ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
18

LDC 3 straipsnyje „Leidimo suteikimo sąlygos“ nustatyta: „1. Gali būti leidžiami 1 straipsnyje nurodyti susitarimai, sprendimai ir rekomendacijos bei veiksmai ar jų tam tikros rūšys, kurie padeda tobulinti prekių ir paslaugų gamybą ar jų prekybą, arba skatinti technikos ar ekonominę pažangą, jeigu jie: a) sudaro sąlygas vartotojams ar naudotojams tinkamai dalytis iš jų gaunama nauda; b) atitinkamoms įmonėms nenustato jokių apribojimų, nebūtinų šiems tikslams pasiekti; ir c) nesuteikia tokioms įmonėms galimybės panaikinti konkurenciją didelei atitinkamų produktų ar paslaugų daliai. 2. Be to, gali būti leidžiami, jeigu pateisinami bendra ekonomine situacija ar bendruoju interesu, 1 straipsnyje nurodyti susitarimai, sprendimai ir rekomendacijos bei veiksmai ar jų tam tikros rūšys, kurie: a) turi tikslą ginti ar skatinti eksportą su sąlyga, kad vidaus rinkoje nesumažinama konkurencija ir jie suderinami su pareigomis, kurios kyla iš Ispanijos ratifikuotų tarptautinių sutarčių; arba b) jų indėlis keliant socialinį ir ekonominį atsilikusio regiono ar ekonominio sektoriaus lygį yra pakankamai didelis; arba c) dėl mažareikšmiškumo negali realiai paveikti konkurencijos.“
94

Komisija, be kita ko, pastebėjo, kad Pirmosios instancijos teisme ji nurodė esant sunkumų per labai griežtą reglamente įtvirtintą terminą atlikti sudėtingą rinkų tyrimą byloje, kuri pati yra sudėtinga. Ji, be to, pabrėžė, kad pranešimo apie kaltinimus rengimas yra labai keblus veiksmas, kurį reikia atlikti netrukus po procedūros pradžios ir tyrimo pabaigos tam, kad šalys galėtų pateikti savo pastabas.
31

Antra, kalbėdama apie Direktyvos 93/38 20 straipsnio 2 dalies d punktą Graikijos Respublika priekaištauja Komisijai dėl to, kad ji blogai suprato 2004 m. gruodžio 14 d. laišką. Iš tikrųjų iš šio laiško akivaizdžiai matyti, kad perkančioji organizacija nusprendė pasirinkti procedūrą be kandidatų varžymosi dėl „šio reikalo istorijos“, t. y. dėl to, kad per pirmąsias dvi procedūras pateikti pasiūlymai buvo netinkami. Kiti šiame laiške nurodyti paaiškinimai buvo paminėti tik papildomai.
b)

be apribojimų, priimtinais laiko tarpais, per daug nedelsdamas ir be pernelyg didelių išlaidų, pateiktų: — patvirtinimą, ar su juo susiję duomenys yra tvarkomi, ir informaciją bent jau apie tvarkymo tikslus, duomenų kategorijas, gavėjus, kuriems atskleidžiami duomenys, arba jų kategorijas, — pranešimą suprantamu pavidalu apie tvarkomus duomenis ir bet kurią prieinamą informaciją apie jų šaltinius, — žinias apie loginius metodus, naudojamus automatiškai tvarkant duomenis apie duomenų subjektą, bent 15 straipsnio 1 dalyje nurodytų automatinių sprendimų atveju;
5

