ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Pagrindų, kuriais remiamasi, santrauka turi būti pakankamai aiški ir tiksli, kad atsakovas galėtų pasirengti gynybai, o Bendrasis Teismas – priimti sprendimą dėl ieškinio, atitinkamais atvejais – neprašydamas pateikti papildomos informacijos. Iš to matyti, kad pagrindo, kuriuo grindžiamas ieškinys, prasmė ir apimtis turi aiškiai išplaukti iš ieškinio.

Be to, reikia priminti, kad pareiga motyvuoti sprendimus yra esminis formos reikalavimas, kuris turi būti atskiriamas nuo motyvų pagrįstumo klausimo, susijusio su ginčijamo akto teisėtumu iš esmės. Iš tikrųjų sprendimas motyvuojamas formaliai išdėstant motyvus, kuriais jis grindžiamas. Jeigu šiuose motyvuose yra klaidų, jos lemia sprendimo turinio neteisėtumą, bet ne jo motyvavimo trūkumą, nes motyvavimo gali pakakti, net jei pateikiami klaidingi motyvai.

Reglamentu Nr. 6/2002 dėl Bendrijos dizaino įtvirtinta Bendrijos dizainų registracijos procedūra yra greitas, iš esmės formalus patikrinimas, kuriuo, kaip nurodyta paties reglamento 18 konstatuojamojoje dalyje, nereikalaujama iki registracijos atlikti išsamaus patikrinimo, ar dizainas atitinka apsaugos suteikimo sąlygas, ir, kitaip nei vykstant registracijos procedūrai pagal Reglamentą Nr. 207/2009 dėl Europos Sąjungos prekių ženklo, nenumatomas etapas, per kurį anksčiau įregistruoto dizaino savininkas galėtų paduoti protestą dėl registracijos.

Pirma, iš Reglamento Nr. 6/2002 dėl Bendrijos dizaino 36 straipsnio 3 dalies a punkto matyti, kad aprašymo, kuris gali būti pateiktas dizaino registracijos paraiškoje, funkcija yra paaiškinti vaizdą arba modelį, ir, antra, iš minėto reglamento 36 straipsnio 6 dalies matyti, kad šis aprašymas negali neigiamai paveikti dizaino apsaugos apimties. Šio reglamento 10 straipsnio „Apsaugos apimtis“ 1 dalyje paaiškinama, kad Bendrijos dizaino teikiama apsauga saugo bet kokį dizainą, kuris informuotam vartotojui nesudaro skirtingo bendro įspūdžio.

Iš to matyti, kad aprašymas, kuris gali būti pateiktas registracijos paraiškoje, negali daryti įtakos esminiams vertinimams, susijusiems su ginčijamo dizaino naujumu arba individualiomis savybėmis. Tai, be kita ko, patvirtina Reglamento Nr. 2245/2002, įgyvendinančio Reglamentą Nr. 6/2002, 1 straipsnio 2 dalies a punktas, kuriame numatyta, kad aprašymas turi būti susijęs tik su tomis dizaino savybėmis, kurios pasikartoja atgaminant dizainą arba pavyzdį, ir kad jame neturi būti pareiškimų apie tariamą dizaino naujumą ar individualias jo savybes arba techninę vertę.

Be to, iš to matyti, kad šis aprašymas negali daryti įtakos klausimui, koks yra nagrinėjamo dizaino apsaugos dalykas, kuris neginčijamai susijęs su naujumo arba individualių savybių vertinimu.

(žr. 66–68 punktus)
–

1991, Brooker ir kt., „The Effect of Glyphosate on Pregnancy of the Rabbit (Incorporates Preliminary Investigations)“, Huntingdon Research Centre, 1991 10 14, Referencinis Nr. TOX95552393,
47

