ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
21

Vis dėlto prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas mano, kad Awb 4:46 straipsnis leidžia tik panaikinti dotaciją, o ne išreikalauti jau išmokėtas sumas. Be to, jo nuomone, reikalavimą grąžinti dotacijas reglamentuoja tik Awb 4:57 straipsnis, suteikdamas dotacijų susigrąžinimo siekiančiai administracinei institucijai atitinkamą diskreciją ir kartu veiksmų laisvę suderinti administracijos ir dotacijos gavėjo interesus. Vis dėlto, Raad van State teigimu, nė viena nuostata nedraudžia, kad sprendimas panaikinti dotaciją bei pareikalauti grąžinti jau išmokėtas sumas būtų priimti kaip vienas dokumentas. Teismas patikslina, kad ministerija pripažino nuo pat pradžių turėjusi žinoti, jog projekto tikslų nebuvo galima pasiekti, ir todėl jis mano, kad atsakomybė už ESF taisyklių, kurios pagrįstos Bendrijos teisės aktais, reikalavimų nesilaikymą tenka šiai administracinei institucijai. Iš to teismas daro išvadą, kad, atsižvelgdama į teisėtų lūkesčių apsaugos principą, ministerija turėjo atsisakyti reikalavimo grąžinti visas dotacijas ir todėl nacionalinė teisė šiuo atveju nesuteikia pagrindo tokiam reikalavimui.
33

Iš tiesų minėtos nuostatos nedraudžia prekybos paštu vaizdo įrašais. Jos numato, kad tam, jog būtų galima tokiu būdu prekiauti, jie turi būti patikrinti ir klasifikuoti nepilnamečių apsaugos tikslais, nepaisant to, ar analogiška procedūra jau buvo atlikta minėtų vaizdo įrašų eksporto valstybėje narėje. Be to, šios nuostatos nustato sąlygą, kurią jie turi atitikti, t. y. sąlygą, susijusią su jų žymėjimu.
7

Pagal šios direktyvos 32 straipsnį: „1. Paslaugų teikėjų kompetencija teikti paslaugas gali būti įvertinama, ypač atsižvelgiant į jų įgūdžius, našumą, patirtį ir patikimumą. 2. Paslaugų teikėjo techniniam pajėgumui įrodyti gali būti pateikta vienas ar daugiau toliau nurodytų dokumentų, atsižvelgiant į teikiamų paslaugų pobūdį, kiekį ir tikslą: a) paslaugų teikėjo išsilavinimas ir profesinė kvalifikacija ir (arba) firmos vadovaujančio personalo, ypač asmens arba asmenų, atsakingų už paslaugų teikimą, išsilavinimas ir kvalifikacija; b) sąrašas pagrindinių paslaugų, kurias yra teikę per pastaruosius trejus metus, nurodant teiktų paslaugų sumas, datas ir viešus arba privačius paslaugų gavėjus: <…> c) dirbančių techninių darbuotojų arba techninių padalinių, tiesiogiai priklausančių ar nepriklausančių paslaugų teikėjui, ypač tų, kurie atsako už kokybės kontrolę, nurodymas; d) pažyma apie paslaugų teikėjo vidutinį metinį darbuotojų ir vadovaujančio personalo skaičių per pastaruosius trejus metus; e) pažyma apie paslaugų teikėjo paslaugoms atlikti turimus įrankius, įrengimus ar techninę įrangą; f) paslaugų teikėjo priemonių, kuriomis užtikrinama kokybė, bei jo mokslo ir mokslo tyrimų bazės aprašymas; <…>“ (Pataisytas vertimas)
19

Be to, taip pat iš nusistovėjusios teismo praktikos išplaukia, kad Teisingumo Teismui ir nacionaliniams teismams bendradarbiaujant pagal Sutarties 234 straipsnį, tik nacionalinis teismas, nagrinėjantis bylą ir turintis priimti būsimą sprendimą, atsižvelgdamas į konkrečias aplinkybes, turi įvertinti tiek prejudicinio sprendimo reikalingumą savo sprendimui priimti, tiek Teisingumo Teismui pateikiamų klausimų svarbą. Todėl, jeigu pateikti nacionalinių teismų klausimai susiję su Bendrijos teisės nuostatos aiškinimu, Teisingumo Teismas iš esmės privalo priimti sprendimą (žr., be kita ko, minėto sprendimo Asociación Nacional de Empresas Forestales 30 punktą ir 2007 m. balandžio 17 d. Sprendimo AGM-COS.MET, C-470/03, Rink. p. I-2749, 44 punktą).
19

