ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Komisijos sprendimais dėl atitikties patvirtinimo grindžiama suvestinė ataskaita, taip pat Komisijos ir atitinkamos valstybės narės korespondencija. Atsižvelgiant į sprendimų dėl atitikties rengimo ypatingą kontekstą, sprendimo motyvavimas turi būti laikomas pakankamu, jeigu valstybė, kuriai skirtas sprendimas, buvo labai įsitraukusi į jo rengimo procesą ir žinojo motyvus, dėl kurių Komisija neketino finansuoti ginčijamų sumų iš fondų. Darytina išvada, kad Komisijos pareiga motyvuoti sprendimą atmesti atitinkamos valstybės narės pateiktą konstatuotų trūkumų finansinio poveikio vertinimą turi būti vertinama atsižvelgiant į šalių argumentų kaitą ir raidą per prieštaravimų procedūrą, vykdomą prieš priimant Komisijos galutinį sprendimą, kurios tikslas remiantis atitinkamos valstybės narės pateikta informacija pasiekti susitarimą dėl finansinio pataisymo normos arba, nepasiekus susitarimo, suderinti atitinkamų šalių pozicijas pagal Reglamento Nr. 1306/2013 dėl bendros žemės ūkio politikos finansavimo, valdymo ir stebėsenos 52 straipsnio 3 dalies nuostatas.

Be to, Komisija turi tik nurodyti, kodėl per administracinę procedūrą ji atmetė kompetentingų nacionalinių institucijų pateiktą pakankamai tikslų vertinimą. Iš tiesų Komisija turi įrodyti, kad buvo pažeistos žemės ūkio rinkos bendro organizavimo taisyklės, o nustačius šį pažeidimą valstybė narė prireikus privalo įrodyti, kad Komisija suklydo vertindama jo finansinius padarinius. Tokiu atveju ji turi pateikti detalius ir išsamius savo nurodomų duomenų tikrumo ir prireikus Komisijos skaičiavimų netikslumo įrodymus. Šis įrodinėjimo, susijusio su nustatytų trūkumų finansiniais padariniais, pareigos paskirstymas pagrįstas tuo, kad Europos žemės ūkio garantijų fondo (EŽŪGF) ir Europos žemės ūkio fondo kaimo plėtrai (EŽŪFKP) finansavimą iš esmės valdo nacionalinės valdžios institucijos, atsakingos už griežto Sąjungos taisyklių laikymosi priežiūrą, ir šis valdymas grindžiamas nacionalinių valdžios institucijų ir Sąjungos institucijų tarpusavio pasitikėjimu. Tik valstybė narė gali žinoti ir tiksliai nustatyti duomenis, kurių reikia EŽŪGF ir EŽŪFKP sąskaitoms parengti, nes Komisija nėra pakankamai artima ūkio subjektams, kad iš jų gautų jai reikalingą informaciją.

