiškinimo. Jos leidžia paneigti TVCatchup ir Virgin Media Limited pateiktą argumentą, kad ši sąvoka yra pakankamai plati, kad apimtų perdavimą interneto srautu.

C – Dėl Direktyvos 2001/29 9 straipsnyje vartojamos sąvokos „kabelinis “ (pirmasis, antrasis ir ketvirtasis klausimai)

1. Dėl sąvokos „kabelinis“ savarankiško pobūdžio

63. Pirmuoju klausimu prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas iš esmės klausia, ar Direktyvos 2001/29 9 straipsnyje vartojama sąvoka „kabelinis“ yra savarankiška Sąjungos teisės sąvoka.

64. Reikia priminti, kad pagal nusistovėjusią teismo praktiką siekiant vienodai taikyti Sąjungos teisę ir vadovaujantis lygybės principu, tuomet, kai Sąjungos teisės nuostatose aiškiai nenurodoma valstybių narių teisė, taikoma norint nustatyti jų prasmę bei apimtį, jų reikšmė visoje Sąjungoje paprastai turi būti aiškinama savarankiškai ir vienodai ( 46 ).

65. Tačiau Direktyvos 2001/29 tekste nepateikiama jokios nuorodos į nacionalinę teisę, kiek tai susiję su šios direktyvos 9 straipsnyje vartojamos sąvokos „kabelinis“ reikšme. Iš to darytina išvada, kad taikant minėtą direktyvą šią sąvoką reikia laikyti savarankiška Sąjungos teisės sąvoka ir Sąjungos teritorijoje būtina aiškinti vienodai.

66. Taigi nereikia atsakyti į ketvirtąjį prejudicinį klausimą, kylantį tik tuo atveju, jeigu Teisingumo Teismas nuspręstų, kad Direktyvos 2001/29 9 straipsnyje vartojama sąvoka „kabelinis“ nėra savarankiška Sąjungos teisės sąvoka.

2. Dėl sąvokos „kabelinis“ išaiškinimo

67. Antrojo prejudicinio klausimo a ir b punktais, kuriuos reikia nagrinėti kartu, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas iš esmės teiraujasi, ar Direktyvos 2001/29 9 straipsnyje vartojama sąvoka „kabelinis“ turi konkrečią techninę reikšmę, apsiribojančią tradiciniais kabeliniais tinklais, kuriuos naudoja įprasti kabelinių paslaugų teikėjai, o gal jos reikšmė yra techniškai neutrali, apimanti funkciniu požiūriu analogiškas paslaugas, perduodamas pasitelkus internetą.

68. Dėl toliau nurodytų priežasčių palaikysiu ieškovių pagrindinėje byloje, Jungtinės Karalystės ir Komisijos poziciją, kad sąvoka „kabelinis“, kaip ji suprantama pagal Direktyvos 2001/29 9 straipsnį, apima tik tradicinius kabelinius tinklus.

69. Pirmiausia reikia pažymėti, kad sąvoka „kabelinis“ vartojama ne tik Direktyvos 2001/29 9 straipsnyje, bet ir jos 1 straipsnio 2 dalies c punkte, 2 straipsnio e punkte ir 3 straipsnio 2 dalies d punkte ( 47 ). Be to, ši sąvoka vartojama kai kuriose direktyvose, kuriomis yra paremta Direktyva 2001/29 ( 48 ), t. y. direktyvose 92/100/EEB ( 49 ), 93/83 ir 93/98/EEB ( 50 ).

70. Šiomis aplinkybėmis ir atsižvelgiant į Sąjungos teisinės sistemos vienovės ir nuoseklumo reikalavimus, visose šiose direktyvose vartojamos sąvokos turi turėti tą pačią reikšmę, nebent Sąjungos teisės aktų leidėjas konkrečiame teisiniame kontekste išreiškė kitokią valią ( 51 ).

71. Nė vienoje iš minėtų direktyvų sąvoka „kabelinis“ neapibrėžta. Taigi šią sąvoką reikia aiškinti atsižvelgiant į jos taikymo aplinkybes ir Direktyva 2001/29 siekiamus tikslus ( 52 ).