Antrasis pagrindas susijęs su diskrecijos ribų peržengimu ir vienodo vertinimo principo pažeidimu. Iš tikrųjų Henkel manė, kad atsisakydama įregistruoti prašomą prekių ženklą bei įregistruodama panašius prekių ženklus VRDT peržengė savo diskrecijos ribas ir pažeidė vienodo vertinimo principą. Be to, Henkel pažymėjo, kad jeigu ji susitaikytų su tokia situacija, kaip kompensacijos už tai negaudama savo pačios prekių ženklo registracijos, ji patirtų diskriminaciją, kuri pažeistų EB 28 straipsnyje įtvirtintą laisvo prekių judėjimo principą. Be to, Henkel pridūrė, kad Reglamentu Nr. 40/94 siekiamas tikslas suderinti teisės aktus, išplaukiantis iš jos pirmos ir trečios konstatuojamųjų dalių, gali būti pasiektas tik su sąlyga, kad suderinta materialinė teisė yra vienodo aiškinimo objektas.
Nepažeidžia įsipareigojimų pagal Antrosios bendrovių direktyvos 77/91 42 straipsnį, skaitomą kartu su šios direktyvos 29 straipsnio 1 ir 4 dalimis, valstybė narė, kuri palieka galioti teisės aktus, pagal kuriuos Vertybinių popierių biržoje listinguojamos akcinės bendrovės visuotinis akcininkų susirinkimas, spręsdamas dėl kapitalo padidinimo visiškai ar iš dalies atšaukiant pirmumo teisę įsigyti akcijų, gali, jei jis turi bendrovės vadovų ir šiuo tikslu paskirto auditoriaus ataskaitas, laisvai nustatyti naujų akcijų emisijos kainą, jei ji yra didesnė už auditoriaus ataskaitoje nurodytą jų grynąją vertę.

Nors akcininkams numatytos pirmumo teisės atžvilgiu netaikoma jokia kita išimtis, išskyrus tą, kuri aiškiai numatyta Antrosios direktyvos 29 straipsnio 4 dalyje, vis dėlto ji numato minimalius akcinių bendrovių akcininkų ir kreditorių apsaugos reikalavimus, palikdama valstybėms narėms teisę priimti jiems palankesnes nuostatas, numatančias, be kita ko, griežtesnes minėtos pirmumo teisės atšaukimo sąlygas.

Be to, aplinkybė, kad, remiantis šiomis teisės akto nuostatomis, yra nustatoma mažesnė naujų akcijų emisijos kaina nei jų rinkos kaina, neturėtų būti laikoma galinčia lemti nevienodą ankstesnių ir naujų akcininkų vertinimą Antrosios direktyvos 42 straipsnio prasme, nesant įrodymų, kaip to reikalauja šis 42 straipsnis, kad šių dviejų akcininkų kategorijų padėtis yra vienoda, todėl turi būti užtikrintas jų vienodas vertinimas. Be to, reikalavimas, kad naujų akcijų emisijos kaina nebūtų mažesnė už jų rinkos kainą, lemia, jog net jei tokia kaina būtų pagrįsta vadovų ataskaita, visuotinis akcininkų susirinkimas negalėtų jos taikyti nepažeisdamas vienodo požiūrio principo, numatyto Antrosios direktyvos 42 straipsnyje.

(žr. 26, 30, 31, 33–34 punktus)
43

Be to, jei prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas konstatuotų, kad įgyvendinimo priemonės buvo priimtos per pagrįstą laikotarpį, tačiau po pagrindinėje byloje nagrinėjamų faktų, ir kad jomis vandenys, kuriuose kaltinamieji pagrindinėje byloje plaukė asmeniniais laivais ir dėl to jiems buvo pateikti kaltinimai, nustatyti kaip laivybos keliai, tam, kad nacionalinė priemonė išliktų proporcinga ir dėl to ją būtų galima pateisinti atsižvelgiant į aplinkos apsaugos tikslą, būtina, kad minėti kaltinamieji galėtų remtis šiuo nustatymu – tai įtvirtina ir bendrosios Bendrijos teisės principas, pagal kurį, prireikus atsižvelgiant į aplinkybes, palankiausias baudžiamasis įstatymas ir švelniausia bausmė taikomi atgaline data (šiuo atžvilgiu žr. 2005 m. gegužės 3 d. Sprendimo Berlusconi ir kt., C-387/02, C-391/02 ir C-403/02, Rink. p. I-3565, 68 punktą).
54

