ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
22

Be to, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas remiasi Teisingumo Teismo jurisprudencija, visų pirma 2008 m. gegužės 20 d. Sprendimo Orange European Smallcap Fund (C‑194/06, EU:C:2008:289) 47 punktu ir 2018 m. spalio 24 d. Sprendimo Sauvage ir Lejeune (C‑602/17, EU:C:2018:856) 28 punktu, iš kurio matyti, kad Sąjungos teisė neįpareigoja valstybės narės kompensuoti nepalankumo, kylančio dėl apmokestinimo kelis kartus išimtinai dėl to, kad įvairios valstybės narės lygiagrečiai įgyvendina savo kompetenciją mokesčių srityje; tačiau jeigu ši valstybė narė pasirinko numatyti tokią kompensaciją, ji ją privalo atlikti pagal minėtą teisę. Be to, nepalankus mokestinis vertinimas, atsirandantis dėl šios kompetencijos pasiskirstymo tarp dviejų valstybių narių ir dėl jų taikomos skirtingos apmokestinimo tvarkos, negali būti laikomas draudžiamu skirtingu vertinimu.
47

Be to, kaip generalinis advokatas nurodė savo išvados 73 ir 84 punktuose, tokiomis aplinkybėmis visuomenės dalį, į kurią autorių teisių turėtojas atsižvelgė, leisdamas paskelbti savo kūrinį interneto svetainėje, kurioje jis iš pradžių buvo paskelbtas, sudaro tik tos svetainės naudotojai, o ne svetainės, kurioje kūrinys buvo vėliau patalpintas be šio teisių turėtojo leidimo, naudotojai ar kiti interneto vartotojai (pagal analogiją žr. 2018 m. rugpjūčio 7 d. Sprendimą Renckhoff, C‑161/17, EU:C:2018:634, 35 punktą).
97

Be to, kaip generalinis advokatas nurodė išvados 126–128 punktuose, nors už uosto darbininkų pripažinimą atsakingo organo narius skiria rinkoje jau veikiantys subjektai, konkrečiai organizacija, atstovaujanti jau pripažintiems uosto darbininkams, kurie dėl laisvų darbo vietų gali konkuruoti su pripažinti prašančiais darbininkais, gali kilti abejonių dėl šių narių nešališkumo ir dėl to, ar jie galės išnagrinėti prašymus objektyviai, skaidriai ir nediskriminuodami (pagal analogiją žr. 2002 m. sausio 15 d. Sprendimo Komisija / Italija, C‑439/99, EU:C:2002:14, 39 punktą; 2008 m. liepos 1 d. Sprendimo MOTOE, C‑49/07, EU:C:2008:376, 51 punktą ir 2013 m. rugsėjo 26 d. Sprendimo Ottica New Line, C‑539/11, EU:C:2013:591, 53 ir 54 punktus).
10

Tame sprendime Konkurencijos ir vartotojų teisių apsaugos institucija nusprendė, be kita ko, kad tai yra vienas ir tęstinis pažeidimas, vykdytas per Empower ir Eltel atstovų susitikimus, per kuriuos jie aptarė ir kartais kartu derino lentelių forma pateiktus vertinimus dėl būsimų elektros energijos perdavimo linijų viešųjų pirkimų, jų kainų, gautinos pelno maržos ir dėl tam tikrų rinkų pasiskirstymo. Šis kartelis prasidėjo ne vėliau kaip 2004 m. spalio mėn. ir be pertraukos tęsėsi ne trumpiau kaip iki 2011 m. kovo mėn. Pažeidimas buvo daromas visoje Suomijos teritorijoje ir galėjo daryti neigiamą įtaką valstybių narių prekybai, kaip tai suprantama pagal SESV 101 straipsnio 1 dalį.
5