72. Kalbant apie sąvokos „kabelinis“ kontekstą, reikia pažymėti, kad ši sąvoka visose atitinkamose direktyvose vartojama kalbant apie kitas technologijas, be kita ko, „palydovinio“ perdavimo technologiją ( 53 ). Be to, Direktyvos 2001/29 2 straipsnio e punkte ir 3 straipsnio 2 dalies d punkte vartojama frazė „laidais ar [bevielėmis priemonėmis], įskaitant kabelinį ar palydovinį perdavimą“ ( 54 ), leidžia suprasti, kad sąvokos „kabelinis“ ir „palydovinis“ atitinkamai yra platesnių sąvokų „laidais“ ir „bevielėmis priemonėmis“ pakategorės ( 55 ).

73. Kalbant apie Direktyva 2001/29 siekiamus tikslus, reikia priminti, kad ši direktyva buvo priimta atsižvelgiant į uždavinius Sąjungos lygmeniu apsaugoti autorių teises ir gretutines teises, kurių kyla teikiant naująsias informacinės visuomenės paslaugas, kurios tapo įmanomos dėl interneto ( 56 ). Šiomis aplinkybėmis reikia daryti prielaidą, kad Sąjungos teisės aktų leidėjas puikiai suvokė, kokią terminologiją pasirinko vartoti šioje direktyvoje. Kitaip tariant, jeigu Sąjungos teisės aktų leidėjas būtų norėjęs sąvokai „kabelinis“, kaip ji suprantama pagal Direktyvą 2001/29, suteikti technologiškai neutralią reikšmę, turbūt jis būtų pasirinkęs bendresnę sąvoką, pavyzdžiui, „vielinis“, arba bent patikslinęs, kad sąvoka „kabelinis“ apima kitas technologijas, pavyzdžiui, perdavimą internetu ( 57 ).

74. Visi pirmiau pateikti argumentai leidžia daryti išvadą, kad Direktyvos 2001/29 9 straipsnyje vartojama sąvoka „kabelinis“ apima tik tradicinių kabelinių paslaugų teikėjų naudojamus tradicinius kabelinius tinklus. Be to, ši išvada taip pat tinka atsižvelgiant į Pagrindų direktyvoje ir Prieigos direktyvoje daromą skirtumą tarp įvairių rūšių elektroninių ryšių tinklų ( 58 ).

V – Išvada

75. Atsižvelgdamas į pateiktus argumentus, siūlau Teisingumo Teismui taip atsakyti į Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) [(Apeliacinis teismas (Anglija ir Velsas) (Civilinių bylų skyrius), Jungtinė Karalystė)] pateiktus prejudicinius klausimus: 2001 m. gegužės 22 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2001/29/EB dėl autorių teisių ir gretutinių teisių informacinėje visuomenėje tam tikrų aspektų suderinimo 9 straipsnį reikia aiškinti taip, kad į šios nuostatos taikymo sritį nepatenka teisės aktai, kuriais be autorių teisių savininko sutikimo leidžiamas transliuojamų kūrinių kabelinis retransliavimas, jeigu retransliuojama vienu metu ir tik tose teritorijose, kurioms yra skirti transliuojami kūriniai, nesvarbu, ar retransliuojami kūriniai iš pradžių perduodami kanalais, kuriems taikomi tam tikri viešųjų paslaugų įsipareigojimai.

( 1 ) Originalo kalba: prancūzų.

( 2 ) 2001 m. gegužės 22 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva (OL L 167, 2001, p. 10; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 17 sk., 1 t., p. 230).

( 3 ) C‑607/11, EU:C:2013:147.

( 4 ) C‑607/11, EU:C:2013:147.

( 5 ) C‑607/11, EU:C:2013:147.

( 6 ) Dėl sąvokos „viešas skelbimas“ žr. Direktyvos 2001/29 23 konstatuojamąją dalį ir 2016 m. gegužės 31 d. Sprendimą Reha Training (C‑117/15, EU:C:2016:379, 35–52 punktai).