(žr. 45–48 punktus)
183

Be to, arbitražo teismo sprendime balsų mažuma kritikuoja dėl tarifų nustatymo metodo pateiktus argumentus, be kita ko, kaip nesuderinamus su arbitražinio sprendimo ir RAE Sprendimo Nr. 692/2011 reikalavimais (to sprendimo 235–249 punktai). Konkrečiai nuoroda į kintamas ir fiksuotas pigiausių gamybos pajėgumų sąnaudas iškreiptų ieškovės sąnaudas, nes energijos gamybos jėgainių fiksuotų ir kintančių sąnaudų derinys skiriasi, nelygu veiklos valandų skaičius. Taigi nuoroda į naudojant lignitą pagamintą energiją sudaro klaidingą įspūdį, kad sąnaudos sumažės piko valandomis, nes ja atsižvelgiama tik konkrečios jėgainių kategorijos kintamas sąnaudas, bet neatsižvelgiama į jėgainių, kurių visos vienetinės gamybos sąnaudos yra didesnės per tą patį laikotarpį, dalyvavimą (to sprendimo 245 punktas). Be to, balsų daugumos patvirtintas tarifų nustatymo metodas tinkamai neskatina racionaliau naudoti energijos, nes nepagrįstai riboja vartotojų pajėgumą gauti naudos iš lignitą naudojančių jėgainių mažesnių kintamų sąnaudų (to sprendimo 246 punktas). Beje, tas metodas kelia didelę grėsmę, kad naujiems konkurentams bus sukurtos kliūtys patekti į rinką ir sustiprinama dempingo galimybė. Taip pat nepagrįstai nustatytas ryšys tarp įstojusiai į bylą galimo taikyti tarifo ir lignitą naudojančių jėgainių sąnaudų, nes jos visą pagamintą energiją perduoda biržos („pool“) rinkai, todėl neįmanoma patikrinti tokio ryšio buvimo. Taigi vartotojams, prisidedantiems prie visos paklausos susiformavimo, energiją tiektų įvairios mažų, vidutinių ar didelių kainų, kurios skiriasi, nelygu energijos vartojimo valandos, jėgainės. Šiuo atžvilgiu įstojusi į bylą šalis nebūtų išimtis, ji prisidėtų prie sistemos paklausos tiek piko, tiek ne piko valandomis, todėl tarifas turėtų atspindėti vidutines visų jėgainių veiklos sąnaudas (to sprendimo 247 ir 248 punktai).
60

Be to, reikia atmesti Tarybos argumentą, kad nedaroma tiesioginio poveikio ieškovo teisinei padėčiai, nes ginčijamais aktais nustatytos priemonės taikomos tik Sąjungoje įsteigtoms įstaigoms. Nors iš tiesų ginčijamuose aktuose nustatyti draudimai pirmiausia taikomi kredito įstaigoms ir kitoms finansų įstaigoms, įsteigtoms Sąjungoje, tačiau šiais draudimais siekiama tiesiogiai paveikti tokius subjektus, kaip ieškovas, kurių ekonominė veikla apribojama dėl to, kad jiems taikomos šios priemonės. Savaime suprantama, kad Sąjungoje įsteigtos įstaigos privalo taikyti minėtas priemones, nes Sąjungos institucijų priimti aktai iš esmės netaikomi už Sąjungos teritorijos ribų. Tačiau tai nereiškia, kad subjektai, kuriems ginčijami aktai daro poveikį, nėra tiesiogiai susiję su jiems taikomomis ribojamosiomis priemonėmis. Iš tiesų tai, kad Sąjungos ūkio subjektams draudžiama atlikti tam tikrų rūšių sandorius su ne Sąjungoje įsteigtais subjektais, prilygsta draudimui šiems subjektams atlikti aptariamus sandorius su Sąjungos ūkio subjektais. Be to, pritarti Tarybos argumentui reikštų laikytis nuomonės, kad net tais atvejais, kai įšaldomos asmeninės į sąrašą įtrauktų asmenų, kuriems taikomos ribojamosios priemonės, lėšos, šie asmenys nėra tiesiogiai susiję su tokiomis priemonėmis, nes jų taikymas pirmiausia priklauso Sąjungos valstybių narių ir fizinių arba juridinių asmenų kompetencijai.
89

Trečia, reikia pažymėti, kad nuo likvidavimo procedūros pradžios garantija nebeturi skatinamojo poveikio bendrovių ARCO nariams, nes nuo to momento jie nebeturi ginčijamame sprendime nurodyto pranašumo, kuris įgyjamas dėl garantijos. Iš tikrųjų, kaip šalys patvirtino per teismo posėdį, pradėta likvidavimo procedūra neleidžia pajininkams atsiimti savo pajų. Be to, šiuo klausimu pati Komisija, nustatydama bendrovėms ARCO suteiktos naudos įvertinimo būdą, šią naudą skaičiavo iki likvidavimo procedūros, kuri lemia, kad minėtos bendrovės pasitraukia iš rinkos, pradžios. Darytina išvada, kad garantijos panaikinimas, kurio Komisija reikalavo iš Belgijos Karalystės, neturės poveikio bendrovių, kurios nurodytos kaip nagrinėjamos pagalbos gavėjos, konkurencinei padėčiai ir juo negalėjo būti padedama atkurti ankstesnę padėtį.
145

