Laikina versija

TEISINGUMO TEISMO (aštuntoji kolegija) NUTARTIS

2022 m. gruodžio 22 d.( )

„Apeliacinis skundas – Teisingumo Teismo procedūros reglamento 182 straipsnis – Viešoji tarnyba – Pensija – Europos Sąjungos pareigūnų tarnybos nuostatai – VIII priedo 20 straipsnis – Maitintojo netekimo pensijos skyrimas – Buvusio pareigūno, gavusio ištarnauto laiko pensiją, našliu likęs sutuoktinis – Santuoka, sudaryta šiam pareigūnui nutraukus tarnybą – Sąlyga dėl minimalios penkerių metų santuokos trukmės pareigūno mirties dieną – VIII priedo 18 straipsnis – Santuoka, sudaryta prieš nutraukiant pareigūno tarnybą – Minimalios vienų metų santuokos trukmės sąlyga – VIII priedo 20 straipsnio neteisėtumu grindžiamas prieštaravimas – Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartija – 20 straipsnis – Vienodo požiūrio principas – 21 straipsnio 1 dalis – Nediskriminavimo dėl amžiaus principas – 52 straipsnio 1 dalis – Savavališko arba akivaizdžiai netinkamo, atsižvelgiant į Europos Sąjungos teisės aktų leidėjo siekiamą tikslą, diferencijavimo nebuvimas“

Sujungtose bylose C‑341/21 P ir C‑357/21 P

dėl dviejų apeliacinių skundų, pagal Europos Sąjungos Teisingumo Teismo statuto 56 straipsnį pateiktų atitinkamai 2021 m. birželio 2 d. ir birželio 7 d.,

Europos Komisija, atstovaujama T. S. Bohr ir B. Mongin,

apeliantė byloje C‑341/21 P,

dalyvaujant kitoms proceso šalims:

KM, atstovaujamai Rechtsanwalt M. Müller‑Trawinski,

ieškovei pirmojoje instancijoje,

Europos Parlamentui, atstovaujamam J. Van Pottelberge,

Europos Sąjungos Tarybai, atstovaujamai M. Alver ir M. Bauer,

įstojusioms į bylą šalims pirmojoje instancijoje,

ir

Europos Sąjungos Taryba, atstovaujama M. Alver ir M. Bauer,

apeliantė byloje C‑357/21 P,

dalyvaujant kitoms proceso šalims:

KM, atstovaujamai Rechtsanwalt M. Müller‑Trawinski,

ieškovei pirmojoje instancijoje,

Europos Komisijai, atstovaujamai T. S. Bohr ir B. Mongin,

atsakovei pirmojoje instancijoje,

Europos Parlamentui, atstovaujamam J. Van Pottelberge,

įstojusiai į bylą šaliai pirmojoje instancijoje,

TEISINGUMO TEISMAS (aštuntoji kolegija),

kurį sudaro kolegijos pirmininkas M. Safjan (pranešėjas), teisėjai N. Piçarra ir N. Jääskinen,

generalinis advokatas A. Rantos,

kancleris A. Calot Escobar,

atsižvelgęs į tai, kad išklausius generalinį advokatą nuspręsta priimti sprendimą motyvuota nutartimi pagal Teisingumo Teismo procedūros reglamento 182 straipsnį,

priima šią

Nutartį

1 Apeliaciniais skundais Europos Komisija (C‑341/21 P) ir Europos Sąjungos Taryba (C‑357/21 P) prašo panaikinti 2021 m. kovo 24 d. Europos Sąjungos Bendrojo Teismo sprendimą KM / Komisija (T‑374/20, nepaskelbtas Rink., toliau – skundžiamas sprendimas, EU:T:2021:162); juo panaikintas 2019 m. spalio 7 d. Komisijos sprendimas, kuriuo atmestas prašymas skirti KM maitintojo netekimo pensiją (toliau – ginčijamas sprendimas).

Teisinis pagrindas

2 Europos Sąjungos pareigūnų tarnybos nuostatų (toliau – Tarnybos nuostatai) 1d straipsnis suformuluotas taip:

„1. Taikant šiuos Tarnybos nuostatus draudžiama bet kokia diskriminacija bet kokiu pagrindu, pavyzdžiui, dėl lyties, rasės, odos spalvos, etninės ar socialinės kilmės, genetinių ypatybių, kalbos, religijos ar tikėjimo, politinių ar kokių nors kitų pažiūrų, priklausomybės tautinei mažumai, turto, kilmės, negalios, amžiaus ar seksualinės orientacijos.

Šiuose Tarnybos nuostatuose nesantuokinės partnerystės laikomos santuoka, jei tenkinamos visos sąlygos, išvardytos VII priedo 1 straipsnio 2 dalies c punkte.

2. Siekiant faktiškai užtikrinti visišką vyrų ir moterų lygybę darbe, [–] o tai yra esminis dalykas, į kurį būtina atsižvelgti įgyvendinant visas šių Tarnybos nuostatų sąlygas [, –] vienodo požiūrio į vyrus ir moteris principas Europos Sąjungos institucijoms netrukdo išlaikyti arba patvirtinti priemones, kuriomis numatomos specifinės lengvatos siekiant sudaryti palankesnes sąlygas nepakankamai atstovaujamos lyties asmenims verstis profesine veikla arba siekiant užkirsti kelią ar kompensuoti profesinės veiklos atžvilgiu nepalankią padėtį.

<...>

5. Kai asmenys, kuriems taikomi šie Tarnybos nuostatai, ir kurių nuomone buvo pažeistos jų teisės, kadangi jiems nebuvo pritaikytas pirm[a] apibrėžtas vienodo požiūrio į vyrus ir moteris principas, nustato faktų, pagal kuriuos galima daryti prielaidą, kad buvo tiesioginės ar netiesioginės diskriminacijos atvejis, pareiga įrodyti, kad vienodo požiūrio į vyrus ir moteris principas nebuvo pažeistas, tenka institucijai. Ši nuostata netaikoma drausminėms procedūroms.

6. Nors ir laikantis nediskriminacinio principo [Laikantis nediskriminavimo principo] ir proporcingumo principo, bet koks jų taikymo apribojimas turi būti pagrįstas objektyviomis ir pagrįstomis priežastimis ir juo turi būti siekiama teisėtų tikslų, vadovaujantis bendrais interesais ir bendromis personalo politikos nuostatomis [teisėtų bendrojo intereso tikslų įgyvendinant personalo politiką]. Tokie tikslai, visų pirma, gali [pateisinti] privalomo pensinio amžiaus ir minimalaus amžiaus, nuo kurio gaunama ištarnauto laiko pensija, nustatymą.“

3 Tarnybos nuostatų 35 straipsnyje nustatyta:

„Pareigūnams suteikiamas vienas iš šių administracinių statusų:

a) faktiškai dirbantis;

b) delegavimas;

c) atostogos dėl asmeninių priežasčių;

d) rezervo statusas;

e) atostogos karo tarnybai atlikti;

f) vaiko ar šeimos nario priežiūros atostogos;

g) atostogos tarnybos labui.“

4 Tarnybos nuostatų 47 straipsnyje numatyta:

„Tarnyba nutraukiama:

a) atsistatydinant;

b) priverstinai atsistatydinant;

c) atstatydinant tarnybos interesais;

d) atleidžiant iš darbo dėl nekompetentingumo;

e) pašalinant iš pareigų;

f) išeinant į pensiją arba

g) mirties atveju.“

5 Tarnybos nuostatų 52 straipsnio pirmoje ir antroje pastraipose nurodyta:

„Nedarant poveikio 50 straipsniui, pareigūnas išleidžiamas į pensiją:

a) arba automatiškai, paskutinę mėnesio, kurį jam sukanka 66 metai, dieną, arba

b) jo paties prašymu mėnesio, kur[į] buvo pateiktas prašymas, paskutinę dieną, jeigu jis sulaukė pensinio amžiaus arba jeigu jam yra daugiau kaip 58 metai, bet jis dar nesulaukė pensinio amžiaus, ir jis atitinka kriterijus, pagal kuriuos pensija pradedama mokėti iš karto, kaip numatyta VIII priedo 9 straipsnyje. Pagal analogiją taikomas 48 straipsnio antros pastraipos antrasis sakinys.

Tačiau pareigūnas gali savo paties prašymu ir jei, paskyrimų tarnybos nuomone, tai pateisinama tarnybos interesais, tęsti tarnybą iki 67 metų amžiaus arba išimties tvarka iki 70 metų. Tokiu atveju jis savaime išeina į pensiją paskutinę mėnesio, kurį jam sukanka tiek metų, dieną.“

6 Tarnybos nuostatų VII priedo 1 straipsnio 2 dalies c punkte numatyta:

„Namų ūkio išmoka skiriama:

<...>

c) pareigūnui, registruotam pastoviu nesantuokiniu partneriu, jeigu:

i) pora pateikia valstybės narės ar valstybės narės bet kurios kompetentingos institucijos pripažįstamą teisinį dokumentą, patvirtinantį jų nesantuokinių partnerių statusą,

ii) nė vienas iš partnerių neturi santuokinių ryšių ar kitos nesantuokinės partnerystės ryšių,

iii) partneriai nėra susieti vienu iš šių ryšių: tėvai, vaikas, seneliai, anūkai, brolis, sesuo, teta, dėdė, sūnėnas, dukterėčia, žentas, marti,

iv) pora valstybėje narėje neturi teisinių galimybių susituokti; šiame punkte pora laikoma turinčia teisines galimybes susituokti tik tada, jeigu abu jos nariai atitinka valstybės narės teisės aktais nustatytas sąlygas, leidžiančias tokios poros santuoką;

<...>“

7 Tarnybos nuostatų VIII priedas „Pensijų sistema“ apima, be kita ko, 4 skyrių „Maitintojo netekimo pensija“, kurį sudaro šio priedo 17–29 straipsniai. 17 straipsnis suformuluotas taip:

„Jei pareigūnas, turintis vieną iš Tarnybos nuostatų 35 straipsnyje nurodytų administracinių statusų, miršta, našliu likęs sutuoktinis, jeigu pora buvo susituokusi ne mažiau kaip vienerius [vienus] metus iki jo mirties ir taikant 1 straipsnio 1 dalies bei 22 straipsnio nuostatas, įgyja teisę į maitintojo netekimo pensij[ą], lygią 60 % ištarnauto laiko pensijos, kuri pareigūnui būtų buvusi mokama, jeigu jis būtų turėjęs teisę į ją, nepriklausomai nuo tarnybos trukmės ir amžiaus, savo mirties dieną.