Be to, ieškovė teigia, kad su Komisijos nurodytais antimonopolinių taisyklių pažeidimo atvejais susijusi jurisprudencija, pagal kurią atsisakymas leisti susipažinti su bylos medžiaga nėra ginčytinas aktas, neturi reikšmės. Iš tikrųjų ši jurisprudencija grindžiama tuo, kad teisė susipažinti su byla yra visiškai pripažįstama kaip procesinė garantija tokio tipo bylose ir kad jos įgyvendinimas yra nuodugniai reglamentuojamas. Be to, atsakydama į Bendrojo Teismo pateiktą klausimą, ieškovė nurodė, kad nebuvo nustatyta, jog ieškinį prieš galutinį sprendimą galima pagrįsti atsisakymu leisti susipažinti su bylos medžiaga. Iš tikrųjų Pagrindų direktyvos 29 straipsnyje nėra numatyta galimybė gamintojui pareikšti ieškinį dėl galutinio sprendimo. Ieškovė taip pat pabrėžė, kad Komisija pati savaime negali paneigti to, kad ji pateikė savo pastabas per nustatytą trumpą laiko tarpą, nepasinaudojusi teise susipažinti su byla, nes ši galimybė susipažinti su byla ieškovei nebuvo suteikta iš anksto. Akivaizdu, kad po to, kai ieškovė būtų susipažinusi su dokumentų rinkiniu, jai būtų buvę suteikti įgaliojimai papildyti savo pastabas.
163

Pažymėtina, kad, nors Nuostatų dėl Patariamojo komiteto darbo metodų 12 punkte nurodyta, jog nacionalinių konkurencijos institucijų dalyvavimas apklausose naudingas veiksmingam Patariamojo komiteto veikimui, nė vienoje nuostatoje nenurodyta, kad NKI pranešėja privalo dalyvauti apklausoje, o Reglamento Nr. 773/2004 14 straipsnio 3 dalyje tik nustatyta, kad valstybių narių konkurencijos institucijos kviečiamos dalyvauti apklausoje, maža to, visos nacionalinės konkurencijos institucijos gauna apklausos protokolo kopiją. Be to, pažymėtina, kad, kaip tvirtino Komisija, nacionalinės konkurencijos institucijos buvo tinkamai pakviestos dalyvauti apklausoje, o aštuonioms iš jų faktiškai buvo atstovaujama (kiek tai susiję su nacionalinių konkurencijos institucijų nekvietimu į apklausą, žr. 2017 m. rugsėjo 21 d. Sprendimo Feralpi / Komisija, C‑85/15 P, EU:C:2017:709, 38–44 punktus). Be to, primintina, kad NKI pranešėjos vaidmuo pranešant nacionalinėms konkurencijos institucijoms apie bylą ir jas informuojant ypač svarbus Patariamajame komitete, o ne apklausos etape. Nuostatose dėl Patariamojo komiteto darbo metodų NKI pranešėjai rekomenduojama likus bent 5 dienoms iki pirmojo Patariamojo komiteto posėdžio išplatinti pagrindinių bylos klausimų sąrašą, siekiant būtent išsiaiškinti, ar nacionalinės konkurencijos institucijos apskritai pritartų preliminaraus sprendimo projektui, ar jos turi pastabų dėl tam tikrų aspektų ir ar pageidauja, kad nuomonė būtų skelbiama (44 punkto i papunktis), ir pirmo Patariamojo komiteto posėdžio pradžioje pristatyti bylą ir jos tikslus (44 punkto ii papunktis). Taigi iš bylos medžiagos matyti, kad BWB sėkmingai bendravo su Komisija, kad parengtų Patariamojo komiteto nariams nagrinėti skirtą Komisijos atsiųstą klausimų sąrašą, ir kad ji dalyvavo pirmajame Patariamojo komiteto posėdyje, kuriame pateikė savo pranešimą, o ieškovės neginčijo to, kad ji visiškai atliko NKI pranešėjos vaidmenį. Be to, vien aplinkybės, kad Komisija kitoms nacionalinėms konkurencijos institucijoms atsiuntė pagrindinių bylos klausimų sąrašą 2014 m. birželio 26 d. rytą, t. y. likus 4 dienoms iki pirmo Patariamojo komiteto posėdžio, nors Nuostatose dėl Patariamojo komiteto darbo metodų rekomenduojama, kad šis terminas būtų 5 dienos, nepakanka padaryti išvadą, kad Patariamasis komitetas negalėjo priimti sprendimo žinodamas visas konkretaus atvejo aplinkybes. Be to, priešingai, nei teigia ieškovės, Komisija neturėjo pareigos paskirti kitą NKI pranešėją, nes Nuostatų dėl Patariamojo komiteto darbo metodų 38 punkte numatyta tik galimybė prireikus vieną nacionalinei konkurencijos institucijai atstovaujantį fizinį asmenį pakeisti kitu tai pačiai institucijai atstovaujančiu fiziniu asmeniu. Todėl aplinkybė, kad BWB šiuo atveju nedalyvavo 2013 m. balandžio 15 d., 16 d., 17 d. ir 18 d. apklausose, o dėl to tenka apgailestauti, ir antrajame 2015 m. liepos 7 d. Patariamojo komiteto posėdyje, nesukliudė Patariamajam komitetui nuspręsti žinant visas konkretaus atvejo aplinkybes.
7