Minėtos direktyvos 7 straipsnio 1 ir 3 dalyse numatyta: „1. Visi Sąjungos piliečiai turi teisę gyventi kitos valstybės narės šalyje ilgiau kaip tris mėnesius, jei jie: a) yra [samdomi] darbuotojai ar savarankiškai dirbantieji priimančiojoje valstybėje narėje, arba b) turi pakankamai išteklių sau ir savo šeimos nariams, kad per savo gyvenimo šalyje laikotarpį netaptų našta priimančiosios valstybės narės socialinės paramos sistemai ir turi visavertį sveikatos draudimą priimančiojoje valstybėje narėje, arba c) – yra priimti į privačią arba valstybinę instituciją, akredituotą ar finansuojamą priimančiosios valstybės narės pagal savo įstatymų ar kitų teisės aktų praktiką, turėdami pagrindinį studijų kurso baigimo tikslą, įskaitant profesinį rengimą ir – turi visavertį sveikatos draudimą priimančiojoje valstybėje narėje ir užtikrina atitinkamą nacionalinę instituciją pateikdami deklaraciją ar kitokiu jų pasirinktu lygiaverčiu būdu, kad jie turi pakankamai išteklių sau ir savo šeimos nariams, kad per savo gyvenimo šalyje laikotarpį netaptų našta priimančiosios valstybės narės socialinės paramos sistemai, arba d) yra Sąjungos pilietį, kuris atitinka a, b arba c punkto reikalavimus, lydintys ar kartu vykstantys šeimos nariai. <…> 3. Taikant šio straipsnio 1 dalies a punktą, Sąjungos pilietis, kuris nebėra [samdomas] darbuotojas ar savarankiškai dirbantysis, išlaiko [samdomo] darbuotojo ar savarankiškai dirbančiojo statusą tokiais atvejais: a) asmuo laikinai negali dirbti dėl ligos ar nelaimingo atsitikimo; b) asmuo yra tinkamai užregistruotas bedarbis ne savo noru po to, kai išdirbo daugiau kaip vien[us] metus ir yra užregistruotas kaip ieškantis darbo atitinkamame įdarbinimo biure [kompetentingoje užimtumo tarnyboje yra užregistruotas kaip darbo ieškantis asmuo]; c) asmuo yra tinkamai užregistruotas bedarbis ne savo noru po to, kai dirbo pagal terminuotą darbo sutartį trumpiau kaip vien[us] metus arba tapo bedarbiu ne savo noru per pirmuosius dvylika mėnesių ir yra užregistruotas kaip ieškantis darbo atitinkamame įdarbinimo biure [kompetentingoje užimtumo tarnyboje yra užregistruotas kaip darbo ieškantis asmuo]. Tokiu atveju darbuotojo statusas išsaugomas ne trumpiau kaip šešis mėnesius; d) asmuo mokosi profesijos. Išskyrus atvejus, kai asmuo yra bedarbis ne savo noru, darbuotojo statusui išsaugoti būtina, kad mokymasis būtų susijęs su ankstesniu darbu.“
12

Direktyva 2011/98 į vidaus teisę perkelta 2014 m. kovo 4 d.Decreto legislativo n. 40 – Attuazione della direttiva 2011/98/UE relativa a una procedura unica di domanda per il rilascio di un permesso unico che consente ai cittadini di Paesi terzi di soggiornare e lavorare nel territorio di uno Stato membro e a un insieme comune di diritti per i lavoratori di Paesi terzi che soggiornano regolarmente in uno Stato membro (Įstatyminis dekretas Nr. 40 dėl Direktyvos 2011/98 perkėlimo į vidaus teisę, GURI, Nr. 68, 2014 m. kovo 22 d., toliau – Įstatyminis dekretas Nr. 40/2014), kuriame nustatytas „vienas darbo leidimas“.
1

Apeliaciniu skundu Comune di Milano (Milano savivaldybė, Italija) prašo panaikinti 2018 m. gruodžio 13 d. Europos Sąjungos Bendrojo Teismo sprendimą Comune di Milano / Komisija (T‑167/13, EU:T:2018:940, toliau – skundžiamas sprendimas); juo šis teismas atmetė jos ieškinį dėl 2012 m. gruodžio 19 d. Europos Komisijos sprendimo (ES) 2015/1225 dėl bendrovės „SEA SpA“ teikiamų kapitalo injekcijų „SEA Handling SpA“ (byla SA.21420 (C 14/10) (ex NN 25/10) (ex CP 175/06)) (OL L 201, 2015, p. 1, toliau – ginčijamas sprendimas) panaikinimo.
18

