ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Staff case summary



Staff case summary

Santrauka

1. Europos Sąjungos teisė – Principai – Protingo termino laikymasis – Administracinė procedūra – Teismo procesas – Vertinimo kriterijai

(Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 47 straipsnis ir 52 straipsnio 1 dalis; Europos investicijų banko personalo reglamento 41 straipsnis)

2. Teismo procesas – „Lis pendens“ išimtis – Dviejų ieškinių šalių, dalyko ir pagrindų tapatumas – Ieškinio, kuris pareikštas antras, nepriimtinumas

1. Jeigu procedūros trukmė nėra nustatyta Sąjungos teisės nuostatoje, termino, per kurį institucija priėmė ginčijamą aktą, protingumą reikia vertinti atsižvelgiant į kiekvienos bylos aplinkybių visumą ir ypač į bylos svarbą suinteresuotajam asmeniui, jos sudėtingumą ir dalyvaujančių šalių elgesį. Taigi termino protingumas negali būti nustatytas remiantis abstrakčiai apibrėžta, tikslia viršutine riba, bet turi būti vertinamas kiekvienu konkrečiu atveju, atsižvelgiant į bylos aplinkybes. Be to, atsižvelgiant į nuoseklumo reikalavimą protingo termino sąvoką reikia taikyti lygiai taip pat, kai ji susijusi su ieškiniu ar prašymu, dėl kurių jokioje Sąjungos teisės nuostatoje nenumatytas terminas, per kurį šis ieškinys ar prašymas turi būti pateikti. Abiem atvejais Sąjungos teismas privalo atsižvelgti į bylos aplinkybes.

(žr. 29 punktą)

Nuoroda:

Teisingumo Teismo praktika: 2013 m. vasario 28 d. Sprendimo byloje dėl peržiūros Arango Jaramillo ir kt. prieš EIB , C‑334/12 RX-II, 25–46 punktai.

2. Vėliau už kitą ieškinį pareikštas ieškinys, kurio šalys tos pačios, kuris pagrįstas tais pačiais ieškinio pagrindais ir kuriuo prašoma panaikinti tą patį teisės aktą, turi būti atmestas kaip nepriimtinas dėl lis pendens , net jei tokia išimtys nenustatyta aiškioje teisės nuostatoje. Šiuo klausimu neturi būti atsižvelgiama į ieškovo daromą skirtumą dėl skirtingų teisminių instancijų ir dėl atitinkamų procedūrų sutapimo laiko atžvilgiu, nes ginčo dalyko esmė visose šiose instancijose ir procedūrose yra ta pati.

(žr. 59 punktą)

Nuoroda:

Teisingumo Teismo praktika: 2005 m. lapkričio 24 d. Sprendimo Italija prieš Komisiją , C‑138/03, C‑324/03 ir C‑431/03, Rink. p. I‑10043, 64 punktas; 2011 m. birželio 9 d. Sprendimo Diputación Foral de Vizcaya prieš Komisiją , C‑465/09 P–C‑470/09 P, neskelbiamo Rinkinyje, 58 punktas.

Bendrojo Teismo praktika: 2012 m. Sprendimo De Nicola prieš EIB , T‑37/10 P, 12 punktas.

Tarnautojų Teismo praktika: 2009 m. lapkričio 30 d. Sprendimo De Nicola prieš EIB , F‑55/08, Rink. FP p. I‑A‑1‑469 ir II‑A‑1‑2529, 204 ir paskesni punktai.
59

Trečia, dėl ieškovių argumento, kad visose trijose akrilamido registracijos dokumentacijose, esančiose ECHA įregistruotų cheminių medžiagų duomenų bazėje, ši cheminė medžiaga nustatyta kaip tarpinė, reikia pažymėti, kad pagal Reglamento Nr. 1907/2006 20 straipsnio 2 dalies pirmą pastraipą ECHA patikrina registracijos dokumentacijos išsamumą, tačiau tikrindama jį nevertina pateiktų duomenų kokybės ar tinkamumo arba nurodytų pateisinimų. Be to, iš to paties reglamento 6 straipsnio 1 dalies matyti, kad gamintojas arba importuotojas, per metus pagaminantis arba importuojantis ne mažiau kaip vieną toną cheminės medžiagos – atskiros arba esančios vieno ar kelių mišinių sudėtyje, pateikia ECHA registracijos paraišką, išskyrus atvejus, kai šiame reglamente numatyta kitaip. Taigi neatmetama galimybė, kad kai kurie gamintojai ar importuotojai neregistruoja akrilamido, nes sunaudoja mažesnius jo kiekius. Todėl aplinkybė, kad dokumentacijos buvo parengtos tik dėl akrilamido registracijos kaip tarpinės cheminės medžiagos, nereiškia, jog ši medžiaga buvo naudojama tik kaip tarpinė cheminė medžiaga.
59