Šiuo klausimu Bendrasis Teismas primena, jog tam, kad regioninė pagalba būtų proporcinga, jos dydis ir intensyvumas turi būti apriboti iki minimumo, kurio reikia, kad investicija būtų įgyvendinta remiamame regione. Šiomis aplinkybėmis reikia pažymėti, kad Komunikato dėl regioninės pagalbos dideliems investicijų projektams nuodugnaus vertinimo kriterijų, kurį Komisija teisingai galėjo taikyti nagrinėjamu atveju (in fine žr. šio sprendimo 66 punktą), 30 konstatuojamojoje dalyje nurodytos Gairės ir tam tikros regioninei pagalbai nustatytos ribos, atsižvelgiant į rimtas minėtus regionus veikiančias problemas. Be to, minėto komunikato 33 konstatuojamojoje dalyje nurodyta, kokiu atveju pagalba paprastai bus laikoma proporcinga. Nurodyta aplinkybė, kad pagalba yra lygi ją gaunančios bendrovės investavimo remiamame regione grynųjų išlaidų ir investavimo kitame (-uose) regione (-uose) grynųjų išlaidų skirtumui. Išvardyti įvairūs kriterijai, į kuriuos reikia atsižvelgti šiuo klausimu. Be to, pažymėtina, kad toks proporcingumo principas, pagal kurį pagalba apribojama iki būtino minimumo, kad būtų sumažinti iškraipymai vidaus rinkoje, yra taip pat svarbus kitose valstybės pagalbos teisės srityse (pagal analogiją žr. 2016 m. liepos 19 d. Sprendimo Kotnik ir kt., C‑526/14, EU:C:2016:570, 54, 57 ir 59 punktus).
12

Pagal Reglamento Nr. 1151/2012 18 straipsnio 1 dalį pavadinimas laikomas tinkamu įregistruoti kaip GTG, jei juo apibūdinamas konkretus produktas ar maisto produktas, kurio gamybos ar perdirbimo metodas ar sudėtis atitinka to produkto ar maisto produkto gaminimo tradicijas arba kuris gaminamas iš tradiciškai naudojamų žaliavų ar sudedamųjų dalių. Be to, šio reglamento 18 straipsnio 2 dalyje nustatyta, jog tam, kad produktas galėtų būti įregistruotas kaip GTG, pavadinimas turi būti tradiciškai naudojamas konkrečiam produktui pavadinti arba turi nurodyti produkto tradicinį ar specifinį pobūdį. Šiuo tikslu produkto ar maisto produkto pavadinimo įregistravimas kaip GTG turi tenkinti reglamente nustatytas sąlygas ir pirmiausia turi atitikti produkto specifikaciją, apibrėžtą to paties reglamento 19 straipsnyje. Dėl registravimo tam pavadinimui suteikiama minėto reglamento 23 ir 24 straipsniuose nustatyta apsauga.
Tam, kad dominuojančią padėtį užimančios įmonės atsisakymas suteikti prieigą prie paslaugos galėtų būti piktnaudžiavimas, kaip tai suprantama pagal SESV 102 straipsnį, reikia, kad dėl tokio atsisakymo rinkoje būtų pašalinta visa paslaugos prašančio asmens konkurencija, kad atsisakymo nebūtų galima objektyviai pateisinti, ir kad paslauga būtų būtina prašymo pateikėjo veiklai vykdyti.