Į santuokos trukmę neatsižvelgiama, jei pareigūnas iš tos ar ankstesnės santuokos turi vieną arba keletą vaikų, su sąlyga, kad našlė [našliu likęs sutuoktinis] tuos vaikus išlaiko ar išlaikė, arba jei pareigūnas mirė dėl fizinės negalios ar ligos, kurios priežastimi buvo jo pareigų vykdymas ar nelaimingas atsitikimas.“

8 Tarnybos nuostatų VIII priedo 18 straipsnyje nurodyta:

„Kai buvęs pareigūnas gaudavo ištarnauto laiko pensiją, našliu likęs sutuoktinis, jeigu pora buvo jau susituokusi prieš tai, kai pareigūnas paliko tarnybą institucijoje, ir ta santuoka truko bent vienerius [vienus] metus, bei laikantis 22 straipsnio nuostatų, turi teisę į 60 % jo prieš mirštant gautos ištarnauto laiko pensijos dydžio maitintojo netekimo pensiją. Minimali maitintojo netekimo pensija yra 35 % paskutinio bazinio darbo užmokesčio dydžio; tačiau maitintojo netekimo pensija [jokiu atveju] negali būti didesnė už sutuoktinio prieš mirštant gautą ištarnauto laiko pensiją.

Į santuokos trukmę neatsižvelgiama, jei santuokoje, kurią pareigūnas sudarė prieš palikdamas tarnybą, sutuoktiniai turėjo vieną ar kelis vaikus, jeigu našlė [našliu likęs sutuoktinis] tuos vaikus išlaiko ar išlaikė.“

9 Tarnybos nuostatų VIII priedo 19 straipsnyje numatyta:

„Jei buvęs pareigūnas gaudavo invalidumo pašalpą, našliu likęs sutuoktinis, laikantis šio priedo 22 straipsnio nuostatų, jeigu pora buvo susituokusi tada, kai pareigūnas įgijo teisę į pašalpą, turi teisę gauti pensiją netekus maitintojo, kuri yra lygi 60 % invalidumo pašalpos, kurią sutuoktinis gaudavo iki mirties.

Minimali pensija netekus maitintojo yra 35 % paskutinio bazinio darbo užmokesčio; tačiau maitintojo netekimo pensijos dydis jokiu būdu neviršija sutuoktinio prieš mirtį gautos invalidumo pašalpos sumos.“

10 Tarnybos nuostatų VIII priedo 20 straipsnyje nurodyta:

„17a, 18, 18a ir 19 straipsniuose į santuokos trukmę [sudarymo momentą] neatsižvelgiama, jei santuoka, nors ir sudaryta pareigūnui nutraukus tarnybą, truko ne mažiau kaip 5 metus.“

11 Pagal Tarnybos nuostatų VIII priedo 27 straipsnį:

„Pareigūno ar buvusio pareigūno išsiskyręs sutuoktinis turi teisę į šiame skyriuje apibrėžtą maitintojo netekimo pensiją, jei mirus jo buvusiam sutuoktiniui jis ar ji gali įrodyti, kad teismo sprendimu ar pagal jo ar jos ir buvusio sutuoktinio oficialiai įregistruotą susitarimą turi teisę iš jo ar jos gauti išlaikymą.

Tačiau maitintojo netekimo pensija negali būti didesnė už buvusio sutuoktinio mirties momentu mokėtą išlaikymo sumą, ją atnaujinus Tarnybos nuostatų 82 straipsnyje nustatyta tvarka.

Tokios teisės išsiskyręs sutuoktinis netenka, jei jis ar ji dar kartą susituokė prieš buvusio sutuoktinio mirtį. 26 straipsnio nuostatos taikomos, jei po buvusio sutuoktinio mirties dar kartą susituokiama.“

Ginčo aplinkybės ir ginčijamas sprendimas

12 2004 m. ieškovė KM su Sąjungos institucijos pareigūnu Vokietijoje sudarė notaro patvirtintą partnerystės sutartį, paskui Briuselyje (Belgija) įregistruotą kaip teisiškai patvirtintą bendro gyvenimo nesusituokus deklaraciją. 2016 m. šis pareigūnas išėjo į pensiją.

13 2017 m. tas pareigūnas ir KM susituokė. Pareigūnas mirė praėjus mažiau nei penkeriems metams nuo santuokos sudarymo datos.

14 KM, kaip buvusio Sąjungos pareigūno našle likusi sutuoktinė, pateikė prašymą skirti maitintojo netekimo pensiją pagal Tarnybos nuostatų VIII priedo 4 skyrių.

15 Ginčijamu sprendimu Komisijos individualių išmokų administravimo ir mokėjimo biuras (PMO) atmetė KM prašymą, remdamasis tuo, kad ji neatitiko Tarnybos nuostatų VIII priedo 20 straipsnyje nustatytų sąlygų maitintojo netekimo pensijai gauti, nes jos santuoka su mirusiu pareigūnu, sudaryta jam nutraukus tarnybą, truko mažiau nei penkerius metus.

16 KM skundas dėl šio sprendimo buvo atmestas.

Ieškinys pirmojoje instancijoje ir skundžiamas sprendimas

17 2020 m. birželio 15 d. Bendrojo Teismo kanceliarija gavo KM ieškinį, kuriuo ji prašė panaikinti dėl jos priimtą sprendimą.

18 Europos Parlamentui ir Tarybai buvo leista įstoti į bylą palaikyti Komisijos reikalavimų.

19 Grįsdama ieškinį KM rėmėsi, be kita ko, pagrindu, iš esmės grindžiamu Tarnybos nuostatų VIII priedo 20 straipsnio neteisėtumu atsižvelgiant į vienodo požiūrio principą ir nediskriminavimo dėl amžiaus principą.

20 Priimdamas sprendimą dėl šio pagrindo Bendrasis Teismas konstatavo, kad skiriant maitintojo netekimo pensiją situacija, kuriai taikomas Tarnybos nuostatų VIII priedo 18 straipsnis, t. y., buvusio Sąjungos pareigūno, kuris susituokė prieš nutraukdamas tarnybą, našliu likusio sutuoktinio situacija panaši į tą, kuriai taikomas šio priedo 20 straipsnis, t. y. į buvusio pareigūno, kuris sudarė santuoką jau nutraukęs tarnybą, našliu likusio sutuoktinio situaciją. Paskui Bendrasis Teismas nusprendė, kad buvo skirtingai vertinamos panašios situacijos atsižvelgiant į santuokos sudarymo datą, nes pagal Tarnybos nuostatų VIII priedo 18 straipsnį našliu likusiam sutuoktiniui maitintojo netekimo pensija skiriama, jeigu santuoka truko bent vienus metus, o pagal šio priedo 20 straipsnį – bent penkerius metus. Bendrasis Teismas pridūrė, kad dėl tokio skirtingo požiūrio buvusio pareigūno, kuris susituokė po to, kai nutraukė tarnybą, našliu likęs sutuoktinis patenka į mažiau palankią padėtį, palyginti su buvusio pareigūno našliu likusiu sutuoktiniu, kuris susituokė prieš pareigūnui ją nutraukiant. Taip pat Bendrasis Teismas konstatavo, kad skirtingas panašių situacijų vertinimas netiesiogiai grindžiamas buvusio pareigūno amžiumi santuokos sudarymo dieną.

21 Nurodęs, kad Tarnybos nuostatų VIII priedo 20 straipsnyje įtvirtintas skirtingas požiūris buvo numatytas įstatymo, kaip tai suprantama pagal Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos (toliau – Chartija) 52 straipsnio 1 dalį, Bendrasis Teismas patikrino, ar nurodytas skirtingas požiūris gali būti pateisinamas bendrojo intereso tikslu ir ar jis yra proporcingas siekiamam tikslui, be kita ko, atsižvelgiant į skundžiamo sprendimo 42 punkte primintą jurisprudenciją.

22 Šiuo klausimu dėl bendrojo intereso tikslo užkirsti kelią sukčiavimui Bendrasis Teismas, pripažindamas, kad reikalavimas, pagal kurį santuoka turi atitikti minimalios trukmės sąlygą teisei į maitintojo netekimo pensiją įgyti, leidžia užtikrinti, kad tokia santuoka nėra motyvuota išimtinai su bendro gyvenimo tikslu nesusijusiais sumetimais, pavyzdžiui, vien finansiniais sumetimais arba siekiu įgyti teisę gyventi šalyje, padarė išvadą, kad būtų neprotinga manyti, jog Tarnybos nuostatų VIII priedo 20 straipsnyje nustatyta sąlyga dėl penkerių metų minimalios santuokos trukmės, kuri yra penkis kartus ilgesnė nei numatytoji Tarnybos nuostatų VIII priedo 18 straipsnyje ir kuriai netaikoma jokia išimtis, leidžianti įrodyti, kad nėra sukčiaujama, neatsižvelgiant į pateiktus objektyvius įrodymus, gali būti reikalinga kovos su sukčiavimu tikslui pasiekti.

23 Bendrasis Teismas padarė išvadą, kad Tarnybos nuostatų VIII priedo 20 straipsniu pažeidžiamas vienodo požiūrio principas ir nediskriminavimo dėl amžiaus principas. Šiomis aplinkybėmis jis pritarė KM pareikštam neteisėtumu grindžiamam prieštaravimui ir panaikino ginčijamą sprendimą.

