Valstybės narės, pareikšdamos ieškinį dėl panaikinimo, gali ginčyti bet kokį Komisijos norminio ar individualaus pobūdžio sprendimą ir savo reikalavimams pagrįsti remtis visais pagrindais, grindžiamais, be kita ko, esminio procedūrinio reikalavimo ar teisės normos, priimtos siekiant taikyti Sutartis, pažeidimu.

Atsižvelgiant į tai, paraiškų dėl galimybės susipažinti su dokumentais nagrinėjimo taisyklių, numatytų Reglamento Nr. 1049/2001 6–8 straipsniuose, pažeidimas, nors tam tikromis aplinkybėmis gali daryti įtaką sprendimo nesuteikti galimybės susipažinti su dokumentais teisėtumui, negali daryti įtakos sprendimo suteikti galimybę susipažinti su dokumentais teisėtumui. Pirma, dėl Reglamento Nr. 1049/2001 6 straipsnio pažymėtina, kad nors institucija negali atmesti paraiškos kaip nepakankamai konkrečios, prieš tai nepaprašiusi pareiškėjo ją patikslinti, vis dėlto negalima pagrįstai jos kaltinti dėl to, kad suteikė galimybę susipažinti su dokumentais pagal tariamai nekonkrečią paraišką, prieš tai nepaprašiusi pareiškėjo jos patikslinti. Tais atvejais, kai pareiškėjo nebuvo paprašyta patikslinti savo paraiškos, nei institucija, nei a fortiori trečiasis asmuo negali pagrįstai remtis tariamu pareiškėjo paraiškos neapibrėžtumu. Taigi, jei institucija mano, kad, nepatirdama neproporcingo darbo krūvio, gali pati identifikuoti visus dokumentus, kurie gali būti priskirti prie paraiškos, netgi suformuluotos bendrais bruožais ir pateiktos dėl didelio skaičiaus dokumentų, tokia institucija gali laisvai priimti sprendimą dėl tokios paraiškos, prieš tai nepaprašiusi pareiškėjo jos patikslinti, paskui, jei tinka, suteikti galimybę susipažinti su visais identifikuotais dokumentais su sąlyga, kad tiems dokumentams netaikomos išimtys, numatytos visų pirma Reglamento Nr. 1049/2001 4 straipsnyje.

Nors pagal Reglamento Nr. 1049/2001 dėl galimybės visuomenei susipažinti su Europos Parlamento, Tarybos ir Komisijos dokumentais 7 ir 8 straipsnius institucijos įpareigojamos atsakyti į pirmines ir kartotines paraiškas dėl galimybės susipažinti su dokumentais per nustatytus terminus, nė vienoje šio reglamento nuostatoje nėra nustatyta termino, per kurį tam tikra institucija turi informuoti valstybę narę apie paraiškos dėl galimybės susipažinti su šios valstybės narės dokumentais gavimą ir perduoti jai šią paraišką. Reglamente Nr. 1049/2001 visų pirma nėra patikslinama, kokį atsakymo terminą tokiu atveju institucija turi suteikti šiai valstybei narei, kad ji galėtų pranešti šiai institucijai apie galimą prieštaravimą dėl atitinkamų dokumentų atskleidimo. Vis dėlto iš lojalaus bendradarbiavimo pareigos išplaukia, kad Komisija privalo veikti rūpestingai palaikydama santykius su suinteresuotąja valstybe nare tam, kad pati galėtų priimti sprendimą paisydama terminų, kurie jai nustatyti Reglamento Nr. 1049/2001 7 ir 8 straipsniuose.

Jeigu paraiškoje dėl galimybės susipažinti nurodyti dokumentai priklauso konkrečiai Sąjungos teisės sričiai, šiuo atveju – kontrolės sistemai, kad būtų užtikrintas bendrosios žuvininkystės politikos taisyklių laikymasis, taisyklės dėl galimybės susipažinti su dokumentais, įtvirtintos, be kita ko, Reglamento Nr. 1049/2001 4 straipsnyje, neturėtų būti taikomos ir aiškinamos neatsižvelgiant į specifines šiuose dokumentuose esančių duomenų perdavimą ir naudojimą reglamentuojančias taisykles, įtvirtintas Reglamento Nr. 1224/2009 113 straipsnio 2 ir 3 dalyse. Taigi jei paraiška pagal Reglamentą Nr. 1049/2001 siekiama susipažinti su dokumentais, kuriuose yra duomenų, kaip jie suprantami pagal Reglamentą Nr. 1224/2009, taikomos visos šio reglamento 113 straipsnio 2 ir 3 dalių nuostatos.

Kalbant apie pagal Reglamentą Nr. 1224/2009, nustatantį Bendrijos kontrolės sistemą, kuria užtikrinamas bendrosios žuvininkystės politikos taisyklių laikymasis, valstybės narės pateiktus duomenis, Sąjungos teisės aktų leidėjas siekė tam tikra forma išlaikyti rengėjo taisyklę, kuri vis dėlto Reglamentu Nr. 1049/2001 dėl galimybės visuomenei susipažinti su Europos Parlamento, Tarybos ir Komisijos dokumentais iš principo buvo panaikinta visuomenės galimybės susipažinti su dokumentais srityje. Ši iki Reglamento Nr. 1049/2001 įsigaliojimo pagrindinė taisyklė suponavo, kad, jeigu institucijos turimo dokumento rengėjas buvo trečiasis asmuo, prašymas leisti susipažinti su šiuo dokumentu turėjo būti adresuotas tiesiogiai šio dokumento autoriui.

Tai reiškia, kad Reglamento Nr. 1224/2009 113 straipsnio 2 ir 3 dalyse numatyto apribojimo taikymas nepriklauso nei nuo aiškaus ir išankstinio atitinkamos valstybės narės valios pareiškimo, nei nuo to, ar ji rėmėsi viena iš materialinių Reglamento Nr. 1049/2001 4 straipsnio 1–3 dalyse arba Reglamento Nr. 1224/2009 113 straipsnio 4 dalyje numatytų išimčių, nei nuo galimai valstybės narės pareikšto prieštaravimo pagrindimo. Be to, šis draudimas perduoti arba naudoti duomenis negali pasibaigti užbaigus pagal Reglamento Nr. 1224/2009 102 straipsnio 2 dalį pradėtą administracinį tyrimą, o nustoja egzistuoti tik tuo momentu, kai atitinkamus duomenis pateikusi valstybė narė aiškiai sutinka su jų perdavimu ar panaudojimu.

(žr. 147, 151 ir 152 punktus)