Be to, iš 1998 m. lapkričio 26 d. Sprendimo Bronner, C‑7/97, 43 ir 44 punktų matyti, kad siekiant nustatyti, ar produktas arba paslauga yra būtina tam, kad įmonė galėtų vykdyti savo veiklą atitinkamoje rinkoje, reikia išnagrinėti, ar yra alternatyvių produktų arba paslaugų, net jeigu jie yra ne tokie palankūs, ir ar yra techninių, teisinių ar ekonominių kliūčių, dėl kurių bet kuriai įmonei, siekiančiai vykdyti veiklą minėtoje rinkoje, taptų neįmanoma arba bent jau nepagrįstai sudėtinga sukurti, galimai bendradarbiaujant su kitais operatoriais, alternatyvius produktus arba paslaugas. Remiantis to sprendimo 46 punktu, kad būtų galima pripažinti, jog yra ekonominių kliūčių, reikia bent jau konstatuoti, kad šių produktų arba paslaugų kūrimas nėra ekonomiškai rentabilus tokioms gamybos apimtims, kurios panašios į esamą produktą ar paslaugą kontroliuojančios įmonės apimtis.

Vis dėlto, jeigu telekomunikacijų sektorių reglamentuojantys teisės aktai yra šio sektoriaus teisinis pagrindas ir jais nustatomos konkurencijos sąlygos, kuriomis telekomunikacijų įmonė vykdo savo veiklą atitinkamose rinkose, rėmimasis minėtais teisės aktais taikant SESV 102 straipsnį šios įmonės elgesiui yra tinkamas, be kita ko, vertinant tokio elgesio nesąžiningumą.

Taigi, jeigu plačiajuosčio ryšio telekomunikacijų paslaugų rinkos senbuvis atitinkamais teisės aktais aiškiai įpareigojamas patenkinti visus pagrįstus prašymus atsieti savo vietinę liniją, kad tuo pasinaudodami alternatyvieji operatoriai galėtų teikti savo paslaugas masinėje (arba visuomenei skirtoje) fiksuoto plačiajuosčio ryšio paslaugų mažmeninėje rinkoje, nebūtina, kad Komisija įrodytų, jog tokia prieiga yra būtina.

(žr. 95–97, 101 punktus)
323

Antra, dėl sąlygos įgyvendinimo reikia pažymėti, kad neaišku, ar ji buvo įgyvendinta. Ginčijamo sprendimo 365 konstatuojamojoje dalyje Komisija tik pažymėjo, kad nors negalima daryti tiesioginės išvados, jog nauja konkurencinė veikla nevykdoma dėl to, kad sąlyga įgyvendinama, pastaba, kad šalys neįrodė, jog plėtojo naujas veiklos kryptis Ispanijoje ir Portugalijoje, kurios įrodytų, kad sąlyga nebuvo taikoma, lieka galioti kaip ženklas (neturintis lemiamos reikšmės), kad ji galėjo būti taikoma. Atsižvelgiant į šias aplinkybes negalima teigti, kad dėl tariamo sąlygos neįgyvendinimo Komisija turėjo taikyti mažesnę procentinę dalį už pažeidimo sunkumą. Be to, argumentui, kad Telefónica užsitikrino, jog sąlyga negalės būti įgyvendinama, jei paaiškėtų, kad ji neteisėta, negalima pritarti, nes nagrinėjant tris pirmuosius pagrindus (žr., be kita ko, šio sprendimo 121 ir 176–199 punktus) konstatuota, kad ieškovė neįrodė, jog apsauga „kiek tai leidžiama pagal įstatymą“ sąlygą pavertė įsipareigojimu atlikti konkurencijos ribojimo galimybės savikontrolę.
122

Be to, žala negali būti laikoma „specifine“, nes ieškovams, kaip ir visiems kitiems privatiems investuotojams, žinoma, išskyrus Eurosistemos centrinius bankus, buvo taikomas PSI ir Graikijos įstatymu Nr. 4050/2012 grindžiama diskonto sistema. Šiomis aplinkybėmis, atsižvelgiant į didelį įtrauktų investuotojų skaičių, kurie minėtame įstatyme nurodyti bendrai ir objektyviai, be kita ko, pagal nagrinėjamų vertybinių popierių serijos numerius, ieškovai negali būti laikomi priklausančiais ypatingai ūkio subjektų kategorijai, kuriems padaryta neproporcinga žala, palyginti su kitais ūkio subjektais.
42