Apeliacinės bylos šalių reikalavimai ir procesas Teisingumo Teisme

24 Apeliaciniu skundu byloje C‑341/21 P Komisija Teisingumo Teismo prašo:

– panaikinti skundžiamą sprendimą,

– atmesti pirmojoje instancijoje pareikštą ieškinį ir

– priteisti iš KM bylinėjimosi pirmojoje instancijoje ir apeliacinėje instancijoje išlaidas.

25 Apeliaciniu skundu byloje C‑357/21 P Taryba Teisingumo Teismo prašo:

– tenkinti apeliacinį skundą ir panaikinti skundžiamą sprendimą,

– priimti galutinį sprendimą byloje bei atmesti pirmojoje instancijoje pareikštą ieškinį kaip nepagrįstą ir

– priteisti iš KM bylinėjimosi pirmojoje instancijoje ir apeliacinėje instancijoje išlaidas.

26 2021 m. rugsėjo 14 d. Teisingumo Teismo pirmininko sprendimu šių bylų nagrinėjimas sustabdytas, kol bus paskelbtas sprendimas sujungtose bylose C‑116/21 P–C‑118/21 P, C‑138/21 P ir C‑139/21 P. Paskelbus 2022 m. liepos 14 d. Sprendimą Komisija /VW ir kt. (C‑116/21 P–C‑118/21 P, C‑138/21 P ir C‑139/21 P, EU:C:2022:557), bylų nagrinėjimas buvo atnaujintas 2022 m. liepos 19 d. Teisingumo Teismo pirmininko sprendimu.

27 Remdamasis Teisingumo Teismo procedūros reglamento 54 straipsnio 2 dalimi, 2022 m. rugsėjo 1 d. Teisingumo Teismo pirmininkas nusprendė sujungti bylas C‑341/21 P ir C‑357/21 P, kad būtų bendrai vykdoma rašytinė ir žodinė proceso dalys ir priimtas galutinis sprendimas.

Dėl apeliacinių skundų

Dėl Procedūros reglamento 182 straipsnio taikymo

28 Pagal Procedūros reglamento 182 straipsnį jeigu Teisingumo Teismas jau yra sprendęs dėl vieno ar kelių teisės klausimų, tapačių klausimams, keliamiems pagrindinio ar priešpriešinio apeliacinio skundo pagrinduose, ir jeigu jis mano, kad apeliacinis skundas akivaizdžiai pagrįstas, vadovaudamasis teisėjo pranešėjo siūlymu ir išklausęs šalis bei generalinį advokatą jis gali motyvuota nutartimi, kurioje pateikiama nuoroda į atitinkamą jurisprudenciją, nuspręsti pripažinti apeliacinį skundą akivaizdžiai pagrįstu.

29 Komisija ir KM nurodo, kad neprieštarauja dėl šio straipsnio taikymo. Taryba neatsakė į Teisingumo Teismo raginimą pateikti nuomonę šiuo klausimu.

30 Šiuo atveju reikia konstatuoti, kad šiose bylose nurodytuose apeliacinių skundų pagrinduose keliami teisės klausimai yra tapatūs tiems, dėl kurių Teisingumo Teismas priėmė 2022 m. liepos 14 d. Sprendimą Komisija / VW ir kt. (C‑116/21 P–C‑118/21 P, C‑138/21 P ir C‑139/21 P, EU:C:2022:557). Todėl šiose bylose reikia taikyti Procedūros reglamento 182 straipsnį.

Dėl esmės

31 Grįsdama apeliacinį skundą byloje C‑341/21 P Komisija remiasi trimis pagrindais; pirmasis grindžiamas teisės klaida, susijusia su Sąjungos teisės aktų leidėjo priimtų sprendimų teisėtumo vertinimo kriterijais, ir pareigos motyvuoti neįvykdymu, antrasis – teisės klaida, padaryta aiškinant nediskriminavimo principą, o trečiasis – teisės klaida, padaryta aiškinant Chartijos 52 straipsnio 1 dalį, ir keliais pareigos motyvuoti neįvykdymo atvejais.

32 Grįsdama apeliacinį skundą byloje C‑357/21 P Taryba remiasi trimis pagrindais; pirmasis grindžiamas teisės klaidomis, kiek tai susiję su nevienodo požiūrio egzistavimu, antrasis – teisės klaidomis, susijusiomis su Bendrojo Teismo vykdomos Sąjungos teisės aktų leidėjo pasirinkimo teisminės kontrolės apimtimi, o trečiasis – skirtingo požiūrio pagrindimo teisės klaidomis.

Dėl pirmojo pagrindo trečios dalies ir antrojo pagrindo byloje C‑341/21 P ir pirmojo pagrindo byloje C‑357/21 P

– Šalių argumentai

33 Remdamosi šiais pagrindais ir šiomis dalimis Komisija ir Taryba teigia, kad skundžiamame sprendime Bendrasis Teismas padarė teisės klaidą aiškindamas vienodo požiūrio principą ir nediskriminavimo principą, nes klaidingai nusprendė, kad situacijos, kurioms taikomos Tarnybos nuostatų VIII priedo 18 ir 20 straipsnių normos, yra panašios ir kad šios panašios situacijos buvo skirtingai vertinamos dėl taikytos skirtingos tvarkos.

34 Šios institucijos mano, kad skundžiamo sprendimo 49 ir 50 punktuose Bendrasis Teismas padarė teisės klaidą, nuspręsdamas, kad santuokos sudarymo data yra vienintelis veiksnys, lemiantis Tarnybos nuostatų VIII priedo 18 straipsnio ar 20 straipsnio normų taikymą, todėl situacijos, kurioms taikomos šios nuostatos, buvo panašios. Jeigu Bendrasis Teismas būtų atsižvelgęs į visas šiuos atvejus apibūdinančias ypatybes, jis būtų turėjęs konstatuoti, kad egzistuoja esminis ir objektyvus skirtumas tarp tarnybą Sąjungos institucijoje atliekančių pareigūnų ir tarnybą joje nutraukusių pareigūnų, susijęs su atitinkama šių pareigūnų teisine padėtimi, visų pirma atsižvelgiant į profesines teises ir pareigas, kurių pirmieji, priešingai nei antrieji, turi laikytis per visą savo tarnybos laikotarpį pagal Tarnybos nuostatus.

35 Konkrečiai kalbant, tiek Komisija, tiek Taryba pabrėžia tai, kad tarnybą atliekantis pareigūnas, priešingai nei buvę pareigūnai, nebeturintys pareigos dirbti, privalo mokėti įmokas pagal pensijų sistemą, gauna didesnį bazinį darbo užmokestį, palyginti su ištarnauto laiko pensija, kuri jam bus mokama išėjus į pensiją, privalo gyventi darbo vietoje ir turi teisę į ekspatriacijos išmoką, išmoką už darbą užsienyje ir kelionės išlaidų atlyginimą. Be to, Komisija pažymi, kad, priešingai nei Tarnybos nuostatų VIII priedo 20 straipsnyje, šio priedo 18 straipsnyje nustatyta, kad santuokos trukmės sąlyga netaikoma, jei pareigūno šeimoje vaikas gimė jam būnant susituokus ir santuoka sudaryta prieš nutraukiant tarnybą, o tai įrodo, kad šiose dviejose nuostatose numatytos situacijos yra visiškai skirtingos. Visi šie svarstymai rodo, kad buvusio pareigūno, kuris susituokia nutraukęs tarnybą, atveju būtinybė našliu likusiam sutuoktiniui suteikti pakaitinių pajamų skiriant maitintojo netekimo pensiją nėra tokia akivaizdi, kaip pareigūno, kuris susituokia dar atlikdamas tarnybą, atveju.

36 Taip pat Komisija mano, kad pareigas einančių pareigūnų ir tarnybą Sąjungos institucijoje nutraukusių pareigūnų situacija asmeniškai skiriasi. Pirma, pareigūnai, kuriems taikomas Tarnybos nuostatų VIII priedo 18 straipsnis, yra jaunesni nei pareigūnai, kuriems taikomas šio priedo 20 straipsnis, taigi tikėtina mažesnė pastarųjų gyvenimo trukmė didina sukčiavimo jų atžvilgiu grėsmę, todėl situacijos, kurioms taikomos šios dvi nuostatos, labai skiriasi. Antra, Komisija teigia, kad asmuo, susituokęs su pareigūnu prieš pastarajam nutraukiant tarnybą, palaikė sutuoktinį visą santuokos laikotarpį, todėl piktnaudžiavimo ar sukčiavimo grėsmė menkai tikėtina, priešingai nei tuo atveju, kai asmuo susituokia su pareigūnu pastarajam nutraukus tarnybą.

37 Komisija taip pat nurodo, kad skundžiamo sprendimo 48 punkte Bendrasis Teismas atlikdamas analizę klaidingai neatsižvelgė į Tarnybos nuostatų VIII priedo 18 ir 20 straipsniuose numatytos minimalios santuokos trukmės tikslą, t. y., kaip matyti iš 2019 m. gruodžio 19 d. Sprendimo HK / Komisija (C‑460/18 P, EU:C:2019:1119) 87 ir 88 straipsnių, išvengti, kad tai būtų tik susitarimas dėl būsimo paveldėjimo, todėl santuoka sudaroma tik siekiant gauti maitintojo netekimo pensiją, bet ji nėra reali ir nėra jokio atitinkamų asmenų santykių stabilumo. Taigi Bendrasis Teismas nepaisė kriterijaus, pagal kurį, vertinant situacijų panašumą, reikia atsižvelgti į visas joms būdingas aplinkybes ir visas teisės normas, reglamentuojančias kiekvienos situacijos, kurias reikia palyginti, aspektus. Konkrečiai, šiame skundžiamo sprendimo punkte nuspręsdamas, kad santuoka, sudaryta nutraukus tarnybą, iš esmės nekeičia našliu likusio sutuoktinio padėties, kiek tai susiję su turtinėmis teisėmis, palyginti su Tarnybos nuostatų VIII priedo 18 straipsnyje numatyta situacija, Bendrasis Teismas, be to, kad šio argumento visiškai nemotyvavo, neatsižvelgė į riziką, kad tokia santuoka gali būti pretekstas sudaryti paveldėjimo susitarimus. Negalima paneigti, kad atsižvelgiant į pareigūno, kuris susituokia nutraukęs tarnybą, situaciją, sukčiavimo ir piktnaudžiavimo grėsmė didesnė nei tuo atveju, kai pareigūnas susituokia prieš nutraukdamas šią tarnybą.

