GENERALINIO ADVOKATO

MANUEL CAMPOS SÁNCHEZ-BORDONA IŠVADA,

pateikta 2019 m. liepos 11 d. ( 1 )

Byla C-395/18

Tim SpA – Direzione e coordinamento Vivendi SA

prieš

Consip SpA,

Ministero dell’Economia e delle Finanze,

dalyvaujant:

E-VIA SpA

(Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Lacijaus regiono administracinis teismas, Italija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą)

„Prašymas priimti prejudicinį sprendimą – Direktyva 2014/24/ES – Viešojo pirkimo sutarčių sudarymas – Neprivalomieji pašalinimo pagrindai – Ekonominės veiklos vykdytojo pašalinimas iš pirkimo procedūros dėl jo paties pasiūlyto subrangovo padarytų pažeidimų – 18 straipsnio 2 dalyje numatytų aplinkos, socialinės ir darbo teisės srityse nustatytų pareigų nevykdymas – Konkurso dalyvio pašalinimas – 71 straipsnis – 57 straipsnio 4 dalies a punktas“

1. Italijos perkančioji organizacija (Consip SpA) ( 2 ) paskelbė konkursą dėl viešojo tam tikrų paslaugų pirkimo sutarties sudarymo; konkurso dokumentuose numatyta galimybė sutarčiai vykdyti pasitelkti subrangovus. Kad galėtų pasinaudoti šia galimybe, konkurso dalyviai savo pasiūlymuose turėjo nurodyti, kad ketina sudaryti subrangos sutartis dėl dalies šių paslaugų teikimo, taip pat įvardyti tris subrangovus.

2. Vienas konkurso dalyvis (Tim SpA) savo pasiūlyme nurodė, kad dalį sutartyje numatytų paslaugų patikės subrangovams, ir nurodė trijų subrangovų pavadinimus. Kadangi vienam iš jų buvo taikomas neprivalomasis pašalinimo pagrindas (dėl nustatytų pažeidimų socialinės ir darbo teisės srityse), perkančioji organizacija neleido konkurso dalyviui dalyvauti procedūroje.

3. Iš esmės prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas norėtų žinoti, ar pagal Direktyvą 2014/24/ES ( 3 ) perkančiajai organizacijai leidžiama pašalinti dalyvį iš viešojo pirkimo procedūros dėl priežasčių, susijusių su pasiūlyme nurodytu subrangovu.

I. Teisinis pagrindas

A. Sąjungos teisė. Direktyva 2014/24

4. Šios direktyvos 101 konstatuojamojoje dalyje numatyta: „[P]erkančiosioms organizacijoms reikėtų papildomai suteikti galimybę neleisti dalyvauti ekonominės veiklos vykdytojams, kurie pasirodė esą nepatikimi, pavyzdžiui, dėl aplinkos apsaugos ar socialinės srities įsipareigojimų pažeidimų <…>. <…> Taikydamos neprivalomus pašalinimo pagrindus, perkančiosios organizacijos turėtų itin daug dėmesio skirti proporcingumo principui. Dėl nedidelių pažeidimų ekonominės veiklos vykdytojui turėtų būti neleidžiama dalyvauti konkurse tik išimtinėmis aplinkybėmis. Tačiau dėl pasikartojančių nedidelių pažeidimų gali kilti abejonių dėl ekonominės veiklos vykdytojo patikimumo, o tuo gali būti pagrįstas neleidimas jam dalyvauti konkurse.“

