ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
BENDROJO TEISMO (apeliacinių skundų kolegija) NUTARTIS

2014 m. spalio 7 d.

Byla T‑59/13 P

BT

prieš

Europos Komisiją

„Apeliacinis skundas – Viešoji tarnyba – Sutartininkai – Sutarties nepratęsimas – Tarnautojų teismo procedūros reglamento 76 straipsnis“

Dalykas: Apeliacinis skundas dėl 2012 m. gruodžio 3 d. Europos Sąjungos tarnautojų teismo (pirmoji kolegija) nutarties byloje BT / Komisija (F‑45/12, Rink. VT, EU:F:2012:168) panaikinimo.

Sprendimas: Atmesti apeliacinį skundą. BT padengia savo ir Europos Komisijos šioje instancijoje patirtas bylinėjimosi išlaidas.

Santrauka

1. Pareigūnų ieškiniai – Sąjungos teismo jurisdikcija – Ribos – Draudimas priimti sprendimą „ultra petita“

2. Teismo procesas – Motyvuota nutartimi priimtas sprendimas – Galimybė priimti sprendimą nerengiant žodinės proceso dalies – Teisės į gynybą pažeidimas – Nebuvimas – Ginčijimas – Sąlygos – Pareiga ginčyti Tarnautojų teismo pateiktą šių sąlygų vertinimą

(Tarnautojų teismo procedūros reglamento 76 straipsnis)

1. Kadangi Sąjungos teismas, į kurį kreiptasi su ieškiniu dėl panaikinimo, negali priimti sprendimo ultra petita, jis nėra įgaliotas nei performuluoti pagrindinio ieškinio dalyko, nei savo nuožiūra nurodyti pagrindo, išskyrus atskirus atvejus, kai dėl viešojo intereso jis privalo imtis veiksmų.

(žr. 22 punktą)

Nuoroda:

Bendrojo Teismo praktika: 2008 m. gruodžio 18 d. Sprendimo Belgija ir Komisija / Genette, T‑90/07 P ir T‑99/07 P, Rink., EU:T:2008:605, 72–75 punktai; 2009 m. spalio 5 d. Sprendimo Komisija / Roodhuijzen, T‑58/08 P, Rink., EU:T:2009:385, 34 punktas.

2. Pats Tarnautojų teismo procedūros reglamento 76 straipsnyje numatytos procedūros, leidžiančios priimti sprendimą nutartimi nesurengus teismo posėdžio, taikymas nepažeidžia teisės į tinkamą ir veiksmingą teisminę apsaugą, nes ši nuostata taikoma tik tose bylose, kuriose Tarnautojų teismas akivaizdžiai neturi jurisdikcijos nagrinėti ieškinio ar tam tikrų jame pateiktų reikalavimų, arba jeigu visas ieškinys ar jo dalis yra akivaizdžiai nepriimtinas arba akivaizdžiai teisiškai nepagrįstas.

Per šią procedūrą Tarnautojų teismas neprivalo informuoti ieškinio autoriaus apie tai, kad jo ieškinys yra akivaizdžiai nepriimtinas, ar leisti antrą kartą apsikeisti procesiniais dokumentais. Be to, iš pačios šio straipsnio formuluotės matyti, kad posėdžio surengimas nėra ieškovų teisė, nuo kurios negalima nukrypti.

Jei ieškovas mano, kad Tarnautojų teismas neteisingai taikė šį straipsnį, jis turi ginčyti pirmosios instancijos teismo pateiktą sąlygų, kuriomis ši nuostata taikoma, vertinimą.

(žr. 28, 29, 32–36 ir 38 punktus)

Nuoroda:

Teisingumo Teismo praktika: 1999 m. liepos 8 d. Nutarties Goldstein / Komisija, C‑199/98 P, EU:C:1999:379, 18 punktas; 2005 m. birželio 3 d. Nutarties Killinger / Vokietija ir kt., C‑396/03 P, EU:C:2005:355, 9 punktas; 2009 m. vasario 19 d. Sprendimo Gorostiaga Atxalandabaso / Parlamentas, C‑308/07 P, EE:C:2009:103, 36 punktas.