– Teisingumo Teismo vertinimas

38 Pirmiausia primintina, kad, kaip matyti iš Teisingumo Teismo suformuotos jurisprudencijos, Chartijos 20 straipsnyje numatyta lygybė prieš įstatymą yra bendrasis Sąjungos teisės principas, pagal kurį reikalaujama, kad panašios situacijos nebūtų vertinamos skirtingai, o skirtingos – vienodai, nebent toks vertinimas būtų objektyviai pateisinamas (2022 m. liepos 14 d. Sprendimo Komisija / VW ir kt., C‑116/21 P–C‑118/21 P, C‑138/21 P ir C‑139/21 P, EU:C:2022:557, 95 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).

39 Situacijų panašumo reikalavimas, taikomas siekiant nustatyti, ar buvo pažeistas vienodo požiūrio principas, turi būti vertinamas atsižvelgiant į visas šias situacijas apibūdinančias ypatybes, ypač į teisės akto, kuriame nustatytas nagrinėjamas skirtumas, dalyką ir tikslą, turint omenyje, kad tam reikia atsižvelgti ir į srities, kuriai šis aktas priklauso, principus ir tikslus. Jeigu situacijos nėra panašios, nevienodas atitinkamų situacijų vertinimas nepažeidžia Chartijos 20 straipsnyje įtvirtintos lygybės prieš įstatymą (2022 m. liepos 14 d. Sprendimo Komisija / VW ir kt., C‑116/21 P–C‑118/21 P, C‑138/21 P ir C‑139/21 P, EU:C:2022:557, 96 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).

40 Atsižvelgiant būtent į šią jurisprudenciją reikia išnagrinėti Tarybos ir Komisijos teiginius, kad skundžiamame sprendime Bendrasis Teismas padarė klaidingą išvadą dėl situacijų, kurioms taikomos Tarnybos nuostatų VIII priedo 18 ir 20 straipsnių normos, panašumo ir skirtingo šių panašių situacijų vertinimo atsižvelgiant į santuokos sudarymo datą.

41 Šiuo klausimu reikia pažymėti, kad skundžiamo sprendimo 44, 45 ir 48 punktuose Bendrasis Teismas konstatavo, kad Tarnybos nuostatų VIII priedo 18 ir 20 straipsniais siekiama, laikantis antrojoje iš šių nuostatų numatytos minimalios santuokos trukmės sąlygos, skirti maitintojo netekimo pensiją našliu likusiam sutuoktiniui, atsižvelgiant vien į šio sutuoktinio ir mirusio sutuoktinio teisinių santykių pobūdį. Bendrasis Teismas taip pat nurodė, kad tomis nuostatomis siekiama našliu likusiam sutuoktiniui suteikti pakaitinių pajamų, kuriomis iš dalies būtų kompensuojamas jo mirusio sutuoktinio, prieš mirtį buvusio pareigūno, nebeatlikusio tarnybos, pajamų netekimas.

42 Taigi Bendrasis Teismas iš esmės nusprendė, kad šių dviejų Tarnybos nuostatų VIII priedo nuostatų dalykas ir tikslas yra visiškai tokie patys, atsižvelgiant į šios nutarties 39 punkte nurodytą jurisprudenciją, kurią Bendrasis Teismas priminė skundžiamo sprendimo 38 punkte. Bendrojo Teismo teigimu, pagrindinė nagrinėjamų maitintojo netekimo pensijų ypatybė yra našliu likusio sutuoktinio, kaip asmens, kuriam pagal minėtas nuostatas suteikiama teisė, ir mirusio buvusio pareigūno santykių teisinis pobūdis. Bendrojo Teismo manymu, vienintelis skirtumas taikant Tarnybos nuostatų VIII priedo 18 ir 20 straipsnius, susijęs su minimalios santuokos trukmės sąlyga, kurią lemia santuokos sudarymo data atsižvelgiant į pareigūno statutinę padėtį tą dieną, kaip aiškiai matyti iš skundžiamo sprendimo 46 punkto.

43 Šiomis aplinkybėmis Bendrasis Teismas, nepadarydamas teisės klaidos, pirma, skundžiamo sprendimo 49 punkte galėjo nuspręsti, kad Tarnybos nuostatų VIII priedo 18 ir 20 straipsnių normose numatytos situacijos yra panašios, ir, antra, skundžiamo sprendimo 46 ir 50 punktuose galėjo padaryti išvadą, kad situacijos, kurioms taikomos šios nuostatos, skiriasi tik tiek, kiek tai susiję su santuokos sudarymo data, atsižvelgiant į pareigūno statutinę padėtį.

44 Vis dėlto Komisija ir Taryba tvirtina, pirma, kad Tarnybos nuostatų VIII priedo 18 ir 20 straipsniuose numatytos situacijos iš esmės ir objektyviai skiriasi būtent tuo, kad pagal pirmąją nuostatą santuokos sudarymo dieną pareigūnas dar tarnavo Sąjungos institucijoje, o pagal antrą nuostatą – jau nebe. Vertindamas situacijų panašumą Bendrasis Teismas nepakankamai atsižvelgė į šią ypatybę.

45 Vis dėlto, kaip Bendrasis Teismas teisingai nurodė skundžiamo sprendimo 47 punkte, našliu likusį sutuoktinį su mirusiu pareigūnu siejusių ryšių teisinis pobūdis nesiskiria atsižvelgiant į tai, ar santuokos sudarymo dieną pareigūnas vykdė profesinę veiklą. Be to, kaip Bendrasis Teismas konstatavo skundžiamo sprendimo 48 punkte, aplinkybė, kad miręs pareigūnas susituokė prieš nutraukdamas tarnybą arba ją nutraukęs, iš esmės nekeičia našliu likusio sutuoktinio padėties, kiek tai susiję su jo turtinėmis teisėmis, įskaitant teisę į maitintojo netekimo pensiją kaip pakaitines pajamas.

46 Santuokos sudarymo datą lemia tik būsimų sutuoktinių valia. Šis sprendimas yra pareigūno laisvas pasirinkimas, daromas remiantis įvairiais svarstymais, kurie nebūtinai apima vien aplinkybes, susijusias su profesinės veiklos vykdymu ar nevykdymu. Priešingai, nei teigia Komisija ir Taryba, tai, ar šis pareigūnas tuo metu atliko tarnybą ar ne, negali turėti lemiamos reikšmės vertinant nagrinėjamų situacijų panašumą atsižvelgiant į šios nutarties 39 punkte primintus kriterijus ir, be kita ko, Tarnybos nuostatų VIII priedo 18 ir 20 straipsnių dalyką ir tikslą, nurodytus šios nutarties 41 punkte. Šiuo klausimu šios nutarties pirmesniame punkte priminti Bendrojo Teismo argumentai iš esmės grindžiami šiuo dalyku ir šiuo tikslu, taip pat šios nutarties 42 punkte nurodyta pagrindine teisės į maitintojo netekimo pensiją ypatybe.

47 Išties, kaip matyti iš šios nutarties 42 punkto, pareigūno statutinė padėtis santuokos sudarymo dieną turi įtakos minimalios šios santuokos trukmės sąlygai. Tuo atveju, kai santuoka sudaroma pareigūnui tebeatliekant tarnybą, jos reikalaujama trukmė yra tik vieni metai, o tuo atveju, kai pareigūnas tarnybos Sąjungos institucijoje neatlieka – penkeri metai.

48 Vis dėlto, kaip matyti iš šios nutarties 45 ir 46 punktų, nei pareigūno statutinė padėtis, nei santuokos sudarymo data nėra svarbios aplinkybės vertinant situacijų panašumą, nes jos nėra tiesiogiai susijusios su Tarnybos nuostatų VIII priedo 18 ir 20 straipsniuose numatytos teisės į maitintojo netekimo pensiją dalyku, tikslu ir pagrindine apibūdinančia ypatybe.

49 Būtent dėl šios priežasties pagal analogiją reikia daryti išvadą, kaip Teisingumo Teismas, kiek tai susiję su Tarnybos nuostatų VIII priedo 17 straipsnyje numatyta maitintojo netekimo pensija, nurodė 2019 m. gruodžio 19 d. Sprendimo HK / Komisija (C‑460/18 P, EU:C:2019:1119) 70 punkte, kad maitintojo netekimo pensijos, atsižvelgiant į patį jos principą, skyrimas priklauso „tik“ nuo atitinkamą asmenį ir mirusį pareigūną siejusių ryšių teisinio pobūdžio, nors Teisingumo Teismas šio sprendimo 89 punkte pripažino, kad minimali santuokos trukmė taip pat yra sąlyga, kad našliu likęs sutuoktinis gautų maitintojo netekimo pensiją.