5. Direktyvos 105 konstatuojamojoje dalyje įtvirtinta: „[S]varbu <…> užtikrint[i], kad subrangovai laikytųsi taikytinų pareigų aplinkos, socialinės ir darbo teisės srityse, nustatytų Sąjungos teise, nacionaline teise, kolektyvinėmis sutartimis arba šioje direktyvoje išvardytomis tarptautinės aplinkos, socialinės ir darbo teisės nuostatomis, su sąlyga, kad tokios taisyklės ir jų taikymas atitiktų Sąjungos teisę. <…> Taip pat turėtų būti paaiškinta, kad sąlygos, susijusios su taikytinų pareigų aplinkos, socialinės ir darbo teisės srityse, nustatytų Sąjungos teise, nacionaline teise, kolektyvinėmis sutartimis arba šioje direktyvoje išvardytomis tarptautinės aplinkos, socialinės ir darbo teisės nuostatomis, su sąlyga, kad tokios taisyklės ir jų taikymas atitinka Sąjungos teisę, laikymosi užtikrinimu, turėtų būti taikomos, kai valstybės narės nacionalinėje teisėje yra nustatytas subrangovų ir pagrindinio rangovo bendrosios atsakomybės mechanizmas. Be to, turėtų būti aiškiai nurodyta, kad valstybės narės turėtų galėti nustatyti papildomas nuostatas, pavyzdžiui, išplėsti skaidrumo pareigas, sudaryti tiesioginio mokėjimo subrangovams galimybes arba sudaryti galimybes perkančiosioms organizacijoms tikrinti arba iš jų reikalauti patikrinti, ar subrangovų padėtis nėra tokia, kokiai esant ekonominės veiklos vykdytojui būtų neleista dalyvauti konkurse. Kai tokios priemonės taikomos subrangovams, turėtų būti užtikrintas jų suderinamumas su pagrindiniams rangovams taikytinomis nuostatomis, kad nustačius, jog yra privalomų pašalinimo pagrindų, būtų taikomas reikalavimas, kad pagrindinis rangovas pakeistų atitinkamą subrangovą. Turėtų būti paaiškinta, kad kai atlikus tokį patikrinimą paaiškėja, kad yra neprivalomų pašalinimo priežasčių, perkančiosios organizacijos gali reikalauti pakeitimo. Tačiau taip pat aiškiai turėtų būti nurodyta, kad perkančiosios organizacijos gali privalėti reikalauti pakeisti atitinkamą subrangovą, kai tokiais atvejais būtų privaloma pašalinti pagrindinius rangovus. Taip pat turėtų būti aiškiai nurodyta, kad valstybės narės gali nustatyti griežtesnes atsakomybės taisykles pagal nacionalinę teisę arba imtis kitų priemonių dėl tiesioginių mokėjimų subrangovams pagal nacionalinę teisę.“

6. Direktyvos 18 straipsnyje „Pirkimų principai“ įtvirtinta: „1. Perkančiosios organizacijos ekonominės veiklos vykdytojus vertina vienodai ir jų nediskriminuoja, jos veikia skaidriai ir vadovaujasi proporcingumo principu. <…> 2. Valstybės narės imasi tinkamų priemonių siekdamos užtikrinti, kad vykdydami viešąsias [viešojo pirkimo] sutartis ekonominės veiklos vykdytojai laikytųsi taikytinų pareigų aplinkos, socialinės ir darbo teisės srityse, nustatytų Sąjungos teise, nacionaline teise, kolektyvinėmis sutartimis arba X priede išvardytomis aplinkos, socialinės ir darbo tarptautinės teisės nuostatomis.“

7. Direktyvos 57 straipsnyje „Pašalinimo pagrindai“ nustatyta: „<…> 4. Perkančiosios organizacijos gali pašalinti arba gali būti valstybių narių įpareigotos pašalinti iš dalyvavimo pirkimo procedūroje [pirkimo [procedūros] ekonominės veiklos vykdytoj[us] esan[čius] bet kurioje iš šių situacijų: a) kai perkančioji organizacija gali tinkamomis priemonėmis įrodyti, kad buvo pažeistos 18 straipsnio 2 dalyje nurodytos taikytinos pareigos; <…>“

