ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
9

2013 m. spalio 21 d. EUIPO Anuliavimo skyrius atmetė prašymą pripažinti registraciją negaliojančia ir nusprendė, kad ginčijamas prekių ženklas nėra sudarytas nei iš nuorodos, galinčios nurodyti geografinę kilmę, nei iš kitų nagrinėjamoms prekėms ir paslaugoms būdingų ypatybių, todėl nebuvo pažeistas Reglamento Nr. 207/2009 7 straipsnio 1 dalies c punktas. Be to, buvo nuspręsta, kad, atsižvelgiant į tai, jog ginčijamas prekių ženklas yra skiriamasis nurodytų prekių ir paslaugų atžvilgiu, nebuvo pažeistas to paties reglamento 7 straipsnio 1 dalies b punktas. Galiausiai jis nusprendė, kad apeliantė neįrodė, jog paraiška įregistruoti ginčijamą prekių ženklą buvo pateikta nesąžiningai, taigi, nebuvo pažeistas minėto reglamento 52 straipsnio 1 dalies b punktas.
(20)

Racionalu apibrėžti koncentracijos sąvoką taip, kad ji apimtų operacijas, dėl kurių atitinkamų įmonių kontrolėje, taip pat ir rinkos struktūroje atsirastų ilgalaikių pokyčių. Todėl taikant šį reglamentą, sąvoka turi apimti [Todėl į šio reglamento taikymo sritį reikia įtraukti] visas bendras įmones, ilgą laiką atliekančias autonomiško ūkinio vieneto funkcijas. Be to, vienos koncentracijos sandoriais reikia laikyti tuos sandorius, kurie glaudžiai siejasi dėl sąlygų arba dėl to, kad jie vyksta kaip per palyginti trumpą laikotarpį sudarytų vertybinių popierių sandorių serija.
52

Šiuo klausimu reikia pažymėti, jog, kadangi, remiantis Reglamento Nr. 1072/2009 5 konstatuojamąja dalimi, juo siekiama nustatyti pereinamojo laikotarpio kabotažo tvarką, valstybės narės neprivalo visiškai atverti vidaus rinkų vežėjams nerezidentams. Taigi minėto reglamento 8 straipsnio 2 dalyje numatyta, kad kabotažo operacija leidžiama tik užbaigus tarptautinį vežimą ir ribojama numatant galimybę atlikti tik tris operacijas per septynias dienas po paskutinio iškrovimo, vykdyto per šį tarptautinį vežimą. Be to, Reglamento Nr. 1072/2009 13 ir 15 konstatuojamosiose dalyse pabrėžiamas kabotažo laikinumas ir, be kita ko, nurodyta, kad kabotažo operacijos neturi būti atliekamos kaip nuolatinė ar tęstinė veikla priimančiojoje valstybėje narėje.
24

Penkta, kiek tai susiję su Nigerijos piliečiu O. I. O., jis susituokė su Belgijos piliete R. C. ir su ja susilaukė dukters, Belgijos pilietės. 2010 m. gegužės 11 d. O. I. O. buvo nuteistas už tyčinį kūno sužalojimą. Po skyrybų su O. I. O. 2011 m. balandžio 6 d. R. C. buvo suteikta išimtinė dukters globos teisė. Dukra gyvena pas motiną, kuri gauna šeimos išmokas ir kitas socialines išmokas. Be to, O. I. O. teisė bendrauti su dukra laikinai sustabdyta. Dėl skyrybų su R. C. buvo priimtas sprendimas panaikinti O. I. O teisę gyventi šalyje ir įpareigojimas išvykti iš šalies. 2013 m. gegužės 28 d. jam buvo pranešta apie draudimą aštuonerius metus atvykti į šalį, nustatytą dėl to, kad jis nesilaikė prievolės grįžti ir kad laikotarpis savanoriškai išvykti nebuvo suteiktas, nes tuo metu jis kėlė rimtą ir tikrą grėsmę viešajai tvarkai. 2013 m. lapkričio 6 d. O. I. O. Belgijos teritorijoje pateikė prašymą išduoti leidimo gyventi šalyje kortelę kaip nepilnamečio vaiko, Belgijos piliečio, tėvui. 2014 m. balandžio 30 d. kompetentinga nacionalinė institucija atsisakė nagrinėti šį prašymą, remdamasi 2013 m. gegužės 28 d. jam nustatytu draudimu atvykti, ir, be to, įpareigojo O. I. O. išvykti iš šalies.
19