50 Sąjungos viešojoje tarnyboje numatytos maitintojo netekimo pensijos sistema pagrįsta sutuoktinių santykių teisiniu pobūdžiu, nes ši skyrimo sąlyga yra bendra visoms Tarnybos nuostatų VIII priedo 17–20 ir 27 straipsniuose numatytoms maitintojo netekimo pensijoms. Minimalios santuokos trukmės sąlyga yra papildoma sąlyga, susijusi su sutuoktinių santykių teisiniu pobūdžiu, nes ja siekiama tik sukonkretinti laikotarpį, per kurį teisinis ryšys turi būti išsaugotas, siekiant skirti maitintojo netekimo pensiją. Be to, ši papildoma sąlyga nėra nustatyta skiriant tam tikras maitintojo netekimo pensijas, kaip antai numatytas Tarnybos nuostatų VIII priedo 19 ir 27 straipsniuose.

51 Taigi skundžiamo sprendimo 45 ir 47 punktuose motyvuodamas Bendrasis Teismas teisingai pabrėžė teisinio ryšio tarp sutuoktinių, kaip pagrindinės ypatybės, apibūdinančios Sąjungos maitintojo netekimo pensijų sistemą, svarbą ir padarė išvadą, kad pareigūno statutinė padėtis neturi įtakos šiam ryšiui.

52 Antra, Komisija ir Taryba teigia, kad buvusio pareigūno, kuris po tarnybos nutraukimo susituokia, atveju nereikalaujama – taip akivaizdžiai kaip pareigūno, kuris susituokia vis dar atlikdamas tarnybą, atveju, – kad našliu likusiam sutuoktiniui būtų skirtos pakaitinės pajamos. Šiuo klausimu pakanka priminti, kad, kaip teisingai nurodė Bendrasis Teismas skundžiamo sprendimo 48 punkte, darydamas nuorodą į 2019 m. gruodžio 19 d. Sprendimo HK / Komisija (C‑460/18 P, EU:C:2019:1119) 69 punktą, teisei į maitintojo netekimo pensijas, numatytas Tarnybos nuostatų VIII priedo 18 ir 20 straipsniuose, netaikomos sąlygos dėl išteklių ar turto, kurios rodytų, kad našliu likęs sutuoktinis negali tenkinti savo poreikių, taigi ir tai, kad anksčiau jis buvo finansiškai priklausomas nuo mirusiojo.

53 Trečia, Komisija nurodo, kad Bendrasis Teismas neatsižvelgė į Tarnybos nuostatų VIII priedo 18 ir 20 straipsniuose numatytos minimalios santuokos trukmės tikslą, t. y., kaip matyti iš 2019 m. gruodžio 19 d. Sprendimo HK / Komisija (C‑460/18 P, EU:C:2019:1119) 89 punkto, išvengti paveldėjimo susitarimų sudarymo sukčiaujant ar piktnaudžiaujant, o situacijos, kurioms taikomi šie du straipsniai, asmeniniu požiūriu skiriasi dėl tokio piktnaudžiavimo ar sukčiavimo grėsmės. Šiuo klausimu pakanka pažymėti, kad šis aspektas nėra svarbus vertinant situacijų panašumą. Iš tikrųjų šis argumentas susijęs su ilgesnės ar trumpesnės santuokos trukmės pateisinimu, todėl jis gali būti pateiktas tik vertinant galimai konstatuoto skirtingo požiūrio proporcingumą.

54 Be to, kalbant apie Komisijos argumentą, pagal kurį situacijų panašumo nebuvimą patvirtina ir tai, kad, priešingai, nei numatyta Tarnybos nuostatų VIII priedo 20 straipsnyje, minimalios santuokos trukmės sąlyga pagal šio priedo 18 straipsnį nebetaikoma, kai našliu likęs sutuoktinis išlaiko ar išlaikė buvusio pareigūno vaikus, ši aplinkybė neturi įtakos vertinant šiuose dviejuose straipsniuose nurodytų situacijų panašumą. Iš tiesų sąlyga dėl vaikų materialinio išlaikymo, numatyta tik Tarnybos nuostatų VIII priedo 18 straipsnyje, pagal analogiją su tuo, kas nurodyta šios nutarties 47 ir 49 punktuose, turi tokį patį pagalbinį pobūdį kaip ir minimalios santuokos trukmės sąlyga, kurią ji pakeičia. Taigi ji neturi tiesioginio ryšio su šio priedo 18 ir 20 straipsniuose numatytos teisės į maitintojo netekimo pensiją dalyku, tikslu ir pagrindine apibūdinančia ypatybe.

55 Iš to, kas išdėstyta, matyti, kad, priešingai, nei teigia Komisija ir Taryba, skundžiamo sprendimo 49 ir 50 punktuose Bendrojo Teismo padarytose išvadose nėra teisės klaidos.

56 Vadinasi, reikia atmesti kaip nepagrįstus pirmojo pagrindo trečią dalį ir antrąjį pagrindą byloje C‑341/21 P bei pirmąjį pagrindą byloje C‑357/21 P.

Dėl pirmojo pagrindo pirmų dviejų dalių byloje C‑341/21 P ir antrojo pagrindo byloje C‑357/21 P

– Šalių argumentai

57 Remdamosi šiais pagrindais Komisija ir Taryba iš esmės priekaištauja Bendrajam Teismui dėl skundžiamame sprendime padarytos teisės klaidos, kiek tai susiję su teisminės kontrolės apimtimi.

58 Skundžiamo sprendimo 42 punkto antrame sakinyje šios dvi institucijos tvirtina, kad Bendrasis Teismas taikė Sąjungos jurisprudenciją, suformuotą visiškai kitokiomis aplinkybėmis nei personalo politikos pasirinkimas tais atvejais, kai teisės aktų leidėjas gali pasirinkti iš kelių galimybių. Taigi Bendrasis Teismas, be kita ko, skundžiamo sprendimo 78 punkte, klaidingai nusprendė, kad Sąjungos teisės aktų leidėjo pasirinkimas Tarnybos nuostatų VIII priedo 20 straipsnyje nustatyti minimalios santuokos trukmės sąlygą paprasčiausiai yra „nepagrįstas“. Taip jis atliko kontrolę, kuri viršija nagrinėjamos nuostatos „akivaizdaus netinkamumo ar neadekvatumo“ kontrolę, atsižvelgiant į kompetentingų institucijų siekiamą tikslą, t. y. šiuo atveju užkirsti kelią piktnaudžiavimui teise ir sukčiavimui. Taip Bendrasis Teismas Sąjungos teisės aktų leidėjo vertinimą pakeitė savuoju, taigi peržengė teisėtumo kontrolės ribas.

59 Be to, Komisija nurodo, kad Bendrasis Teismas, tvirtindamas, kad savo vertinimą dėl Tarnybos nuostatų VIII priedo 20 straipsnio teisėtumo grindė Chartijos 20 ir 21 straipsniais, nukrypo nuo Teisingumo Teismo jurisprudencijos, pagal kurią Sąjungos teisės akto teisėtumo pagrindinių teisių atžvilgiu vertinimas bet kuriuo atveju negali būti grindžiamas teiginiais, susijusiais su šio akto padariniais konkrečiu atveju. Skundžiamo sprendimo 72 punkte Bendrasis Teismas rėmėsi šios bylos faktinių aplinkybių specifika, kad nuspręstų dėl Tarnybos nuostatų VIII priedo 20 straipsnio neteisėtumo.

– Teisingumo Teismo vertinimas

60 Pažymėtina, kad skundžiamo sprendimo 40–42 punktuose Bendrasis Teismas priminė Chartijos 52 straipsnio 1 dalyje nurodytus reikalavimus ir jurisprudenciją, taikytiną siekiant patikrinti skirtingo požiūrio proporcingumą. Paskui skundžiamo sprendimo 43 punkte jis nusprendė, kad jeigu atitinkamai Tarnybos nuostatų VIII priedo 18 ir 20 straipsniuose nurodytos situacijos yra panašios, jis turėtų patikrinti, ar Sąjungos teisės aktų leidėjas neturi pagrindo manyti, kad nustatytas skirtingas požiūris gali būti tinkamas ir būtinas siekiant įgyvendinti bendrojo intereso tikslą, kurio siekiama Tarnybos nuostatų VIII priedo 20 straipsnyje numatyta minimalios santuokos trukmės sąlyga. Padaręs išvadą, kad situacijos panašios, jis atliko šią analizę remdamasis skundžiamo sprendimo 58 punktu.

61 Taigi, kaip teigia Komisija ir Taryba, iš Teisingumo Teismo jurisprudencijos matyti, kad, esant tokioms Tarnybos nuostatų normoms, kaip nagrinėjamos šioje byloje, ir atsižvelgiant į didelę Sąjungos teisės aktų leidėjo šiuo klausimu turimą diskreciją, vienodo požiūrio principas, įtvirtintas Chartijos 20 straipsnyje, pažeidžiamas tik tuomet, kai Sąjungos teisės aktų leidėjas savavališkai arba akivaizdžiai netinkamai diferencijuoja, atsižvelgiant į atitinkamais teisės aktais siekiamą tikslą (2022 m. liepos 14 d. Sprendimo Komisija / VW ir kt., C‑116/21 P–C‑118/21 P, C‑138/21 P ir C‑139/21 P, EU:C:2022:557, 127 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).

62 Ši jurisprudencija taikytina tikrinant Chartijos 52 straipsnio 1 dalyje nustatytą proporcingumo reikalavimą (2022 m. liepos 14 d. Sprendimo Komisija / VW ir kt., C‑116/21 P–C‑118/21 P, C‑138/21 P ir C‑139/21 P, EU:C:2022:557, 128 punktas).

63 Šiuo atveju skundžiamo sprendimo 43 punkte Bendrasis Teismas nusprendė turįs patikrinti, ar Sąjungos teisės aktų leidėjas pagrįstai nusprendė, kad nustatytas skirtingas požiūris gali būti tinkamas ir būtinas įgyvendinant bendrojo intereso tikslą, kurio siekiama Tarnybos nuostatų VIII priedo 20 straipsnyje numatyta minimalios santuokos trukmės sąlyga.