8. Direktyvos 71 straipsnyje „Subranga“ nustatyta: „1. Kompetentingos nacionalinės valdžios institucijos, veikdamos pagal savo atsakomybę ir kompetenciją, imdamosi atitinkamų veiksmų užtikrina, kad subrangovai laikytųsi 18 straipsnio 2 dalyje nurodytų pareigų. 2. Pirkimo dokumentuose perkančioji organizacija gali prašyti arba valstybės narės gali būti įpareigota konkurso dalyvio prašyti pasiūlyme nurodyti visas sutarties dalis, kurias jis ketina subrangos sutartimi pavesti atlikti trečiosioms šalims, ir visus siūlomus subrangovus. <…> 4. 1–3 dalimis nedaromas poveikis pagrindinio rangovo atsakomybei. <…> 6. Siekiant išvengti 18 straipsnio 2 dalyje nurodytų pareigų pažeidimų, galima imtis atitinkamų priemonių, kaip antai: a) kai valstybės narės nacionalinėje teisėje nustatytas subrangovų ir pagrindinio rangovo bendrosios atsakomybės mechanizmas, atitinkama valstybė narė užtikrina, kad atitinkamos taisyklės būtų taikomos laikantis 18 straipsnio 2 dalyje nustatytų sąlygų; b) perkančiosios organizacijos, vadovaudamosi 59, 60 ir 61 straipsniais, gali patikrinti arba gali būti valstybių narių įpareigotos patikrinti, ar yra subrangovams taikytinų pašalinimo pagrindų pagal 57 straipsnį. Tokiais atvejais perkančioji organizacija reikalauja, kad ekonominės veiklos vykdytojas pakeistų subrangovą, kurio atžvilgiu atlikto patikrinimo rezultatai rodo, jog yra privalomų pašalinimo pagrindų. Perkančioji organizacija gali reikalauti arba gali būti valstybės narės įpareigota reikalauti, kad ekonominės veiklos vykdytojas pakeistų subrangovą, kurio atžvilgiu atlikto patikrinimo rezultatai rodo, kad yra neprivalomų pašalinimo pagrindų. 7. Valstybės narės gali numatyti griežtesnes atsakomybės taisykles pagal nacionalinę teisę arba imtis papildomų priemonių pagal nacionalinę teisę dėl tiesioginių mokėjimų subrangovams, pavyzdžiui, numatydamos nuostatas dėl tiesioginių mokėjimų subrangovams jiems nebūtinai prašant tokio tiesioginio mokėjimo. 8. Valstybės narės, nusprendusios numatyti priemones pagal 3, 5 ar 6 dalis, įstatymais ar kitais teisės aktais ir atsižvelgdamos į Sąjungos teisę, apibrėžia tų priemonių įgyvendinimo sąlygas. Tą darydamos valstybės narės gali apriboti jų taikymą, pavyzdžiui, numatyti, kad jos bus taikomos tik tam tikroms sutarčių rūšims, tam tikroms perkančiųjų organizacijų ar ekonominės veiklos vykdytojų kategorijoms arba pradedant nuo tam tikrų sumų.“

B. Italijos teisė. Įstatyminis dekretas Nr. 50/2016 ( 4 )

9. Šio įstatyminio dekreto 80 straipsnio 5 dalyje numatyta: „Perkančiosios organizacijos pašalina iš pirkimo procedūros ekonominės veiklos vykdytoją, esantį vienoje iš toliau nurodytų situacijų, taip pat tokioje situacijoje esantį jo subrangovą, kaip numatyta 105 straipsnio 6 dalyje, kai: <…> i) ekonominės veiklos vykdytojas nepateikia 1999 m. kovo 12 d. Įstatymo Nr. 68 17 straipsnyje nurodytos pažymos arba nepatvirtina, kad tą reikalavimą atitinka ( 5 ); <…>.“