Šios direktyvos 4 straipsnyje nustatyta: „1. Jei valstybės narės kompetentingos institucijos nustato visiems vaistams arba tam tikrai vaistų kategorijai kainų įšaldymą, ta valstybė bent kartą per metus patikrina, kad įsitikintų ar esamomis makroekonominėmis sąlygomis yra pateisinamas tolesnis kainų įšaldymas. Per 90 dienų nuo tokio patikrinimo pradžios kompetentingos institucijos paskelbia, kiek ir ar iš viso kainos didinamos ar mažinamos. 2. Išimtiniais atvejais asmuo, turintis leidimą prekiauti kuriais nors vaistais rinkoje, gali prašyti, kad jam būtų netaikomas kainų įšaldymas, jei tai yra pateisinama kokiomis nors konkrečiomis priežastimis. Šiame prašyme šios priežastys atitinkamai paaiškinamos. Valstybės narės užtikrina, kad pagrįstas sprendimas dėl tokio prašymo yra priimamas ir pareiškėjui pranešamas per 90 dienų. Jei prašymą paremianti informacija yra netinkama, kompetentingos institucijos tuojau praneša pareiškėjui apie reikalaujamą papildomą informaciją ir per 90 dienų nuo šios papildomos informacijos gavimo priima galutinį sprendimą. Jei tokia išimtis daroma, kompetentingos institucijos nedelsdamos viešai paskelbia apie leistą kainų padidinimą. Esant nepaprastai dideliam prašymų skaičiui, šis laikotarpis tik vieną kartą gali būti pratęstas dar 60 dienų. Apie tokį pratęsimą, dar nepasibaigus pirminiam laikotarpiui, pranešama pareiškėjui.“
21

Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas, be to, mano, kad privalomas dalyvavimas Vokietijos apsaugos nuo nelaimingų atsitikimų darbe ir profesinių ligų sistemoje nėra būtinas finansinei pusiausvyrai arba solidarumo principui įgyvendinti. Kadangi įmokos dydį kiekvienas profesinio draudimo fondas nustato savarankiškai, o tokio fondo veiklos sritis gali būti pakeista, su rizika nesusijusių monopolijų suformavimas veiklos sektorių arba geografiniu pagrindu lemtų skirtingus tos pačios rizikos draudimo įkainius pagal vienašališkai nustatytas rizikos grupes. Be to, jokia nuostata nenumato įmokos už didelę riziką ribojimo. Minimalus darbo užmokestis, į kurį pagal SGB VII 153 straipsnio 3 dalį gali būti atsižvelgta apskaičiuojant įmoką, nustatytas ne imperatyviai, bet gali būti numatytas fondo įstatuose. To paties straipsnio 2 dalyje numatytas maksimalus darbo užmokestis, į kurį atsižvelgiant apskaičiuojamos tiek išmokos, tiek įmokos, vadovaujantis SGB VII 81 ir paskesniais straipsniais bei 153 straipsnio 2 dalimi, taip pat reglamentuojamas fondo įstatais. Galiausiai išmokos arba bent jau dauguma jų priklauso nuo apdraustųjų darbo užmokesčio. Iš to išplaukia, kad pagrindinėje byloje nagrinėjama Vokietijos sistema nėra socialinės politikos tikslu grindžiamas perskirstymo mechanizmas.
1.

2003 m. gruodžio 24 d. Įstatymo Nr. 350 dėl valstybės metinio ir daugiamečio biudžeto formavimo nuostatų (2004 m. finansų įstatymas) (legge n. 350, disposizioni per la formazione del bilancio annuale e pluriennale dello Stato (legge finanziaria 2004)) 2 straipsnio 44 dalyje numatydama, kad 2002 m. gruodžio 27 d. Įstatymo Nr. 289 dėl valstybės metinio ir daugiamečio biudžeto formavimo nuostatų (2003 m. finansų įstatymas) (legge n. 289, disposizioni per la formazione del bilancio annuale e pluriennale dello Stato (legge finanziaria 2003)) 8 ir 9 straipsniuose įtvirtinta fiskalinė amnestija taikoma ir 2002 m., bei atitinkamai numatydama, kad bendrai atsisakoma tikrinti apmokestinamus sandorius, sudarytus 2002 m. apmokestinamuoju laikotarpiu, Italijos Respublika neįvykdė įsipareigojimų pagal 2006 m. lapkričio 28 d. Tarybos direktyvos 2006/112/EB dėl pridėtinės vertės mokesčio bendros sistemos, nuo 2007 m. sausio 1 d. pakeitusios 1977 m. gegužės 17 d. Šeštosios Tarybos direktyvą 77/388/EEB dėl valstybių narių apyvartos mokesčių derinimo – Bendra pridėtinės vertės mokesčio sistema: vienodas vertinimo pagrindas, 2 straipsnio 1 dalies a, c ir d punktus bei 193–273 straipsnius, taip pat EB 10 straipsnį.
30