( 7 ) Šiuo klausimu žr. 2009 m. liepos 16 d. Sprendimą Infopaq International (C‑5/08, EU:C:2009:465, 52 punktas).

( 8 ) Atrodo, pagrindinėje byloje neginčijama, kad atsakovių retransliuoti kūriniai yra „atitinkamos paslaugos“ dalis, kaip tai suprantama pagal CDPA 73 straipsnio 2 dalies b punktą. Žr. šios išvados 10 punktą.

( 9 ) Pažymiu, jog Teisingumo Teismui nepateikta jokios informacijos apie tai, kad kuri nors iš Direktyvos 2001/29 9 straipsnyje minėtų kitų sričių būtų nagrinėjamo nacionalinio reglamentavimo pagrindas.

( 10 ) Išskirta mano.

( 11 ) Žr. šios išvados 10 punktą.

( 12 ) Primintina, kad, remiantis nusistovėjusia teismo praktika, pagal nacionalinių teismų ir Teisingumo Teismo bendradarbiavimo procedūrą, įtvirtintą SESV 267 straipsnyje, Teisingumo Teismas turi teisę performuluoti jam pateiktus klausimus, kad pateiktų prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiam teismui naudingą atsakymą, kuris leistų išspręsti jo nagrinėjamą ginčą. Žr. 2015 m. lapkričio 26 d. Sprendimą Aira Pascual ir kt. (C‑509/14, EU:C:2015:781, 22 punktas) ir 2015 m. gruodžio 17 d. Sprendimą Viamar (C‑402/14, EU:C:2015:830, 29 punktas).

( 13 ) Žr. šios išvados 63–74 punktus.

( 14 ) 2016 m. kovo 10 d. Sprendimas Safe Interenvíos (C‑235/14, EU:C:2016:154, 115 ir 116 punktai).

( 15 ) 2002 m. kovo 7 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva dėl universaliųjų paslaugų ir paslaugų gavėjų teisių, susijusių su elektroninių ryšių tinklais ir paslaugomis (Universaliųjų paslaugų direktyva) (OL L 108, 2002, p. 51; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 13 sk., 29 t., p. 367).

( 16 ) Išskirta mano. Iš minėtos konstatuojamosios dalies matyti, kad Direktyvos 2001/29 9 straipsnis susijęs ir su nacionalinėmis, ir su Sąjungos teisės nuostatomis. Šiame straipsnyje vartojamas įterpinys „be kita ko“ rodo, kad direktyvos nepaveiktos sritys išvardytos neišsamiai.

( 17 ) Žr. Direktyvos 2001/29 32 konstatuojamąją dalį.

( 18 ) Šio pobūdžio teisėkūros priemonė visai nėra išimtinė. Žr. 1996 m. kovo 11 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 96/9/EB dėl duomenų bazių teisinės apsaugos (OL L 77, 1996, p. 20; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 13 sk., 15 t., p. 459) 13 straipsnį, o kalbant apie Direktyvą 2012/28/ES, – šios išvados 51 punktą. Dėl Direktyvos 2001/29 taikymo srities žr. jos 1 straipsnio 1 dalį.

( 19 ) Direktyvos 2001/29 9 straipsnyje dar paminėti patentai, naudingieji modeliai, puslaidininkių įtaisų topografijos, šriftai, sąlyginė prieiga, teisiniai deponavimo reikalavimai, komercinės paslaptys, saugumas, konfidencialumas ir viešųjų dokumentų prieinamumas.

( 20 ) 2016 m. gegužės 31 d. Sprendimas Reha Training (C‑117/15, EU:C:2016:379, 38 punktas ir jame nurodyta teismo praktika). Taip pat žr. 1979 m. rugsėjo 28 d. iš dalies pakeistos Berno konvencijos dėl literatūros ir meno kūrinių apsaugos 11a straipsnio 1 dalies ii punktą ir Pasaulio intelektinės nuosavybės organizacijos (PINO) autorių teisių sutartį, priimtą 1996 m. gruodžio 20 d. Ženevoje.

( 21 ) 2013 m. kovo 7 d. Sprendimas ITV Broadcasting ir kt. (C‑607/11, EU:C:2013:147, 24 punktas).