Be to, ieškovės nepaaiškina, kokių pasekmių turi tai, kad c priemonė nebuvo aiškiai paminėta rašte pagal 17 straipsnį, visų pirma atsižvelgiant į tai, kad ginčijamame sprendime c priemonė buvo laikoma suderinama su vidaus rinka.
54

Trečia, veiksmingos teisminės gynybos principas yra bendrasis Sąjungos teisės principas, kylantis iš valstybėms narėms bendrų konstitucinių tradicijų ir įtvirtintas EŽTK 6 ir 13 straipsniuose ir Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 47 straipsnyje. Teisminės kontrolės veiksmingumas reiškia, kad atitinkama Sąjungos institucija privalo ribojamosios priemonės taikymo motyvus pranešti atitinkamam subjektui, kiek įmanoma, arba šią priemonę priimant, arba bent jau kuo greičiau po to, kai ją priėmė, kad atitinkamas subjektas galėtų pasinaudoti teise pareikšti ieškinį per nustatytą terminą. Šios pareigos pranešti tokius motyvus laikymasis iš tiesų būtinas tiek dėl to, kad asmenys, kuriems taikomos ribojamosios priemonės, galėtų kuo geresnėmis sąlygomis ginti savo teises ir visiškai susipažinę su informacija nuspręsti, ar tikslinga kreiptis į Sąjungos teismą, tiek dėl to, kad šis galėtų visiškai vykdyti atitinkamo akto teisėtumo kontrolę, o tai yra jo pareiga (šiuo klausimu ir pagal analogiją žr. 2008 m. rugsėjo 3 d. Teisingumo Teismo sprendimo Kadi ir Al Barakaat International Foundation prieš Tarybą ir Komisiją, C-402/05 P ir C-415/05 P, Rink. p. I-6351, 335–337 punktus ir nurodytą teismo praktiką).
5

Be to, Sprendimo 2010/413, susijusio su IRISL Marine Services and Engineering Co., motyvuose Taryba nurodė, kad IRISL „sudarė sąlygas pakartotiniams Jungtinių Tautų Saugumo Tarybos rezoliucijos 1747 pažeidimams“.
Keywords

Subject of the case

Rezoliucinė dalis



Keywords

Bendrijos prekių ženklas

–

Bendrijos prekių ženklo sąvoka ir įgijimas

–

Santykiniai atmetimo pagrindai

–

Ankstesnio tapataus arba panašaus prekių ženklo, įregistruoto tapačioms arba panašioms prekėms ar paslaugoms, savininko protestas

–

Galimybė supainioti su ankstesniu prekių ženklu (Tarybos reglamento Nr. 207/2009 8 straipsnio 1 dalies b punktas) (žr. 24

–

27, 41 punktus)

Subject of the case

Dalykas

Ieškinys, pareikštas dėl 2010 m. vasario 18 d. VRDT pirmosios apeliacinės tarybos sprendimo (byla R 230/2009‑1), susijusio su protesto procedūra tarp Teco Electric & Machinery Co. Ltd ir Graf-Syteco GmbH & Co. KG .