Bendrojo Teismo praktika: 2008 m. rugsėjo 8 d. Sprendimo Kerstens /Komisija, T‑222/07 P, Rink. VT., EU:T:2008:314, 33 punktas ir 2010 m. gruodžio 16 d. Nutarties Meister / VRDT, Rink. VT, T‑48/10 P, EU:T:2010:542, 29 punktas.
BENDROJO TEISMO (apeliacinių skundų kolegija) NUTARTIS

2013 m. lapkričio 14 d.

Luigi Marcuccio

prieš

Europos Komisiją

„Apeliacinis skundas — Viešoji tarnyba — Ieškinio atmetimas pirmojoje instancijoje kaip akivaizdžiai nepriimtino — Faksu pateikto ieškinio ir vėliau pateikto originalo tapatumo nebuvimas — Originalo pateikimas pasibaigus terminui — Vėlavimas pareikšti ieškinį — Akivaizdžiai nepagrįstas apeliacinis skundas“

Dalykas:

Apeliacinis skundas dėl 2013 m. kovo 11 d. Europos Sąjungos tarnautojų teismo (trečioji kolegija) nutarties Marcuccio prieš Komisiją (F‑17/12), kuriuo prašoma panaikinti šią nutartį.

Sprendimas:

Atmesti apeliacinį skundą. Luigi Marcuccio padengia savo ir Europos Komisijos šioje instancijoje patirtas bylinėjimosi išlaidas.

Santrauka

Teismo procesas – Ieškinys – Formos reikalavimai – Ieškinys, pateiktas faksu per terminą pareikšti ieškinį – Advokato parašas, kuris skiriasi nuo parašo, esančio paštu atsiųstame ieškinio originale – Pasekmė – Neatsižvelgimas į gavimo faksu datą vertinant, ar buvo laikytasi termino pareikšti ieškinį

(Teisingumo Teismo statuto 21 straipsnis; Tarnautojų teismo procedūros reglamento 34 straipsnio 1 ir 6 dalys)

Jeigu ieškovui atstovaujančio advokato parašas, esantis telefaksu pateikto ieškinio apačioje, nėra tapatus parašui, esančiam vėliau pateiktame ieškinio originale, vertinant, ar buvo laikytasi ieškinio pateikimo terminų, negali būti atsižvelgiama į datą, kurią ieškinys buvo gautas telefaksu.

Sąjungos viešosios tarnybos ginčų srityje Tarnautojų teismo procedūros reglamento 34 straipsnio 6 dalyje numatyta, kad vertinant, ar buvo laikytasi procesinių terminų, pateikimo diena laikoma ta diena, kurią pasirašyto procesinio dokumento originalo kopija gaunama Teismo kanceliarijoje telefaksu arba kita technine ryšio priemone, jeigu ne vėliau kaip per dešimt dienų po to Teismo kanceliarijai pateikiamas pasirašytas procesinio dokumento originalas. Tokiomis aplinkybėmis, jeigu paaiškėja, kad dokumento originalas, kanceliarijai tiesiogiai pateiktas per dešimt dienų po to, kai Tarnautojų teismui telefaksu buvo atsiųsta jo kopija, pasirašytas kitokiu parašu nei tas, kuriuo pasirašytas telefaksu atsiųstas dokumentas, laikytina, kad minėto Teismo kanceliarijai buvo pateikti du skirtingi atskirai pasirašyti procesiniai dokumentai, net jeigu juos pasirašė tas pats asmuo. Griežtas Tarnautojų teismo procedūros reglamento 34 straipsnio 6 dalies taikymas atitinka teisinio saugumo reikalavimą ir poreikį išvengti bet kokios diskriminacijos ir nepagrįsto vertinimo vykdant teisingumą.

(žr. 14 ir 19 punktus)

Nuoroda:

Teisingumo Teismo praktika: 2011 m. rugsėjo 22 d. Sprendimo Bell & Ross prieš VRDT, C-426/10 P, Rink. p. I-8849, 43 punktas ir jame nurodyta teismo praktika.