Be to, iš minėto reglamento antros ir trečios konstatuojamųjų dalių matyti, jog juo siekiama didesnio skaidrumo Bendrijos sprendimų priėmimo procese, nes toks skaidrumas, be kita ko, leidžia užtikrinti didesnį valdymo teisėtumą ir veiksmingumą bei aukštesnį atskaitomybės piliečiui mastą demokratinėje sistemoje.
80

Kadangi apmokestinimo tvarka pagal sutartį dėl dvigubo apmokestinimo išvengimo sudaro pagrindinėje byloje taikomo teisinio pagrindo dalį ir kadangi ją taip apibūdino prašymą dėl prejudicinio sprendimo pateikęs teismas, Teisingumo Teismas turi į ją atsižvelgti, kad pateiktų nacionaliniam teismui naudingą Bendrijos teisės išaiškinimą (šiuo klausimu žr. 2006 m. sausio 19 d Sprendimo Bouanich, C-265/04, Rink. p. I-923, 51 punktą; minėto sprendimo Test Claimants in Class IV of the ACT Group Litigation 71 punktą; minėto sprendimo Denkavit Internationaal ir Denkavit France 45 punktą; taip pat minėto sprendimo Test Claimants in the Thin Cap Group Litigation 54 punktą).
LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys C 127/27

2015 m. vasario 25 d. Bendrojo Teismo pirmininko nutartis byloje BPC Lux 2 ir kt./Komisija

(Byla T-812/14 R)

((Laikinųjų apsaugos priemonių taikymas - Valstybės pagalba - Finansų sektorius - Pertvarkant banką suteikta pagalba - Sprendimas nereikšti prieštaravimų - Prašymas sustabdyti vykdymą - Skubos nebuvimas))

(2015/C 127/37)

Proceso kalba: anglų

Šalys

Ieškovės: BPC Lux 2 Sàrl (Senningerberg, Liuksemburgas), BPC UKI LP (Džordž Taunas, Kaimanų Salos, Jungtinė Karalystė), Bennett Offshore Restructuring Fund, Inc. (Džordž Taunas), Bennett Restructuring Fund LP (Vilmingtonas, Delaveras, Jungtinės Valstijos), Queen Street Fund Ltd (Džordž Taunas), BTG Pactual Global Emerging Markets and Macro Master Fund LP (Džordž Taunas), BTG Pactual Absolute Return II Master Fund LP (Džordž Taunas), CSS LLC (Čikaga, Ilinojus, Jungtinės Valstijos), Beltway Strategic Opportunities Fund LP (Džordž Taunas), EJF Debt Opportunities Master Fund LP (Džordž Taunas), EJF DO Fund (Cayman) LP (Džordž Taunas), TP Lux HoldCo (Liuksemburgas, Liuksemburgas), VR Global Partners LP (Džordž Taunas), Absalon II Ltd (Dublinas, Airija), CenturyLink, Inc. Defined Benefit Master Trust (Denveris, Koloradas, Jungtinės Valstijos), City of New York Group Trust (Niujorkas, Niujorkas, Jungtinės Valstijos), Dignity Health (San Fransiskas, Kalifornija, Jungtinės Valstijos), GoldenTree Asset Management Lux Sàrl (Liuksemburgas), GoldenTree High Yield Value Fund Offshore 110 Two Ltd (Dublinas) ir San Bernardino County Employees Retirement Association (San Bernardinas, Kalifornija, Jungtinės Valstijos), atstovaujamos solisitorių J. Webber ir M. Steenson ir advokato P. Fajardo

Atsakovė: Europos Komisija, atstovaujam L. Flynn ir P.-J. Loewenthal

Dalykas

Prašymas sustabdyti 2014 m. rugpjūčio 3 d. Komisijos sprendimo C (2014) 5682 final nepareikšti prieštaravimų dėl valstybės pagalbos SA.39250 (2014/N), apie kurią pranešė Portugalija, skirtos Banco Espírito Santo SA pertvarkymui, vykdymą.