( 22 ) Žr. Direktyvos 2001/29 5 ir 31 konstatuojamąsias dalis, 1998 m. sausio 21 d. Komisijos pasiūlymo, kuriuo remiantis buvo priimta Direktyva 2001/29 [COM(97) 628 final], aiškinamojo memorandumo 2 skyrių ir žaliąją knygą „Autorių teisės ir gretutinės teisės informacinėje visuomenėje“, kurią Komisija priėmė 1995 m. liepos 19 d. [COM(95)382 final, pirmas skyrius, II, A].

( 23 ) 2011 m. spalio 4 d. Sprendimas Football Association Premier League ir kt. (C‑403/08 ir C‑429/08, EU:C:2011:631, 186 punktas). Taip pat žr. Direktyvos 2001/29 4, 9, 10, 31 ir 35 konstatuojamąsias dalis ir 2006 m. rugsėjo 12 d. Sprendimą Laserdisken (C‑479/04, EU:C:2006:549, 57 punktas).

( 24 ) Šiuo klausimu žr. Direktyvos 2001/29 5 straipsnio 5 dalį, kuria siekiama įgyvendinti tarptautinius valstybių narių ir Sąjungos įsipareigojimus (Direktyvos 2001/29 15 konstatuojamoji dalis ir 2000 m. rugsėjo 28 d. Tarybos bendrosios pozicijos (EB) Nr. 48/2000 (OL C 344, 2000, p. 1) 38 punktas. Dėl nagrinėjamų Didžiosios Britanijos teisės aktų atitikties iš Berno konvencijos kylantiems įpareigojimams žr. diskusijoms skirtą dokumentą „Broadcasting and copyright in the internal market“, kurį Komisija parengė 1990 m. lapkričio mėn., III/F/5263/90‑EN, 4.2.27 punktas.

( 25 ) Galima nesunkiai įsivaizduoti, kad nuostatos, kuriose įtvirtintos sąlygos, kurių turi laikytis elektroninių ryšių tinklų teikėjai, įskaitant nuostatas, pagal kurias jiems taikomi privalomojo programų siuntimo įpareigojimai („must carry“), pagal Universaliųjų paslaugų direktyvos 31 straipsnio 1 dalį patenka į minėto 9 straipsnio taikymo sritį.

( 26 ) Dėl Direktyvos 2001/29 taikymo srities žr. jos 1 straipsnio 1 dalį.

( 27 ) Dėl Direktyvos 2001/29 3 straipsnyje numatyto derinimo apimties žr. 2014 m. vasario 13 d. Sprendimą Svensson ir kt. (C‑466/12, EU:C:2014:76, 33–41 punktai).

( 28 ) Direktyvos 2001/29 1 straipsnio 2 dalies a–e punktuose, be kita ko, esama nuostatų, susijusių su kompiuterių programų teisine apsauga, nuomos ir panaudos teise ir kai kuriomis gretutinėmis teisėmis intelektinės nuosavybės srityje, autorių teisėmis ir gretutinėmis teisėmis, taikytinomis palydovinei programų transliacijai ir kabelinei retransliacijai, autorių teisių ir kai kurių gretutinių teisių apsaugos trukme ir duomenų bazių teisine apsauga.

( 29 ) Žr. Bendrosios pozicijos Nr. 48/2000 (op. cit.) 50 punktą ir 2000 m. spalio 20 d. Komisijos komunikatą Europos Parlamentui pagal EB sutarties 251 straipsnio 2 dalies antrą pastraipą dėl Tarybos priimtos bendrosios pozicijos siekiant priimti Europos Parlamento ir Tarybos direktyvą dėl autorių teisių ir gretutinių teisių informacinėje visuomenėje tam tikrų aspektų suderinimo [SEC/2000/1734 final]. 9 straipsnio nebuvo nei pradiniame pasiūlyme, pateiktame 1998 m. sausio 21 d. (op. cit.), nei iš dalies pakeistame pasiūlyme, pateiktame 1999 m. gegužės 25 d. [COM(1999)250 final], kuriuo remiantis buvo priimta Direktyva 2001/29. Šį straipsnį per teisėkūros procedūrą įtraukė Europos Sąjungos Taryba (žr. Bendrąją poziciją Nr. 48/2000 (op. cit.).

