4

Šiuo klausimu tos nutarties 24–31 punktuose Bendrojo Teismo pirmininkas priminė Teisingumo Teismo ir Bendrojo Teismo jurisprudencijoje šioje srityje nustatytus principus. Atsižvelgdamas į šiuos principus, skundžiamos nutarties 32–48 punktuose jis nutarė: „32. Šioje byloje visų pirma reikia pažymėti, kad apeliantės, remdamosi 2013 m. rugsėjo 10 d. [Teisingumo Teismo pirmininko pavaduotojo] Nutarties Komisija / Pilkington Group (C‑278/13 P(R), EU:C:2013:558) 38 punktu, teigia, kad dėl to, jog prašoma laikinos apsaugos galbūt konfidencialiai informacijai, didelės ir nepataisomos žalos egzistavimo vertinimas būtinai turi remtis prielaida, kad galbūt konfidenciali informacija iš tiesų tokia buvo. 33. Tačiau reikia konstatuoti, kad bylos, kurioje priimta 2013 m. rugsėjo 10 d. [Teisingumo Teismo pirmininko pavaduotojo] Nutartis Komisija / Pilkington Group [C‑278/13 P(R), EU:C:2013:558], aplinkybės, kaip ir bylos, kurioje priimta 2016 m. kovo 2 d. [Teisingumo Teismo pirmininko pavaduotojo] Nutartis Evonik Degussa / Komisija (C‑162/15 P-R, EU:C:2016:142), aplinkybės visiškai skiriasi nuo šioje byloje nagrinėjamų aplinkybių. 34. Iš tiesų, kaip galima teigti konkrečiai remiantis 2013 m. rugsėjo 10 d. [Teisingumo Teismo pirmininko pavaduotojo] Nutarties Komisija / Pilkington Group (C‑278/13 P(R), EU:C:2013:558) 18 ir 38 punktais, ieškinyje dėl panaikinimo Pilkington Group Ltd ginčijo Komisijos vertinimą, kad informacija, kurią atskleisti buvo numatyta pagal Reglamento Nr. 1/2003 30 straipsnio 1 dalį, nėra verslo paslaptis, kaip tai suprantama pagal SESV 339 straipsnį ir to reglamento 28 straipsnio 1 dalį bei 30 straipsnio 2 dalį. Todėl argumentai, į kuriuos laikinąsias apsaugos priemones taikantis teisėjas atsižvelgė darydamas išvadą, kad tuo atveju sąlyga dėl skubos tenkinama, grindžiami tos nutarties 47 punkte aiškiai nurodyta prielaida, kad toje byloje nagrinėjamai informacijai buvo taikoma profesinės paslapties apsauga. 35. Remiantis 2016 m. kovo 2 d. [Teisingumo Teismo pirmininko pavaduotojo] Nutarties Evonik Degussa / Komisija (C‑162/15 P-R, EU:C:2016:142) 84 punktu taip pat teigtina, kad Evonik Degussa GmbH užginčijo vertinimą, kad aptariama informacija nėra verslo paslaptis ir jai taip pat netaikoma profesinės paslapties apsauga. 36. Beje, apeliantės bylose, kuriose priimtos 2013 m. rugsėjo 10 d. [Teisingumo Teismo pirmininko pavaduotojo] Nutartis Komisija / Pilkington Group (C‑278/13 P(R), EU:C:2013:558) ir 2016 m. kovo 2 d. [Teisingumo Teismo pirmininko pavaduotojo] Nutartis Evonik Degussa / Komisija (C‑162/15 P-R, EU:C:2016:142), teigė, kaip galima spręsti remiantis šių nutarčių atitinkamai 47 ir 83 punktais, kad aptariamos informacijos paskelbimas gali padaryti joms žalos dėl paties šios informacijos pobūdžio. 37. Atvirkščiai, kiek tai susiję su šia byla, visų pirma svarbu pažymėti, kad apeliantės neteigia, kad ginčijamai informacijai taikoma profesinės paslapties apsauga. 38. Antra, be teiginio, kad ginčijama informacija yra konfidenciali, prašyme taikyti laikinąsias apsaugos priemones yra mažai konkrečios informacijos apie duomenų, kurių konfidencialumą prašo užtikrinti apeliantės, pobūdį ir turinį. 39. Trečia, apeliantės nesiekia įrodyti, kad ginčijama informacija yra komercinė paslaptis, kuria gali pasinaudoti konkurentai įprastomis konkurencijos sąlygomis. 40. Ketvirta, kiek apeliantės tvirtina, kad ginčijamoje informacijoje „pateikiama duomenų apie pažeidimą [ir] išsamiai atskleidžiamas pažeidimas, be kita ko, klientų ir projektų, su kuriais susiję veiksmai, pavadinimai bei skaičiai, susiję su taikytomis kainomis ir dalyvių siektais tikslais <…>, taip pat priežastinis ryšys tarp šios žalos ir pažeidimo“, jos daro nuorodą į Sprendimo Elektros kabeliai 284 konstatuojamąją dalį, 372 konstatuojamosios dalies g punktą ir 436 konstatuojamąją dalį ir taip pateikia „aiškius informacijos rūšies pavyzdžius“, apie kuriuos kalba. 