Bendrojo Teismo praktika: 2011 m. lapkričio 29 d. Nutarties ENISA prieš Europos duomenų apsaugos priežiūros pareigūną, T‑345/11, 15–17 punktai; 2012 m. spalio 3 d. Nutarties Tecnimed prieš VRDT – Ecobrands (ZAPPER-CLICK), T‑360/10, 15–17 punktai ir juose nurodyta teismo praktika.
66

Atsižvelgdamas į šios nutarties 49–62 punktuose pateiktus paaiškinimus Bendrasis Teismas konstatuoja, kad ieškovių ieškinys tiek, kiek jis apėmė prašymus panaikinti, nėra nei per anksti pareikštas, nei nepriimtinas ir kad reikia atmesti pirmąjį nepriimtinumo pagrindą. Tas pats pasakytina apie antrąjį ir trečiąjį nepriimtinumo pagrindus, nes Bendrojo Teismo jurisdikcija tiek dėl esmės, tiek ir dėl ratione temporis tiesiogiai išplaukia iš SESV 263 straipsnio pirmos pastraipos antro sakinio, o ne tik netiesiogiai iš Reglamento Nr. 207/2009 122 straipsnio, kuriuo, kaip netaikytinu, negali būti ribojama minėta jurisdikcija. Be to, iš to matyti, kad šiuo atveju VRDT gali veikti kaip atsakovė šioje byloje ir kad prašymų panaikinti priimtinumas nepriklauso nuo išankstinio administracinio skundo Komisijoje pagal to paties reglamento 122 straipsnį.
Keywords

Subject of the case

Rezoliucinė dalis



Keywords

Laikinųjų apsaugos priemonių taikymas

–

Laikinosios apsaugos priemonės

–

Prieš tai atmestas pagrindinis ieškinys

–

Prašymas, kurio dalykas išnyko

–

Nereikalingumas priimti sprendimą (SESV 279 straipsnis) (žr. 2

–

4 punktus)

Subject of the case

Dalykas

Prašymas sustabdyti 2011 m. sausio 12 d. Komisijos sprendimo C (2011) 155 galutinis, kuriuo nurodyta sugrąžinti 141 350 eurų sumą, skirtą ieškovei projektui „Train in the trainer“ finansuoti, vykdymą.