Be to, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas patikslina, kad sąlyga, pagal kurią remiantis PVM įstatymo 89a straipsnio 2 dalimi skolininkui neturi būti taikoma nemokumo ar likvidavimo procedūra, leidžia užtikrinti Lenkijos teisės sistemos darną, be kita ko, išvengiant bankroto teisėje numatytos kreditorių reikalavimų tenkinimo eiliškumo pažeidimo. Jeigu Teisingumo Teismas nuspręstų, kad Direktyvos 2006/112 90 straipsnio 2 dalis draudžia tokias sąlygas, kokios numatytos PVM įstatymo 89a straipsnio 2 dalyje, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiam teismui kyla klausimas, ar jis turėtų priimti sprendimą, nesilaikydamas bankroto srityje taikytinų nacionalinės teisės nuostatų.
25

Antra, dėl sveikumo teiginių, kuriuose neminima konkreti medžiaga („Movizin complex“ – jūsų sąnariams“, „Macoform“ – skrandžio pusiausvyra“ ir „Vistavital“ – normalaus regėjimo išsaugojimas“), KO visų pirma teigia, kad jie yra konkretūs teiginiai, todėl, kadangi dėl jų nebuvo pateiktas joks prašymas įtraukti į Reglamento Nr. 1924/2006 13 straipsnio 3 dalyje numatytą sąrašą, jie negali būti leidžiami. Be to, jeigu šie teiginiai turėtų būti laikomi bendrais ir nekonkrečiais sveikumo teiginiais, kaip tai suprantama pagal šio reglamento 10 straipsnio 3 dalį, jie taip pat negali būti leidžiami, nes prie jų nepateikiami konkretūs sveikumo teiginiai, leidžiami pagal minėto reglamento 13 straipsnio 3 dalį arba pagal to paties reglamento 28 straipsnio 5 dalį.
33

Be to, kadangi, kaip pabrėžta šio sprendimo 16 ir 17 punktuose, tik po to, kai buvo paskelbtas 2011 m. spalio 20 d. Sprendimas Komisija / Prancūzija (C‑549/09, nepaskelbtas Rink., EU:C:2011:672), Compagnie des pêches de Saint-Malo buvo tinkamai informuota apie tai, kad Komisijos pateiktas nurodymas susigrąžinti pagalbą buvo susijęs ir su sumomis, atitinkančiomis darbuotojų socialinio draudimo įmokų sumažinimą, prieš pasibaigiant SESV 263 straipsnyje nustatytam ieškinio pareiškimo terminui ji galėjo manyti, kad neturi suinteresuotumo pareikšti ieškinį dėl ginčijamo sprendimo, siekdama nesutikti dėl šių sumų išieškojimo. Be to, negalima atmesti galimybės, kad tuo atveju, jei ši bendrovė būtų pareiškusi ieškinį dėl to sprendimo, Bendrasis Teismas dėl šių priežasčių ir dėl priežasčių, kurias generalinis advokatas nurodė savo išvados 49 punkte, būtų ex officio nurodęs, kad minėta bendrovė neturi suinteresuotumo pareikšti ieškinį.
29

Be to, priešingai, nei iš esmės teigia ON, dėl tokio aiškinimo Reglamento Nr. 261/2004 9 straipsnio 3 dalyje oro vežėjui nustatyta prievolė taikant šį straipsnį daug dėmesio skirti riboto judrumo asmenų poreikių patenkinimui nepraranda savo prasmės. Iš tiesų, net jei oro vežėjas neturi prievolės pats pasirūpinti keleivių, kurių skrydis atšauktas, apgyvendinimo viešbutyje sąlygomis, jis, kaip nurodyta minėto reglamento 13 konstatuojamojoje dalyje, turi tinkamai pasirūpinti keleiviais, o tai reiškia, kad oro vežėjas turi rūpestingai pasirinkti viešbutį, t. y. tik įsitikinęs, kad šis viešbutis gali patenkinti pagrįstus kokybės ir saugumo lūkesčius ir kad, kiek tai susiję su riboto judrumo asmenimis, kaip antai ON, viešbutis yra įrengtas taip, kad jis gali juos priimti tinkamomis sąlygomis; prireikus jis turi įspėti tą patį viešbutį apie atitinkamų asmenų ribotą judrumą.
17