Bylos duomenys

>lt>15

Rezoliucinė dalis

Rezoliucinė dalis

1. Atmesti ieškinį.

2. Priteisti iš Graf-Syteco GmbH & Co. KG bylinėjimosi išlaidas.
50

Ieškovės teigimu, pagrindinio reglamento 2 straipsnio 7 dalies c punktą reikia aiškinti atsižvelgiant į Armėnijos Respublikos priklausymą PPO ir nenustatyti nepagrįstos įrodinėjimo naštos. Ji mano, kad Taryba pasinaudojo klaidingu teisiniu kriterijumi, per plačiai aiškindama „nepriklausomų auditorių tikrinimo pagal tarptautinius apskaitos standartus“ reikalavimą, esantį pagrindinio reglamento 2 straipsnio 7 dalies c punkto antroje įtraukoje. Tai reiškia, kad ieškovė privalėjo užtikrinti, kad jos apskaita būtų rengiama griežtai pagal visus tarptautinius apskaitos standartus, be klaidų ir išlygų, ir sertifikuota besąlygiška audito ataskaita. Toks reikalavimas viršija tai, kas numatyta 2 straipsnio 7 dalies c punkto antroje įtraukoje, pagal kurią reikalaujama, kad apskaitos dokumentai būtų aiškūs, jų nepriklausomas auditas atliktas pagal tarptautinius apskaitos standartus ir jie būtų taikomi įvairiems tikslams.
1539

Trečia, priešingai, nei teigia ieškovė, du 1998 m. lapkričio mėn. elektroniniai laiškai taip pat suteikia informacijos apie strateginį ieškovės požiūrį įgyvendinant savo veiksmus. 1998 m. lapkričio 27 d. [konfidencialu] iš Intel parašė: „Tikrai nekyla jokių abejonių, jog ilgainiui norėčiau matyti, kad AMD produktai pasaulyje būtų platinami kaip mažos kainos / mažos vertės produktai be prekių ženklo. Pekino gatvelės nuostabios“. Be to, 1998 m. lapkričio 20 d. [konfidencialu] iš Intel parašė: „pripažįstant, kad susidūrėme su konkurencija, manau, kad būtų geriau, jeigu jie parduotų savo produktus ribotai skverbdamiesi į pasaulinę, užuot smarkiai skverbęsi į matomiausią ir tendencijas formuojančią rinką“. Nors iš tiesų tokie pareiškimai savaime gali būti laikomi gana agresyvia, tačiau ne įtartina verslo kalba, nepaneigiama, kad, atsižvelgiant į kitus jau minėtus įrodymus, abu elektroniniai laiškai patvirtina, kad Intel siekė apriboti AMD galimybę patekti į rinką. Be to, priešingai, nei teigia ieškovė, vien tai, kad abu elektroniniai laiškai yra 1998 m., taigi parašyti maždaug prieš ketverius metus iki ginčijamame sprendime nurodyto laikotarpio, nepaneigia jų įrodomosios vertės.
84