Rezoliucinė dalis

Rezoliucinė dalis

1. Nereikia priimti sprendimo dėl prašymo taikyti laikinąsias apsaugos priemones.

2. Ieškovė padengia savo bylinėjimosi išlaidas.
40

Iš nusistovėjusios teismų praktikos matyti, kad suinteresuotumas pareikšti ieškinį turi būti asmeninis ir kad ieškovė negali pareikšti ieškinio dėl panaikinimo, vadovaudamasi bendruoju trečiųjų asmenų ar teisėtumo interesu (žr. 2000 m. sausio 27 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo BEUC prieš Komisiją, T-256/97, Rink. p. II-101, 33 punktą ir jame nurodytą teismų praktiką). Be to, šis asmeninis interesas turi būti pakankamai tiesioginis (šiuo aspektu žr. 1998 m. kovo 31 d. Teisingumo Teismo sprendimo Prancūzija ir kt. prieš Komisiją, C-68/94 ir C-30/95, Rink. p. I-1375, 67 punktą). Todėl vien to, kad ginčijamo sprendimo panaikinimu suinteresuota ne tik ieškovė, bet ir tretieji asmenys, dar nepakanka išvadai, jog šis ieškinys neprarado savo dalyko, padaryti.
LT
Teismopr aktikosr inkinys
ECLI:EU:T:2010 :495 1BENDR OJO T EISMO (apeliacinių skundų ko legija) NU TARTIS
2010 m. gruodžio 2 d.
Byla T-73/10 P
Svetoslav Apostolov
prieš
Europos Komisiją
„Apeliacinis skundas — Viešoji tarnyba — Įdarbinimas — Konkursas — Kandida tūros atmetimas — 
Ieškinio pareiškimo terminas — Vėlavimas — Iš dalies akivaizdžiai n epriimtinas ir i š dalies akivaizdžiai 
nepagrįstas apeliacinis skundas“
Dalykas: Apeliacinis skundas dėl 2009 m. gruodžio 15 d. Europos Sąjungos tarnautojų teismo 
(pirmoji ko legija) nutarties Apostolov prieš Komisiją (F-8/09, Rink. VT I- A-1-509 ir 
II-A-1-2763 ) panaikinimo.
Sprendimas:Atmesti apeliacinį skundą. Svetoslav Apostolov padengia savo ir E uropos Komisijos 
bylinėjimosi šioje instancijoje išlaidas.
Santrauka
1. Apeliacinis skundas — Pagrindai — Klaidingas faktinių aplinkybių vertinimas — Nepriimtinumas — 
Bendrojo Teismo a tliekama įrodymų vertinimo ko ntrolė — Netaikymas, išskyrus iškraipymo a tvejį
(Teisingumo T eismo s tatuto I priedo 11 straipsnis)
2. Procesas — Terminas ieškiniui p areikšti — Teisės praradimas praleidus terminą — Ankstesnė 
nutartis, kuria pripažįstama ieškovo teisė gauti teisinę pagalbą — Poveikio nebuvimas
(Tarnautojų teismo p rocedūros reglamento 96 straipsnio 1 dalis)
1. Tik pirmosios instancijos teismas turi jurisdikciją, pirma, nustatyti faktines aplinkybes, išskyrus 
atvejį, jei jo išvados iš esmės neatitiktų jam p ateiktų bylos dokumentų, ir, antra, jas įvertinti. Taigi 
pirmosios instancijos teismo atliekamas faktinių aplinkybių ve rtinimas, išskyrus atvejį, kai i škraipomi 
šiam teismui pateikti įrodymai, nėra teisės klausimas, kurio kon trolę turi vykdyti Bendrasis Teismas.
(žr. 24 punktą)
Nuoroda:
2009 m. rugsėjo 8 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo ETF prieš Landgren, T-404/06 P, Rink. p. II-2841 , 191 ir 
192 punktai ir j ame n urodyta teismų praktika.
2 ECLI:EU:T:2010 :495SANTRAUKA—BYLAT-73/10P
APOSTOLOV/KOMISIJA
2. Tarp teisinės pagalbos prašymo ir p agrindinio ieškinio nėra ryšio, kuris galėtų nulemti nutarties dėl 
šio prašymo įtaką ieškinio priimtinumui, nes prašymo ir i eškinio da lykai y ra s kirtingi ir p agal 
Tarnautojų teismo procedūros reglamento 96 straipsnio 1 dalį prašymas gali būti pateiktas prieš 
pareiškiant ieškinį. Taigi, ieškovas negali remdamasis nutartimi, kuria p ripažįstama teisė gauti teisinę 
pagalbą, dar yti išvados dėl pagrindinio ieškinio, kuris dar n et nebuvo pareikštas, priimtinumo.
(žr. 26 punktą)
Nuoroda:
1994 m. gegužės 16 d. Pirmosios instancijos teismo nutarties Stagakis prieš Parlamentą, T-37/93, Rink. VT 
p. I-A-137 ir II- 451, 23 punktas.
50

