Siekiant patikrinti valstybės narės, kuri išieškojo muitus, kompetenciją, nacionalinis teismas turi nustatyti, ar tuo momentu, kai buvo konstatuota, jog prekių siunta nebuvo pateikta paskirties įstaigai, buvo galima nustatyti pažeidimo arba nusižengimo vietą. Jei taip yra, Reglamento Nr. 2913/92, nustatančio Bendrijos muitinės kodeksą, 203 straipsnio 1 dalies ir 215 straipsnio 1 dalies nuostatos leidžia laikyti kompetentinga išieškoti skolą muitinei tą valstybę narę, kurios teritorijoje buvo padarytas pirmasis pažeidimas ar nusižengimas, kuris gali būti kvalifikuojamas kaip paėmimas iš muitinės priežiūros. Tačiau jei pažeidimo arba nusižengimo vietos nustatyti neįmanoma, pagal Reglamento Nr. 2454/93, išdėstančio Reglamento Nr. 2913/92 įgyvendinimo nuostatas, 378 ir 379 straipsnius kompetenciją išieškoti muitus turi ta valstybė narė, kuriai priklauso išvykimo įstaiga. Iš tiesų Įgyvendinimo reglamento 378 straipsnio 1 dalyje numatyta, kad nepažeidžiant Muitinės kodekso 215 straipsnyje įtvirtintų skolos muitinei atsiradimo vietos nustatymo taisyklių tais atvejais, kai prekių siunta nebuvo pateikta paskirties įstaigai, o pažeidimo arba nusižengimo vietos nustatyti neįmanoma, laikoma, kad toks pažeidimas arba nusižengimas padarytas valstybėje narėje, kuriai priklauso išvykimo įstaiga, arba valstybėje narėje, kuriai priklauso tranzito įstaiga, veikianti įvažiavimo į Bendriją vietoje, kuriai buvo pateiktas tranzito kontrolės lakštas, išskyrus atvejus, kai per Įgyvendinimo reglamento 379 straipsnio 2 dalyje nustatytą laiką pateikiama įrodymų, pagal kuriuos galima pripažinti, kad tranzito operacija buvo atlikta be pažeidimų, arba nustatyti faktinę pažeidimo arba nusižengimo vietą.

Aplinkybė, jog muitinės tarpininkas, veikdamas kaip procedūros vykdytojas, yra laikomas atsakingu už skolą muitinei, nepaisant jos dydžio, palyginti su atlyginimu, jo gaunamu už muitinės tarpininko veiklą, neprieštarauja proporcingumo principui. Iš tiesų, procedūros vykdytojas, kaip Bendrijos išorinio tranzito procedūrą vykdantis asmuo, yra atsakingas už skolą muitinei, kuri atsirado dėl šios procedūros nuostatų nesilaikymo. Tokia nustatyta atsakomybe siekiama užtikrinti kruopštų ir vienodą skolos muitinei išieškojimo nuostatų taikymą tam, kad būtų apsaugoti Bendrijos ir jos valstybių narių finansiniai interesai. Be to, tai, kad procedūros vykdytojas yra sąžiningas ir kad Bendrijos išorės tranzito procedūros pažeidimą sudaro sukčiavimo veiksmai, kuriuos atliekant jis nedalyvavo, taip pat negali pažeisti proporcingumo principo. Jeigu taip būtų, procedūros vykdytojas nebūtų taip įtikinamai skatinamas užtikrinti gerą tranzito operacijų vykdymą. Tačiau kai skola muitinei atsiranda dėl aplinkybių, kuriomis tranzito procedūros vykdytojo veiksmuose nematyti apgaulės arba aplaidumo, Reglamento Nr. 2913/92, nustatančio Bendrijos muitinės kodeksą, 239 straipsnis, kuris yra bendroji teisingumo nuostata, jam leidžia prašyti atsisakyti išieškoti muitus. Dėl to Reglamento Nr. 2454/93, išdėstančio Reglamento Nr. 2913/92 įgyvendinimo nuostatas, 899–905 straipsniuose įtvirtinta administracinė muitinės ir Komisijos bendradarbiavimo procedūra.

(žr. 48–51 punktus ir rezoliucinės dalies 3 punktą)