Galiausiai reikia pabrėžti lemiamą valstybės vaidmenį patvirtintuose žemės ūkio ekonomikos komitetuose, kuriuose jai atstovauja regiono prefektas. Remiantis Kaimo kodekso nuostatomis galima teigti, kad prie bet kurio žemės ūkio ekonomikos komiteto prašymo, adresuojamo, remiantis to kodekso R*552-1 straipsniu, žemės ūkio ministrui, kad būtų galima gauti valstybės pagalbą, turi būti, remiantis to paties kodekso R*552-2 straipsniu, pridėti tam tikri dokumentai, kaip antai „komiteto įstatai“, kuriuose turi būti pateiktos nuostatos, kuriose numatyta, kad „komiteto priimtos taisyklės taikytinos, tik kai jas patvirtina žemės ūkio ministras“, „deklaracija, kurioje nurodyta pagalbos, kurią, jei reikia, nariams gali suteikti komitetas, pobūdis ir forma“, ir „remiantis L.552-1 straipsnio nuostatomis komiteto priimtų taisyklių tekstai“. Kaimo kodekso R.552-10 straipsnyje pasakyta, kad patvirtintas žemės ūkio ekonomikos komitetas priimti naujas ar keisti jau patvirtintas taisykles gali tik gavęs aiškų žemės ūkio ministro pritarimą. Be to, Kaimo kodekso R.552-11 straipsnyje nustatyta, kad prie kiekvieno patvirtinto žemės ūkio ekonomikos komiteto žemės ūkio ministras paskiria įgaliotąjį asmenį, kuris komitete atlieka techninio patarėjo vaidmenį, kuris dalyvauja arba žemės ūkio ministro nustatytomis sąlygomis gali būti atstovaujamas valdybos bei generalinės asamblėjos posėdžiuose, kuris gali teikti konsultacijas vietoje arba reikalauti, kad jam būtų pateikti visi duomenys bei dokumentai, susiję su komiteto arba jį sudarančių organizacijų veikla, ir kuris nuolat informuojamas apie visus valdybos priimtus sprendimus bei generalinės asamblėjos paskelbtas rezoliucijas. 2000 m. spalio 30 d. Žemės ūkio ministro potvarkio dėl valstybės atstovavimo vaisių ir daržovių sektoriaus žemės ūkio ekonomikos komitetuose tvarkos (JORF, 2000 m. lapkričio 15 d., p. 18079) 1 straipsnyje taip pat numatyta, kad regiono prefektas arba jo atstovas yra įgaliotas dalyvauti visuose patvirtintų žemės ūkio ekonomikos komitetų vadovaujančiųjų organų posėdžiuose, kuriuose priimami sprendimai, ir kad jam turi būti pateikti visi per tuos posėdžius priimti sprendimai ir posėdžių protokolai. To paties teisės akto 2 straipsniu valstybės atstovui, kuriam, jei reikia, tuo tikslu skiriama Oniflhor parama, patikima užduotis užtikrinti, kad šiems komitetams skirtos funkcijos būtų vykdomos laikantis įstatymuose ir kituose teisės aktuose nustatytų gairių, tame straipsnyje taip pat numatyta, kad šiuo tikslu prieš įgyvendinant komitetų valdymo organų, šiuo atveju – generalinės asamblėjos arba valdybos, priimtus sprendimus ir sudarytas sutartis, kai jomis siekiama komiteto nariams nustatyti pareigas arba kai jomis nustatoma nacionalinio arba Bendrijos viešojo finansavimo, skirto gamybos sektoriaus veiklai ar investicijoms į jį, naudojimo tvarka, jis tuos sprendimus ir sutartis privalomai tvirtina. Tik gavus tokį patvirtinimą aptariami sprendimai tampa vykdytini.
Prašymas panaikinti 2009 m. liepos 13 d. Komisijos sprendimą 2009/944/EB dėl valstybės pagalbos, kurią Italija suteikė šiltnamių produkcijos augintojams pagal pagalbos schemas C 6/04 (ex NN 70/01) ir C 5/05 (ex NN 71/04) (atleidimas nuo akcizo mokesčio už šiltnamiams šildyti naudojamus degalus) (OL L 327, p. 6).
1

Ieškovė Feng Shen Technology Co. Ltd yra Taivano bendrovė, gaminanti ir platinanti įvairias prekes, tarp kurių yra ir užtrauktukai. Jai priklauso keli Taivane registruoti prekių ženklai, skirti žymėti, be kita ko, peržiūrėtos ir iš dalies pakeistos 1957 m. birželio 15 d. Nicos sutarties dėl tarptautinės prekių ir paslaugų klasifikacijos ženklams registruoti 26 klasės prekes, atitinkančias aprašymą „Užtrauktukai“, kuriuos sudaro šis vaizdinis žymuo:
Šalies, prašančios paskelbti registraciją negaliojančia, teisės į prekių ženklą:

vaizdinis Italijos prekių ženklas, kuriame yra žodinis elementas GAS (Keep it simple.) (registracijos numeriai 959343 ir 876729), įregistruotas, be kitų, 9 klasės prekėms, ir vaizdinis Bendrijos prekių ženklas, kuriame yra žodinis elementas GAS (Nr. 2867463), 9 klasės prekėms
Per procedūrą dėl Sąjungos konkurencijos taisyklių pažeidimo, siekiant apsaugoti Reglamento Nr. 1/2003 18 straipsnio 3 dalies veiksmingumą, Komisija turi teisę įpareigoti įmonę pateikti visą būtiną informaciją apie aplinkybes, kurios jai gali būti žinomos, ir prireikus perduoti jai turimus su tuo susijusius dokumentus, net jeigu jais pasinaudojus galima nustatyti konkurenciją pažeidžiančius šios ar kitos įmonės veiksmus.