Šiuo klausimu reikia nurodyti, kad, išskyrus teisinės pagalbos, kuri šioje byloje nesvarbi, atvejus, išlaidų dėl advokatų atstovavimo patiria visi asmenys, pateikiantys ieškinį teismui, kai toks atstovavimas privalomas; be to, jie patiria kitų su savo teisių įgyvendinimu susijusių išlaidų, kaip antai išlaidų už patvirtinimų ar ekspertizių, skirtų įrodyti jų reikalavimų teisme pagrįstumui, parengimą. Tai, kad tuo atveju, kai patenkinama tik dalis ieškinio reikalavimų, dalį šių išlaidų gali tekti padengti pačiam ieškovui, yra neatsiejama nuo bendros bylinėjimosi išlaidų paskirstymo taisyklės, įtvirtintos, be kita ko, 1991 m. gegužės 2 d. Bendrojo Teismo procedūros reglamento 87 straipsnio 3 dalyje, pagal kurią tokiais atvejais bylinėjimosi išlaidos gali būti paskirstomos. Be to, tai, kad dalis vienos šalies patirtų išlaidų gali būti nepripažintos atlygintomis, todėl minėtai šaliai gali tekti pačiai jas atlyginti, yra neatsiejama nuo Procedūros reglamento 170 straipsnio, pagal kurį Bendrasis Teismas turi nustatyti atlygintinas išlaidas, jei šalys nesusitaria. Šių nuostatų taikymas neturi būti laikomas teisės kreiptis į teismą pažeidimu, įskaitant tuos atvejus, kai, kaip šiuo atveju, suma, kurią turi padengti patys ieškovai, viršija Bendrojo Teismo jiems priteistą sumą. Ieškovams liekančios padengti bylinėjimosi išlaidų sumos klausimas skiriasi ir nepriklauso nuo klausimo, kokia suma priteisiama atlyginti iš institucijos atsakovės pagrindinėje byloje.
25

Be to, nors aplinkybė, kad Cedefop naudojosi atstovo ir pasamdyto advokato paslaugomis, neturi poveikio nagrinėjamų bylinėjimosi išlaidų potencialiai atlygintinam pobūdžiui, nes nėra nieko, kas iš principo neleistų į jas atsižvelgti, ši aplinkybė gali turėti įtakos nustatant per procesą patirtų bylinėjimosi išlaidų susigrąžinimo dydį in fine. Taigi, negali būti pažeistas vienodo požiūrio į ieškovus principas, kai Sąjungos įstaiga atsakovė nusprendžia pasinaudoti advokato paslaugomis tam tikrose bylose, nors kitose jai atstovauja jos darbuotojai (šiuo klausimu žr. 2013 m. gegužės 28 d. Nutarties Marcuccio / Komisija, T‑278/07 P‑DEP, Rink., EU:T:2013:269, 14 punktą).
Prašymas panaikinti 2007 m. spalio 23 d. Komisijos sprendimą 2008/708/EB dėl valstybės pagalbos C 34/2006 (ex N 29/2005 ir ex CP 13/2004), kurią Vokietijos Federacinė Respublika ketina suteikti komerciniams transliuotojams pradedant skaitmeninės antžeminės televizijos transliacijas Šiaurės Reino-Vestfalijos žemėje (OL L 236, 2008, p. 10).
2008 m. birželio 25 d. Pirmosios instancijos teismo (antroji kolegija) nutartis VDH Projektentwicklung ir Edeka Rhein-Ruhr prieš Komisiją

(Byla T-185/08)

„Ieškinys dėl neveikimo — Komisijos Direktyvos 89/665/EEB 3 straipsnio 2 dalyje numatyto korekcinio mechanizmo netaikymas — Fiziniai ir juridiniai asmenys — Tiesiogiai su jais susiję aktai — Akivaizdus nepriimtinumas“

Ieškinys dėl neveikimo — Fiziniai ar juridiniai asmenys — Tiesiogiai ir konkrečiai su jais susiję aktai — Direktyva 89/665 (EB 230 straipsnio ketvirtoji pastraipa ir 232 straipsnio trečioji pastraipa; Tarybos direktyvos 89/665 3 straipsnis) (žr. 9–17 punktus)

Dalykas

Ieškinys dėl neveikimo, kuriuo siekiama, kad būtų pripažintas Komisijos neveikimas dėl to, kad Štolbergo miestui ir Kaufland Stiftung & Co. sudarant viešųjų darbų koncesijos sutartį bei Kaufland Stiftung & Co. sudarant bendrąją darbų sutartį ši institucija nedelsdama netaikė Direktyvos 89/665/EEB 3 straipsnyje numatyto korekcinio mechanizmo ir Vokietijos Federacinei Respublikai nenusiuntė pranešimo, kaip tai numatyta šios direktyvos 3 straipsnio 2 dalyje.