2016 m. gegužės 12 d. sprendime Corte costituzionale (Konstitucinis Teismas) pripažino, kad klausimas dėl atitikties Konstitucijai nepriimtinas, nes prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas iš anksto nenurodė EŽTK protokolo Nr. 7 4 straipsnyje įtvirtinto non bis in idem principo, atsižvelgiant į tai, kaip jį aiškina Europos Žmogaus Teisių Teismas, sąsajos su tuo, kaip šis principas turi būti taikomas pagal Sąjungos teisę manipuliavimo rinka atveju. Be to, kyla klausimas, ar non bis in idem principas, koks užtikrinamas pagal Sąjungos teisę, tiesiogiai taikomas valstybės narės vidaus sistemai.
79

Be to, dėl antrosios sąlygos, susijusios su atitinkamo reikalavimo būtinumu, matyti, kad priimdamas tokią teisės normą Rumunijos įstatymų leidėjas ketino, be kita ko, užtikrinti, kad mažmenine veterinarinių vaistų prekyba užsiimančių įmonių valdymą veiksmingai kontroliuotų veterinarijos gydytojai.
38

Nagrinėjamu atveju American Express teigia, kad Direktyvos 2015/2366 35 straipsnio 2 dalies pirmos pastraipos b punktas turi būti aiškinamas taip, kad vien dėl to, jog trišalė mokėjimo kortelių schema sudarė kelių prekių ženklų naudojimo ir tarpininkavimo sutartis, jai neturi būti taikomi reikalavimai teisių naudotis mokėjimų sistemomis suteikimo srityje. Iš tiesų, kalbant apie kelių prekių ženklų naudojimo sutartis, pagal kurias kelių prekių ženklų naudojimo partneris neteikia jokios mokėjimo paslaugos, schema išlieka vienintelė kortelių išleidėja ir vienintelė šias korteles naudojant atliktų operacijų paslaugų teikėja. Be to, naudojimasis tarpininku mokėjimo paslaugoms teikti nekeičia mokėjimo paslaugų teikėjo tapatybės mokėjimo kortelių schemoje. Taigi tik tuo atveju, kai trišalė mokėjimo kortelių schema išduoda leidimą papildomam paslaugų teikėjui šioje sistemoje, bus taikomi minėtai sistemai nustatyti reikalavimai teisių naudotis šia sistema suteikimo srityje.
10