Reikiamos informacijos sąvoka turi būti aiškinama atsižvelgiant į tikslus, kurių siekiant Komisijai buvo suteikti nagrinėjami įgaliojimai atlikti tyrimą. Sąsajos tarp prašymo pateikti informaciją ir tariamo pažeidimo reikalavimas įvykdomas, jeigu šiame procedūros etape minėtas prašymas teisėtai gali būti laikomas turinčiu ryšį su tariamu pažeidimu ta prasme, kad Komisija gali logiškai manyti, jog konkretus dokumentas padės jai nustatyti tariamo pažeidimo buvimą. Be to, Komisija gali reikalauti pateikti tik tą informaciją, kuri leistų jai patikrinti pažeidimų prezumpcijas, kuriomis grindžiamas tyrimo atlikimas ir kurios nurodytos prašyme pateikti informaciją. Beje, atsižvelgiant į didelius Komisijos įgaliojimus atlikti tyrimus ir patikrinimus, būtent Komisija turi įvertinti informacijos, kurios ji prašo iš atitinkamų įmonių, reikalingumą. Be to, įmonei, kurios atžvilgiu taikoma tyrimo priemonė, tenka aktyvaus bendradarbiavimo pareiga, o tai reiškia, kad ji turi pateikti Komisijai visą su tyrimo dalyku susijusią informaciją.

Atsižvelgiant į Reglamento Nr. 1/2003 18 straipsnio 1 dalies tekstą, jo tikslą ir minėtus principus manytina, kad šioje nuostatoje numatyti tyrimo įgaliojimai susiję tik su prašomos informacijos reikalingumo reikalavimu, kurį įvertina Komisija, siekdama patikrinti pažeidimų prezumpcijas, kuriomis grindžiamas tyrimo atlikimas, ir visų pirma nustatyti pagal EB 82 straipsnį ir SESV 102 straipsnį draudžiamą piktnaudžiavimą dominuojančia padėtimi. Taigi bet koks minėto 18 straipsnio 1 dalies aiškinimas, kad Komisijai iš esmės uždraudžiama įmonės prašyti informacijos, susijusios su laikotarpiu, kuriuo Sąjungos konkurencijos taisyklės jai nebuvo taikomos, nors tokia informacija būtų reikalinga siekiant nustatyti galimą minėtų taisyklių pažeidimą nuo to momento, kai šios taisyklės minėtai įmonei būtų taikytinos, galėtų atimti iš šios nuostatos veiksmingumą ir prieštarautų Komisijos pareigai rūpestingai ir nešališkai išanalizuoti visą su konkrečiu atveju susijusią informaciją. Todėl negali būti teigiama, kad Komisija iš esmės negali remtis informacija, susijusia su įmonės veiksmais laikotarpiu iki valstybės narės, kurioje ji įsteigta, įstojimo į Sąjungą, kad įvertintų jos veiksmų po minėto įstojimo atitiktį Sąjungos konkurencijos taisyklėms.

(žr. 41–45, 52 punktus)
Reglamento Nr. 2216/2004 dėl standartizuotos ir apsaugotos registrų sistemos sutinkamai su Direktyva 2003/87 ir Sprendimu Nr. 280/2004 44 straipsnio 2 dalyje numatyti du kumuliaciniai kriterijai tam, kad būtų galima padaryti pataisas lentelėje „Nacionalinis kvotų paskirstymo planas“ (NPP) nesilaikant Direktyvos 2003/87, nustatančios šiltnamio efektą sukeliančių dujų emisijos leidimų sistemą Bendrijoje, 9 straipsnio 3 dalyje numatytos pakeisto NPP pateikimo procedūros. Viena vertus, tokia pataisa turi būti grindžiama Komisijai pateiktu ir jos neatmestu NPP ir, antra vertus, ją turi lemti „duomenų patikslinimas“. Be to, jei laikomasi šių dviejų kumuliacinių kriterijų, Komisija, vadovaudamasi Reglamento Nr. 2216/2004 44 straipsnio 2 dalies pirmos pastraipos antruoju sakiniu in fine, turi įpareigoti Bendrijos nepriklausomo sandorių žurnalo vyriausiąjį administratorių įtraukti atitinkamą pataisą į NPP lentelę.