Iš prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo paaiškinimų matyti, kad tą dieną, kurią F. Weber gavo savo čekiškąjį vairuotojo pažymėjimą, t. y. 2004 m. lapkričio 18 d., jam buvo taikoma jo vokiškojo vairuotojo pažymėjimo galiojimo laikino sustabdymo vienam mėnesiui priemonė, priimta 2004 m. lapkričio 17 d. ir įsiteisėjusi 2004 m. gruodžio 4 dieną. Po to, kai jis gavo savo čekiškąjį vairuotojo pažymėjimą, 2005 m. kovo 17 d. jam buvo atimta teisė vairuoti. Be to, neginčijama, kad faktai, pagrindžiantys tiek laikino galiojimo sustabdymo priemonę, tiek F. Weber teisės vairuoti atėmimo priemonę, buvo nustatyti 2004 m. rugsėjo 18 d. – anksčiau nei buvo išduotas minėtas čekiškasis vairuotojo pažymėjimas.
38

Be to, Teisingumo Teismas yra nusprendęs, jog visais atvejais, kai dėl to, kad nesilaikoma direktyvose dėl oro kokybės ir geriamojo vandens reikalaujamų priemonių, kuriomis siekiama apsaugoti visuomenės sveikatą, gali kilti pavojus žmonių sveikatai, pastarieji gali remtis jose nustatytomis imperatyviomis taisyklėmis (žr. minėtą 1991 m. gegužės 30 d. Sprendimą Komisija prieš Vokietiją, C-361/88; minėtą sprendimą Komisija prieš Vokietiją, C-59/89, bei minėtą 1991 m. spalio 17 d. Sprendimą Komisija prieš Vokietiją).
EB 95 straipsnio 5 dalis reikalauja, kad nacionalinių leidžiančių nukrypti nuostatų priėmimas dėl atitinkamai valstybei narei būdingos problemos, kuri iškyla priėmus derinimo priemonę, būtų pagrįstas naujais mokslo įrodymais aplinkos ar darbo apsaugos srityje ir kad Komisijai turi būti pranešta apie numatytas nuostatas ir jų priėmimo motyvus. Šios sąlygos yra kumuliacinės ir turi būti įvykdytos visos, kad Komisija neatmestų leidžiančių nukrypti nacionalinių nuostatų.

Tam, kad įvertintų, ar šios sąlygos iš tiesų yra įvykdytos, o tai kai kuriais atvejais gali reikalauti sudėtingų techninių vertinimų, Komisija turi didelę diskreciją. Tačiau įgyvendinant šią diskreciją neišvengiama teisminės kontrolės. Iš tikrųjų Bendrijos teismas turi patikrinti ne tik nurodytų įrodymų faktinį tikslumą, jų patikimumą ir nuoseklumą, bet ir tai, ar šie įrodymai apima visus esminius duomenis, į kuriuos reikia atsižvelgti vertinant sudėtingą padėtį, ir ar jie gali pagrįsti jais remiantis padarytas išvadas.