Prašymą priimti prejudicinį sprendimą teikiančio teismo, kuris pateikė klausimą dėl Įstatymo Nr. 220/2010 1 straipsnio 79 dalies atitikties Konstitucijai, iniciatyva 2015 m. kovo 31 d. Sprendimu Nr. 56/2015 Corte costituzionale (Konstitucinis Teismas, Italija) yra nusprendęs, kad teisinio saugumo ir teisėtų lūkesčių apsaugos principai yra Italijos Konstitucijos saugomos vertybės, tačiau ne absoliutūs, ir tai nereiškia, kad nuo jų negalima nukrypti. Nagrinėdamas viešųjų paslaugų koncesijų klausimą šis teismas pažymėjo, kad valstybės įsikišimo, dėl kurio reikia pakeisti pirmines sąlygas, galimybė nuo pat pradžių turi būti laikoma neatsiejama nuo koncesija grindžiamo sutartinio santykio, o tai dar labiau tikėtina tokioje srityje, kokia yra viešieji žaidimai, kurie verti to, kad nacionalinės teisės aktų leidėjas į juos atkreiptų ypatingą nuolatinį dėmesį. Taigi, nebuvo pažeistos nei minėtos vertybės, nei laisvė užsiimti verslu. Be to, nagrinėjamomis nuostatomis nustatyti suvaržymai šioje byloje yra švelniausia priemonė, kuria siekiama atkurti vienodo požiūrio į operatorius principo veiksmingumą ir kurią visiškai pateisina esamo koncesininko, įgijusio pranašumą, nes neprivalėjo dalyvauti naujoje atrankos procedūroje, padėtis. Be to, nagrinėjamos nuostatos nėra nei akivaizdžiai nenuoseklios, palyginti su nacionalinės teisės aktų leidėjo nustatytais tikslais, nei neproporcingos, atsižvelgiant į ataskaitą ir koncesijos sutartinį pobūdį, nei nustato nepakeliamą papildomą naštą. Galiausiai Corte costituzionale (Konstitucinis Teismas) nusprendė, kad tariamas dalies arba, blogiausiu atveju, viso kapitalo praradimas yra tik netiesioginė pasekmė, kilusi dėl ginčijamomis nuostatomis nustatytų valdymo apribojimų, ir, kaip toks, jis nėra apsaugotas teisės į nuostolių atlyginimą.
1

Savo apeliaciniu skundu Comunidad Autónoma de Galicia (Galisijos autonominė sritis, Ispanija) ir Redes de Telecomunicación Galegas Retegal SA (toliau – Retegal) prašo panaikinti 2015 m. lapkričio 26 d. Europos Sąjungos Bendrojo Teismo sprendimą Comunidad Autónoma de Galicia ir Retegal / Komisija (T‑463/13 ir T‑464/13, nepaskelbtas Rink., EU:T:2015:901, toliau – skundžiamas sprendimas), kuriuo Bendrasis Teismas atmetė ieškinį dėl 2013 m. birželio 19 d. Komisijos sprendimo 2014/489/ES dėl valstybės pagalbos SA.28599 (C 23/2010) (ex NN 36/2010, ex CP 163/2009), kurią Ispanijos Karalystė suteikė skaitmeninės antžeminės televizijos diegimui atokiuose ir mažiau urbanizuotuose regionuose (už Kastilijos–La Mančos ribų) (OL L 217, 2014, p. 52, toliau – ginčijamas sprendimas), panaikinimo.
28

Iš pradžių reikia priminti, kad valstybės narės, be kita ko, pagal lojalaus bendradarbiavimo principą, nurodytą ESS 4 straipsnio 3 dalies pirmoje pastraipoje, turi užtikrinti, kad atitinkamoje jų teritorijoje būtų taikoma Sąjungos teisė ir būtų jos laikomasi, ir kad pagal ESS 4 straipsnio 3 dalies antrą pastraipą valstybės narės imasi visų bendrųjų ar konkrečių priemonių, jog užtikrintų įsipareigojimų pagal Sutartis ar Sąjungos institucijų aktus vykdymą (šiuo klausimu žr. 2017 m. rugsėjo 14 d. Sprendimo The Trustees of the BT Pension Scheme, C‑628/15, EU:C:2017:687, 47 punktą).
53

Vadinasi, leidimo prekiauti neturėjimas nėra neatitikimas, kurį pareiškėjas gali ištaisyti ex post pagal PAL reglamento 10 straipsnio 3 dalį, nes tai su produktu kaip vaistu, o ne su PAL paraiška susijęs neatitikimas. Be to, kiek tai susiję su leidimu prekiauti, PAL reglamento 8 straipsnyje numatytos sąlygos, kurios nurodomos šio reglamento 10 straipsnio 3 dalyje, susijusios ne su pačiu tokio leidimo egzistavimu, kurio reikalaujama pagal minėto reglamento 3 straipsnio b punktą, o tik su įvairia informacija ir dokumentais, kuriuos reikia pateikti, siekiant įrodyti šį egzistavimą ir identifikuoti minėtą leidimą prekiauti pateikiant PAL paraišką.
5