(žr. 55 punktą)
2

Ginčijamo sprendimo adresatės yra šios bendrovės: Eni SpA, Esso Deutschland GmbH, Esso Société anonyme française, ExxonMobil Petroleum and Chemical BVBA ir Exxon Mobil Corp. (toliau kartu – ExxonMobil), H&R ChemPharm, H&R Wax Company Vertrieb GmbH ir Hansen & Rosenthal KG (toliau kartu – H&R), Tudapetrol Mineralölerzeugnisse Nils Hansen KG (toliau – Tudapetrol), MOL Nyrt., Repsol YPF Lubricantes y Especialidades SA, Repsol Petróleo SA ir Repsol YPF SA (toliau kartu – Repsol), Sasol Wax GmbH, Sasol Wax International AG, Sasol Holding in Germany GmbH ir Sasol Ltd (toliau kartu – Sasol), Shell Deutschland Oil GmbH, Shell Deutschland Schmierstoff GmbH, Deutsche Shell GmbH, Shell International Petroleum Company Ltd, The Shell Petroleum Company Ltd, Shell Petroleum NV ir The Shell Transport and Trading Company Ltd (toliau kartu – Shell), RWE Dea AG ir RWE AG (toliau kartu – RWE) ir Total SA ir Total France SA (toliau kartu – Total) (ginčijamo sprendimo 1 konstatuojamoji dalis).
181

Ginčijamame sprendime Komisija nusprendė, kad kartelio narių bendra rinkos dalis EEE 2000 m. neviršijo 35 % (ginčijamo sprendimo 237 konstatuojamoji dalis su nuoroda į to sprendimo 33 konstatuojamąją dalį) ir kad pažeidimo geografinė apimtis buvo pasaulinio masto (ginčijamo sprendimo 238 konstatuojamoji dalis su nuoroda į to sprendimo 136 konstatuojamąją dalį). Komisija, be kita ko, nurodė, kad atsižvelgė į tai, jog rinkos dalis buvo mažesnė nei 35 %, ir tuo remdamasi nustatė, kad ieškovių pardavimo dalis yra 17 %, kuria remiantis turėjo būti nustatytas bazinis skirtinų baudų dydis (ginčijamo sprendimo 240 konstatuojamoji dalis). Kadangi ieškovės pakankamai aiškiai ir tiksliai neužginčijo ginčijamame sprendime šiuo atveju taikyto metodo, reikia daryti išvadą, kad Komisija nepadarė klaidos, kai remdamasi šiais duomenimis nustatė baudos dydį.
3.

Arch Chemicals, Inc., Arch Timber Protection Ltd, Rhodia UK Ltd, Sumitomo Chemical (UK) plc ir Troy Chemical Co. BV padengia savo bylinėjimosi išlaidas.
62

Bet kuriuo atveju, viena vertus, dėl argumento, susijusio su ankstesnio prekių ženklo geru vardu, reikia pažymėti, kad nagrinėjamu atveju šio sprendimo 56–58 punktuose konstatuotas nagrinėjamų žymenų panašumo nebuvimas yra taip išreikštas, kad dėl prekių ženklo KINDER gero vardo, nežiūrint to, ar jis ginčijamas, ar ne, negali kilti abejonių dėl šio panašumo nebuvimo. Kita vertus, dėl argumento, susijusio su prekių ženklais, dėl kurių kilo ginčas, žymimų prekių panašumu, visų pirma reikia pabrėžti, kad visos ginčijamu prekių ženklu žymimos prekės susijusios su jogurtu ir priskiriamos 29 klasei, o 36 ankstesniais prekių ženklais, kuriais grindžiamas prašymas paskelbti prekių ženklą negaliojančiu, žymimos prekės iš esmės yra kakavos ir šokolado produktai, taip pat pyragai ir konditerijos gaminiai – visi priskiriami 30 klasei. Be to, priešingai nei teigia ieškovė, dėl to, kad kai kuriose pastarosiose prekėse gali būti pieno, jos netampa panašios nei į pieną ar apskritai pieno produktus, nei a fortiori į jogurto produktus. Iš to, kas išdėstyta, matyti, jog žymenų, dėl kurių kilo ginčas, panašumo nebuvimo tikrai nekompensuoja prekių ženklais, dėl kurių kilo ginčas, žymimų prekių panašumas.
4