Rezoliucinė dalis

1. Atmesti ieškinį kaip akivaizdžiai nepriimtiną.

2. Ieškovės padengia savo bylinėjimosi išlaidas.

2008 m. birželio 25 d. Pirmosios instancijos teismo (antroji kolegija) nutartis VDH Projektentwicklung ir Edeka Rhein-Ruhr prieš Komisiją

(Byla T-185/08)

„Ieškinys dėl neveikimo — Komisijos Direktyvos 89/665/EEB 3 straipsnio 2 dalyje numatyto korekcinio mechanizmo netaikymas — Fiziniai ir juridiniai asmenys — Tiesiogiai su jais susiję aktai — Akivaizdus nepriimtinumas“

Ieškinys dėl neveikimo — Fiziniai ar juridiniai asmenys — Tiesiogiai ir konkrečiai su jais susiję aktai — Direktyva 89/665 (EB 230 straipsnio ketvirtoji pastraipa ir 232 straipsnio trečioji pastraipa; Tarybos direktyvos 89/665 3 straipsnis) (žr. 9–17 punktus)

Dalykas

Ieškinys dėl neveikimo, kuriuo siekiama, kad būtų pripažintas Komisijos neveikimas dėl to, kad Štolbergo miestui ir Kaufland Stiftung & Co. sudarant viešųjų darbų koncesijos sutartį bei Kaufland Stiftung & Co. sudarant bendrąją darbų sutartį ši institucija nedelsdama netaikė Direktyvos 89/665/EEB 3 straipsnyje numatyto korekcinio mechanizmo ir Vokietijos Federacinei Respublikai nenusiuntė pranešimo, kaip tai numatyta šios direktyvos 3 straipsnio 2 dalyje.

Rezoliucinė dalis

1. Atmesti ieškinį kaip akivaizdžiai nepriimtiną.
Prašymas iš dalies panaikinti 2006 m. spalio 12 d. Komisijos sprendimą 2006/951/EB dėl Jungtinės Karalystės telekomunikacijų infrastruktūros nevietinio turto apmokestinimo C 4/2005 (ex NN 57/2004, ex CP 26/2004) (OL L 383, p. 70).
Keywords

Subject of the case

Rezoliucinė dalis



Keywords

Procesas – Kreipimasis į Pirmosios instancijos teismą remiantis arbitražine išlyga (EB 238 ir 240 straipsniai) (žr. 30, 32–33 punktus)

2. Procesas – Keli atsakovai (žr. 41 punktą)

Subject of the case

Dalykas

Komisijos prašymas siekiant priteisti iš atsakovų atlyginti perteklinę Europos Bendrijos finansinę pagalbą, suteiktą remiantis dviem sutartimis, sudarytomis įgyvendinant Bendrijų programą „Telematics systems in the area of transport“

Rezoliucinė dalis

Rezoliucinė dalis

1. Atmesti ieškinį kaip nepriimtiną tiek, kiek jis pareikštas atsakovams A. Tillis, M. Kontaratos, G. Argyrakos, K. Petrakis ir F. Koutroumpa.

2. Komisija padengia savo ir su prieštaravimo dėl priimtinumo pateikimu susijusias A. Tillis bylinėjimosi išlaidas.
Keywords

Summary



Keywords

1. Procedūra – Įstojimas į bylą – Suinteresuotieji asmenys – Asmens, neturinčio juridinio asmens statuso, prašymas įstoti į bylą – Sąlygos

(Teisingumo Teismo statutas, 40 straipsnio antroji pastraipa ir 53 straipsnio pirmoji pastraipa)

2. Procedūra – Įstojimas į bylą – Suinteresuotieji asmenys – Atstovaujanti asociacija, kurios tikslas yra ginti savo narius – Priimtinumas bylose dėl esminių klausimų, galinčių turėti įtakos minėtiems nariams

(Teisingumo Teismo statuto 40 straipsnio antroji pastraipa ir 53 straipsnio pirmoji pastraipa)

Summary

1. Remiantis Teisingumo Teismo statuto 40 straipsnio antrąja pastraipa, kuri pagal šio Statuto 53 straipsnio pirmąją pastraipą yra taikoma Pirmosios instancijos teismui, įstoti į Pirmosios instancijos teisme nagrinėjamas bylas gali ne tik valstybės narės ir Bendrijos institucijos, bet ir bet kuris asmuo, įrodęs savo suinteresuotumą bylos baigtimi.