64 Remiantis šios nutarties 61 ir 62 punktuose priminta jurisprudencija, jis turėjo tik patikrinti, ar šioje nuostatoje, siejamoje su šio priedo 18 straipsniu, daromas skirtumas nėra savavališkas arba akivaizdžiai netinkamas atsižvelgiant į siekiamą bendrojo intereso tikslą. Taigi neteisingai išnagrinėjęs proporcingumo reikalavimą Bendrasis Teismas nepaisė savo teisminės kontrolės apimties ir taip padarė teisės klaidą. Iš tiesų, jeigu nebūtų padaręs šios klaidos, Bendrasis Teismas būtų samprotavęs kitaip ir galbūt priėjęs prie kitokių išvadų, nei padarytos skundžiamo sprendimo 78, 79 ir 81 punktuose.

65 Šis teisminės kontrolės apimties nepaisymas taip pat atsispindėjo skundžiamo sprendimo 63 punkte. Bendrasis Teismas, pradėdamas nuo šio punkto, siekė išnagrinėti, ar Tarnybos nuostatų VIII priedo 20 straipsnyje nustatyta minimalios penkerių metų santuokos trukmės sąlyga, vertinama atskirai ir neatsižvelgiant į šio priedo 18 straipsnyje numatytą vienų metų sąlygą, pagal Chartijos 52 straipsnio 1 dalį yra proporcinga, t. y. ar ji akivaizdžiai neviršijo to, kas būtina Sąjungos teisės aktų leidėjo siekiamam tikslui įgyvendinti. Taigi, kaip matyti iš šios nutarties 62 punkto, net ir nagrinėdamas šią Chartijos nuostatą Bendrasis Teismas turėjo išnagrinėti tik tai, ar šiuo atveju konstatuotas diferencijavimas, t. y. tai, kad Tarnybos nuostatų VIII priedo 20 straipsnyje numatytais atvejais minimalios santuokos trukmės sąlyga penkis kartus viršiją tą, kuri nustatyta šio priedo 18 straipsnyje numatytoms situacijoms, nors visos šios situacijos yra panašios, turi būti laikomas savavališku arba akivaizdžiai netinkamu, atsižvelgiant į Sąjungos teisės aktų leidėjo šiomis dviem nuostatomis siekiamą bendrą tikslą.

66 Šiomis aplinkybėmis nereikia nagrinėti kitų Komisijos ir Tarybos pateiktų argumentų ir reikia pritarti apeliacinio skundo pirmojo pagrindo antrai daliai byloje C‑341/21 P, taip pat apeliacinio skundo antrajam pagrindui byloje C‑357/21 P.

67 Vadinasi, reikia tenkinti apeliacinius skundus bei panaikinti skundžiamą sprendimą ir nereikia nagrinėti nei pirmojo pagrindo pirmos dalies ir trečiojo pagrindo byloje C‑341/21 P, nei trečiojo pagrindo byloje C‑357/21 P.

Dėl ieškinio Bendrajame Teisme

68 Pagal Europos Sąjungos Teisingumo Teismo statuto 61 straipsnio pirmos pastraipos antrą sakinį panaikinęs Bendrojo Teismo sprendimą Teisingumo Teismas gali pats priimti galutinį sprendimą, jei toje bylos stadijoje tai galima daryti.

69 Šioje byloje, atsižvelgiant, be kita ko, į tai, kad ieškinys dėl panaikinimo byloje T‑374/20 grindžiamas pagrindais, kurie buvo aptarti Bendrajame Teisme laikantis rungimosi principo ir kuriuos nagrinėjant nereikia imtis papildomų proceso organizavimo ar pasirengimo nagrinėti bylą priemonių, reikia konstatuoti, kad dėl šio ieškinio galima priimti galutinį sprendimą.

70 Grįsdama savo ieškinį Bendrajame Teisme KM rėmėsi dviem pagrindais, grindžiamais, pirma, Tarnybos nuostatų VIII priedo 18 straipsnio ir, antra, šio priedo 20 straipsnio neteisėtumu.

Dėl pirmojo pagrindo, grindžiamo Tarnybos nuostatų VIII priedo 18 straipsnio neteisėtumu

71 Remdamasi šiuo pirmuoju pagrindu KM iš esmės teigia, kad pažeisti vienodo požiūrio ir nediskriminavimo dėl seksualinės orientacijos principai, nes jeigu jos miręs sutuoktinis ir ji būtų tos pačios lyties pora, kurių santuoka neleidžiama, atsižvelgdama į tai, kad notaro patvirtinta jų partnerystės sutartis, vėliau užregistruota kaip bendro gyvenimo nesusituokus deklaracija, buvo sudaryta prieš jos sutuoktiniui nutraukiant tarnybą ir daugiau nei prieš metus iki jo mirties, ji būtų galėjusi gauti maitintojo netekimo pensiją pagal kartu taikomas Tarnybos nuostatų VII priedo 1 straipsnio ir šių nuostatų VIII priedo 18 straipsnio nuostatas. Taigi diskriminuojama reikalaujant, kad teisei į maitintojo netekimo pensiją pagrįsti skirtingų lyčių poros būtų susituokusios, o tos pačios lyties poroms pakanka deklaruoti pastovaus gyvenimo kartu nesusituokus formą.

72 Parlamento ir Tarybos palaikoma Komisija ginčija šiuos argumentus.

73 Šiuo klausimu reikia priminti, kad vienodo požiūrio principas yra bendrasis Sąjungos teisės principas, įtvirtintas Chartijos 20 straipsnyje, kurio konkreti išraiška yra Chartijos 21 straipsnio 1 dalyje įtvirtintas diskriminacijos draudimo principas. Šie du principai taip pat priminti Tarnybos nuostatų 1d straipsnyje (2022 m. liepos 14 d. Sprendimo Komisija / VW ir kt., C‑116/21 P–C‑118/21 P, C‑138/21 P ir C‑139/21 P, EU:C:2022:557, 140 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).

74 Kaip jau nurodyta šios nutarties 38 punkte, pagal bendrąjį vienodo požiūrio principą reikalaujama, kad Sąjungos teisės aktų leidėjas, laikydamasis Chartijos 52 straipsnio 1 dalies reikalavimų, panašių situacijų nevertintų skirtingai, o skirtingų – vienodai, nebent toks vertinimas būtų objektyviai pateisinamas. Skirtingas požiūris yra pateisinamas, jeigu jis pagrįstas objektyviu ir protingu kriterijumi, t. y. jeigu susijęs su aptariamomis teisės normomis siekiamu teisėtu tikslu ir jei toks skirtingas požiūris yra proporcingas juo siekiamam tikslui (2022 m. liepos 14 d. Sprendimo Komisija / VW ir kt., C‑116/21 P–C‑118/21 P, C‑138/21 P ir C‑139/21 P, EU:C:2022:557, 142 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).

75 Kaip nurodyta šios nutarties 39 punkte, situacijų panašumo reikalavimas, taikomas siekiant nustatyti, ar buvo pažeistas vienodo požiūrio principas, turi būti vertinamas atsižvelgiant į visas šias situacijas apibūdinančias ypatybes, ypač į teisės akto, kuriame nustatytas nagrinėjamas skirtumas, dalyką ir tikslą, turint omenyje, kad tam reikia atsižvelgti ir į srities, kuriai šis aktas priklauso, principus ir tikslus. Jeigu situacijos nėra panašios, nevienodas atitinkamų situacijų vertinimas nepažeidžia Chartijos 20 straipsnyje įtvirtintos lygybės prieš įstatymą.

76 Siekiant nustatyti, ar, kaip teigia KM, Tarnybos nuostatų VIII priedo 18 straipsniu, siejamu su Tarnybos nuostatų 1d straipsnio 1 dalies antra pastraipa ir Tarnybos nuostatų VII priedo 1 straipsnio 2 dalies c punktu, diskriminuojama, todėl jis neteisėtas, nes jo taikymo sritis apima tik tam tikras poras, kurioms taikoma nesantuokinė sistema, pirmiausia reikia išnagrinėti, ar atitinkamų kategorijų porų situacija yra panaši.

77 Šiuo klausimu reikia priminti, kad iš esmės Tarnybos nuostatų VIII priedo 18 straipsnio formuluotė apima tik santuoką sudariusias poras, bet pažymėtina, kad ši nuostata gali būti taikoma tiek skirtingos lyties sutuoktiniams, tiek tos pačios lyties sutuoktiniams atsižvelgiant į valstybių narių teisinį reglamentavimą.

78 Vis dėlto kartu taikomomis Tarnybos nuostatų 1d straipsnio 1 dalies antros pastraipos ir Tarnybos nuostatų VII priedo 1 straipsnio 2 dalies c punkto nuostatomis Sąjungos teisės aktų leidėjas aiškiai išplėtė šių susituokusiems asmenims skirtų Tarnybos nuostatų normų taikymą taip, kad tam tikromis sąlygomis jos būtų taikomos asmenims, kuriuos sieja įregistruota nesantuokinė partnerystė (šiuo klausimu žr. 2019 m. gruodžio 19 d. Sprendimo HK / Komisija, C‑460/18 P, EU:C:2019:1119, 74 punktą).

79 Taigi pagal Tarnybos nuostatų 1d straipsnio 1 dalies antrą pastraipą šiuose nuostatuose registruota nesantuokinė partnerystė prilyginama santuokai, jei tenkinamos visos sąlygos, išvardytos Tarnybos nuostatų VII priedo 1 straipsnio 2 dalies c punkte, be kita ko, jeigu atitinkama pora pateikia valstybės narės ar valstybės narės bet kurios kompetentingos institucijos pripažintą oficialų dokumentą, patvirtinantį jų, kaip nesantuokinių partnerių, statusą, ir pora neturi galimybės sudaryti civilinę santuoką valstybėje narėje.