Šio reglamento 86 straipsnis „Ieškinio patikslinimas“ suformuluotas taip: „1. Kai aktas, kurį prašoma panaikinti, visiškai ar iš dalies pakeičiamas kitu aktu, kurio dalykas tas pats, prieš pasibaigiant žodinei proceso daliai arba prieš Bendrajam Teismui priimant sprendimą išnagrinėti bylą nerengiant žodinės proceso dalies ieškovas gali patikslinti ieškinį, kad atsižvelgtų į šią naują aplinkybę. 2. Ieškinys tikslinamas pateikiant atskirą dokumentą per SESV 263 straipsnio šeštoje pastraipoje nustatytą terminą; šiame dokumente gali būti prašoma panaikinti aktą, dėl kurio tikslinamas ieškinys. 3. Pareiškime dėl patikslinimo nurodoma: a) patikslinti reikalavimai; b) jeigu reikia, patikslinti pagrindai ir argumentai; c) jeigu reikia, su patikslintais reikalavimais susiję įrodymai ir pasiūlymai pateikti įrodymų. 4. Pareiškimas dėl patikslinimo pateikiamas kartu su aktu, dėl kurio tikslinamas ieškinys. Jeigu šis aktas nepateikiamas, Teismo kancleris nustato protingą terminą, per kurį ieškovas turi jį pateikti. Jeigu per nustatytą terminą šis trūkumas nepašalinamas, Bendrasis Teismas sprendžia, ar dėl šio reikalavimo nesilaikymo pareiškimas dėl ieškinio patikslinimo nepriimtinas. 5. Pirmininkas nustato terminą, per kurį atsakovas gali pateikti atsiliepimą į pareiškimą dėl ieškinio patikslinimo, tačiau tai netrukdo Bendrajam Teismui priimti sprendimo dėl šio pareiškimo priimtinumo. <…>“
31

Be to, kadangi A Nyderlandų muitinei nurodė, kad elgėsi taip tik po to, kai gavo muitų teisės specialistų patvirtinimą, jog ši struktūra atitinka taikytinas teisės normas, visų pirma mokesčių srityje, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas teiraujasi dėl šios aplinkybės poveikio vertinant Muitinės kodekso 201 straipsnio 3 dalies antroje pastraipoje nustatytą sąlygą, pagal kurią informaciją pateikę asmenys pagrįstai turėjo žinoti, kad ji yra klaidinga.
68

Antruoju klausimu prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas iš esmės siekia išsiaiškinti, ar Reglamento Nr. 6/2002 20 straipsnio 1 dalies c punktas turi būti aiškinamas taip, kad trečiasis asmuo, kuris be Bendrijos dizaino suteikiamų teisių savininko sutikimo naudoja, be kita ko, savo interneto svetainėje minėtą dizainą atitinkančių prekių vaizdus tuomet, kai teisėtai prekiauja prekėmis, kurios naudotinos kaip konkrečių to dizaino suteikiamų teisių savininko prekių priedai, tuo siekdamas paaiškinti arba parodyti, jog parduotinos prekės naudojamos kartu su konkrečiomis minėtų dizaino suteikiamų teisių savininko prekėmis, atlieka atgaminimą „citavimo tikslais“, kaip tai suprantama pagal 20 straipsnio 1 dalies c punktą, ir, jei taip, kokiomis sąlygomis toks atgaminimo veiksmas gali būti leidžiamas.
4