Nors asmenims, neturintiems juridinio asmens statuso, gali būti leista įstoti į bylą, jie turi atitikti esminius tokio asmens požymius, būtent – bent ribotą autonomiją ir atsakomybę.

Juridinio asmens statuso neturinti asociacija, neįregistruota, jungianti įmonių teisininkus, dirbančius didžiosiose Europos bendrovėse, įsteigta paprastu neformaliu savo steigėjų sprendimu, neturinti įstatų ir esanti tik susirinkimas, skirtas keistis informacija bei praktine patirtimi, taip pat aptarti jo nariams svarbius klausimus, nepatenkina minimalių esminių juridinio asmens požymių.

(žr. 16–19 punktus)

2. Remiantis Teisingumo Teismo statuto 40 straipsnio antrąja pastraipa, kuri pagal šio Statuto 53 straipsnio pirmąją pastraipą taikoma Pirmosios instancijos teismui, atstovaujančioms asociacijoms, kurių tikslas yra ginti savo narius bylose dėl esminių klausimų, galinčių jiems turėti įtakos, leidžiama įstoti į bylą. Tiksliau sakant, asociacijai gali būti leista įstoti į bylą, jeigu ji atstovauja dideliam ūkio subjektų, veikiančių atitinkamame sektoriuje, skaičiui, vienas iš jos tikslų yra ginti savo narių interesus, byloje gali būti keliami esminiai klausimai, turintys įtakos atitinkamo sektoriaus veiklai, o priimtinas sprendimas gali gerokai paveikti jos narių interesus.

Asociacijos, kuri gali turėti ne daugiau kaip 25 narius, negalima laikyti atstovaujančia pakankamai dideliam skaičiui specialistų, veikiančių atitinkamame sektoriuje, pavyzdžiui, įmonės teisininkų. Be to, be įstatų neįmanoma nustatyti, ar jos tikslas iš tikrųjų yra ginti savo narių interesus.

Asociacijos nariai, kurių tiesiogiai nepaveikia Pirmosios instancijos teismui pateiktoje byloje prašomas panaikinti specialus aktas, tiek, kiek šis aktas nėra tiesiogiai susijęs su bendrovėmis, kurioms jie atstovauja, nėra tiesiogiai ir aktualiai suinteresuoti ginčijamu aktu, jiems svarbūs tik pateikti ieškinio pagrindai.

(žr. 21–23 punktus)
38

Be to, patronuojamosios bendrovės elgesys gali būti priskiriamas patronuojančiajai bendrovei, be kita ko, kai, nors ir turėdama savarankišką teisinį subjektiškumą, ši patronuojamoji bendrovė savarankiškai nesprendžia dėl savo elgesio rinkoje, bet iš esmės laikosi nurodymų, kuriuos jai duoda patronuojančioji bendrovė, visų pirma atsižvelgiant į šiuos du teisės subjektus siejančius ekonominius, organizacinius ir teisinius ryšius (žr. 2021 m. sausio 27 d. Sprendimo The Goldman Sachs Group / Komisija, C‑595/18 P, EU:C:2021:73, 31 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
127