VRDT tvirtina, kad net jei kiekvienas Reglamento Nr. 207/2009 7 straipsnio 1 dalies b ir c punktuose įtvirtintas atmetimo pagrindas yra nepriklausomas ir turi būti aiškinamas atsižvelgiant į bendrąjį interesą, kuriuo jis grindžiamas, jei žymuo yra tiesiog apibūdinamas pagal Reglamento Nr. 207/2009 7 straipsnio 1 dalies c punktą, jis įprastai neturės ir skiriamojo požymio, kurio reikalaujama pagal to paties reglamento 7 straipsnio 1 dalies b punktą. Be to, net tuo atveju, jei žymuo „Tafel“ tiesiog neapibūdintų nagrinėjamų paslaugų, jis turėtų tiesioginį ir konkretų ryšį su jomis. Taigi atitinkama visuomenė jį suvoktų kaip teikiantį informaciją apie juo žymimų paslaugų pobūdį, o ne kaip nurodantį jų kilmę, kad leistų atskirti ieškovės teikiamas paslaugas nuo konkurentų teikiamų paslaugų.
34

Iš pradžių Bendrasis Teismas atkreipia dėmesį į tai, kad iš tikrųjų Nyderlandų Karalystės pateiktais pagrindais siekiama panaikinti Reglamento Nr. 119/2013 1 straipsnio 2 punktą ir Reglamento Nr. 93/2013 4 straipsnio 1 dalį, kurių pagrindu Eurostatas, glaudžiai bendradarbiaudamas su valstybėmis narėmis, privalo parengti ir atnaujinti kainų indeksų skaičiavimo metodikas. Be to, per posėdį Nyderlandų Karalystė patvirtino, kad ieškinys byloje T‑261/13 turi būti laikomas ieškiniu, pareikštu tik dėl Reglamento Nr. 119/2013 1 straipsnio 2 punkto panaikinimo, o ieškinys byloje T‑86/14 – pareikštas tik dėl Reglamento Nr. 93/2013 4 straipsnio 1 dalies panaikinimo; tai buvo pažymėta posėdžio protokole. Todėl darytina išvada, kad nagrinėjamais ieškiniais iš tikrųjų siekiama tik Reglamento Nr. 119/2013 1 straipsnio 2 punkto ir Reglamento Nr. 93/2013 4 straipsnio 1 dalies panaikinimo.
52

Be to, Direktyvos 2006/42 2 straipsnio antros pastraipos a punkto pirmoje įtraukoje mašina apibrėžta kaip „agregatas, kuriame įtaisyta arba numatoma įtaisyti kita varančioji sistema nei tiesiogiai naudojama žmogaus ar gyvūno fizinė jėga, sudarytas iš sujungtų dalių arba sudedamųjų dalių, iš kurių bent viena juda ir kurios yra sujungtos konkrečiam tikslui“. Kitose šios nuostatos įtraukose pateiktose sąvokų apibrėžtyse (vienose daroma nuoroda į toje pirmoje įtraukoje nurodytą apibrėžtį, kitose tokios nuorodos nėra) taip pat apibūdinamos mašinos, be kitų kriterijų, pagal tai, ar jas sudaro elementai, „siekiant[ys] to paties tikslo“ arba „sujungtos tam, kad“ būtų pasiektas tam tikras tikslas. Be to, 1 straipsnio 1 dalies g punkte ir 2 straipsnio g punkte mašinoms prilyginamos beveik mašinos, apibrėžtos kaip negalinčios veikti pagal konkrečią paskirtį ir kaip skirtos būti sujungtos su kitomis mašinomis ar įranga arba būti įmontuotos į kitas mašinas ar įrangą ir taip sudaryti tikrąsias mašinas.
30