Be to, iš Komisijos aiškinamojo komunikato dėl žemės ūkio paskirties žemės įsigijimo (OL C 350, 2017, p. 5) matyti, kad teisei įsigyti, eksploatuoti ir perleisti žemės ūkio paskirties žemę taikomas SESV 63 straipsnis, susijęs su laisvu kapitalo judėjimu. Vis dėlto, atsižvelgiant į žemės ūkio paskirties žemės specifinį pobūdį, Europos Komisija pripažino nacionalinėms valdžios institucijoms galimybę pateisinti tam tikrus apribojimus siekiant tikslų, kaip antai tradicinio naudojimo išsaugojimo, kaimo gyventojų išlaikymo, kovos su spaudimu žemės rinkoje ar žaliosios erdvės ir kraštovaizdžio priežiūros.
45

Šiuo atveju iš sprendimo dėl prašymo priimti prejudicinį sprendimą matyti, kad pagrindinėje byloje aptariamų patalpinimo duomenų centre paslaugų teikėjas savo klientams teikia serverių spintas, kuriose klientai gali įrengti savo serverius arba nurodyti tai padaryti paslaugų teikėjui, ir pastarasis jiems papildomai teikia elektrą ir įvairias paslaugas, skirtas užtikrinti šių serverių naudojimui ar net priežiūrai optimaliomis sąlygomis. Be to, matyti, kad klientai gali patekti į jiems paskirtas serverių spintas tik iš trečiojo asmens gavę atitinkamus raktus po to, kai patikrinimo tikslais pateikia asmens tapatybės dokumentą.
11

2013 m. liepos 4 d. Briuselyje įvyko posėdis, jam vadovavo EIVT Afrikos departamento vykdomasis direktorius; posėdyje dalyvavo keli EIVT vadovai ir S. De Loecker, siekdami aptarti vertinimo misijos ataskaitos projektą. Per šį posėdį S. De Loecker buvo suteiktas penkių darbo dienų terminas rašytinėms pastaboms pateikti. Be to, S. De Loecker teigia, kad posėdžio pradžioje jo pirmininkas informavo jį apie tai, jog „principinis sprendimas [jį atšaukti į būstinę] jau [buvo] priimtas“.
2

Šis prašymas pateiktas nagrinėjant Pfizer Consumer Healthcare Ltd (toliau – Pfizer) ir Commissioners for Her Majesty’s Revenue and Customs (Jungtinės Karalystės mokesčių ir muitų administratorius, toliau – mokesčių ir muitų administratorius) ginčą dėl savaime kaistančių pleistrų ir juostų skausmui malšinti tarifinio klasifikavimo.
39

Be to, reikia pažymėti, kad, siekiant nustatyti tinkamą teisinį pagrindą, gali būti atsižvelgiama į teisinį kontekstą, kuriam esant priimtas naujas teisės aktas, visų pirma dėl to, kad toks kontekstas gali padėti paaiškinti to teisės akto tikslą (2019 m. gruodžio 3 d. Sprendimo Čekijos Respublika / Parlamentas ir Taryba, C‑482/17, EU:C:2019:1035, 32 punktas).
20

Gerechtshof Amsterdam (Amsterdamo apeliacinis teismas) 2017 m. sausio 11 d. sprendimu atmetė ieškovės pagrindinėje byloje apeliacinį skundą, todėl ši pateikė kasacinį skundą dėl šio sprendimo prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiam teismui Hoge Raad der Nederlanden (Nyderlandų Aukščiausiasis Teismas) ir pakartojo argumentus, kad pirminės atskaitos tikslinimas tik vieną kartą po to, kai ilgalaikis turtas pirmą kartą buvo panaudotas, prieštarauja PVM direktyvos 187 straipsniui ir kad dėl to turėjo būti atliktas tikslinimas per kelerius metus.
28

Nagrinėjamu atveju neginčytina, kad Poste Italiane po to, kai prie jos buvo prijungta Poste Tutela, Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje (S serija, 2018 m. rugsėjo 29 d.) paskelbė savo sprendimą „panaikinti / atšaukti“ pagrindinėje byloje aptariamą skelbimą apie konkursą ir, kaip 2019 m. kovo 18 d. Teisingumo Teismui patvirtino prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas, Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje (S serija, 2019 m. sausio 19 d.) Poste Italiane paskelbė naują skelbimą dėl durininkų, priėmimo ir įėjimų apsaugos paslaugų savo ir kitų grupės bendrovių biuruose. Be to, Pegaso neginčija to, kad pagrindinėje byloje aptariamas skelbimas apie konkursą buvo atšauktas, nors ir pažymi, kad prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas turi priimti sprendimą dėl pagrindinės bylos esmės, visų pirma dėl šio skelbimo apie konkursą teisėtumo, nes tai susiję tiek su galimu prašymu atlyginti žalą, tiek su bylinėjimosi išlaidomis.
21