80 Vadinasi, Tarnybos nuostatų VIII priedo 18 straipsnis, siejamas su pirmesniame punkte minėtomis nuostatomis, taikomas ne tik susituokusioms poroms, bet ir registruotos nesantuokinės partnerystės saistomoms poroms, jeigu pastarosios neturi galimybės susituokti. Tačiau šis 18 straipsnis netaikomas tokios partnerystės saistomoms poroms jeigu, kaip KM ir jos sutuoktinio atveju iki jų santuokos, šios poros turi galimybę susituokti atitinkamoje valstybėje narėje.

81 Taigi reikia konstatuoti, kad taikant Tarnybos nuostatų VIII priedo 18 straipsnį registruotos nesantuokinės partnerystės saistomos poros skirtingai vertinamos pagal tai, ar jos turi galimybę sudaryti santuoką savo valstybėje narėje. Ši galimybė sudaryti santuoką yra Sąjungos teisės aktų leidėjo nustatytas kriterijus dviem situacijoms atskirti. Kaip iš esmės pažymi KM, šis kriterijus netiesiogiai grindžiamas seksualine orientacija, kaip tai suprantama pagal Chartijos 21 straipsnio 1 dalį ir Tarnybos nuostatų 1d straipsnio 1 dalį, nes nė vienoje Sąjungos valstybėje narėje iš skirtingos lyties porų neatimta galimybė sudaryti santuoką, priešingai, nei iš tos pačios lyties porų, kurios tam tikrose iš šių valstybių narių vis dar negali susituokti.

82 Vis dėlto šios situacijos neturi būti laikomos panašiomis.

83 Tarnybos nuostatų 1d straipsnio 1 dalies antra pastraipa ir Tarnybos nuostatų VII priedo 1 straipsnio 2 dalies c punktu siekiama registruotą nesantuokinę partnerystę prilyginti santuokai, kad šios susituokusiems asmenims skirtos nuostatos galėtų būti taikomos atitinkamoje valstybėje narėje negalintiems susituokti asmenims (šiuo klausimu žr. 2019 m. gruodžio 19 d. Sprendimo HK / Komisija, C‑460/18 P, EU:C:2019:1119, 74–76 punktus). Šiuo prilyginimu siekiama pagrindinio Tarnybos nuostatų tikslo, priminto pagrindinėje jų nuostatoje, t. y. 1d straipsnyje, kuriuo užtikrinamas vienodo požiūrio principas ir, be kita ko, siekiama išvengti bet kokios diskriminacijos dėl asmenų seksualinės orientacijos. Taigi Sąjungos teisės aktų leidėjas nuspendė, kad siekiant šio tikslo būtina asmenims, nors neturintiems galimybės susituokti valstybėje narėje, pasirinkusiems artimiausią santuokai sąjungą, taikyti susituokusiems asmenims skirtas Tarnybos nuostatų normas.

84 Vis dėlto toks prilyginimas ir tokia apsauga tikrai netaikomi jeigu registruotos nesantuokinės partnerystės saistoma pora turi galimybę susituokti, todėl jiems gali būti taikomos susituokusiems asmenims skirtos Tarnybos nuostatų normos. Kaip Komisija nurodė Bendrajame Teisme pateiktame atsiliepime į ieškinį, tokiu atveju pasirinkimas sudaryti registruotą nesantuokinę partnerystę, užuot sudarius santuoką, yra sąmoningas abiejų partnerių sprendimas, susijęs su šio pasirinkimo teisinėmis pasekmėmis, todėl, jeigu pora nepasirenka santuokos, nors pagal nacionalinę teisę turi tokią galimybę, neturi būti laikoma, kad jos situacija panaši į porų, pasirinkusių sudaryti santuoką ar neturinčių teisinės galimybės susituokti, situaciją.

85 Taigi remiantis šios nutarties 75 punkte priminta jurisprudencija reikia konstatuoti, kad atsižvelgiant į pagrindinę apibūdinančią ypatybę, t. y. galimybę sudaryti santuoką ar tokios galimybės nebuvimą, nagrinėjamo atskyrimo dalyką ir tikslą, nurodytus šios nutarties 83 punkte, ir Tarnybos nuostatų pagrindinį tikslą užtikrinti vienodo požiūrio ir nediskriminavimo dėl seksualinės orientacijos principus, registruotos nesantuokinės partnerytės saistomos poros, kaip antai KM ir jos sutuoktinio iki santuokos, kuri turi galimybę susituokti atitinkamoje jų valstybėje narėje, situacija nepanaši į tokios galimybės neturinčios registruotos nesantuokinės partnerystės saistomos poros situaciją.

86 Šiomis aplinkybėmis reikia atmesti pirmąjį pagrindą, grindžiamą Tarnybos nuostatų VIII priedo 18 straipsnio neteisėtumu.

Dėl antrojo pagrindo, grindžiamo Tarnybos nuostatų VIII priedo 20 straipsnio neteisėtumu

87 Remdamasi antruoju pagrindu KM teigia, kad Tarnybos nuostatų VIII priedo 20 straipsniu pažeidžiami vienodo požiūrio ir nediskriminavimo dėl amžiaus principai, nes dėl nustatytos minimalios penkerių metų santuokos trukmės sąlygos, nors Tarnybos nuostatų VIII priedo 18 straipsnyje numatyta tik vienų metų trukmė, ji nepagrįstai netenka teisės į maitintojo netekimo pensiją.

88 Parlamento ir Tarybos palaikoma Komisija ginčija šiuos argumentus.

89 Reikia priminti, kad Chartijos 52 straipsnio 1 dalyje nustatyta, jog bet koks šios Chartijos pripažintų teisių ir laisvių įgyvendinimo apribojimas turi būti numatytas įstatymo ir nekeisti šių teisių ir laisvių esmės. Laikantis proporcingumo principo, apribojimai galimi tik tuo atveju, kai jie būtini ir tikrai atitinka Sąjungos pripažintus bendrojo intereso tikslus arba reikalingi kitų teisėms ir laisvėms apsaugoti.

90 Be to, kaip jau nurodyta šios nutarties 73–75 punktuose, vienodo požiūrio principas yra bendrasis Sąjungos teisės principas, įtvirtintas Chartijos 20 straipsnyje, kurio konkreti išraiška yra Chartijos 21 straipsnio 1 dalyje įtvirtintas diskriminacijos draudimo principas; šie du principai taip pat priminti Tarnybos nuostatų 1d straipsnyje.

91 Galiausiai remiantis šios nutarties 61 punkte jau priminta Teisingumo Teismo jurisprudencija, esant tokioms Tarnybos nuostatų normoms, kaip nagrinėjamos šioje byloje, ir atsižvelgiant į didelę Sąjungos teisės aktų leidėjo šiuo klausimu turimą diskreciją, vienodo požiūrio principas pažeidžiamas tik tuomet, kai Sąjungos teisės aktų leidėjas savavališkai arba akivaizdžiai netinkamai diferencijuoja, atsižvelgiant į atitinkamais teisės aktais siekiamą tikslą.

92 Remiantis būtent šia jurisprudencija ir Chartijos 52 straipsnio 1 dalies reikalavimais reikia nagrinėti KM nurodytą Tarnybos nuostatų VIII priedo 20 straipsnio neteisėtumu grindžiamą prieštaravimą atsižvelgiant į vienodo požiūrio ir nediskriminavimo dėl amžiaus principus, atitinkamai įtvirtintus Chartijos 20 straipsnyje ir 21 straipsnio 1 dalyje ir primintus Tarnybos nuostatų 1d straipsnyje.

93 Pirma, dėl Tarnybos nuostatų VIII priedo 18 ir 20 straipsniuose nurodytų situacijų panašumo, remiantis šios nutarties 41–56 punktuose nurodytais motyvais, reikia nuspręsti, kad šios situacijos panašios.

94 Antra, reikia konstatuoti, kad šiose Tarnybos nuostatų VIII priedo nuostatose numatydamas skirtingą minimalią santuokos trukmę Sąjungos teisės aktų leidėjas skirtingai vertino panašias situacijas.

95 Be to, reikia pažymėti, kad šis skirtingas požiūris taip pat netiesiogiai grindžiamas amžiumi.

96 Pirma, situacijos, kurioms taikomos Tarnybos nuostatų VIII priedo 18 ir 20 straipsnių normos, skiriasi pagal santuokos sudarymo datą pareigūno tarnybos nutraukimo, kaip tai suprantama pagal Tarnybos nuostatų 47 straipsnį, ar nenutraukimo atžvilgiu ir, antra, tarnyba, iš esmės nutraukiama išeinant į pensiją, kaip tai suprantama pagal Tarnybos nuostatų 52 straipsnį. Atsižvelgiant į tai, kad šiame 52 straipsnyje, atsižvelgiant į plačiausią jo taikymo sritį, numatyta, kad pareigūnai, turintys teisę gauti ištarnauto laiko pensiją, kaip tai suprantama pagal Tarnybos nuostatų VIII priedo 20 straipsnį, gali būti išleidžiami į pensiją nuo 58 iki 70 metų, reikia konstatuoti, jog šiame 20 straipsnyje nurodyti buvę pareigūnai paprastai susituokia būdami vyresni, nei šių Tarnybos nuostatų VIII priedo 18 straipsnyje nurodyti buvę pareigūnai (šiuo klausimu žr. 2022 m. liepos 14 d. Sprendimo Komisija / VW ir kt., C‑116/21 P–C‑118/21 P, C‑138/21 P ir C‑139/21 P, EU:C:2022:557, 174 punktą).

97 Vadinasi, Tarnybos nuostatų VIII priedo 20 straipsnyje, siejamame su šio priedo 18 straipsniu, taip pat įtvirtinamas skirtingas požiūris, netiesiogiai grindžiamas pareigūno amžiumi, o fakto, jog pagal Tarnybos nuostatų 52 straipsnį į pensiją išleidžiamų ir ištarnauto laiko pensiją galinčių gauti pareigūnų amžiaus skirtumas išskirtiniais atvejais gali siekti 12 metų, nepakanka paneigti, kad šis skirtingas požiūris yra pagrįstas amžiaus kriterijumi (2022 m. liepos 14 d. Sprendimo Komisija / VW ir kt., C‑116/21 P–C‑118/21 P, C‑138/21 P ir C‑139/21 P, EU:C:2022:557, 175 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).