2011 m. birželio 30 d. Komisija pradėjo procedūrą ir priėmė pranešimą apie kaltinimus šiems teisės subjektams: Nexans France, Nexans, Pirelli, Goldman Sachs, Sumitomo Electric Industries, Hitachi Cable, J‑Power Systems, Furukawa Electric Co. Ltd, Fujikura Ltd, Viscas Corp., SWCC Showa Holdings Co. Ltd, Mitsubishi Cable Industries Ltd, Exsym Corp., ABB, ABB Ltd, Brugg Kabel AG, Kabelwerke Brugg AG Holding, nkt cables GmbH, NKT Holding A/S, Silec Cable SAS, Grupo General Cable Sistemas, SA, Safran SA, General Cable Corp., LS Cable & System Ltd, Taihan Electric Wire Co. Ltd ir ieškovėms.
20

Kitų ieškovių pavadinimų pakartotinis įtraukimas į ginčijamus sąrašus buvo pagrįstas tokiais motyvais: — dėl Hafize Darya Shipping Co.: „[Hafize Darya Shipping Lines (HDSL)] tikrojo savininko teisėmis perėmė tam tikrus [IRISL] laivus. Taigi, HDSL veikia IRISL vardu“; — dėl Khazar Sea Shipping Lines Co.: „Khazar Shipping Lines nuosavybės teise priklauso IRISL“; — dėl IRISL Europe: „IRISL Europe GmbH (Hamburgas) nuosavybės teise priklauso IRISL; — dėl Qeshm Marine Services & Engineering Co., anksčiau – IRISL Marine Services and Engineering Co .: „Bendrovę IRISL Marine Services and Engineering Company kontroliuoja IRISL“; — dėl Irano Misr Shipping Co.: „Irano Misr Shipping Company, veikdama kaip IRISL agentė Egipte, teikia esmines paslaugas IRISL“; — dėl Safiran Payam Darya Shipping Co.: „Safiran Payam Darya (SAPID) tikrojo savininko teisėmis perėmė tam tikrus [IRISL] laivus. Taigi, ši bendrovė veikia IRISL vardu“; — dėl Marine Information Technology Development Co., anksčiau – Shipping Computer Services Co .: „Bendrovę Shipping Computer Services Company kontroliuoja IRISL“; — dėl Rahbaran Omid Darya Ship Management Co., dar žinomos kaip Soroush Sarzamin Asatir (SSA): „Soroush Saramin Asatir (SSA) eksploatuoja ir valdo tam tikrus [IRISL] laivus. Taigi, ši bendrovė veikia IRISL vardu ir jai teikia esmines paslaugas“; — dėl Hoopad Darya Shipping Agency, dar žinomos kaip South Way Shipping Agency Co . Ltd : „South Way Shipping Agency Co Ltd IRISL vardu valdo konteinerių terminalo operacijas Irane ir teikia laivyno personalo paslaugas Bandar Abbas. Taigi, South Way Shipping Agency Co Ltd veikia IRISL vardu“; — dėl Valfajr Shipping Line Co.: „Valfajr 8th Shipping Line nuosavybės teise priklauso IRISL“.
48

Be to, konkurso dalyvių pasiūlymų apsauga nuo kitų dalyvių yra numatyta atitinkamose Finansinio reglamento nuostatose, būtent jo 113 straipsnio 2 dalyje, kurioje nenumatytas pateiktų pasiūlymų atskleidimas net ir po to, kai nelaimėję konkurso dalyviai raštu to paprašo. Šis apribojimas neatsiejamas nuo Sąjungos normų viešųjų pirkimų srityje tikslo, grindžiamo neiškraipyta konkurencija. Tam, kad šis tikslas būtų pasiektas, svarbu, kad perkančiosios organizacijos neatskleistų informacijos, susijusios su viešojo pirkimo sutarčių skyrimo procedūromis, kuria galėtų būti pasinaudota siekiant iškraipyti konkurenciją tiek per vykstančią, tiek per vėlesnes sutarties skyrimo procedūras (2013 m. sausio 29 d. Sprendimo Cosepuri / EFSA, T‑339/10 ir T‑532/10, EU:T:2013:38, 100 punktas).
88