Savo rašytinėse pastabose bendrovės Rina teigia, kad prašymas priimti prejudicinį sprendimą yra nepriimtinas. Šiuo klausimu jos iš esmės teigia, kad Reglamento Nr. 44/2001 nuostatų išaiškinimas neturi reikšmės sprendimui dėl pagrindinėje byloje pateikto imunitetu nuo jurisdikcijos grindžiamo prieštaravimo, dėl kurio prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas, siekdamas nustatyti savo galimą jurisdikciją, turėjo nuspręsti prieš pateikdamas Teisingumo Teismui prašymą priimti prejudicinį sprendimą. Be to, bendrovės Rina teigia, kad Reglamentas Nr. 44/2001 netaikytinas pagrindinėje byloje ratione materiae, nes šiuo atveju kalbama apie reikalavimą, grindžiamą viešosios valdžios aktu, o to pakanka, kad ieškinys nepatektų į šio reglamento taikymo sritį.
8

Tos pačios direktyvos 7 straipsnyje „Apmokėjimas už paslaugą, suteiktą prieš nutraukiant sutartį“ numatyta: „1. Kai vartotojas pagal 6 straipsnio 1 dalį pasinaudoja teise atsisakyti sutarties, jis pernelyg nedelsdamas turėtų sumokėti už paslaugą, kurią paslaugos teikėjas faktiškai suteikė pagal sutartį. Sutarties vykdymas gali prasidėti tik vartotojui davus sutikimą. <…> <…> 3. Paslaugos teikėjas negali reikalauti, kad vartotojas sumokėtų kokią nors sumą pagal 1 dalį, išskyrus atvejus, kai jis gali įrodyti, kad vartotojas apie mokėtiną sumą buvo tinkamai informuotas pagal 3 straipsnio 1 dalies 3 punkto a papunktį. Tačiau jokiu atveju jis negali reikalauti tokio mokėjimo, jei jis be išankstinio vartotojo prašymo yra pradėjęs vykdyti sutartį prieš pasibaigiant 6 straipsnio 1 dalyje numatytam sutarties atsisakymo terminui. 4. Paslaugos teikėjas, pernelyg nedelsdamas ir ne vėliau kaip per 30 kalendorinių dienų, grąžina vartotojui bet kokias iš jo pagal nuotolinę sutartį gautas sumas, išskyrus 1 dalyje nurodytą sumą. Šis terminas prasideda nuo dienos, kai paslaugos teikėjas gauna pranešimą apie atsisakymą sudaryti sutartį. 5. Vartotojas, ilgai nedelsdamas ir ne vėliau kaip per 30 kalendorinių dienų, grąžina paslaugos teikėjui bet kokias iš jo gautas sumas ir (ar) turtą. <…>“
54

Konkrečiai kalbant, jeigu, priešingai šio sprendimo 43 punkte pateiktam Direktyvos 2000/78 3 straipsnio 1 dalies a punkte esančios sąvokos „įsidarbin[imo] <…> ar darbo sąlygos“ išaiškinimui, pareiškimai į šios direktyvos taikymo sritį nepatektų vien dėl to, kad buvo padaryti ne vykstant įdarbinimo procedūrai, bet per pramoginę garso ar vaizdo priemonėmis transliuojamą laidą, arba dėl to, kad jais išreiškiama asmeninė autoriaus nuomonė, pati apsaugos, suteikiamos pagal minėtą direktyvą, esmė galėtų tapti tik iliuzija.
55