( 30 ) Taigi, kaip nurodė ieškovės pagrindinėje byloje, Jungtinės Karalystės vyriausybė 2015 m. kovo 26 d. paskelbtame konsultaciniame dokumente pripažino, kad CDPA 73 straipsniu puoselėjamos valstybės politikos loginis pagrindas nebetaikomas (konsultacijoms skirto dokumento „The balance of payments between television platforms and public service broadcasters“, Department for Culture, Media & Sport, 10 punktas, www.gov.uk/government/consultations/the‑balance‑of‑payments‑between‑television‑platforms‑and‑public‑service‑broadcasters‑consultation‑paper).

( 31 ) 2013 m. kovo 7 d. sprendimas (C‑607/11, EU:C:2013:147, 28–30 punktai ir juose nurodyta teismo praktika).

( 32 ) Žr. 2008 m. sausio 29 d. Sprendimą Promusicae (C‑275/06, EU:C:2008:54, 11 punktas), generalinės advokatės J. Kokott išvados byloje Promusicae (C‑275/06, EU:C:2007:454) 10 punktą ir generalinės advokatės E. Sharpston išvados byloje Peek & Cloppenburg (C‑456/06, EU:C:2008:21) 6 punktą.

( 33 ) 2012 m. spalio 25 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2012/28/ES dėl tam tikro leistino nenustatytų autorių teisių kūrinių naudojimo (OL L 299, 2012, p. 5).

( 34 ) Direktyvos 2012/28 7 straipsnyje taip pat paminėtos „sutarčių teisės nuostatų ir spaudos laisvės bei žodžio laisvės žiniasklaidoje [taisyklės]“.

( 35 ) 2000 m. spalio 20 d. komunikate Parlamentui dėl Tarybos bendrosios pozicijos (op. cit.) Komisija pažymi, kad 9 straipsnis „atitinka Bendrijos acquis autorių teisių ir gretutinių teisių srityje“. Gali būti, jog šiuo atveju Komisija nurodo, kad kitose Sąjungos teisės aktuose yra panašių nuostatų. Dėl Direktyvos 96/9 13 straipsnio žr. šios išvados 18 išnašą.

( 36 ) Kai kuriose Direktyvos 2001/29 9 straipsnio kalbinėse versijose nurodytos transliavimo paslaugoms (transliavimo organizacijoms) priskiriamos arba šių organizacijų naudojamos kabelinės paslaugos. Žr., be kita ko, versijas vokiečių k. („Zugang zum Kabel von Sendediensten“) ir anglų k. („access to cable of broadcasting services“), kurios, atrodo, tai ir reiškia. Taip pat žr. versijas bulgarų, čekų, danų, estų, latvių, vengrų, nyderlandų, portugalų ir slovakų kalbomis. Kitose kalbinėse versijose, kurių yra daug mažiau, veikiau kalbama apie transliuojamų paslaugų prieinamumą per kabelinį tinklą. Žr., be kita ko, versijas ispanų, kroatų, lietuvių, rumunų ir suomių kalbomis. Tačiau atrodo, kad versijose italų ir lenkų kalba kalbama apie transliavimo paslaugų prieinamumą „kabeliu“. Neaišku, kas turėta omenyje versijoje prancūzų kalba („l’accès au câble des services de radiodiffusion“).

( 37 ) Šiuo klausimu žr. 2000 m. balandžio 26 d. komunikate Komisijos atskirtus „perdavimo teisės aktus ir turinio teisės aktus“, „Viešų konsultacijų dėl 1999 m. komunikatų persvarstymo rezultatai ir naujosios reguliavimo sistemos gairės“ [COM(2000) 239 final, p. 7].