Šioje byloje Apeliacinė taryba teisingai nusprendė, kad, kalbant apie mados gaminius, kaip antai rankines, dizainerio laisvės mastas yra didelis. Be to, ieškovė šio vertinimo neginčija. Tačiau iš esmės ji tvirtina, kad Apeliacinė taryba padarė klaidų, nes „dizainerio laisvės“ kriterijus turėjo būti sudėtinė ginčijamo dizaino individualių savybių analizės dalis, ir kad ji supainiojo jos etapus. Taigi jos veiksmai, kai pirmajame etape ji palygino abu nagrinėjamus dizainus ir padarė išvadą, jog, informuotos naudotojos požiūriu, jie nesukelia to paties bendro įspūdžio, o antrajame etape išnagrinėjo kaltinimą, susijusį su dizainerio laisve, buvo klaidingi. Be to, nagrinėjamų dizainų skirtumai nėra pakankamai reikšmingi, kad dėl jų informuotai naudotojai kiltų skirtingas bendras įspūdis.
Valstybės pagalbos srityje pareiga motyvuoti reikalauja, kad būtų nurodytos priežastys, dėl kurių Komisija mano, jog aptariama priemonė patenka į EB 107 straipsnio 1 dalies taikymo sritį. Net tuo atveju, kai iš aplinkybių, kuriomis pagalba buvo suteikta, yra aišku, kad ji gali daryti įtaką valstybių narių tarpusavio prekybai arba iškraipo ar gali iškraipyti konkurenciją, Komisija privalo bent jau nurodyti šias aplinkybes savo sprendimo motyvuose.

Be to, jeigu to reikalauja tam tikros ypatingos aplinkybės, Komisija turi išsamiau motyvuoti savo sprendimą, pateikdama reikšmingą informaciją, susijusią su numatomu pagalbos poveikiu konkurencijai ir valstybių narių tarpusavio prekybai.

Komisijos išvada, kad investuotojai veikia visuose ekonomikos sektoriuose ir nauda sustiprina jų padėtį atitinkamose rinkose, yra bendro pobūdžio teiginys, kuris gali būti taikomas bet kokiai valstybės paramai, nenurodant jokios konkrečios aplinkybė, kuri paaiškintų, kodėl ginčijamos priemonės gali iškraipyti konkurenciją ir paveikia prekybą rinkose, kuriose veikia investuotojai.

Šiomis ypatingomis aplinkybėmis, leidžiančiomis laivybos bendrovėms mažesnėmis kainomis įsigyti laivus, pastatytus valstybės narės laivų statyklose, dėl ko laivų statybos sutarčių negauna konkuruojančių laivų statyklų grupių nariai, Komisija turi pateikti daugiau informacijos, kuri leistų suprasti, kaip investuotojų, o ne laivybos bendrovių ar laivų statyklų, gauta nauda gali iškreipti konkurenciją ar sukelti jos iškraipymo grėsmę ir paveikti prekybą, kaip tai suprantama pagal SESV 107 straipsnio 1 dalį, rinkose, kuriose veikia investuotojai.