41. Vis dėlto Sprendimo Elektros kabeliai 284 konstatuojamojoje dalyje, 372 konstatuojamosios dalies g punkte ir 436 konstatuojamojoje dalyje nenurodyti „klientų pavadinimai ir nagrinėjami projektai“ ir, be kita ko, neminimi „skaičiai, susiję su taikytomis kainomis“. 42. Penkta, jurisprudencijoje nustatyta, kad buvusi slapta ar konfidenciali, tačiau senesnė nei penkerių metų informacija dėl prabėgusio laiko iš principo privalo būti laikoma istorine ir dėl šios aplinkybės praradusia slaptumą ar konfidencialumą, nebent išimtinai šalis, kuri remiasi šiuo slaptumu ar konfidencialumu, įrodo, kad, nepaisant senumo, ši informacija tebėra laikoma esminiais duomenimis apie jos arba trečiųjų suinteresuotųjų šalių komercinę padėtį. Šie argumentai, kurie veda prie nuginčijamos prezumpcijos, tinkami tiek prašymų užtikrinti į bylą Sąjungos teisme įstojusių šalių konfidencialumą atveju, tiek prašymų užtikrinti konfidencialumą, kai Komisija ketina paskelbti sprendimą, kuriuo konstatuojamas konkurencijos teisės pažeidimas, atveju (2017 m. kovo 14 d. Sprendimo Evonik Degussa / Komisija, C‑162/15 P, EU:C:2017:205, 64 punktas). 43. Šiuo atveju ginčijama informacija buvo surinkta per 2009 m. atliktus patikrinimus. Vis dėlto apeliantės nesiekia įrodyti priežasčių, dėl kurių ginčijama informacija dėl savo pobūdžio dar nėra praradusi slaptumo ar konfidencialumo, nepaisant to, kad prabėgo daug laiko. 44. Šešta, apeliantės nesiekia įrodyti ginčijamos informacijos konfidencialumo atsižvelgiant į patį šios informacijos pobūdį, tačiau teigia, kad jų teisė į veiksmingą teisminę gynybą ir nekaltumo prezumpcijos principas reikalauja, kad ši informacija nebūtų atskleista, kol byloje T‑449/14 nebus įrodytas šios informacijos gavimo teisėtumas. 45. Septinta, reikia priminti, kad, remiantis jurisprudencija, klausimas, ar informacija yra profesinė paslaptis, paprastai nagrinėjamas atliekant į tris etapus suskirstytą analizę, t. y. pirma, ar ši informacija žinoma tik ribotam asmenų skaičiui, antra, ar jos atskleidimas galėtų padaryti didelės žalos asmeniui, kuris ją suteikė, arba tretiesiems asmenims, ir galiausiai, trečia, ar interesai, kurie gali būti pažeisti atskleidus tokią informacija, yra objektyviai verti apsaugos (šiuo klausimu žr. 2015 m. sausio 28 d. Sprendimo Evonik Degussa / Komisija, T‑341/12, EU:T:2015:51, 94 punktą ir nurodytą jurisprudenciją). 46. Taigi su skuba susijusios sąlygos nagrinėjimas tam tikra dalimi susikerta su klausimo, ar turi būti laikoma, kad ginčijamai informacijai taikoma profesinės paslapties apsauga, nagrinėjimu, kuris, kalbant apie laikinųjų apsaugos priemonių taikymo procedūrą, susijęs su fumus boni juris nagrinėjimu. 47. Šiomis aplinkybėmis tik teiginys, kuris iš tiesų niekaip nepagrįstas, kad informacijai, kurios atskleidimas yra aptariamas, taikoma profesinės paslapties apsauga, negali būti pakankamas prielaidai, kad šiai informacijai taikoma profesinės paslapties apsauga, padaryti, nes kyla pavojus, kad bus iškraipyta su skuba susijusios sąlygos analizė. 48. Todėl, priešingai nei bylose, kuriose priimtos 2013 m. rugsėjo 10 d. [Teisingumo Teismo pirmininko pavaduotojo] Nutartis Komisija / Pilkington Group (C‑278/13 P(R), EU:C:2013:558) ir 2016 m. kovo 2 d. [Teisingumo Teismo pirmininko pavaduotojo] Nutartis Evonik Degussa / Komisija (C‑162/15 P-R, EU:C:2016:142), skubos analizė šioje byloje negali būti grindžiama prielaida, kad ginčijamai informacijai taikoma profesinės paslapties apsauga.“