Reglamento Nr. 1234/2007 164 straipsnio „Eksporto grąžinamųjų išmokų nustatymas“ 1–3 dalyse buvo nurodyta: „1. Eksporto grąžinamosios išmokos yra vienodos visoje [Sąjungoje]. Jos gali skirtis priklausomai nuo paskirties vietos, ypač jei to reikia dėl pasaulinėje rinkoje susidariusios padėties, tam tikrų rinkų konkrečių reikalavimų arba dėl susitarimais, sudarytais pagal [SESV 218 straipsnį], prisiimtų įsipareigojimų. 2. Grąžinamųjų išmokų dydį nustato Komisija. Grąžinamosios išmokos gali būti nustatomos: a) reguliariais laiko tarpais; b) skelbiant konkursą dėl produktų, kuriems tokia tvarka buvo nustatyta prieš pradedant taikyti šį reglamentą pagal 204 straipsnio 2 dalį. Produktų, už kuriuos skiriama eksporto grąžinamoji išmoka, sąrašas ir šios išmokos dydis nustatomi ne rečiau kaip kartą per tris mėnesius, išskyrus atvejus, kai tai nustatoma konkurso tvarka. Tačiau grąžinamosios išmokos dydis gali išlikti toks pat daugiau nei tris mėnesius, o tam tikrais atvejais intervenciniu laikotarpiu Komisija valstybės narės prašymu ar savo iniciatyva, nepadedant 195 straipsnio 1 dalyje nurodytam komitetui, gali jį pakoreguoti. 3. Nustatant grąžinamąsias išmokas už tam tikrą produktą, atsižvelgiama į vieną ar daugiau iš šių aspektų: a) esamą padėtį ir ateities tendencijas, susijusias su: – to produkto kainomis ir jo įsigijimo galimybėmis [Sąjungos] rinkoje, – to produkto kainomis pasaulinėje rinkoje, b) bendro rinkos organizavimo tikslus, kuriais turi būti užtikrinta kainų pusiausvyra ir natūrali jų raida bei prekyba toje rinkoje; c) poreikį išvengti trikdymų, dėl kurių ilgesniam laikui būtų sutrikdyta pusiausvyra tarp pasiūlos ir paklausos [Sąjungos] rinkoje; d) siūlomo eksporto ekonominį aspektą; e) pagal [SESV 218 straipsnį] sudarytais susitarimais nustatytus kiekius; f) poreikį sudaryti [Sąjungos] pagrindinių produktų panaudojimo gaminant perdirbtas prekes eksportui į trečiąsias šalis ir trečiųjų šalių produktų, įvežtų laikinojo įvežimo perdirbti tvarka, panaudojimo pusiausvyrą; g) mažiausias pardavimo išlaidas ir transporto iš [Sąjungos] rinkų į [Sąjungos] uostus ar kitas eksportavimo vietas bei išsiuntimo į paskirties šalis išlaidas; h) paklausą [vidaus] rinkoje; i) kiaulienos, kiaušinių ir paukštienos sektorių atžvilgiu į [Sąjungos] kainų ir pasaulinės rinkos kainų už pašarinių grūdų, kurių reikia gaminant tų sektorių produktus [Sąjungoje], kiekio skirtumą.“
5

Minėtos direktyvos 17 konstatuojamojoje dalyje numatyta: „kadangi yra tikslinga laiko atžvilgiu apriboti laikotarpį, per kurį pardavėjas yra atsakingas už kiekvieną prekių pateikimo laikotarpiu esantį neatitikimą; kadangi valstybės narės taip pat gali nustatyti ieškininės senaties terminą, per kurį vartotojai gali įgyvendinti savo teises, jeigu toks terminas nepasibaigia per dvejus metus nuo prekių pateikimo; kadangi, jeigu pagal nacionalinius teisės aktus ieškininės senaties termino pradžia nesutampa su prekių pateikimo laiku, bendra ieškininės senaties termino trukmė, kurią nustato nacionalinės teisės aktai, neturi būti trumpesnė nei dveji metai nuo prekių pateikimo“.
45