Teisingumo Teismo ir Europos Žmogaus Teisių Teismo praktikoje, Europos Tarybos veikloje, kurią vykdo Europos komisija „Demokratija per teisę“, pateikiamas neišsamus principų ir normų, kuriuos gali apimti teisinės valstybės sąvoka, sąrašas. Tarp jų yra šie principai: teisėtumo, teisinio saugumo, taip pat savavališko naudojimosi vykdomosios valdžios galiomis draudimo; nepriklausomų ir nešališkų teismų; veiksmingos teisminės kontrolės, įskaitant pagrindinių teisių paisymą, ir lygybės prieš įstatymą (šiuo klausimu žr. teisinės valstybės kriterijų sąrašą, kurį Europos komisija „Demokratija per teisę“ priėmė per 106‑ąją plenarinę sesiją (2006 m. kovo 11–12 d., Venecijoje)). Be to, kai kuriuose Sąjungos išorės veiksmų srities teisės aktuose, be kita ko, nurodyta kova su korupcija – kaip principas, kurį apima teisinės valstybės sąvoka (žr., pavyzdžiui, 2006 m. spalio 24 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (EB) Nr. 1638/2006, išdėstantį bendrąsias nuostatas, kurios nustato Europos kaimynystės ir partnerystės priemonę (OL L 310, 2006, p. 1)).
39

Be to, pažymėtina, kad ginčas dėl patentų nebuvo reikšmingas siekiant įvertinti nagrinėjamos pagalbos suderinamumą su vidaus rinka. Pagrįstai teigiama, kad tuo atveju, jei Secop Austria laimėtų ginčą dėl patentų, būtų įmanoma, kad ACC Compressors nebegalėtų naudoti ginčijamų patentų ir kad dėl to turėtų nutraukti įvairių kompresorių, vadinamų „Kappa“, gamybą. Tačiau tai irgi priklausė nuo to, ar po galimo pralaimėjimo teismuose ACC Compressors galėtų gauti licenciją tuos patentus naudoti. Be to, negalima iš karto atmesti galimybės, kad galimą nutraukti kompresorių „Kappa“ gamybos veiklą ji galėtų kompensuoti plėtodama kitokius gaminius ar kitokią veiklą. Bet kuriuo atveju svarbu pažymėti, kad Komisija neprivalo daryti poveikio ginčo dėl patentų, nagrinėjamo nacionaliniuose teismuose ginčijamo sprendimo priėmimo momentu, sprendimui ir pakeisti tą ginčą nagrinėjančių kompetentingų teismų vertinimą savuoju.
6

Kadangi ieškovės reikalavimai buvo tik iš dalies patenkinti, 2000 m. liepos 10 d. ji pateikė Tribunal de grande instance de Paris (Paryžiaus apygardos teismas) (Prancūzija) prašymą atlyginti žalą, kurią patyrė dėl Intervencijos agentūros vėlavimo tenkinti jos prašymus. Konkrečiau kalbant, ji minėtai agentūrai priekaištavo dėl to, kad, pirma, ši vėlavo apmokėti tam tikras sąskaitas ir grąžinti tam tikrus užstatus ir, antra, Jungtinių Valstijų doleriais (JAV doleris) mokėtinas sąskaitas ji apmokėjo Prancūzijos frankais (FRF), remdamasi netaikytinu valiutos keitimo kursu. 2001 m. gruodžio 19 d. sprendimu minėtas teismas pareiškė, kad jurisdikciją priimti sprendimą turi ne jis, o administraciniai teismai. 2007 m. liepos 30 d. sprendimu Tribunal administratif de Paris (Paryžiaus administracinis teismas) (Prancūzija) atmetė 2002 m. sausio 22 d. ieškovės prašymą, pateiktą dėl to paties dalyko. 2010 m. balandžio 6 d. sprendimu Cour administrative d’appel de Paris (Paryžiaus administracinis apeliacinis teismas) (Prancūzija) atmetė 2007 m. rugsėjo 28 d. ieškovės prašymą, pateiktą dėl to paties dalyko.
41