(žr. 192, 193, 198, 200, 204, 207 punktus)
Taryba turi didelę diskreciją bendrai ir abstrakčiai apibrėžti ribojamųjų priemonių nustatymo teisinius kriterijus ir tvarką. Plačiai suformuluotas paramos Irano vyriausybei kriterijus suteikia Tarybai diskreciją vertinti. Vis dėlto ši diskrecija nėra nei neribota, nei savavališka. Iš tiesų, pirma, teisinio saugumo principas, kuris yra vienas iš bendrųjų Sąjungos teisės principų ir kuris, be kita ko, reikalauja, kad teisės normos būtų aiškios, tikslios ir nuspėjamo poveikio, ypač kai jos gali turėti neigiamų pasekmių fiziniams asmenims ir įmonėms, be abejonės, taikomas tokioms ribojamosioms priemonėms, kurios labai riboja suinteresuotųjų asmenų ir subjektų teises ir pareigas. Antra, paramos Irano vyriausybei kriterijus patenka į teisinį pagrindą, aiškiai apibrėžtą teisės aktų, reglamentuojančių Iranui taikomas ribojamąsias priemones, visų pirma, Sprendimo 2012/35, kuriuo šis kriterijus įtrauktas į Sprendimo 2010/413 dėl ribojamųjų priemonių Iranui 20 straipsnio 1 dalį, 13 konstatuojamosios dalies siekiamais tikslais. Iš Sprendimo 2012/35 13 konstatuojamosios dalies matyti, kad nurodytas kriterijus tiksliai ir konkrečiai nukreiptas į atitinkamo asmens ar subjekto veiklą, kuri, net savaime neturėdama tiesioginio ar netiesioginio ryšio su branduolinių ginklų platinimu, gali jį skatinti, nes per ją Irano vyriausybei teikiami ištekliai arba materialinės, finansinės ar logistinės priemonės, leidžiančios vykdyti platinimo veiklą.

Taigi šis kriterijus apima ne bet kokią paramą Irano vyriausybei, o tik tas paramos formas, kurios dėl savo kiekybinės ar kokybinės svarbos prisideda prie Irano branduolinės veiklos. Taip jis objektyviai apibrėžia ribotą kategoriją asmenų ir subjektų, kuriems gali būti taikomos lėšų įšaldymo priemonės. Todėl jis gali būti taikomas kiekvienam subjektui, teikiančiam paramą, be kita ko, finansinę, Irano vyriausybei. Tačiau šis kriterijus neapima visų subjektų, priklausančių Irano vyriausybei ar palaikančių su ja ryšį, t. y. visų Irano mokesčių mokėtojų.

(žr. 75–80, 83, 84, 88 punktus)
55

Be to, reikia pažymėti, kad Apeliacinė taryba ginčijamo sprendimo 31 punkte nurodė, kad atitinkamas laikotarpis, kuris turi būti pagrįstas įrodymais dėl neregistruoto prekių ženklo naudojimo, yra „ginčijamos paraiškos padavimo, t. y. 2009 m. birželio 26 d., arba ankstesnė data“. Be to, ginčijamo sprendimo 39 punkte Apeliacinė taryba padarė išvadą, kad įstojusi į bylą šalis įgijo teises į minėtą prekių ženklą „prieš pateikiant paraišką įregistruoti [Europos Sąjungos] prekių ženklą“.
7

2009 m. spalio 22 d. Komisija pradėjo EB 88 straipsnio 2 dalyje numatytą procedūrą dėl kapitalo atkūrimo ir apsaugos nuo rizikos. Suinteresuotosios šalys paragintos pateikti pastabas per penkiolika dienų nuo Komisijos sprendimo paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje2009 m. lapkričio 21 d. (OL C 281, p. 42). Tokiomis aplinkybėmis JAV bendrovės J. C. Flowers & Co. LLC konsultuojami investiciniai fondai, tarp kurių taip pat yra ieškovės HSH Investment Holdings Coinvest-C Sàrl ir HSH Investment Holdings FSO Sàrl, 2009 m. gruodžio 3 d. paprašė papildomo termino pastaboms pateikti, jis buvo suteiktas. Šias pastabas Komisija gavo 2009 m. gruodžio 17 d. po to, kai 2009 m. gruodžio 2 d. įvyko jos ir visų suinteresuotųjų šalių, įskaitant JC Flowers & Co., kuri atstovavo būtent ieškovėms, susitikimas.
92

Be to, pastaba „bendra nuomonė dėl pagrindinių problemų netvirta, netinkamai apibrėžta rizikos analizė ir mažinimas“, kiek ji susijusi su kriterijumi „Pagrįsta sutarties vykdymo analizė“, yra neaiški. Konkrečiai tariant, ji neleidžia ieškovėms suprasti, kodėl Komisija „pagrindinių problemų“ aprašymą jų pasiūlyme įvertino kaip neišsamų. Be to, ši pastaba taip pat neleidžia ieškovėms suprasti, kodėl jų pasiūlyme netinkamai apibrėžta „rizikos analizė“ ir „mažinimas“.
54