Be to, tokios sąlygos taikymas prieštarautų šios nuostatos struktūrai ir pereinamojo laikotarpio PVM sistemos, taikomos prekybai Bendrijos viduje, kontekstui ir tikslams, primintiems šio sprendimo 37–39 punktuose. Iš tiesų atsisakydama neapmokestinti tiekimo Bendrijos viduje vien dėl to, kad naujos transporto priemonės įgijėjas nėra įsisteigęs arba nuolat negyvena paskirties valstybėje narėje, net neatsižvelgdama į tai, ar įvykdytos neapmokestinimo materialiosios sąlygos, tiekimo valstybė narė apmokestintų sandorį, kuris, jei įvykdomos šios sąlygos, paskirties valstybėje narėje turėtų būti apmokestintas kaip tiekimas Bendrijos viduje. Taip atsirastų dvigubas apmokestinimas, kuris prieštarautų mokesčių neutralumo principui.
35

Be to, šiuo klausimu Reglamento Nr. 1008/2008 23 straipsnio 1 dalies antrame sakinyje numatyta, kad kliento mokėtinos galutinės kainos sudedamosios dalys, be oro susisiekimo kainos ar oro susisiekimo tarifo, yra visi taikomi mokesčiai, rinkliavos, papildomos rinkliavos ir įmokos, „kuriuos galima numatyti skelbimo metu“.
31

Tuomet LDz padavė skundą Administratīvā rajona tiesa (Apylinkės administracinis teismas, Latvija) su prašymu panaikinti šį VID generalinio direktoriaus sprendimą ir nurodė, kad šiuo atveju už nagrinėjamos skolos muitinei sumokėjimą gali būti solidariai atsakingi keli asmenys, be kita ko, tie, kurie atsakingi už techninį vežimo vykdymą ir tinkamą gedimo konstatavimo protokolo surašymą. Be to, LDz teigė, jog VID neatsižvelgė į tai, kad nustatytas krovinio trūkumas atsirado dėl atitinkamų prekių visiško sunaikinimo arba nesugrąžinamo praradimo dėl paties šių prekių pobūdžio arba dėl nenumatytų aplinkybių ar force majeure.
17

Spetsializiran nakazatelen sad (Specializuotas baudžiamųjų bylų teismas) mano, kad nacionalinė teisė, reglamentuojanti baudžiamąjį procesą, prieštarauja iš EŽTK kylantiems reikalavimams. Iš tiesų pagal šią nacionalinę teisę per teisminį bylos nagrinėjimą, vykdant suėmimo priemonės teisminę kontrolę, teismui draudžiama spręsti dėl to, ar yra pagrįstų įtarimų, kad kaltinamasis padarė jam inkriminuojamus nusikaltimus, o pagal EŽTK 5 straipsnio 1 dalies c punktą ir 4 dalį leidžiama kaltinamąjį laikyti suimtą tik „pagrįstai įtariant jį padarius nusikaltimą“.
13

2015 m. kovo 17 d. J. M. Pérez Retamero pateikė ieškinį Juzgado de lo Social de Barcelona no 3 (Barselonos darbo teismas Nr. 3, Ispanija) ir prašė jo konstatuoti, kad jį ir Sapirod siejo darbo sutartis, todėl jo atleidimas iš darbo buvo neteisėtas. Be to, ieškinyje jis nurodė, kad TNT neteisėtai suteikdavo darbuotojus, ir dėl to prašė solidariai nubausti šias dvi bendroves.
Byla C‑266/16

Western Sahara Campaign UK

prieš

Commissioners for Her Majesty’s Revenue and Customs ir Secretary of State for Environment, Food and Rural Affairs

(High Court of Justice (England & Wales), Queen’s Bench Division (Administrative Court) prašymas priimti prejudicinį sprendimą)