Be to, kaip matyti iš Pamatinio sprendimo 2005/212 10 konstatuojamosios dalies, jis yra susijęs su Danijos Karalystės pasiūlytu projektu, kuriuo remiantis buvo priimtas 2006 m. spalio 6 d. Tarybos pamatinis sprendimas 2006/783/TVR dėl tarpusavio pripažinimo principo taikymo nutarimams konfiskuoti (OL L 328, 2006, p. 59). Kaip pažymėta to pamatinio sprendimo 8 konstatuojamojoje dalyje, jo tikslas yra palengvinti bendradarbiavimą tarp valstybių narių dėl nutarimų konfiskuoti turtą tarpusavio pripažinimo ir vykdymo tokiu būdu, kad valstybės narės būtų įpareigotos pripažinti ir vykdyti savo teritorijoje kitos valstybės narės kompetentingo teismo baudžiamosiose bylose priimtus nutarimus konfiskuoti.
5

Įstatymo dėl tam tikriems sektoriams taikomo specialiojo mokesčio 1 straipsnyje nustatyta: „Šiame įstatyme: <…> 2) telekomunikacijų veikla: elektroninių komunikacijų paslaugų teikimas, kaip tai suprantama pagal Az elektronikus hírközlésről szóló 2003. évi C. törvény (2003 m. Įstatymas C dėl elektroninių komunikacijų); <…> 5) grynoji apyvarta: kai apmokestinamajam asmeniui taikomas Apskaitos įstatymas, grynoji apyvarta iš prekybos, kaip tai suprantama pagal Apskaitos įstatymą; kai apmokestinamajam asmeniui taikomas supaprastintas prekybininkų mokestis ir kai jam netaikomas Apskaitos įstatymas, apyvarta be pridėtinės vertės mokesčio, kaip tai suprantama pagal Apmokestinimo įstatymą; kai apmokestinamajam asmeniui taikomas Fizinių asmenų pajamų mokesčio įstatymas, pajamos be PVM, kaip tai suprantama pagal Pajamų mokesčio įstatymą.“
55

Tokį aiškinimą patvirtina Reglamentu Nr. 1924/2006 siekiami tikslai; kaip matyti iš šio sprendimo 35 punkto, šiuo reglamentu siekiama užtikrinti sveikatos apsaugą ir aukštą vartotojų apsaugos lygį, be kita ko, nuo klaidinančių teiginių. Be to, šio reglamento 14 konstatuojamoje dalyje pažymima būtinybė užtikrinti, kad medžiagų, apie kurias pateikiamas teiginys, maistinė arba fiziologinė nauda būtų įrodyta. Be to, minėto reglamento 17 konstatuojamojoje dalyje patikslinama, kad mokslinis pagrindimas turi būti pagrindinis aspektas, į kurį reikia atsižvelgti pateikiant teiginius apie maistingumą ir sveikumą, o to paties reglamento 23 konstatuojamojoje dalyje nurodyta, kad Sąjungoje vartoti teiginius apie sveikumą turėtų būti leidžiama tik atlikus aukščiausio įmanomo lygio mokslo įvertinimą.
70

Be to, reikia pridurti, kad, priešingai, nei ginčijamo sprendimo 38 punkte nurodo Apeliacinė taryba, to paties pavadinimo komedijų sėkmės svarbos, kaip konkrečios nagrinėjamo atvejo aplinkybės, nepaneigia tai, kad Reglamento Nr. 207/2009 7 straipsnio 1 dalies f punkte nurodyto absoliutaus atmetimo pagrindo negali paneigti įrodymas dėl prašomo įregistruoti prekių ženklo skiriamojo požymio įgijimo dėl naudojimo, kaip tai suprantama pagal minėto reglamento 7 straipsnio 3 dalį. Iš tikrųjų, siekiant nustatyti, ar atitinkama visuomenė suvokia prašomą įregistruoti prekių ženklą kaip prieštaraujantį nusistovėjusiems moralės principams, taigi, nustatyti, ar remiantis šiuo absoliučiu atmetimo pagrindu jo negalima įregistruoti, o ne tam, kad šis pagrindas būtų atmestas nustačius, kad jis taikomas nagrinėjamu atveju, reikia atsižvelgti į tai, kad atitinkamoje visuomenėje to paties pavadinimo komedijos patyrė sėkmę, ir, be to, į tai, kad nekilo kontroversijos dėl jų pavadinimo.
2

Šis prašymas pateiktas nagrinėjant Amoena Ltd ir Commissioners for Her Majesty’s Revenue and Customs (Jungtinės Didžiosios Britanijos ir Šiaurės Airijos Karalystės mokesčių ir muitų administratorius, toliau – mokesčių administratorius) ginčą dėl pomastektominių liemenėlių tarifinio klasifikavimo.
71

