Byla C‑651/16

DW

prieš

Valsts sociālās apdrošināšanas aģentūra

(Augstākā tiesa prašymas priimti prejudicinį sprendimą)

„Prašymas priimti prejudicinį sprendimą – Socialinė apsauga – Motinystės išmoka – Išmokos dydžio apskaičiavimas remiantis apdraustojo asmens pajamomis per referencinį 12 mėnesių laikotarpį – Asmuo, kuris tuo laikotarpiu dirbo Europos Sąjungos institucijoje – Nacionalinės teisės aktai, pagal kuriuos nustatyta, kad šis dydis atitinka 70 % vidutinio kompensuojamojo uždarbio – Laisvo darbuotojų judėjimo apribojimas – Lojalaus bendradarbiavimo principas“

Santrauka – 2018 m. kovo 7 d. Teisingumo Teismo (dešimtoji kolegija) sprendimas

Laisvas asmenų judėjimas – Darbuotojai – Vienodas požiūris – Motinystės išmokos skyrimą reglamentuojantys nacionalinės teisės aktai – Dydžio apskaičiavimas – Darbo laikotarpio Sąjungos institucijoje prilyginimas nedarbo laikotarpiui, taikant toje valstybėje narėje nustatytą vidutinį kompensuojamąjį darbo užmokestį uždarbio – Motinystės išmokos dydžio sumažinimas iš esmės dėl ne šioje valstybėje narėje vykdytos profesinės veiklos – Neleistinumas

(SESV 45 straipsnis)

SESV 45 straipsnis turi būti aiškinamas taip, kad jis draudžia valstybės narės teisės aktus, kaip antai nagrinėjamus pagrindinėje byloje, pagal kuriuos siekiant nustatyti vidutinį kompensuojamąjį darbo užmokestį, kuriuo remiantis apskaičiuojamas motinystės išmokos dydis, referencinio laikotarpio mėnesiai, per kuriuos atitinkamas asmuo dirbo Sąjungos institucijoje ir nebuvo draustas pagal tos valstybės narės socialinės apsaugos sistemą, prilyginami nedarbo laikotarpiui ir jiems taikomas toje valstybėje narėje nustatytas vidutinis kompensuojamasis darbo užmokestis, dėl to šiam asmeniui skiriama daug mažesnė motinystės išmoka, palyginti su ta, kurią jis būtų galėjęs gauti, jeigu būtų dirbęs tik minėtoje valstybėje narėje.

Šiuo atžvilgiu reikia pažymėti, kad net jei taikomuose nacionalinės teisės aktuose nenumatyta, kad teisė gauti motinystės išmoką įgyjama tik jeigu asmuo referenciniu laikotarpiu buvo apdraustas pagal nacionalinę socialinės apsaugos sistemą, tačiau nagrinėjamos išmokos apskaičiavimo tvarka lemia panašų rezultatą, nes darbuotojai, kuri dirbo Sąjungos institucijoje, skirtos išmokos dydis yra gerokai mažesnis nei tas, kurį ji būtų galėjusi gauti, jei būtų dirbusi atitinkamos valstybės narės teritorijoje ir mokėjusi įmokas pagal šios valstybės narės socialinės apsaugos sistemą.

Il s’ensuit qu’une réglementation nationale telle que celle en cause au principal est susceptible d’entraver et, partant, de décourager l’exercice d’une activité professionnelle en dehors de l’État membre concerné, que ce soit dans un autre État membre ou au sein d’une institution de l’Union ou d’une autre organisation internationale, dans la mesure où, en acceptant un tel emploi, une travailleuse ayant été précédemment ou postérieurement affiliée au régime de sécurité sociale de l’État membre concerné bénéficie, au titre de ce régime, d’une prestation d’un montant substantiellement inférieur à celui auquel elle aurait eu droit si elle n’avait pas fait usage de son droit à la libre circulation. Iš to išplaukia, kad nacionalinės teisės aktai, kaip antai nagrinėjami pagrindinėje byloje, gali kliudyti vykdyti profesinę veiklą už atitinkamos valstybės narės ribų, t. y. kitoje valstybėje narėje arba Sąjungos institucijoje ar kitoje tarptautinėje organizacijoje, ir todėl nuo to atgrasyti, nes tokį darbo pasiūlymą priėmusi darbuotoja, kuri prieš tai ar po to buvo apdrausta pagal atitinkamos valstybės narės socialinės apsaugos sistemą, pagal šią sistemą gauna gerokai mažesnio dydžio išmoką nei ta, į kurią būtų turėjusi teisę, jeigu nebūtų pasinaudojusi savo teise į laisvą judėjimą.

(žr. 25, 27, 38 punktus ir rezoliucinę dalį)