„Prašymas priimti prejudicinį sprendimą – Europos bendrijos ir Maroko Karalystės partnerystės susitarimas žuvininkystės sektoriuje – Protokolas dėl šiame susitarime numatytų žvejybos galimybių – Aktai, kuriais patvirtinamas susitarimo ir protokolo sudarymas – Taisyklės dėl žvejybos galimybių, nustatytų valstybių narių protokolu, paskirstymo – Jurisdikcija – Aiškinimas – Galiojimas atsižvelgiant į ESS 3 straipsnio 5 dalį ir tarptautinę teisę – Minėto susitarimo ir protokolo taikymas Vakarų Sacharai ir greta jos esantiems vandenims“

Santrauka – 2018 m. vasario 27 d. Teisingumo Teismo (didžioji kolegija) sprendimas

Prejudiciniai klausimai–Teisingumo Teismo jurisdikcija–Institucijų priimti aktai–Prašymas išnagrinėti Sąjungos sudaryto tarptautinio susitarimo atitiktį Sutartims–Priimtinumas (ESS 19 straipsnio 3 dalies b punktas; SESV 267 straipsnio pirmos pastraipos b punktas) Tarptautiniai susitarimai–Sąjungos susitarimai–Bendrijos ir Maroko partnerystės susitarimas–Aiškinimas–Reikšmingų tarptautinės teisės normų taikymas (Bendrijos ir Maroko partnerystės susitarimo 2 straipsnio a punktas, 5 ir 11 straipsniai) Tarptautiniai susitarimai–Sąjungos susitarimai–Bendrijos ir Maroko partnerystės susitarimas–Teritorinė taikymo sritis–Priklausoma Vakarų Sacharos teritorija, nepatenkanti į šalių suverenitetą–Neįtraukimas (Bendrijos ir Maroko partnerystės susitarimo 11 straipsnis) Tarptautiniai susitarimai–Sąjungos susitarimai–Bendrijos ir Maroko partnerystės susitarimas–Teritorinė taikymo sritis–Greta Vakarų Sacharos teritorijos esantys vandenys–Neįtraukimas–Sąjungos teisės aktų, susijusių su partnerystės susitarimo ir protokolo dėl žuvininkystės sudarymu, neginčijimas (ESS 3 straipsnio 5 dalis; Bendrijos ir Maroko partnerystės susitarimo 2 straipsnio a punktas ir 16 straipsnis bei 2013 m. protokolo 1 straipsnis; Tarybos reglamentai Nr. 764/2006 ir Nr. 1270/2013; Tarybos sprendimas 2013/785)
Byla C‑165/16

Toufik Lounes

prieš

Secretary of State for the Home Department

(High Court of Justice (England & Wales), Queen’s Bench Division (Administrative Court) prašymas priimti prejudicinį sprendimą)

„Prašymas priimti prejudicinį sprendimą – Sąjungos pilietybė – SESV 21 straipsnis – Direktyva 2004/38/EB – Naudos gavėjai – Dviguba pilietybė – Sąjungos pilietis, įgijęs priimančiosios valstybės narės pilietybę ir išsaugojęs savo kilmės valstybės pilietybę – Sąjungos piliečio šeimos nario, trečiosios valstybės piliečio, teisė gyventi šioje valstybėje narėje“

Santrauka – 2017 m. lapkričio 14 d. Teisingumo Teismo (didžioji kolegija) sprendimas