Be to, tuo atveju, kai Bendrijos institucija turi didelę diskreciją, per administracines procedūras Bendrijos teisinės sistemos suteiktų garantijų laikymosi kontrolė yra ypač svarbi. Tarp šių garantijų yra ir kompetentingos institucijos pareiga atidžiai ir nešališkai išnagrinėti visas konkrečiu atveju svarbias aplinkybes ir pakankamai motyvuoti savo sprendimą. Minėtų procedūrinių garantijų laikymosi kontrolė dar svarbesnė EB 95 straipsnio 5 dalyje numatytos procedūros atveju, nes jai netaikomas rungimosi principas.

(žr. 52–57 punktus)
2

Direktyvos 2000/35 3 straipsnyje „Delspinigiai esant pavėluotam mokėjimui“ numatyta: „1. Valstybės narės užtikrina, kad: a) delspinigiai pagal d punktą tampa mokėtini nuo dienos, einančios po mokėjimo dienos arba mokėjimo termino pabaigos, nustatytų sutartyje; b) jei sutartyje mokėjimo diena ar terminas yra nenustatyti, delspinigiai tampa mokėtini automatiškai, nereikalaujant priminimo: i) per 30 dienų, einančių po dienos, kai skolininkas gauna sąskaitą ar kitą lygiavertį reikalavimą apmokėti; arba ii) jei sąskaitos ar kito lygiaverčio reikalavimo apmokėti gavimo diena yra abejotina, per 30 dienų po prekių ar paslaugų gavimo; arba iii) jei skolininkas sąskaitą ar kitą lygiavertį reikalavimą apmokėti gauna anksčiau nei prekes ar paslaugas, per 30 dienų po prekių ar paslaugų gavimo; arba iv) jei priėmimo ar patikrinimo procedūra, taikoma nustatant prekių ar paslaugų atitiktį sutarčiai, yra numatyta įstatymu ar sutartyje ir jei skolininkas sąskaitą ar kitą lygiavertį reikalavimą apmokėti gauna anksčiau arba prekių ar paslaugų priėmimo arba tikrinimo dieną, per 30 dienų po šios dienos; <…> 2. Skirtingoms sutarčių kategorijoms, kurias turi apibrėžti nacionalinė teisė, valstybės narės gali nustatyti iki 60 dienų terminą, po kurio turi būti mokami delspinigiai, jeigu jos arba sulaiko sutarties šalis nuo šio termino praleidimo, arba nustato privalomą palūkanų normą, gerokai viršijančią įstatymu nustatytą normą. 3. Valstybės narės turi numatyti, kad susitarimas dėl mokėjimo dienos ar dėl pavėluoto mokėjimo pasekmių, neatitinkantis šio straipsnio 1 dalies b–d punktų ir 2 dalies nuostatų, negalėtų būti taikomas, taip pat iš jo negalėtų kilti reikalavimas kompensuoti nuostolius, jei įvertinus visas aplinkybes, įskaitant gerą komercinę praktiką ir produkto pobūdį, tai būtų labai neteisinga kreditoriaus atžvilgiu. Nustatant, ar susitarimas yra labai neteisingas kreditoriaus atžvilgiu, bus, inter alia, atsižvelgta į tai, ar skolininkas turi objektyvią priežastį nukrypti nuo 1 dalies b–d punktų ir 2 dalies nuostatų. Jei nusprendžiama, kad toks susitarimas yra labai neteisingas, taikomos įstatymu nustatytos sąlygos, išskyrus tuos atvejus, kai nacionalinis teismas nusprendžia, jog būtų teisinga taikyti kitokias sąlygas. 4. Valstybės narės užtikrina, kad tenkinant kreditorių ir konkurentų interesus būtų tinkamų ir veiksmingų priemonių užkirsti kelią nuolat taikomoms labai neteisingoms sąlygoms, kaip apibūdinta 3 dalyje. <…>“. (Pataisytas vertimas)
40