Ketvirtoje dalyje ieškovas, palaikomas Vengrijos, iš esmės priekaištauja Komisijai dėl to, kad ši padarė akivaizdžią vertinimo klaidą, kai atsisakė imtis tolesnių veiksmų dėl 8 pasiūlymo, kuriuo siekta pagerinti tarpvalstybinę tautinių mažumų prieigą prie kitų valstybių narių, kuriose vartojama ta pati kalba, audiovizualinio turinio. Iš esmės jis nurodo, kad prieiga prie minėto turinio yra svarbi, nes tautinėms mažumoms priklausančių asmenų skaičius konkrečioje valstybėje narėje yra per mažas, kad toje pačioje valstybėje narėje būtų galima sukurti tik jiems skirtą žiniasklaidą. Be to, tokia prieiga prisidėtų prie įvairių regioninių ar mažumų kalbų, taip pat kalbų ir kultūrų įvairovės, išsaugojimo ir skatinimo. Ieškovo teigimu, šioje byloje Komisijos pasirinkta priemonė, t. y. Direktyvos 2010/13, iš dalies pakeistos 2018 m. lapkričio 14 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva (ES) 2018/1808 (OL L 303, 2018, p. 69), taikymas be jokių kitų pakeitimų, nėra tinkama šiuo pasiūlymu siekiamiems tikslams įgyvendinti.
78

Nagrinėjamu atveju, priešingai, nei teigia ieškovė, Apeliacinė taryba teisingai nusprendė, kad ginčijamo prekių ženklo savininkas turi įrodyti, kad minėtas prekių ženklas vis dar suvokiamas kaip nepriklausomas prekių ženklas ir kad jo susiejimas su kitu prekių ženklu nekeičia jo skiriamojo požymio. Be to, reikia pažymėti, kad vykstant procedūrai EUIPO ieškovė pateikė įvairių įrodymų, kaip antai įvairių straipsnių ir interneto svetainių, kuriose siūloma parduoti ginčijamu prekių ženklu pažymėtas prekes, ekrano kopijų, kur prekės apibūdinamos kaip „ledinukai arba kūdikio buteliuko formos čiulpinukai“. Be to, kaip teigia ieškovė, nagrinėjama prekė taip pat apibūdinama kaip „garsusis kūdikio buteliuko formos saldumynas“.
46

Be to, dublike Prancūzijos Respublika tvirtina, kad ankštinių augalų ir žolinių pašarų mišinių auginimas yra naudingas aplinkai, nes dėl žolinių augalų ankštiniai augalai gali geriau kaupti azotą iš oro ir taip išvengiama azoto trąšų naudojimo dirvožemyje. Grįsdama šį argumentą Prancūzijos Respublika remiasi 2010 m. Institut national de recherche pour l’agriculture, l’alimentation et l’environnement (Nacionalinis žemės ūkio, maisto ir aplinkos mokslo tyrimų institutas) tyrimu. Vis dėlto iš bylos medžiagos nematyti, kad apie minėtą argumentą ir tyrimą būtų pranešta Komisijai ir kad jie būtų aptarti per administracinę procedūrą. Šiomis aplinkybėmis, remiantis jurisprudencija, pagal kurią Komisijos sprendimo teisėtumas turi būti vertinamas atsižvelgiant į informaciją, kurią ji turėjo priimdama sprendimą (šiuo klausimu žr. 2020 m. sausio 22 d. Sprendimo Lietuva / Komisija, T‑19/18, nepaskelbtas Rink., EU:T:2020:4, 42 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją), minėtas argumentas ir tyrimas turi būti atmesti kaip neturintys įtakos ginčijamo sprendimo pagrįstumui.
65

Be to, reikia pažymėti, kad nesąžiningo pasinaudojimo žymens ar vardo reputacija sąvoka apima atvejį, kai trečiasis asmuo mėgdžioja reputaciją turintį ankstesnį žymenį ar vardą, siekdamas naudos iš jo patrauklumo, reputacijos ir prestižo, ir be jokios finansinės kompensacijos bei neįdėdamas savo pastangų pasinaudoja šio žymens ar pavadinimo savininko arba naudotojo komercinio pobūdžio pastangomis, įdėtomis to žymens ar vardo įvaizdžiui įgyti ir išsaugoti (šiuo klausimu ir pagal analogiją žr. 2009 m. birželio 18 d. Sprendimo L'Oréal ir kt., C‑487/07, EU:C:2009:378, 49 punktą).