15

Išklausęs šalis ir nusprendęs, kad toks prašymas priimti prejudicinį sprendimą yra būtinas, Supremo Tribunal Administrativo nusprendė sustabdyti bylos nagrinėjimą ir Teisingumo Teismui pateikti tokius prejudicinius klausimus: „1. Ar pagal EB 73, 87 ir 88 straipsnius ir Reglamentą <…> Nr. 1191/69 nacionalinės institucijos gali nustatyti su viešosiomis paslaugomis susijusias pareigas viešajai įmonei, įgaliotai savivaldybės teritorijoje teikti keleivių vežimo paslaugas? 2. Jei atsakymas teigiamas, ar nacionalinės institucijos turi kompensuoti už tokias pareigas? 3. Jei nacionalinės institucijos neprivalo skelbti transporto tinklo eksploatavimo koncesijos konkurso, ar jos privalo kompensuoti visoms įmonėms, kurios pagal vidaus teisę toje zonoje laikomos teikiančiomis visuomenines keleivių vežimo paslaugas? 4. Jei atsakymas teigiamas, koks turi būti kompensavimo kriterijus? 5. Jei keleivių vežimo autobusais įmonėms viešosios paslaugos koncesija suteiktos išimtinės teisės tam tikroje miesto zonoje, o už tų zonų ribų jos konkuruoja su privačiais ūkio subjektais, ar kasmet suteikiama valstybės pagalba, kuria siekiama padengti nuolatinį tokių įmonių veiklos deficitą, yra EB 87 straipsnio 1 dalyje uždrausta valstybės pagalba, jei: a) remiantis patikimais atitinkamos apskaitos duomenimis neįmanoma nustatyti skirtumo tarp tų įmonių veiklos toje zonoje, kurioje jos naudojasi koncesija, sąnaudų ir atitinkamų pajamų ir dėl šios priežasties neįmanoma apskaičiuoti papildomų sąnaudų, išplaukiančių iš su viešosiomis paslaugomis susijusios pareigos vykdymo, kuriam pagal koncesijos sąlygas gali būti teikiama valstybės pagalba? b) dėl šios priežasties šių įmonių teikiamos transporto paslaugos gali būti išlaikomos arba plečiamos ir dėl to mažėja šioje ar kitoje valstybėje narėje įsteigtų įmonių galimybės teikti transporto paslaugas? c) ar atsakymas keičiasi, ar ne net atsižvelgus į EB 73 straipsnį? 6. Atsižvelgiant į reikalavimus, kuriuos Teisingumo Teismas nustato kvalifikuojant kaip valstybės pagalbą pagal EB 87 straipsnio 1 dalį <…> – būtent jo 2003 m. liepos 24 d. Sprendime Altmark Trans (ir Regierungspräsidium Magdeburg) (C-280/00 (Rink. p. I-7747)) – „Pirma, pagalba suteikiama valstybės arba iš valstybės išteklių. Antra, toks įsikišimas gali paveikti prekybą tarp valstybių narių. Trečia, ji turi suteikti naudą pagalbos gavėjui. Ketvirta, ji turi iškraipyti arba grąsinti iškraipyti konkurenciją“), kokią prasmę turi pasakymai: i) naudos suteikimas, kuris ii) iškraipo konkurenciją, kai naudos gavėjai turi išimtinę teisę teikti visuomeninio keleivių vežimo paslaugas Lisabonos ir Porto miestuose, bet taip pat siūlo maršrutus į šiuos miestus zonose, kur veikia ir kiti ūkio subjektai? Kitaip tariant, kokius kriterijus reikia taikyti, norint padaryti išvadą, kad suteikta nauda iškraipo konkurenciją? Ar šiuo atžvilgiu yra svarbu nustatyti, kuri šių įmonių sąnaudų dalis priskirtina vežimo paslaugoms už išimtinės zonos ribų? Kitaip sakant, ar būtina, kad pagalba aiškiai paveiktų veiklą už išimtinės zonos ribų (Lisabonos ir Porto)? 7. Ar EB 76 ir 88 straipsniuose numatytas (Europos Bendrijų) Komisijos įsikišimas yra vienintelė teisinė priemonė įgyvendinti (EB) sutarties nuostatas valstybės pagalbos srityje, ar siekiant Bendrijos teisės veiksmingumo papildomai būtina numatyti galimybę nacionaliniams teismams tiesiogiai taikyti šias nuostatas, jei to reikalauja privatūs asmenys, kurie mano, kad subsidijų ar kitos konkurencijos taisyklėms prieštaraujančios pagalbos suteikimas juos neigiamai paveikia?“