Be to, nagrinėjamu atveju, priešingai, nei teigia ieškovės, nėra didesnės LB pareigos motyvuoti dėl to, kad vykstant sutarties sudarymo procedūrai padaryta klaidų, dėl kurių vertinimo komitetas ištaisė sprendimą dėl sutarties sudarymo. Pirma, reikia konstatuoti, kad padaryta klaida, dėl kurios ištaisytas sprendimas sudaryti sutartį, nebuvo susijusi su pirkimo dalimis Nr. 3 ir 4 (žr. šio sprendimo 12 punktą). Antra, dėl pirkimo dalies Nr. 1, su kuria susijusi ši klaida, Komisija nurodė, kad tai buvo skaičiavimo klaida formulėje, naudotoje siekiant išsiaiškinti pasiūlymą, kurio kokybės ir kainos santykis geriausias (žr. šio sprendimo 12 punktą). Per posėdį atsakydama į Bendrojo Teismo klausimą Komisija pažymėjo, kad balai nepakito, o tai patvirtino ir dokumentas „Corrigendum to Report of works of the Evaluation Committee evaluating offers submitted in response to the call for tenders No 10340 lot 1“ (Vertinimo komiteto veiklos vertinant pasiūlymus, pateiktus atsiliepiant į kvietimą teikti pasiūlymus [AO] 10340, pirkimo dalis Nr. 1, ataskaitos ištaisymas) (žr. šio sprendimo 21 punktą). Taigi ši klaida nebuvo susijusi su pasiūlymų įvertinimu juos vertinant pagal techninius sutarties sudarymo kriterijus.
141

Konkrečiai kalbant apie situacijos, dėl kurios priimtas su BPN susijęs sprendimas, ir situacijos, dėl kurios priimtas ginčijamas sprendimas, panašumą, reikia pažymėti, kad ieškovės nurodytų argumentų nepakanka siekiant pagrįsti, kad BPN ir BPP situacijos buvo panašios siekiant taikyti vienodo požiūrio principą, nes vien daugiau ar mažiau paralelinis pranešimas apie Portugalijos valdžios institucijų numatytas pagalbos priemones šiems dviem bankams šiuo atveju nėra lemiamas. Viena vertus, iš sprendimo, susijusio su BPN, 9–14 konstatuojamųjų dalių matyti, kad, skirtingai nei šiuo atveju, Portugalijos valdžios institucijos Komisijos prašymu dėl papildomos informacijos pateikimo, nors akivaizdžiai pavėluotai, pateikė jai BPN restruktūrizavimo planą. Kita vertus, BPN atveju Komisija 2011 m. spalio 24 d. sprendimu pradėti procedūrą (OL C 371, p. 14 ir 15) pradėjo formalią tyrimo procedūrą pagal SESV 108 straipsnio 2 dalį, vadovaudamasi ne tuo motyvu, kad restruktūrizavimo planas nebuvo pateiktas, bet motyvu, kad iš pradžių pateiktas restruktūrizavimo planas tapo niekinis dėl BPN pardavimo ir kad pateiktas persvarstytas planas turėjo būti vėlesnio Komisijos vertinimo objektas. Taigi, atsižvelgiant į lemiamą Portugalijos valdžios institucijų sprendimą pripažįstant nagrinėjamą pagalbą nesuderinama su vidaus rinka nepateikti BPP restruktūrizavimo plano (žr., be kita ko, ginčijamo sprendimo 71 konstatuojamąją dalį), pažymėtina, kad šie esminiai atitinkamai BPN ir BPP situacijų skirtumai per se pateisina išvadą, kad minėtos situacijos nebuvo panašios ir kad dėl to ieškovės nurodytas vienodo požiūrio principas šiuo atveju negalėjo būti taikomas.