Kai šios pastabos pateikiamos arba baigiasi nustatytas protingas terminas, pagal Reglamento Nr. 659/1999 13 straipsnio 1 dalį Komisija privalo užbaigti pirminį tyrimo etapą ir priimti sprendimą pagal to reglamento 4 straipsnio 2, 3 arba 4 dalį, t. y. sprendimą, kuriuo konstatuojamas pagalbos nebuvimas, neteikiami prieštaravimai arba pradedama oficiali tyrimo procedūra. Taip šiai institucijai nesuteikiama galimybė vilkinti procedūros pirminio tyrimo stadijoje. Atėjus laikui ji privalo pradėti kitą tyrimo etapą arba atitinkamu sprendimu nuspręsti nutraukti bylos nagrinėjimą (dėl procedūros konkurencijos srityje žr. 1997 m. kovo 18 d. Sprendimo Guérin automobiles prieš Komisiją C-282/95 P, Rink. p. I-1503, 36 punktą). Pagal reglamento Nr. 659/1999 20 straipsnio 2 dalies trečiąjį sakinį Komisija, priėmusi tokį sprendimą po to, kai suinteresuotoji šalis pateikė pastabas, pastarajai išsiunčia to sprendimo kopiją.
30

Visų pirma reikia priminti, kad kiekviena valstybė narė turi, laikydamasi Bendrijos teisės, nustatyti savo paskirstytojo pelno apmokestinimo sistemą ir šiame kontekste apibrėžti apmokestinimo bazę bei mokesčio tarifą, kurie taikomi dividendus gavusiam akcininkui (šiuo klausimu žr. 2006 m. gruodžio 12 d. Sprendimo Test Claimants in Class IV of the ACT Group Litigation, C-374/04, Rink. p. I-11673, 50 punktą ir 2006 m. gruodžio 12 d. Sprendimo Test Claimants in the FII Group Litigation, C-446/04, Rink. p. I-11753, 47 punktą).
65

Savo dublike La Poste nesutinka, kad pirma jos pateikto antrojo pagrindo dalis yra nepriimtina. Ji teigia, kad tai yra aišku. Be to, net jei jos Pirmosios instancijos teismui pateiktas prieštaravimas dėl priimtinumo buvo nepriimtinas, teismas turėjo tai aiškiai konstatuoti. Teisingumo Teismo praktika, susijusi su į bylą įstojusių šalių nurodytų pagrindų nepriimtinumu, yra sudėtingesnė, nei teigia UFEX ir kt., ir neatmetama galimybė, kad šie prieštaravimai būtų išnagrinėti kiekvienu atveju atskirai. Šioje byloje prieštaravimas yra priimtinas, nes, La Poste manymu, visų pirma, jos nurodytais pagrindais buvo siekiama tų pačių tikslų, kurių siekė Komisija, be to, UFEX ir kt. naują pagrindą nurodė jau po įstojimo, pagaliau La Poste, apkaltinta valstybės pagalbos taisyklių pažeidimu, buvo suinteresuota pateikti prieštaravimą, kurio Komisija nenurodė.
21

Pirmiausia, kalbant apie Reglamento Nr. 1408/71 taikymą asmeniui, esančiam tokioje padėtyje, kaip antai P. Derouin, iš sprendimo pateikti prašymą priimti prejudicinį sprendimą ir iš visų Teisingumo Teismui pateiktų pastabų matyti, kad P. Derouin yra migruojantis savarankiškai dirbantis asmuo, nuolat gyvenantis Prancūzijoje ir Prancūzijoje bei Jungtinėje Karalystėje besiverčiantis savarankiška veikla, todėl jam taikoma minėto reglamento 14a straipsnio 2 dalis. Iš to išplaukia, kad pagal šią nuostatą šiam asmeniui taikomi tik Prancūzijos teisės aktai. Be to, žodinio nagrinėjimo metu Jungtinės Karalystės vyriausybė patvirtino, kad Jungtinė Karalystė nerenka jokių socialinio draudimo įmokų nuo jos teritorijoje šio asmens gautų pajamų.
25