Reikia pridurti, kad klausimas, ar ginčijamo sprendimo adresatas, įgyvendindamas ginčijamą aktą, turi diskreciją, ar ne, neturi reikšmės vertinant sąlygą, susijusią su įgyvendinimo priemonių buvimu, ir to pakanka, kad nebūtų taikoma SESV 263 straipsnio ketvirtos pastraipos trečia dalis (šiuo klausimu žr. 25 punkte minėto Sprendimo Telefónica / Komisija, EU:C:2013:852, 35 punktą ir 2013 m. rugsėjo 9 d. Nutarties Altadis / Komisija, T‑400/11, Rink., EU:T:2013:490, 47 punktą). Be to, jeigu įgyvendinimo priemonių sąvoka, kaip ji suprantama pagal SESV 263 straipsnio ketvirtos pastraipos trečią dalį, skirta tik įgyvendinimo priemonėms, susijusioms su pasinaudojimu diskrecija, paradoksalu, bet asmeniui pasidarytų daug lengviau apskųsti reglamentuojamojo pobūdžio teisės aktus, kuriems vieniems taikoma ši nuostata, o ne individualiai taikomas priemones, dėl kurių buvo palikta konkrečios sąsajos sąlyga. Neatrodo, kad toks aiškinimas atitiktų Sutarties autorių ketinimus.
Kadangi atskleidus institucijos teisės tarnybos nuomonę, parengtą per teisėkūros procedūrą, gali būti pažeistas interesas apsaugoti šios teisės tarnybos nepriklausomumą, šią riziką turi nusverti viršesni viešieji interesai, kuriais grindžiamas Reglamentas Nr. 1049/2001. Toks viršesnis viešasis interesas yra aplinkybė, kad dokumentų, kuriuose pateikiama institucijos teisės tarnybos nuomonė per diskusijas dėl teisėkūros iniciatyvų kylančiais teisiniais klausimais, atskleidimas padidina teisėkūros procedūros skaidrumą ir atvirumą, taip pat sustiprina Europos piliečių demokratinę teisę kontroliuoti informaciją, kuri buvo teisės akto pagrindas, kaip nurodyta būtent minėto reglamento 2 ir 6 konstatuojamosiose dalyse. Todėl minėtame reglamente iš principo nustatyta pareiga leisti susipažinti su institucijos teisės tarnybos parengtomis nuomonėmis, susijusiomis su teisėkūros procedūra. Vis dėlto šis teiginys netrukdo, remiantis teisinių nuomonių apsauga, atsisakyti atskleisti per teisėkūros procedūrą priimtą konkrečią teisinę nuomonę, kuri yra ypač opaus pobūdžio arba ypač didelės apimties ir išeina už nagrinėjamos teisėkūros procedūros ribų. Tokiu atveju atitinkama institucija turi išsamiai motyvuoti atsisakymą.

Žinoma, atsisakymas atskleisti teisinę nuomonę motyvuojant tuo, kad atskleidimas gali pakenkti institucijos galimybei vėliau teisme ginti teisės akto teisėtumą, kaip bendro pobūdžio argumentas negali pagrįsti Reglamente Nr. 1049/2001 dėl galimybės visuomenei susipažinti su Europos Parlamento, Tarybos ir Komisijos dokumentais numatytos skaidrumo išimties.

Tačiau kitaip yra, kai sprendimo dėl atsisakymo leisti susipažinti su konkrečia teisine nuomone, priimto per teisėkūros procesą, priėmimo momentu, pirma, valstybės narės teismuose nagrinėjamas ieškinys dėl atitinkamo teisės akto galiojimo ir yra didelė tikimybė, kad bus pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą ir, antra, valstybė narė pareiškė ieškinį Sąjungos teisme dėl to paties akto tam tikrų nuostatų galiojimo dėl to, kad juo pažeidžiama ESV sutartis ir proporcingumo principas. Iš tiesų, jei prašomame dokumente yra tam tikrų neatskleistų dalių, kuriose daroma nuoroda į atitinkamos institucijos teisės tarnybos nuomonę dėl Sąjungos teisėkūros kompetencijos nebuvimo ir proporcingumo principo nesilaikymo, šių dalių atskleidimas gali kelti pavojų teisinių nuomonių apsaugai, t. y. institucijos intereso prašyti teisinių nuomonių ir gauti atviras, objektyvias ir išsamias nuomones apsaugai, taip pat institucijos teisės tarnybos pozicijai Sąjungos teisme ginant nagrinėjamo teisės akto galiojimą tokiomis pačiomis sąlygomis kaip ir kitoms šalims. Toks atskleidimas atskleistų atitinkamos institucijos teisės tarnybos poziciją, prieš pasinaudojant galimybe ją pateikti per teismo procesą, nors panaši pareiga nenustatyta kitai proceso šaliai.

