Taigi, nebent GO ir GOA netektų priemonių, leidžiančių pasiekti tikslus, kurie joms patikėti bendrai organizuojant rinką, kurioje jos dalyvauja ir kurioje, kaip priminta Reglamento Nr. 2200/96 7 konstatuojamojoje dalyje, jos yra pagrindiniai elementai, todėl būtų kvestionuojamas bendro rinkų organizavimo reglamentų veiksmingumas vaisių ir daržovių sektoriuje, šių subjektų veiksmams, būtiniems vienam ar keliems iš šių tikslų pasiekti, turi būti netaikomas, be kita ko, SESV 101 straipsnio 1 dalyje numatytas kartelių draudimas. Iš to darytina išvada, kad šiame sektoriuje SESV 101 straipsnio 1 dalies netaikomumo atvejai neapsiriboja vien Reglamento Nr. 1234/2007 176 ir 176a straipsniuose numatytais veiksmais, bet apima ir ankstesniame punkte minėtus veiksmus.

Reikia pažymėti, kad pagal Reglamento Nr. 1234/2007 122 straipsnio pirmą pastraipą, kuri pakeitė Reglamento Nr. 2200/96 11 straipsnio 1 dalį, ir Reglamento Nr. 1234/2007 125c straipsnį GO ar GOA, veikiančios vaisių ir daržovių sektoriuje, turi užtikrinti, kad gamyba būtų planuojama ir pritaikoma prie paklausos, ypač kokybės ir kiekio atžvilgiu, ir turi užtikrinti savo narių pagamintų produktų pasiūlos koncentraciją ir pateikimą rinkai ar gamybos išlaidų optimizavimą ir gamintojo kainų stabilizavimą. Siekdamos šiose nuostatose numatytų tikslų, GO ar GOA turi galėti taikyti priemones, kurios skiriasi nuo tų, kurios taikomos normalaus rinkų funkcionavimo valdymui ir, konkrečiai kalbant, tam tikroms koordinavimo ir suderinimo tarp žemės ūkio produkcijos gamintojų formoms.

Dėl GO ar GOA veiksmų reikia pažymėti, kad tokie veiksmai turi išlikti vienos GO ar vienos GOA vidaus veiksmais. Iš tiesų pagal, be kita ko, Reglamento Nr. 1234/2007 122 straipsnio pirmos pastraipos c punktą ir 125b straipsnio 1 dalies c punktą gamybos planavimo, pasiūlos koncentracijos ir pateikimo rinkai, gamybos išlaidų optimizavimo ir gamybos kainų stabilizavimo uždaviniai, kurie gali būti patikėti GO ir GOA pagal teisės aktus, taikytinus bendram atitinkamos rinkos organizavimui, gali būti susiję tik su atitinkamų GO ir GOA narių produktų gamyba ir prekyba jais. Todėl jie gali pateisinti tam tikras koordinavimo ir susitarimo formas tik tarp tos pačios GO ar GOA, kurią yra pripažinusi valstybė narė, gamintojų narių. Iš to darytina išvada, kad susitarimais ir suderintais veiksmais, dėl kurių susitarta ne kurios nors GO ar GOA viduje, bet tarp GO ar GOA, viršijama tai, kas būtina šiems uždaviniams įgyvendinti.

Kalbant apie tikslus, nurodytus šio sprendimo 42 ir 61 punktuose, reikia pažymėti, kad tikslas užtikrinti gamybos planavimą ir jos pritaikymą prie paklausos ir tikslai koncentruoti pasiūlą, pateikti rinkai narių produkciją ir stabilizuoti produkcijos kainas neišvengiamai reiškia keitimąsi strategine informacija tarp atitinkamos GO ar GOA individualių narių gamintojų; ši informacija skirta tam, kad, be kita ko, būtų žinoma apie jų produkcijos savybes. Taigi, keitimasis strategine informacija tarp tos pačios GO ar tos pačios GOA gamintojų gali būti proporcingas, jei jis iš tiesų skirtas šiai GO ar GOA patikėtiems tikslams įgyvendinti ir susijęs tik su šiam tikslui būtina informacija. Gamybos kainų stabilizavimo tikslas, siekiant užtikrinti deramą bendruomenės, kuri verčiasi žemės ūkiu, gyvenimo lygį, taip pat gali pateisinti tarp tos pačios GO ar tos pačios GOA žemės ūkio produkcijos gamintojų vykstantį koordinavimą, kiek tai susiję su žemės ūkio produktų kiekiu, pateiktinu rinkai, kaip tai matyti iš Reglamento Nr. 2200/96 16 konstatuojamosios dalies ir intervencinių priemonių, kurių veikimo principas įtvirtintas šio reglamento 23 straipsnyje ir buvo pakeistas Reglamento Nr. 1234/2007 103c straipsnio 2 dalies a punktu.

Be to, tikslas koncentruoti pasiūlą, siekiant sustiprinti gamintojų padėtį atsižvelgiant į nuolat didėjančią paklausos koncentraciją, taip pat gali pateisinti tam tikrą individualių žemės ūkio produkcijos gamintojų tarifų politikos koordinavimo formą toje pačioje GO ar GOA. Tai taikytina, be kita ko, tuomet, kai atitinkamai GO ar GOA jų nariai patiki uždavinį prekiauti visa jų produkcija, kaip to reikalaujama, išskyrus išimtis, Reglamento Nr. 1234/2007 125a straipsnio 1 dalies c punkte, siejamame su šio reglamento 125c straipsniu.

Vis dėlto kolektyvinis minimalios pardavimo kainos nustatymas toje pačioje GO ar GOA vykdant veiksmus, kurie būtini siekiant įgyvendinti joms patikėtus uždavinius bendrai organizuojant atitinkamą rinką, negali būti laikomas proporcingu tikslams stabilizuoti kainas ar koncentruoti pasiūlą, jei tai neleidžia gamintojams, patiems prekiaujantiems savo produkcija Reglamento Nr. 1234/2007 125a straipsnio 2 dalyje numatytais atvejais, taikyti mažesnės kainos nei ši minimali kaina, todėl toks nustatymas susilpnina ir taip jau sumažėjusią konkurenciją žemės ūkio produktų rinkose dėl, be kita ko, gamintojams pripažįstamos galimybės jungtis į GO ir GOA tam, kad galėtų koncentruoti savo pasiūlą.

(žr. 63–66 punktus)