Remdamasis 2005 m. gruodžio 13 d. Nutartimi Guerrero Pecino (C-177/05, Rink. p. I-10887), susijusia su per teisminę taikinimo procedūrą nustatyta kompensacija, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas skirtumą tarp neteisminio ir teisminio taikinimo aiškina taip, kad pastarasis atliekamas teisme, kuris gali atsisakyti jį patvirtinti pagal LPL 84 straipsnio 1 dalį, o neteisminis taikymas vyksta institucijoje, kuriai konkrečiai patikėta ši funkcija ir kuri neturi jokios teisės kontroliuoti sutarties turinio ir šią sutartį patvirtinti arba nepatvirtinti. Šiuo teisiniu dviejų taikinimo būdų atskyrimu siekiama sumažinti galimą sukčiavimą. Tačiau, to paties teismo teigimu, Fogasa visiškai gali atsisakyti sumokėti atleidimo iš darbo kompensaciją, nustatytą per neteisminę taikinimo procedūrą, motyvuodama sukčiavimu, kuris nustatytas procedūros, kurios reikia laikytis, atžvilgiu, siekiant iš šio fondo gauti išmokas darbdavio nemokumo atveju.
24

Šioje nuostatoje nekalbama nei apie nuteisimą baudžiamąja tvarka, nei apie kokio nors baudžiamojo persekiojimo veiksmo pradžią, o vienareikšmiškai apie veiksmo, dėl kurio paprasčiausia gali būti iškelta baudžiamoji byla, padarymą. Tai patvirtina ir šios nuostatos versijos įvairiomis kalbomis, be kita ko, portugalų (un acto passível de procedimento judicia), anglų (an act that could give rise to criminal court proceedings), vokiečių (Handlungen, die strafrechtlich verfolgbar sind), ispanų (un acto que puede dar lugar a la incoación de un proceso judicial punitivo) ir italų (un atto passibile di un’azione giudiziaria repressiva).
40

Be to, jis nusprendė, kad nacionalinės taisyklės, fiskalinių ženklų dingimo atveju finansinę atsakomybę dėl to priskiriančios juos įsigijusiam asmeniui, padeda įgyvendinti sukčiavimo, naudojant šiuos fiskalinius ženklus, prevencijos tikslą ir neviršija to, kas yra būtina siekiant šio tikslo, nes jos neatmeta galimybės susigrąžinti ar gauti kompensaciją kitais atvejais, pavyzdžiui, fiskalinius ženklus praradus dėl nelaimingo atsitikimo ar force majeure (minėto sprendimo Heintz van Landewijck 44 punktas).
24

Taigi skundžiamu sprendimu, pagal kurį ši išimtis netaikoma darbui atitinkamai valstybei narei per autonomines bendruomenes, nepaisoma priežasčių, dėl kurių ši nuostata priimta, ir sukuriama diskriminacija tarp pareigūnų, kurie, dirbdami nuolatinėje atstovybėje, dirbo šiai valstybei narei per centrinę administraciją ir turi teisę į ekspatriacijos išmoką (2005 m. rugsėjo 13 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo Hosman-Chevalier prieš Komisiją, T-72/04, Rink. p. II-3265, 40 punktas), ir pareigūnų, kurie jai dirbo per autonominės bendruomenės administraciją. Iš tiesų abiem šiais atvejais pareigūnas prieš pradėdamas dirbti Bendrijos tarnyboje neužmezgė nuolatinių ryšių su valstybe, kurioje dirba, dėl perkėlimo į šią valstybę laikinumo. Pagaliau turi reikšmės tai, ar pareigūno ryšys su įdarbinimo valstybe yra tęstinis, ar ne.
Byla C-372/06

Asda Stores Ltd

prieš

Commissioners of Her Majesty’s Revenue and Customs

(VAT and Duties Tribunal (Londonas) prašymas priimti prejudicinį sprendimą)