98 Trečia, reikia išnagrinėti, ar šios nutarties 94–97 punktuose nurodytas skirtingas požiūris atitinka Chartijos 20 straipsnį ir 21 straipsnio 1 dalį, nes tenkinami Chartijos 52 straipsnio 1 dalyje išvardyti kriterijai, priminti šios nutarties 89 punkte.

99 Pirma, neginčijama, kad šis skirtingas požiūris numatytas įstatyme, kaip tai suprantama pagal Chartijos 52 straipsnio 1 dalį, nes jis įtvirtintas Tarnybos nuostatų VIII priedo 20 straipsnyje, siejamame su šio priedo 18 straipsniu. Šiose Sąjungos teisės nuostatose tiksliai numatyti skaičiais išreikšti minimalios santuokos trukmės reikalavimai, apibrėžiantys teisės į vienodą požiūrį ir nediskriminavimą dėl amžiaus įgyvendinimo apribojimo apimtį (dėl reikalavimo, kad bet koks naudojimosi pagrindinėmis teisėmis apribojimas turi būti numatytas įstatyme, apimties žr. 2022 m. balandžio 26 d. Sprendimo Lenkija / Parlamentas ir Taryba, C‑401/19, EU:C:2022:297, 64 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).

100 Antra, nagrinėjamo nevienodo požiūrio nulemtas maitintojo netekimo pensijų sistemos apribojimas atitinka vienodo požiūrio principo ir nediskriminavimo dėl amžiaus principo esminį turinį pagal Chartijos 52 straipsnio 1 dalį. Iš tiesų šis apribojimas nepaneigia pačių šių principų, nes jis susijęs tik su apibrėžtu klausimu dėl minimalios santuokos trukmės sąlygos, kurią turi įvykdyti mirusių pareigūnų ar buvusių pareigūnų našliais likę sutuoktiniai, kad galėtų gauti maitintojo netekimo pensiją, neatimant iš šių sutuoktinių galimybės gauti tokią pensiją kiekvienu iš Tarnybos nuostatų VIII priedo 18 ir 20 straipsniuose numatytų atvejų.

101 Trečia, minėtas apribojimas atitinka bendrojo intereso tikslą, kaip jis suprantamas pagal Chartijos 52 straipsnio 1 dalį, t. y. tikslą užkirsti kelią piktnaudžiavimui teise ir sukčiavimui, o jų draudimas yra bendrasis Sąjungos teisės principas, kurio turi laikytis teisės subjektai (šiuo klausimu žr. 2018 m. vasario 6 d. Sprendimo Altun ir kt., C‑359/16, EU:C:2018:63, 49 punktą). Iš tiesų Teisingumo Teismas jau yra nusprendęs, kad sąlyga, jog santuoka turi būti trukusi tam tikrą laiką, kad našliu likęs sutuoktinis gautų maitintojo netekimo pensiją, skirta įsitikinti atitinkamų asmenų tarpusavio santykių tikroviškumu ir stabilumu (šiuo klausimu žr. 2019 m. gruodžio 19 d. Sprendimo HK / Komisija, C‑460/18 P, EU:C:2019:1119, 89 punktą). Tai yra vienodas kriterijus, taikomas neišskiriant visiems našliais likusiems sutuoktiniams, kuriems taikomos Tarnybos nuostatų VIII priedo 18 ir 20 straipsnių normos; jomis nepreziumuojama, jog našliais likę sutuoktiniai piktnaudžiauja ar sukčiauja, o tik siekiama užkirsti kelią tokiam piktnaudžiavimui ar sukčiavimui.

102 Ketvirta, kiek tai susiję su proporcingumo vertinimu, atliekant Sąjungos teisės nuostatos teisėtumo kontrolę atsižvelgiant į vienodo požiūrio principą ir naudojantis didele diskrecija, kurią Sąjungos teisės aktų leidėjas turi Tarnybos nuostatų normų srityje, reikia patikrinti, ar, kaip priminta šios nutarties 61 ir 91 punktuose, nustačius minimalią penkerių metų santuokos trukmę našliu likusiam sutuoktiniui, susituokusiam su tarnybą nutraukusiu buvusiu pareigūnu, nors minimali trukmė, remiantis Tarnybos nuostatų VIII priedo 18 straipsniu, yra tik vieni metai tuo atveju, kai santuoka buvo sudaryta su tarnybą tebeatliekančiu pareigūnu, pagal šio priedo 20 straipsnį numatomas savavališkas arba akivaizdžiai netinkamas diferencijavimas, atsižvelgiant į šios nutarties pirmesniame punkte primintą bendrojo intereso tikslą.

103 Teisingumo Teismas jau yra nusprendęs, kad Tarnybos nuostatų VIII priedo 17 straipsnyje numatyta minimalios vienų metų trukmės sąlyga nėra nei savavališka, nei akivaizdžiai netinkama atsižvelgiant į šį tikslą, ir ši analizė mutatis mutandis taikoma Tarnybos nuostatų VIII priedo 18 straipsnyje numatytai minimalios vienų metų trukmės sąlygai (pagal analogiją žr. 2019 m. gruodžio 19 d. Sprendimo HK / Komisija, C‑460/18 P, EU:C:2019:1119, 90 punktą).

104 Kaip rašytiniuose dokumentuose iš esmės nurodė Tarybos ir Parlamento palaikoma Komisija, neatrodo nei savavališka, nei akivaizdžiai netinkama pagal Tarnybos nuostatų VIII priedo 20 straipsnį reikalauti ilgesnės minimalios santuokos trukmės, nei numatyta šio priedo 18 straipsnyje. Iš tiesų šiame 20 straipsnyje nurodytu atveju, kai santuoka sudaryta pareigūnui nuraukus tarnybą, paskata piktnaudžiauti arba sukčiauti gali būti juo didesnė, kuo labiau nuspėjama ir artimesnė pareigūno mirtis, nes, kaip yra šiuo atveju, tarnyba nutraukiama išeinant į pensiją, kaip tai suprantama pagal Tarnybos nuostatų 52 straipsnį.

105 Šiomis aplinkybėmis reikia konstatuoti, kad Tarnybos nuostatų VIII priedo 20 straipsnyje nustatydamas minimalią penkerių metų santuokos trukmę, kad būtų užkirstas kelias piktnaudžiavimui ir sukčiavimui, nors esant situacijoms, kurioms taikomas šio priedo 18 straipsnis, ši trukmė yra tik metai, Sąjungos teisės aktų leidėjas, naudodamasis savo didele diskrecija, nediferencijavo savavališkai ar akivaizdžiai netinkamai.

106 Iš to, kas išdėstyta, matyti, kad Tarnybos nuostatų VIII priedo 20 straipsnyje nustatytas skirtingas požiūris atitinka Chartijos 20 straipsnį ir 21 straipsnio 1 dalį.

107 Taigi antrąjį pagrindą, grindžiamą Tarnybos nuostatų VIII priedo 20 straipsnio neteisėtumu atsižvelgiant į vienodo požiūrio ir nediskriminavimo dėl amžiaus principus, todėl ir visą KM ieškinį reikia atmesti.

Dėl bylinėjimosi išlaidų

108 Pagal Procedūros reglamento 184 straipsnio 2 dalį jeigu apeliacinis skundas yra pagrįstas ir pats Teisingumo Teismas priima galutinį sprendimą byloje, bylinėjimosi išlaidų klausimą sprendžia šis teismas.

109 Pagal Procedūros reglamento 138 straipsnio 1 dalį, taikomą apeliaciniame procese pagal jo 184 straipsnio 1 dalį, iš pralaimėjusios šalies priteisiamos bylinėjimosi išlaidos, jei laimėjusi šalis to reikalavo.

110 Kadangi patenkinus apeliacinius skundus KM pagrindams nepritarta, o Komisija ir Taryba atitinkamai prašė iš jos priteisti bylinėjimosi išlaidas, ji turi padengti savo bylinėjimosi išlaidas ir šių dviejų institucijų bylinėjimosi pirmojoje instancijoje ir apeliacinėje instancijoje išlaidas.

111 Nors Parlamentas nedalyvavo apeliaciniame procese, jis įstojo nagrinėjant bylą Bendrajame Teisme, kaip pirmojoje instancijoje. Kadangi šia nutartimi panaikintas skundžiamas sprendimas ir išnagrinėta byla T‑374/20, reikia iš naujo priimti sprendimą dėl šios institucijos bylinėjimosi pirmojoje instancijoje išlaidų pagal kartu taikomas Procedūros reglamento 137 straipsnio ir 184 straipsnio 2 dalies nuostatas.

112 Pagal šio reglamento 140 straipsnio 1 dalį į bylą įstojusios valstybės narės ir institucijos padengia savo bylinėjimosi išlaidas. Šiomis aplinkybėmis Parlamentas padengia savo bylinėjimosi pirmojoje instancijoje išlaidas.

Remdamasis šiais motyvais, Teisingumo Teismas (aštuntoji kolegija) nutaria:

1. Panaikinti 2021 m. kovo 24 d. Europos Sąjungos Bendrojo Teismo sprendimą KM / Komisija (T‑374/20, nepaskelbtas Rink., EU:T:2021:162).

2. Atmesti KM ieškinį byloje T‑374/20.

3. KM padengia savo bylinėjimosi išlaidas ir Europos Komisijos bei Europos Sąjungos Tarybos bylinėjimosi išlaidas byloje T‑374/20, taip pat bylose C‑341/21 P ir C‑357/21 P.

4. Europos Parlamentas padengia savo bylinėjimosi išlaidas byloje T‑374/20.

Parašai