Rezoliucinė dalis

1. Atmesti prašymą dėl laikinųjų apsaugos priemonių taikymo.
LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys C 202/23

2014 m. gegužės 6 d. Bendrojo Teismo pirmininko nutartis byloje Frucona Košice/Komisija

(Byla T-103/14 R)

((Laikinųjų apsaugos priemonių taikymas - Valstybės pagalba - Alkoholiniai ir spiritiniai gėrimai - Mokesčių skolos panaikinimas vykdant kolektyvinę nemokumo procedūrą - Sprendimas, kuriuo pagalba pripažįstama nesuderinama su vidaus rinka ir nurodoma ją susigrąžinti - Prašymas sustabdyti vykdymą - Skubos nebuvimas - „Fumus boni juris“ nebuvimas))

2014/C 202/29

Proceso kalba: anglų

Šalys

Ieškovė: Frucona Košice a.s. (Košicė, Slovakija), atstovaujama QC K. Lasok, baristerių B. Hartnett, J. Holmes ir advokato O. Geiss

Atsakovė: Europos Komisija, atstovaujama K. Walkerová ir L. Armati

Dalykas

Prašymas atidėti 2013 m. spalio 16 d. Komisijos sprendimo C(2013) 6261 galutinis, dėl valstybės pagalbos SA.18211 (C 25/2005) (ex NN 21/2005), kurią Slovakija suteikė Frucona Košice a.s., sprendimo vykdymą, kiek juo nurodoma Slovakijos Respublikai susigrąžinti pagalbą.

Rezoliucinė dalis

1. Atmesti prašymą taikyti laikinąsias apsaugos priemones.
LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys C 69/31

2007 m. vasario 5 d. pareikštas ieškinys byloje Angé Serrano prieš Parlamentą

(Byla F-9/07)

(2007/C 69/62)

Proceso kalba: prancūzų

Šalys

Ieškovė: Pilar Angé Serrano (Liuksemburgas, Liuksemburgas), atstovaujama advokato E. Boigelot

Atsakovas: Europos Parlamentas

Ieškovės reikalavimai

— Panaikinti 2006 m. kovo 20 d. Europos Parlamento sprendimą, kuriuo nuo 2004 m. gegužės 8 d. ieškovė priskiriama B*6 lygiui, 8 pakopai.

— Priteisti iš atsakovo sumokėti 25 000 eurų patirtos neturtinės ir turtinės žalos atlyginimą, pasiliekant teisę šias sumas padidinti ar sumažinti per teismo procesą.

— Priteisti iš atsakovo bylinėjimosi išlaidas.

Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai

Ieškovė, Europos Parlamento pareigūnė, laimėjusi konkursą dėl perkėlimo į aukštesnę kategoriją (iš C kategorijos į B kategoriją) prieš įsigaliojant 2004 m. gegužės 1 d. naujiems Pareigūnų nuostatams, Europos Bendrijų Pirmosios instancijos teisme jau pareiškė ieškinį dėl sprendimo priskirti ją B*5 lygiui (1).

Šioje byloje ieškovė ginčija 2006 m. kovo 20 d. sprendimą, kuriuo Parlamentas ją priskyrė B*6 lygiui, 8 pakopai. Grįsdama savo ieškinį ieškovė nurodo labai panašius ieškinio pagrindus į tuos, kurie buvo pateikti byloje T-47/05. Be to, ji tvirtina, kad nepaisant to, jog ji buvo priskirta naujam lygiui, pagal pakeistų Pareigūnų nuostatų sistemą jos perkėlimas iš C kategorijos į B kategoriją nėra veiksmingas, nes nauja kategorija nesuteikia ieškovei jokio pranašumo, palyginti su jos kolegų, kurie nelaimėjo perkėlimo į aukštesnę kategoriją konkurso, padėtimi.

(1) Byla T-47/05, Angé Serrano ir kt. prieš Parlamentą, OL C 93, 2005 4 14, p. 36.
EUROPOS SĄJUNGOS TARNAUTOJŲ TEISMO (pirmoji kolegija) NUTARTIS

2014 m. rugsėjo 9 d.

Rainer Moriarty

prieš

Europos Parlamentą

„Viešoji tarnyba — Pareigų paaukštinimas — 2012 m. pareigų paaukštinimo procedūra — Neįtraukimas į pareigūnų, kurių pareigos buvo paaukštintos, sąrašą — Akivaizdžiai teisiškai nepagrįstas ieškinys“

Dalykas:

Pagal SESV 270 straipsnį, taikomą EAEB sutarčiai pagal jos 106a straipsnį, pareikštas ieškinys, kuriuo R. Moriarty prašo panaikinti Europos Parlamento sprendimą nepaaukštinti jo pareigų per 2012 m. pareigų paaukštinimo procedūrą ir sprendimą paaukštinti kito pareigūno pareigas.