„Bendrijos muitinės kodeksas — Taikymo priemonės — Reglamentas (EEB) Nr. 2454/93 — 11 priedas — Nelengvatinė prekių kilmė — Televizijos signalų imtuvai — Svarbaus perdirbimo arba apdorojimo sąvoka — Pridėtinės vertės kriterijus — Galiojimas ir aiškinimas — EEB ir Turkijos asociacijos susitarimas — Asociacijos tarybos sprendimas Nr. 1/95 — Tiesioginis veikimas — Aiškinimas“

2007 m. gruodžio 13 d. Teisingumo Teismo (ketvirtoji kolegija) sprendimas I - 11228

Sprendimo santrauka

Prekių kilmė – Nustatymas – Svarbus perdirbimas arba apdorojimas (Tarybos reglamento Nr. 2913/92 24 ir 249 straipsniai; Komisijos reglamento Nr. 2454/93 11 priedas) Prekių kilmė – Nustatymas – Svarbus perdirbimas arba apdorojimas (Tarybos reglamento Nr. 2913/92 24 straipsnis; Komisijos reglamento Nr. 2454/93 11 priedas) Tarptautiniai susitarimai – EEB ir Turkijos asociacijos susitarimas – Muitų sąjunga (Papildomo protokolo, pridėto prie EEB ir Turkijos asociacijos susitarimo, 47 straipsnio 1–3 dalys; EEB ir Turkijos asociacijos tarybos sprendimo Nr. 1/95 44–47 punktai) Tarptautiniai susitarimai – EEB ir Turkijos asociacijos susitarimas – Muitų sąjunga (EEB ir Turkijos asociacijos tarybos sprendimo Nr. 1/95 47 straipsnis) Tarptautiniai susitarimai – EEB ir Turkijos asociacijos susitarimas – Muitų sąjunga (Papildomo protokolo, pridėto prie EEB ir Turkijos asociacijos susitarimo, 47 straipsnio 2 dalis; EEB ir Turkijos asociacijos tarybos sprendimo Nr. 1/95 46 ir 47 straipsniai)
66

Be to, iš Tarybos, joje posėdžiavusių valstybių narių vyriausybių atstovų, Parlamento ir Komisijos bendro pareiškimo dėl Europos Sąjungos vystomosios politikos „Europos konsensusas (vystymosi klausimais)“ (OL C 46, 2006, p. 1) matyti, kad be taikos ir saugumo negalimas tvarus vystymasis ir skurdo panaikinimas, o atnaujinta Bendrijos vystomoji politika neišvengiamai yra susijusi su demokratijos ir pagarbos žmogaus teisėms skatinimu (minėto sprendimo Parlamentas prieš Komisiją 57 punktas).
10

AGST kaip prekės kilmės vietą nurodė Jungtinius Arabų Emyratus, be to, pateikė sąskaitas, kuriais jai adresavo bendrovė Link Middle East Ltd, bei A formos kilmės sertifikatus, kuriais remiantis prekės pagamintos Jungtiniuose Arabų Emyratuose.
31

Be to, Reglamento Nr. 805/68 4d straipsnio 5 dalyje teigiama, kad priemoka už karvę žindenę suteikiama gamintojams, netiekiantiems pieno ar pieno produktų iš savo ūkio dvylika mėnesių nuo tos dienos, kurią buvo paduota paraiška, ir kurie mažiausiai šešis mėnesius nuo paraiškos padavimo dienos turi tokį karvių žindenių skaičių, kuris bent jau lygus skaičiui, už kurį prašoma priemokos. Kadangi priemokos paraiškos padavimas lemia laikymo laikotarpio pradžią ir kadangi karvių žindenių skaičius yra nustatomas būtent šiuo momentu, iš to išplaukia, kad paraiškos padavimo dieną gyvuliai turi turėti visų jų tinkamumui būtinų savybių.
Byla C-403/05