Nagrinėjamu atveju Lenkijos vyriausybė teigia, kad pagal Vekselių įstatymo 10 straipsnį nėra kliūčių nacionaliniam teismui konstatuoti, jog paprastuoju vekseliu grindžiamas skolinis reikalavimas neegzistuoja, kiek jis viršija susitarime dėl vekselio nurodytą sumą. Tokią išvadą galima padaryti ne vien gavus vartotojo prieštaravimą, bet ir ex officio, taikant Teisingumo Teismo jurisprudenciją šioje srityje. Be to, kadangi susitarimas dėl vekselio yra paprastojo vekselio in blanco, kuris vėliau užpildomas, išdavimo sąlyga, jo esmė būtent ir yra galimybė kontroliuoti šios rūšies vekselių naudojimą ir vekselyje įrašomos sumos dydį.
(17)

Šio reglamento tikslas – pagerinti socialines sąlygas darbuotojams, kuriems jis taikomas, taip pat bendrai pagerinti saugų eismą keliuose. To iš esmės siekiama nuostatomis, susijusiomis su maksimaliomis vairavimo trukmėmis per dieną, per savaitę ir per dvi savaites paeiliui, nuostata, kuri įpareigoja suteikti vairuotojui normalų [reguliarų] kassavaitinio poilsio laikotarpį mažiausiai vieną kartą per dvi paeiliui einančias savaites, ir nuostatomis, kurios nurodo, kad jokiomis aplinkybėmis kasdienio poilsio laikotarpis negali būti trumpesnis nei nepertraukiamas devynių valandų laikotarpis. Kadangi tos nuostatos garantuoja pakankamą poilsį, ir atsižvelgiant į pastarųjų metų vykdymo praktikos patirtį, sistema sutrumpintiems kasdienio poilsio laikotarpiams kompensuoti daugiau nebereikalinga.
17

2016 m. gruodžio 27 d. X pateikė prašymą suteikti ilgalaikio gyventojo statusą. Šiam prašymui pagrįsti kaip pastovių, reguliarių ir pakankamų išteklių įrodymą jis, be kita ko, pateikė savo brolio darbo sutartis, pranešimą dėl apmokestinimo ir atlyginimo lapelius. Be to, X pateikė savo brolio pasirašytą dokumentą, kuriuo šis įsipareigojo užtikrinti, kad „pats suinteresuotasis asmuo ir nuo jo priklausomi šeimos nariai turėtų pastovių ir reguliarių išteklių, kurių pakanka pačiam išsilaikyti ir išlaikyti savo šeimos narius, siekiant, kad jie netaptų našta valdžios institucijoms, kaip nurodyta [Įstatymo dėl užsieniečių] 15a straipsnyje.“
22

Vis dėlto prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiam teismui kyla klausimas, ar dėl Reglamento Nr. 178/2002 tikslo užtikrinti maisto saugą maisto tvarkymo subjektui nekyla didesnės rūpestingumo pareigos, kiek tai susiję su jo kontrahento pasirinkimu, o tai reiškia, kad taip jis įpareigojamas atlikti su jo kontrahentu susijusius patikrinimus, be kita ko, dėl jo registracijos kompetentingose institucijose, ir ar, nesant tokio rūpestingumo, gali būti atsisakyta suteikti teisę į PVM atskaitą šiam tvarkymo subjektui. Be to, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas būtent klausia, ar, atsižvelgiant į tą patį tikslą, tai, kad Altic patikrino patiektų prekių kokybę, galėtų palengvinti tokią pareigą atlikti išsamų kontrahento patikrinimą.
39

Šiuo klausimu dėl tokio kaip pagrindinėse bylose nagrinėjamo laisvės teikti paslaugas apribojimo būtinumo primintina, jog taikomos sankcijos griežtumas turi atitikti pažeidimo, už kurį ji skirta, sunkumą. Be to, nacionalinės teisės aktuose leidžiamos taikyti administracinės ar baudžiamosios priemonės neturi viršyti to, kas būtina šių teisės aktų teisėtiems tikslams pasiekti (pagal analogiją žr. 2018 m. gegužės 31 d. Sprendimo Zheng, C‑190/17, EU:C:2018:357, 41 ir 42 punktus bei juose nurodytą jurisprudenciją).