Sprendimas:

Atmesti R. Moriarty ieškinį kaip akivaizdžiai teisiškai nepagrįstą. R. Moriarty padengia savo bylinėjimosi išlaidas ir iš jo priteisiamos Europos Parlamento patirtos bylinėjimosi išlaidos.

Santrauka

Pareigūnai – Pareigų paaukštinimas – Nuopelnų palyginimas – Administracijos diskrecija – Aplinkybės, į kurias galima atsižvelgti – Pareigoms paaukštinti reikalingo balų skaičiaus surinkimas per ankstesnę pareigų paaukštinimo procedūrą – Apimtis

(Pareigūnų tarnybos nuostatų 45 straipsnis)

Nors lygindama pareigūnų, kurių pareigos gali būti paaukštintos, nuopelnus administracija turi didelę diskreciją, tai jos neatleidžia nuo pareigos kruopščiai ir nešališkai išnagrinėti visas svarbias su konkrečiu atveju susijusias aplinkybes. Kalbant konkrečiai, aplinkybė, kad pareigūnas jau surinko pareigoms paaukštinti reikalingą balų skaičių per ankstesnę pareigų paaukštinimo procedūrą, nuopelnų atžvilgiu yra svarbi su sąlyga, kad po pareigų paaukštinimo procedūros, per kurią buvo siūlyta paaukštinti jo pareigas, pareigūno nuopelnai netapo menkesni. Tačiau administracija negali paaukštinti pareigūno vien dėl to, kad jis surinko reikiamą balų skaičių.

Be to, trečio nuopelnų balo skyrimas, rodantis išskirtinius nuopelnus konkrečiais metais, gali tapti svarbiu veiksniu vėliau lyginant to paties lygio pareigūnų nuopelnus siekiant paaukštinti jų pareigas.

(žr. 24, 31 ir 33 punktus)

Nuoroda:

Pirmosios instancijos teismo praktika: Sprendimo Casini / Komisija, T‑132/03, EU:T:2005:324, 69 punktas.

Tarnautojų teismo praktika: Sprendimo Berrisford / Komisija, F‑107/06, EU:F:2007:172, 72 ir paskesni punktai; Sprendimo Hau / Parlamentas, F‑125/07, EU:F:2009:131, 27 punktas; Sprendimo Barbin / Parlamentas, F‑68/09, EU:F:2011:11, 83 punktas; Sprendimo Mantzouratos / Parlamentas, F‑64/10, EU:F:2011:72, 66 punktas.
Pensinių teisių perkėlimo procedūroje, numatytoje Pareigūnų tarnybos nuostatų VIII priedo 11 straipsnio 2 dalyje, paskyrimų tarnybos arba sudaryti tarnybos sutartis įgaliotos tarnybos priimtas sprendimas perkelti suinteresuotojo asmens pensines teises, įgytas iki tarnybos Sąjungoje pradžios, atitinkančią lėšų sumą yra asmens nenaudai priimtas sprendimas, dėl kurio galima pareikšti ieškinį pagal SESV 270 straipsnį ir Pareigūnų tarnybos nuostatų 91 straipsnio 1 dalį. Atvirkščiai, pasiūlymas dėl papildomo darbo stažo apskaičiavimo, net jeigu jį priėmė suinteresuotasis asmuo, nėra asmens nenaudai priimtas sprendimas, dėl kurio galima pareikšti ieškinį pagal SESV 270 straipsnį ir Pareigūnų tarnybos nuostatų 91 straipsnio 1 dalį.

Papildomas darbo stažas gali būti pripažįstamas tik tuomet, kai pareigūnas išreiškia sutikimą dėl lėšų sumos, atitinkančios pensines teises, įgytas suinteresuotojo asmens anksčiau atitinkamame išorės pensijų fonde, perkėlimo į Sąjungos pensijų sistemą procedūros, aiškiai sutikdamas su paskyrimų tarnybos pasiūlymu dėl papildomo darbo stažo, apskaičiuoto remiantis atitinkamo nacionalinio pensijų fondo nurodyta preliminariai nurodyta lėšų suma.