Europos Parlamentas

prieš

Europos Bendrijų Komisiją

„Ieškinys dėl panaikinimo — Komisijos sprendimas, patvirtinantis Filipinų sienų saugumo projektą — Reglamento (EEB) Nr. 443/92 pagrindu priimtas sprendimas — Komisijos įgyvendinimo įgaliojimai — Ribos“

Generalinės advokatės J. Kokott išvada, pateikta 2007 m. gegužės 22 d. I - 9047

2007 m. spalio 23 d. Teisingumo Teismo (didžioji kolegija) sprendimas I - 9070

Sprendimo santrauka

Vystomasis bendradarbiavimas – Finansinė ir techninė pagalba ir ekonominis bendradarbiavimas su besivystančiomis šalimis – Reglamentas Nr. 443/92

(EB 202 straipsnio trečia įtrauka; Tarybos reglamento Nr. 443/92 1, 5, 6, 7, 8 ir 15 straipsniai)

Įgyvendinimo įgaliojimai, kuriuos pagal EB 202 straipsnio trečios įtraukos sąlygas Taryba suteikė Komisijai ir kurių ribos nustatytinos atsižvelgiant visų pirma į pagrindinius nagrinėjamo reglamento bendruosius tikslus, suteikia Komisijai teisę imtis visų pagrindiniam reglamentui įgyvendinti būtinų arba naudingų taikymo priemonių, jeigu jos neprieštarauja šiam reglamentui.

Kaip nurodyta Reglamento Nr. 443/92 dėl finansinės ir techninės pagalbos ir ekonominio bendradarbiavimo su besivystančiomis Azijos ir Lotynų Amerikos šalimis 15 straipsnyje, Taryba suteikė Komisijai teisę administruoti finansinę ir techninę pagalbą ir ekonominį bendradarbiavimą su minėtomis besivystančiomis šalimis. Remdamasi būtent šiuo įgyvendinimo įgaliojimu Komisija priėmė sprendimą, patvirtinantį su Filipinų Respublikos sienų saugumu susijusį projektą, turintį padėti Filipinų Respublikai pagerinti savo sienų saugumą ir valdymą, kaip tai nurodyta Jungtinių Tautų Saugumo Tarybos Rezoliucijoje 1373 (2001), kurios tikslas – kovoti su terorizmu ir tarptautiniu nusikalstamumu.

Tačiau Reglamente Nr. 443/92 nėra jokios aiškios nuorodos į kovą su terorizmu ir tarptautiniu nusikalstamumu. Be kita ko, atsakant į klausimą, ar toks projektas patenka į šio reglamento taikymo sritį dėl to, kad jis prisideda prie atitinkamos šalies institucinių pajėgumų stiprinimo, t. y. tiek šio reglamento 5 ir 6 straipsniuose, susijusiuose su finansine ir technine pagalba, tiek 7 ir 8 straipsniuose, susijusiuose su ekonominiu bendradarbiavimu, aiškiai paminėtos veiklos srities, reikia patikslinti, kad finansinės ir techninės pagalbos kontekste parama besivystančių valstybių institucijoms savaime yra ne tikslas, bet instrumentas siekiant stiprinti jų vystymosi politikos bei projektų nurodytose srityse, kurios neapima kovos su terorizmu ir tarptautiniu nusikalstamumu, valdymo pajėgumus, o institucinių pajėgumų stiprinimas ekonominio bendradarbiavimo srityje turi būti tiesiogiai susijęs su reglamente nurodytu tikslu stiprinti investicijoms ir vystymuisi palankią aplinką, o to nepatvirtina nė vienas ginčijamo sprendimo elementas.

Taigi šiuo sprendimu siekiama kovos su terorizmu ir tarptautiniu nusikalstamumu srities tikslo, kuris nepatenka į Reglamentu Nr. 443/92 tęsiamos vystomojo bendradarbiavimo politikos sritį, todėl Komisija viršijo šio reglamento 15 straipsniu Tarybos jai suteiktus įgyvendinimo įgaliojimus.

(žr. 51–53, 59–62, 66–68 punktus)