( 38 ) Iš tiesų minėto 1 straipsnio 2 dalies c punkte netiesiogiai daroma nuoroda į 1993 m. rugsėjo 27 d. Tarybos direktyvos 93/83/EEB dėl tam tikrų autorių teisių ir gretutinių teisių taisyklių, taikomų palydoviniam transliavimui ir kabeliniam perdavimui, koordinavimo (OL L 248, 1993, p. 15; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 17 sk., 1 t., p. 134) nuostatas, beveik pažodžiui pakartojant jos pavadinimą. Žr. Direktyvos 2001/29 20 konstatuojamąją dalį ir Bendrosios pozicijos Nr. 48/2000 (op.cit.) aiškinamosios dalies 8 punktą. Direktyva 93/83 apima tik kabelinę programų retransliaciją iš kitų valstybių narių, kaip tai matyti iš jos 1 straipsnio 3 dalies, 27 konstatuojamosios dalies ir 2006 m. gruodžio 7 d. Sprendimo SGAE (C‑306/05, EU:C:2006:764, 30 punktas).

( 39 ) Žr., be kita ko, 1999 m. lapkričio 10 d. Komisijos komunikatą „Nauja elektroninių ryšių ir susijusių paslaugų infrastruktūros sistema – 1999 m. komunikatų reguliavimo sistemos persvarstymas“ [COM(1999) 539 final], 4.2.4 punktas „Kabelinių paslaugų prieinamumas ir retransliavimo įpareigojimai.“ Taip pat žr. Komisijos ataskaitą Europos Parlamentui ir Tarybai „Direktyvos 98/34/EB įgyvendinimo informacinės visuomenės paslaugų srityje vertinimas“ [COM(2003) 69 final, 56 išnaša]. Dėl „infrastruktūros prieinamumo“ žr. 2000 m. balandžio 26 d. Komisijos komunikatą (op. cit.).

( 40 ) 2002 m. kovo 7 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva dėl elektroninių ryšių tinklų ir susijusių priemonių sujungimo ir prieigos prie jų (Prieigos direktyva) (OL L 108, 2002, p. 7; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 13 sk., 29 t., p. 323).

( 41 ) Pagal šio 1 straipsnio 1 dalį Prieigos direktyvos tikslas yra „pagal vidaus rinkos principus nustatyti tinklų ir paslaugų teikėjų tarpusavio santykių reguliavimo sistemą, kuri sukurtų subalansuotą konkurenciją, elektroninių ryšių paslaugų sąveiką ir teiktų vartotojams naudą“.

( 42 ) 2002 m. kovo 7 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2002/21/EB dėl elektroninių ryšių tinklų ir paslaugų bendrosios reguliavimo sistemos (Pagrindų direktyva) (OL L 108, 2002, p. 33; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 13 sk., 29 t., p. 349). Universaliųjų paslaugų direktyva priklauso šiai reguliavimo sistemai.

( 43 ) 2003 m. gruodžio 15 d. Komisijos komunikatas Tarybai, Europos Parlamentui, Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komitetui ir Regionų komitetui „Europos audiovizualinės politikos reglamentavimo ateitis“ [COM(2003)784 final, p. 10]).

( 44 ) Manau, tai, kad, kaip pabrėžė Jungtinės Karalystės vyriausybė, per Direktyvos 2001/29 teisėkūros procedūrą Komisija ir valstybės narės žinojo apie nagrinėjamus Didžiosios Britanijos teisės aktus, negali turėti įtakos Direktyvos 2001/29 9 straipsnio aiškinimui.

( 45 ) Pasiūlymai, kuriais remiantis buvo priimta Prieigos direktyva ir Pagrindų direktyva, buvo atitinkamai perduoti Tarybai ir Europos Parlamentui 2000 m. rugpjūčio 25 ir 23 d. Abi šios direktyvos buvo priimtos 2002 m. kovo 7 d. Plg., Direktyvos 2001/29 pasiūlymas buvo pateiktas 1998 m. sausio 21 d., o pati direktyva priimta 2001 m. gegužės 22 d.

( 46 ) 2012 m. balandžio 26 d. Sprendimas DR ir TV2 Danmark (C‑510/10, EU:C:2012:244, 33 punktas ir jame nurodyta teismo praktika) ir 2016 m. birželio 9 d. Sprendimas EGEDA ir kt. (C‑470/14, EU:C:2016:418, 38 punktas).