Sąjungos pilietybė–Teisė laisvai judėti ir apsigyventi valstybių narių teritorijoje–Direktyva 2004/38–Teisę turintys asmenys–Sąjungos piliečio šeimos nariai, trečiosios valstybės piliečiai, gyvenantys Sąjungos piliečio pilietybės valstybėje narėje–Netaikymas–Sąjungos pilietis, įgijęs priimančiosios valstybės narės pilietybę ir išsaugojęs savo kilmės valstybės pilietybę–Poveikio nebuvimas (Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2004/38 3 straipsnio 1 dalis, 7 straipsnio 1 dalis ir 16 straipsnio 1 dalis) Sąjungos pilietybė–Sutarties nuostatos–Teisė laisvai judėti ir apsigyventi valstybių narių teritorijoje–Sąjungos piliečio šeimos nariai, trečiosios valstybės piliečiai, gyvenantys priimančiojoje valstybėje narėje–Sąjungos pilietis, įgijęs priimančiosios valstybės narės pilietybę ir išsaugojęs savo kilmės valstybės pilietybę–Išvestinė teisė gyventi priimančiojoje valstybėje narėje–Sąlygos (SESV 21 straipsnio 1 dalis; Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2004/38 7 straipsnio 1 dalis ir 16 straipsnio 1 dalis)
Be to, minėtos direktyvos 297–299 straipsniuose numatyta, kad šiuos procentinius dydžius bendrai nustato kiekviena valstybė narė, atsižvelgdama į paskutinių trejų metų makroekonominius duomenis, susijusius tik su ūkininkais, kuriems taikomas vienodas tarifas. Taigi tos pačios direktyvos 299 straipsniu negalima pateisinti individualiai priimto sprendimo netaikyti ūkininkui vienodo tarifo schemos atsižvelgiant į grąžinimą, gautą taikant minėtus procentinius dydžius.

Direktyvos 2006/112 296 straipsnio 2 dalis turi būti aiškinama taip, kad ūkininkų, kurių atveju nustatyta, jog jie susigrąžina gerokai didesnes sumas kaip vienodo tarifo schemos dalyviai nei suma, kurią jie galėtų susigrąžinti, jeigu būtų apmokestinami pagal įprastas arba supaprastintas procedūras, kategorija negali sudaryti ūkininkų kategorijos, kaip ji suprantama pagal šią nuostatą.

Šiuo klausimu PVM direktyvos 296 straipsnio 2 dalyje įtvirtintos galimybės netaikyti ūkininkams vienodo tarifo schemos ir patikslinama, kad tokia išimtis turi būti susijusi, be kita ko, su ūkininkų kategorijomis, tačiau neapibrėžiama sąvoka „ūkininkų kategorija“.

Savaime suprantama, kad tokia sąvoka apima atitinkamų ūkininkų, kurie tam, kad sudarytų kategoriją, turi vieną arba kelis bendrus požymius, vykdomą veiklą.

Be to, atsižvelgiant į teisinio saugumo principą šio 296 straipsnio 2 dalyje numatytos ūkininkų kategorijos turi būti paskelbtos remiantis objektyviais, aiškiais ir tiksliais kriterijais nacionalinės teisės aktuose arba prireikus vykdomosios valdžios institucijos, įgaliotos šiuo klausimu nacionalinės teisės aktuose. Be to, kaip pažymėjo generalinis advokatas savo išvados 36 punkte, šie kriterijai turi būti nustatyti iš anksto, t. y. neįtraukiama kategorija turi būti apibrėžta iš anksto ir abstrakčiai, kad ūkininkas, prieš priimdamas galimą sprendimą dalyvauti schemoje, galėtų įvertinti, ar jis priklauso neįtrauktinai kategorijai ir ar ateityje priklausys šiai kategorijai.

Taigi ūkininkas turi galėti atlikti individualią savo situacijos analizę ex ante tam, kad nustatytų, ar, atsižvelgiant į šiuose teisės aktuose nustatytus objektyvius kriterijus, jis sudaro ūkininkų, kuriems netaikoma vienodo tarifo schema, kategoriją. Vis dėlto ūkininkų kategorija, kaip ji suprantama pagal PVM direktyvos 296 straipsnio 2 dalį, negali būti apibrėžta nurodant kriterijų, kuriuo remdamiesi susiję asmenys negali atlikti tokios individualios analizės, nepažeidžiant teisinių situacijų aiškumo ir tikrumo reikalavimų.

(žr. 46–49, 51 punktus, rezoliucinės dalies 2 punktą)