(žr. 65–67, 69, 70 punktus)
Dėl delspinigių, susijusių su viešojo pirkimo sutartimi, mokėjimo, vėlavimas mokėti nustatomas tada, kai skolininkas gauna raginimą sumokėti ir kai sutartyje nenumatyta, jog mokėjimo raginimas turi būti automatiškai pateikiamas pasibaigus mokėjimo terminui.

Be to, kalbant apie sutartį, sudarytą tarp Komisijos ir konkursą, paskelbtą Reglamentu Nr. 1799/1999 dėl jautienos tiekimo Rusijai, pagal Reglamentą Nr. 111/1999, nustatantį Reglamento Nr. 2802/98 taikymo bendrąsias taisykles, laimėjusios bendrovės, Reglamento Nr. 111/1999 10 straipsnio 2 dalyje nustatyta, jog kartu su apmokėjimo prašymu reikia pateikti įvairius patvirtinamuosius dokumentus, be kurių joks mokėjimas negalės būti atliktas. Todėl paprastas sąskaitos išrašymas nesuteikia teisės gauti mokėjimą.

(žr. 74, 77 punktus)
Kalbant apie nepagrįstai sumokėtų sumų sugrąžinimo sąlygas, nagrinėjant klausimą, ar mokėjimo, kaip jis suprantamas pagal Pareigūnų tarnautojų nuostatų 85 straipsnio pirmą pastraipą, neteisėtumas yra toks akivaizdus, kad pareigūnas negalėjo to nežinoti, reikia atsižvelgti į du dalykus, t. y. pirma, į taikytinų nuostatų aiškumą ir, antra, pareigūno patirtį.

Šiuo klausimu sąvoka „tiek akivaizdus“ reiškia ne tai, kad nepagrįstai sumas gavęs pareigūnas visai neprivalo dėti pastangų aiškintis ar tikrinti situacijos, o tai, jog šis susigrąžinimas privalomas dėl to, kad kalbama apie klaidą, kurios įprastai rūpestingas pareigūnas, kuris laikomas žinančiu jo atlyginimą reglamentuojančias nuostatas, negalėjo nepastebėti.

Kriterijai, į kuriuos turi atsižvelgti Sąjungos teismas, siekdamas įvertinti atitinkamo pareigūno gebėjimą atlikti reikalingus patikrinimus, yra susiję su šio atsakomybės lygiu, pareigų lygiu ir tarnybos stažu, nagrinėjamos išmokos skyrimo sąlygas nustatančių nuostatų aiškumo laipsniu ir svarbiais jo asmeninės arba šeiminės situacijos pasikeitimais, jeigu ginčijamos sumos sumokėjimas yra siejamas su administracijos atliekamu tokios situacijos vertinimu.

Be to, nebūtina, kad suinteresuotasis pareigūnas, vykdydamas jam taikomą rūpestingumo pareigą, galėtų tiksliai nustatyti administracijos padarytos klaidos apimtį. Šiuo atžvilgiu pakanka to, jog jis abejoja dėl atitinkamų mokėjimų pagrįstumo, kad privalėtų kreiptis į administraciją, o ši atliktų reikalingus patikrinimus.