( 47 ) Be to, sąvoka „kabelinis“ taip pat pateikiama Direktyvos 2001/29 4 išnašoje, susijusioje su jos 20 konstatuojamąja dalimi, kurioje pakartojamas Direktyvos 93/83 pavadinimas, žr. paskelbtą direktyvą (OL L 167, 2001, p. 11; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 17 sk., 1 t., p. 230).

( 48 ) Žr. Direktyvos 2001/29 20 konstatuojamąją dalį.

( 49 ) 1992 m. lapkričio 19 d. Tarybos direktyva 92/100/EEB dėl nuomos ir panaudos teisių bei tam tikrų teisių, gretutinių autorių teisėms, intelektinės nuosavybės srityje (OL L 346, 1992, p. 61; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 17 sk., 1 t., p. 120).

( 50 ) 1993 m. spalio 19 d. Tarybos direktyva 93/98/EEB dėl autorių ir gretutinių teisių apsaugos terminų suderinimo (OL L 290, 1993, p. 9; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 17 sk., 1 t., p. 141).

( 51 ) 2011 m. spalio 4 d. Sprendimas Football Association Premier League ir kt. (C‑403/08 ir C‑429/08, EU:C:2011:631, 188 punktas).

( 52 ) Šiuo klausimu žr. 2016 m. birželio 16 d. Sprendimą Kreissparkasse Wiedenbrück (C‑186/15, EU:C:2016:452, 30 punktas).

( 53 ) Žr. Direktyvos 2001/29 2 straipsnio e punktą ir 3 straipsnio 2 dalies d punktą; Direktyvos 92/100 6 straipsnio 2 dalį ir Direktyvos 93/98 19 konstatuojamąją dalį ir 3 straipsnio 4 dalį. Be to, pagal Direktyvos 93/83 1 straipsnio 3 dalį skiriamas „kabelinis“ retransliavimas ir retransliavimas „mikrobange sistema“.

( 54 ) Žr. labai panašią Direktyvos 92/100 6 straipsnio 2 dalį ir Direktyvos 93/98 19 konstatuojamąją dalį bei 3 straipsnio 4 dalį.

( 55 ) 1998 m. sausio 21 d. pateiktame pradiniame pasiūlyme (op. cit.) ir 1999 m. gegužės 25 d. pateiktame iš dalies pakeistame pasiūlyme (op. cit.), kuriais remiantis buvo priimta Direktyva 2001/29, buvo vartojama sąvoka „hercinis“, o ne „bevielis“. Ši sąvoka buvo pakeista (bent jau versija prancūzų kalba) Tarybos iniciatyva, nes ji priimtoje direktyvoje pasirinko vartoti bendresnę sąvoką „bevielis“. Žr. Bendrąją poziciją Nr. 48/2000 (op. cit.).

( 56 ) Žr. šios išvados 41 punktą ir 22 išnašą.

( 57 ) Iš tiesų tuo metu, kai buvo priimama Direktyva 2001/29, sąvoka „internetas“ nebuvo nežinoma Sąjungos acquis. Pavyzdžiui, žr. Universaliųjų paslaugų direktyvos 4 straipsnio 2 dalį ir 2000 m. birželio 8 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2000/31/EB dėl kai kurių informacinės visuomenės paslaugų, ypač elektroninės komercijos, teisinių aspektų vidaus rinkoje (Elektroninės komercijos direktyva) (OL L 178, 2000, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 13 sk., 25 t., p. 399).

( 58 ) Žr. Prieigos direktyvos 1 konstatuojamąją dalį, kurioje atskiriami „fiksuoto ir judriojo telekomunikacijų ryšio tinklai“, „kabelinės televizijos tinklai“, „antžeminio transliavimo tinklai“, „palydoviniai tinklai“ ir „interneto tinklai“. Taip pat žr. Pagrindų direktyvos 2 straipsnio a punktą. Primenu, kad šių direktyvų teisėkūros procedūra vyko iš dalies tuo pat metu kaip ir Direktyvos 2001/29. Žr. šios išvados 45 išnašą.