Bendrasis Teismas mano, kad tai, jog advokatas pasirašė ir fizinio asmens vardu pateikė ieškinį, yra implicitiniu advokato pareiškimas, kad jis šiuo klausimu buvo tinkamai įgaliotas šio fizinio asmens, ir Bendrasis Teismas mano, kad tokio pareiškimo pakanka. Iš tikrųjų pripažinus, kad kita proceso šalis turi teisę prašyti, kad fizinio asmens advokatas pateiktų jo kliento pasirašytą įgaliojimą, taisyklė, kad fiziniams asmenims gali atstovauti advokatas, kuris neprivalo pateikti įgaliojimo, iš esmės netektų prasmės ir dėl to procesas nepagrįstai taptų sudėtingesnis ir ilgesnis, ypač tokiu atveju, kaip nagrinėjamas šioje byloje, kai ieškinį pareiškia daug fizinių asmenų, kurie gyvena ne Sąjungos teritorijoje.

Be to, tarp šių asmenų elgesio ir Sąjungos trečiųjų šalių atžvilgiu siekiamų teisėtų bendros užsienio ir saugumo politikos tikslų, išvardytų ESS 21 straipsnyje, egzistuoja aiškus ir akivaizdus ryšys. Atsižvelgiant į aptariamų ribojamųjų priemonių tikslą, visiškai logiška į asmenų, kuriems jos taikomos, sąrašą įtraukti ne tik Zimbabvės vadovus, bet ir tariamai smurtavusius ir bauginusius asmenis, už kuriuos, Tarybos nuomone, atsakomybę politiniu lygiu turėjo prisiimti Zimbabvės vadovai. Iš tikrųjų, neatsižvelgiant į galimybę asmenims, kurie, kaip teigiama, smurtavo, iškelti baudžiamąją ar civilinę bylą, visiškai teisėta, atsižvelgiant į bendros užsienio ir saugumo politikos tikslus, nustatyti priemones, taip pat skatinančias šiuos asmenis atsisakyti politikos, kuri veda į žmogaus teisių ir laisvės reikšti savo mintis bei įsitikinimus ir teisės į gerą valdymą slopinimą, o jų atveju tai reikštų, kad jie susilaikytų nuo bet kokių panašių veiksmų ateityje.

Be to, tai, kad atitinkami vyriausybės nariai priklauso valdančiajai partijai, nereiškia, kad atitinkamiems asmenims ir su jais susijusiems subjektams sankcijos taikomos vien dėl jų priklausymo politinei partijai, vienintelei buvusiai valdžioje tuo metu, kai prieš Zimbabvės gyventojus buvo smurtaujama, jie buvo bauginami ir buvo pažeidžiamos jų pagrindinės teisės, o tuo rėmėsi aktus, kuriais nustatytos ribojamosios priemonės, priėmusios institucijos, kad pateisintų jų priėmimą.

Bendros užsienio ir saugumo politikos srityje Sprendimas 2011/101 dėl ribojamųjų priemonių Zimbabvei taikytinas trijų kategorijų asmenims: pirma, asmenims ir subjektams, kurių veikla kelia didelę grėsmę demokratijai, pažeidžia žmogaus teises ir kliudo laikytis teisinės valstybės principo Zimbabvėje, antra, Zimbabvės vyriausybės nariams ir, galiausiai, su jais susijusiems fiziniams ar juridiniams asmenims, subjektams ar organizacijoms. Darytina išvada, kad pakanka vien to, kad toks asmuo arba subjektas turi vyriausybės nario statusą arba laikytinas susijusiu su tokiu nariu, kad būtų pateisintas Sprendimu 2011/101 numatytų ribojamųjų priemonių jam nustatymas.

Kalbant apie bendros užsienio ir saugumo politikos srityje nustatytas ribojamąsias priemones Zimbabvei ir, konkrečiau kalbant Zimbabvės vyriausybės nariams ir visiems su jais susijusiems fiziniams ar juridiniams asmenims, subjektams ir organizacijoms nustatytas priemones pažymėtina, kad siekdamos įvykdyti motyvavimo pareigą aktus, kuriomis nustatytos šios priemonės, priėmusios institucijos neprivalo juose nurodyti, kaip jos supranta su Zimbabvės vyriausybe „susijusių asmenų“ sąvoką ar apskritai aiškina reikšmingas nuostatas ir teismo praktiką.

Be to, kadangi, pirma, Reglamentu Nr. 314/2004, dėl tam tikrų ribojančių priemonių Zimbabvei įšaldytos Zimbabvės vyriausybės nariams ir visiems su jais susijusiems fiziniams ar juridiniams asmenims, įmonėms ir organizacijoms priklausančios lėšos ir ekonominiai ištekliai, antra, Sprendimu 2011/101 dėl ribojamųjų priemonių Zimbabvei ribojamosios priemonės nustatytos Zimbabvės vyriausybės nariams ir su jais susijusiems fiziniams arba juridiniams asmenims, įskaitant fizinius ar juridinius asmenis, kurių veikla kelia didelę grėsmę demokratijai, pažeidžia žmogaus teises bei kliudo laikytis teisinės valstybės principo Zimbabvėje ir kurie pripažintini specialia tokių susijusių asmenų kategorija, ir, trečia, Sprendimo 2012/97, kuriuo iš dalies keičiamas Sprendimas 2011/101, ir Įgyvendinimo reglamento Nr. 151/2012, kuriuo iš dalies pakeistas Reglamentas Nr. 314/2004, motyvuose aiškiai nurodytos pareigos, kurias šie asmenys buvo užėmę šių aktų priėmimo metu ir nurodytos pareigos visiškai pateisina šių ieškovų kvalifikavimą kaip Zimbabvės vyriausybės narių, ginčijami aktai pripažintini pakankamai motyvuotais teisės požiūriu. Šiuo atžvilgiu pažymėtina, kad aukštas pareigas užimantys asmenys ir kariuomenės karininkai bei policijos pareigūnai artimai bendradarbiauja su šalies vyriausybe ir gali teisėtai būti pripažinti su šia vyriausybe „susijusiais asmenimis“, dėl to nereikia papildomai pateikti jokių pateisinimų. Tas pats taikytina valdančiosios partijos, kuri vienintelė buvo valdžioje, nariams.

Tas pats pasakytina apie nuorodą motyvuose į tiesioginį dalyvavimą, ypač kaip vykdytojų ar kurstytojų, darant smurto ir bauginimo veikas, kai nurodomi specifiniai ir konkretūs motyvai, kaip antai statusas arba pareigos ir tam tikri veiksmai, kurie, ginčijamus aktus priėmusių institucijų nuomone, parodo, kad suinteresuotieji asmenys Zimbabvėje dalyvavo darant smurto ir bauginimų veikas ir pažeidinėjo pagrindines teises.

Galiausiai, kaltinimai Zimbabvėje smurtavus, bauginus ir pažeidinėjus pagrindines teises apskirtai ir konkrečiai per 2008 m. rinkimus buvo žinomi tarptautiniu mastu ir ieškovai negalėjo to nežinoti. Tad šie kaltinimai, neatsižvelgiant į jų pagrįstumą, priskirtini prie aplinkybių, kuriomis priimti ginčijami aktai, o jos, kaip matyti iš šio sprendimo 143 punkte nurodytos teismo praktikos, reikšmingos nagrinėjant, ar buvo paisyta motyvavimo pareigos.

(žr. 141–143, 145, 146, 153, 157–164, 167, 174–177 punktus)