Šiuo klausimu teikdama pasiūlymą dėl papildomo darbo stažo apskaičiavimo susijusi institucija tik privalo suinteresuotojo asmens situacijai teisingai taikyti Pareigūnų tarnybos nuostatų VIII priedo 11 straipsnio 2 dalį ir bendrąsias įgyvendinimo nuostatas. Ši institucijos pareiga tiesiogiai kyla iš šių Pareigūnų tarnybos nuostatų, nors ir nėra aiškaus institucijos įsipareigojimo.

Todėl dėl tokio pasiūlyme dėl papildomo darbo stažo apskaičiavimo išreikšto įsipareigojimo nagrinėjamai institucijai nekyla naujos pareigos ir dėl to nesikeičia suinteresuotojo asmens teisinė padėtis, būtent dėl to, kad nors suinteresuotasis asmuo sutinka su pensinių teisių, įgytų kitoje sistemoje, perkėlimu į Sąjungos pensijų sistemą, po to, kai nacionalinio pensijų fondo nurodyta lėšų suma jau perkelta, pasiūlymą pateikusi institucija neturi susijusios pareigos automatiškai pripažinti pirminiame pasiūlyme nurodytą suinteresuotojo asmens darbo stažą, į kurį atsižvelgdamas pareigūnas patvirtino savo valią perkelti minėtą sumą į Sąjungos pensijų sistemą.

(žr. 27–31 punktus)

Nuoroda:

Europos Sąjungos Bendrojo Teismo praktika: 2015 m. spalio 13 d. Sprendimo Komisija / Verile ir Gjergji, T‑104/14 P, EU:T:2015:776, 50, 52, 53 ir 74 punktai; 2015 m. spalio 13 d. Sprendimo Komisija / Cocchi ir Falcione, T‑103/13 P, EU:T:2015:777, 66 punktas ir 2015 m. spalio 13 d. Sprendimo Teughels / Komisija, T‑131/14 P, EU:T:2015:778, 37, 46, 48, 49, 58 ir 70 punktai.
LT
Teismopr aktikosr inkinys
ECLI:EU:F:2010 :156 1TARNAUTOJŲ TEISMO (pirmoji kolegija) PIRMININKO NU TARTIS
2010 m. gruodžio 8 d.
Byla F-77/10
Fernando Ar royo Redondo
prieš
Europos Komisiją
„Draugiškas ginčo sprendimas — Išbraukimas“
Dalykas: Pagal SESV 270 straipsnį, taikomą EAEB sutarčiai p agal jos 106 a straipsnį, pareikštas 
ieškinys, kuriuo F. Arroyo Redondo prašo panaikinti 2009 m. lapkričio 20 d. Komisijos 
sprendimą neįtraukti jo į p areigūnų, paaukštintų priskiria nt prie AD 10 lygio, sąrašą, 
sudarytą vykdant 2009 m. pareigų paaukštinimo procedūrą.
Sprendimas:Byla F-77/10 A rroyo Redondo prieš Komisiją išbraukta iš Tarnautojų teismo registro. 
Šalys padengia bylinėjimosi išlaidas pagal jų susitarimą.
Santrauka
Pareigūnai — Ieškinys — Tarnautojų t eisme n agrinėjamo g inčo d raugiškas sprendimas — 
Išbraukimas iš registro
(Tarnautojų teismo p rocedūros reglamento 69 straipsnis)
Tarnautojų teismo procedūros reglamento nuostatose dėl nemokamos teisinės pagalbos, t. y. 95–98 straipsniuose, išsamiai nereguliuojami visi galimi atvejai.

Šiose nuostatose juo labiau nereguliuojamas klausimas dėl sumos, šalies, iš kurios priteistos bylinėjimosi išlaidos, turimos sumokėti kaip honorarai ieškovo, kuriam suteikta nemokama teisinė pagalba, advokatui.

Pirma, iš minėto reglamento 97 straipsnio 3 dalies trečios pastraipos matyti, kad nutartimi suteikti nemokamą teisinę pagalbą, kurioje gali būti arba numatyta suma, pervestina iš Tarnautojų teismo kasos advokatui, kuris įgaliotas atstovauti suinteresuotajam asmeniui, arba nustatyta advokato išlaidų ir honorarų didžiausia suma, kurios iš principo negalima viršyti, siekiama ne nustatyti laimėjusiai šaliai atlygintinų išlaidų dydžio, bet užtikrinti veiksmingą galimybę kreiptis į teismą kiekvienai šaliai, kuri dėl savo ekonominės padėties visiškai arba iš dalies negali sumokėti išlaidų, susijusių su pagalba ir atstovavimu Tarnautojų teisme.