2007 m. kovo 5 d. ieškovė padavė VRDT prašymą atkurti ankstesnę padėtį Reglamento Nr. 40/94 78 straipsnio prasme ir paprašė VRDT nuo jos einamosios sąskaitos nurašyti atitinkamo dydžio atnaujinimo ir prašymo atkurti ankstesnę padėtį mokesčius. Ieškovė paaiškino, kad, be kita ko, dėl nagrinėjamo prekių ženklo atnaujinimo ji kreipėsi į prekių ženklų atnaujinimo paslaugų teikimu užsiimančią bendrovę (toliau – specializuota bendrovė). Ši bendrovė įdiegė kompiuterizuotą sistemą, sujungtą su duomenų baze, kurioje rankiniu būdu įvedami įvairūs su savininkais, prekių ženklais ir patentais, kuriuos reikia atnaujinti, susiję duomenys. Kai turi būti atnaujintas konkretus prekių ženklas, sistema turi išgeneruoti savininkui skirtus tris įspėjimo laiškus ir paprašyti jo sutikimo prieš atnaujinant. Jei vienas iš šių laiškų nėra išgeneruojamas, turi suveikti apsaugos sistema, kuri atspausdina ir išsiunčia kitą laišką. Tačiau šiuo atveju dėl to, kad specializuotos bendrovės darbuotojas neįvedė į duomenų bazę tam tikrų ieškovės duomenų, būtinų užtikrinti tinkamą sistemos veikimą, jai nebuvo išsiųstas joks pranešimas. Be to, vėliau paaiškėjo, kad apsaugos sistema, sukurta pastebėti tokio pobūdžio klaidą, nesuveikė, nes ji buvo skirta tik patentams, o ne prekių ženklams atnaujinti.
Vykstant administracinei procedūrai dėl konkurencijos taisyklių taikymo teisė į gynybą pažeidžiama, kai egzistuoja galimybė, jog dėl Komisijos padaryto pažeidimo jos vykdytos administracinės procedūros rezultatas galėjo būti kitoks. Įmonė ieškovė įrodo, kad toks pažeidimas padarytas, jei pateikia pakankamai įrodymų ne dėl to, kad Komisijos sprendimo turinys būtų buvęs kitoks, o dėl to, kad būtų galėjusi geriau apsiginti, jei nebūtų buvę procedūros pažeidimo, pavyzdžiui, dėl to, kad gynybai būtų galėjusi panaudoti dokumentus, su kuriais per administracinę procedūrą jai nebuvo leista susipažinti.

Kiek tai konkrečiai susiję su teise susipažinti su bylos medžiaga, pakanka jog įmonė įrodytų, kad galėjo tą dokumentą panaudoti gindamasi. Ši įmonė neprivalo įrodinėti, jog tas pažeidimas lėmė jai nepalankią procedūros eigą ir nepalankų Komisijos sprendimo turinį; ji turi įrodyti tik tai, kad tas pažeidimas galėjo turėti poveikio procedūros eigai ir Komisijos sprendimo turiniui. Dokumentų neatskleidimo atveju atitinkama įmonė neprivalo pateikti įrodymo, kad administracinės procedūros rezultatas būtų buvęs kitoks, jei tie dokumentai būtų buvę atskleisti; pakanka, kad ji įrodytų nors menkiausią tikimybę, kad per administracinę procedūrą neatskleisti dokumentai galėjo būti naudingi jos gynybai.

Kadangi šiuo konkrečiu atveju ieškovės, pirma, galėjo susipažinti su dokumentais, susijusiais su kontaktais, tuo pat metu kaip ir su pranešimu apie kaltinimus, tačiau juose nerado nė menkiausio jų kaltę paneigiančio įrodymo nei per administracinę procedūrą, nei bylą nagrinėjant teisme, be to, antra, per administracinę procedūrą atsisakė pareikšti poziciją dėl vėlesnių kontaktų ir, trečia, per bylos nagrinėjimą teisme nepaaiškino ir nepagrindė, kaip aiškus tų dokumentų nepaminėjimas pranešime apie kaltinimus galėjo padaryti neigiamą įtaką jų gynybos veiksmingumui per administracinę procedūrą ir kaip jos būtų galėjusios veiksmingiau gintis, jei būtų buvusios aiškiai informuotos, kad Komisija ketina panaudoti šiuos dokumentus kaip kaltę patvirtinančius įrodymus, šios ieškovės negalėjo įrodyti, kad aplinkybė, jog pranešime apie kaltinimus nebuvo informuotos apie Komisijos ketinimą pasinaudoti aptariamais dokumentais kaip kaltę patvirtinančiais įrodymais, galėjo turėti įtakos jų gynybos veiksmingumui, taigi ir išvadai, kurią Komisija padarė sprendime.

(žr. 110, 111, 125 punktus)