(žr. 25–28 punktus)

Bendrojo Teismo praktika: 2005 m. rugsėjo 29 d. Sprendimo Thommes / Komisija, T‑195/03, Rink. VT, EU:T:2005:344, 123 ir 124 punktai ir juose nurodyta teismo praktika; 2007 m. gegužės 16 d. Sprendimo F / Komisija, T‑324/04, Rink. VT, EU:T:2007:140, 145 punktas ir jame nurodyta teismo praktika.
2015 m. gruodžio 11 d. Bendrojo Teismo (pirmoji kolegija) sprendimas

Hikari Miso / VRDT – Nishimoto Trading (Hikari)

(Byla T‑751/14)

„Bendrijos prekių ženklas — Protesto procedūra — Žodinio Bendrijos prekių ženklo „Hikari“ paraiška — Ankstesnis nacionalinis žodinis prekių ženklas HIKARI — Santykinis atmetimo pagrindas — Galimybė supainioti — Reglamento (EB) Nr. 207/2009 8 straipsnio 1 dalies b punktas“

1. Bendrijos prekių ženklas — Procedūros nuostatos — Sprendimų motyvavimas — Reglamento Nr. 207/2009 75 straipsnio pirmas sakinys — reikšmė, tapati SESV 296 straipsnio reikšmei (SESV 296 straipsnis; Tarybos reglamento Nr. 207/2009 75 straipsnio 1 sakinys) (žr. 15 punktą)

2. Bendrijos prekių ženklas — Bendrijos prekių ženklo sąvoka ir įgijimas — Santykiniai atmetimo pagrindai — Ankstesnio tapataus arba panašaus prekių ženklo, įregistruoto tapačioms arba panašioms prekėms ar paslaugoms, savininko protestas — Galimybė supainioti su ankstesniu prekių ženklu — Vertinimo kriterijai (Tarybos reglamento Nr. 207/2009 8 straipsnio 1 dalies b punktas) (žr. 21–23, 51 punktus)

3. Bendrijos prekių ženklas — Bendrijos prekių ženklo sąvoka ir įgijimas — Santykiniai atmetimo pagrindai — Ankstesnio tapataus arba panašaus prekių ženklo, įregistruoto tapačioms arba panašioms prekėms ar paslaugoms, savininko protestas — Galimybė supainioti su ankstesniu prekių ženklu — Galimybės supainioti vertinimas — Atitinkamos visuomenės nustatymas — Visuomenės pastabumo lygis (Tarybos reglamento Nr. 207/2009 8 straipsnio 1 dalies b punktas) (žr. 26 punktą)

4. Bendrijos prekių ženklas — Bendrijos prekių ženklo sąvoka ir įgijimas — Santykiniai atmetimo pagrindai — Ankstesnio tapataus arba panašaus prekių ženklo, įregistruoto tapačioms arba panašioms prekėms ar paslaugoms, savininko protestas — Atitinkamų prekių panašumas — Vertinimo kriterijai (Tarybos reglamento Nr. 207/2009 8 straipsnio 1 dalies b punktas) (žr. 38 punktą)

5. Bendrijos prekių ženklas — Procedūros nuostatos — Įrodymų įrodomoji galia — Straipsniai iš kolektyvinės internetinės enciklopedijos (žr. 43 punktą)

6. Bendrijos prekių ženklas — Bendrijos prekių ženklo sąvoka ir įgijimas — Santykiniai atmetimo pagrindai — Ankstesnio tapataus arba panašaus prekių ženklo, įregistruoto tapačioms arba panašioms prekėms ar paslaugoms, savininko protestas — Nagrinėjamų prekių ženklų panašumas — Vertinimo kriterijai (Tarybos reglamento Nr. 207/2009 8 straipsnio 1 dalies b punktas) (žr. 49 punktą)

7. Bendrijos prekių ženklas — Bendrijos prekių ženklo sąvoka ir įgijimas — Santykiniai atmetimo pagrindai — Ankstesnio tapataus arba panašaus prekių ženklo, įregistruoto tapačioms arba panašioms prekėms ar paslaugoms, savininko protestas — Galimybė supainioti su ankstesniu prekių ženklu –Žodinis prekių ženklas „Hikari“ ir žodiniai prekių ženklai „Hikari“ (Tarybos reglamento Nr. 207/2009 8 straipsnio 1 dalies b punktas) (žr. 50, 52–56 punktus)

Dalykas

Ieškinys dėl 2014 m. rugsėjo 8 d. VRDT ketvirtosios apeliacinės tarybos sprendimo (byla R 2394/2013‑4), susijusio su protesto procedūra tarp Nishimoto Trading Co. Ltd ir Hikari Miso Co. Ltd.

Rezoliucinė dalis

1. Atmesti ieškinį.