Antra, iš minėto reglamento 95 straipsnio 1 dalies antros pastraipos matyti, kad nutartimi suteikta nemokama teisinė pagalba gali apimti visas arba dalį išlaidų, susijusių su pagalba ir atstovavimu Tarnautojų teisme. Šiuo klausimu akivaizdu, kad advokatų honoraro dydis gali labai skirtis atsižvelgiant į valstybę narę, kurioje jie vykdo savo veiklą, ir nuo jų specializacijos lygio tam tikroje srityje, taip pat jų reputacijos profesinėje aplinkoje. Neatmestina, kad atsižvelgdamas į nutartyje Tarnautojo teismo nustatytą sumą ieškovas gali įsipareigoti sumokėti savo advokatui honorarų dalį, kuriai padengti negalima prašyti nemokamos teisinės pagalbos, jei priteisiamos bylinėjimosi išlaidos.

Be to, advokatas, kuris sutiko atstovauti pro bono suinteresuotajam asmeniui pareiškiant ieškinį, negali būti įpareigotas atsisakyti dalies honorarų, jei per procesą bylinėjimosi išlaidos priteisiamos iš priešingos šalies.

(žr. 19–23 punktus)
Staff case summary



Staff case summary

Santrauka

1. Pareigūnai – Laikinieji tarnautojai ir sutartininkai – Nedarbo pašalpa – Maksimalus mokėjimo laikotarpis

(Kitų tarnautojų įdarbinimo sąlygų 28 a straipsnio 4 dalis, 70 straipsnis ir 96 straipsnio 4 dalis)

2. Procesas – Bylinėjimosi išlaidos – Iš dalies akivaizdžiai nepriimtinas ir iš dalies akivaizdžiai nepagrįstas ieškinys

(Pirmosios instancijos teismo procedūros reglamento 87 straipsnio 3 dalies pirma pastraipa ir 94 straipsnio 3 dalis)

1. Kitų tarnautojų įdarbinimo sąlygų 28a straipsnio 4 dalies ir 96 straipsnio 4 dalies nuostatos, numatančios maksimalų laikotarpį, per kurį atitinkamai buvusiam laikinajam tarnautojui ir buvusiam sutartininkui Bendrija gali mokėti nedarbo pašalpą, netaikomos buvusiam pagalbiniam darbuotojui, kurį institucija, kur jis dirba, pagal minėtų sąlygų 70 straipsnį yra priskyrusi nacionalinei privalomo sveikatos draudimo sistemai ir kuris dėl to nedarbo pašalpas gali gauti tik pagal minėtą sistemą. Todėl pagal Kitų tarnautojų įdarbinimo sąlygų 28a straipsnio 4 dalies ir 96 straipsnio 4 dalies nuostatas institucija, nustatydama maksimalų Bendrijos nedarbo pašalpos mokėjimo laikotarpį, neprivalo atsižvelgti į laikotarpius, per kuriuos tarnautojas dirbo kaip pagalbinis darbuotojas.

(žr. 20 punktą)

2. Jeigu Tarnautojų teismas, remdamasis Pirmosios instancijos teismo procedūros reglamento 94 straipsnio 3 dalimi, atmeta teisinės pagalbos prašymą dėl to, kad ieškinys yra akivaizdžiai nepriimtinas arba akivaizdžiai nepagrįstas, vykstant procesui, kuriame priimamas galutinis sprendimas, reikia taikyti Procedūros reglamento 87 straipsnio 3 dalies pirmos pastraipos nuostatas ir išimtiniais atvejais nurodyti administracijai padengti savo ir visas ieškovo bylinėjimosi išlaidas, įskaitant tas, kurias ieškovas galėjo patirti pateikdamas teisinės pagalbos prašymą. Tokiu atveju reikia atsižvelgti į ekonominę ieškovo situaciją ir aplinkybę, kad šioje byloje ginčijamame sprendime nepateikiant paaiškinimų prieštaraujama kompetentingos tarnybos anksčiau pateiktoms pastaboms.

(žr. 32 ir 33 punktus)