10. Įstatyminio dekreto 105 straipsnyje nustatyta: „<…> 6. kai darbų atlikimo, paslaugų teikimo ar prekių tiekimo sutarties kaina yra lygi 35 straipsnyje nurodytai kainai arba didesnė ir jai vykdyti nėra būtina konkreti specializacija, privaloma nurodyti tris subrangovus. Tokiu atveju ši pareiga nurodoma skelbime arba pranešime, kuriuo kviečiama dalyvauti konkurse. Šiame skelbime arba pranešime perkančioji organizacija gali nurodyti kitus atvejus, kai privaloma nurodyti tris subrangovus, net jei kaina nesiekia 35 straipsnyje nustatytos ribos. <…> 12. Konkurso laimėtojas turi pakeisti subrangovus, jeigu po atitinkamo patikrinimo paaiškėja, kad egzistuoja 80 straipsnyje nurodyti pašalinimo pagrindai. <…>“

II. Bylos aplinkybės ir prejudicinis klausimas

11. 2016 m. liepos 29 d.Consip paskelbė skelbimą apie „WDM sistemos paslaugų Ekonomikos ir finansų ministerijos Centro elaborazione dati (CED) (Duomenų apdorojimo centras), GS, DT ir DAG departamentų sąsajai užtikrinti“ pirkimą ( 6 ). Numatomos sutarties vertė buvo 1420785,60 EUR be PVM.

12. Pagal konkurso sąlygų 11 nuostatą buvo leidžiama sudaryti subrangos sutartis. Šiuo tikslu kandidatai savo teikiamuose pasiūlymuose turėjo nurodyti, kad ketina pasinaudoti šia galimybe, ir nurodyti tris subrangovus.

13. Tim pateikė savo pasiūlymą, jame nurodė tris subrangovus, kuriuos ketino pasitelkti tuo atveju, jeigu sutartis būtų sudaryta su ja. Priede dėl kiekvieno jų bendrovė pridėjo Europos bendrąjį viešųjų pirkimų dokumentą (EBVPD).

14. Patikrinusi subrangovų situacijas perkančioji organizacija konstatavo, kad vienas iš jų (bendrovė Maticmind, Spa) nesilaikė teisės normų dėl neįgaliųjų teisės į darbą, kaip matyti iš Milano savivaldybės išduotos 2017 m. balandžio 5 d. pažymos.

15. Taigi, vadovaudamasi CCP 80 straipsnio 5 dalies i punktu, Consip pašalino Tim iš konkurso procedūros.

16. Dėl šio sprendimo Tim pateikė skundą prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiam teismui; jame iš esmė tvirtinama, kad: – pašalinimas buvo neteisingas ir neproporcingas, nes pagal Direktyvą 2014/24 subrangovo pašalinimo pagrindas gali būti priežastis tik pakeisti jį kitu, – sutarčiai įvykdyti Tim be kuriuo atveju galėjo pasitelkti kitus du pateiktame pasiūlyme nurodytus subrangovus, kuriems netaikytinas joks pašalinimo pagrindas, – subrangovų pasitelkimas nebuvo būtinas sutarčiai įvykdyti, nes Tim pati atitiko visus paslaugų teikėjams keltus reikalavimus.

17. Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo manymu, Tim pašalinimas iš konkurso atitinka CCP 80 straipsnio 5 dalį. Vis dėlto pagal CCP 105 straipsnio 6 ir 12 dalis turi būti imamasi skirtingų veiksmų, kai nustatomas vieno iš subrangovų pašalinimo iš pirkimo procedūros pagrindas: – jei šis patikrinimas atliekamas vykstant konkurso procedūrai, nustačius vieno iš trijų subrangovų pašalinimo pagrindą, konkurso dalyvis turi būti pašalintas iš konkurso (CCP 80 straipsnio 5 dalis), – jei šis patikrinimas atliekamas po sutarties sudarymo, perkančioji organizacija turi paprašyti konkurso laimėtojo pakeisti subrangovą (CCP 105 straipsnio 12 dalis).

18. Atsižvelgdamas į šiuos skirtingus veiksmus, teismas a quo abejoja, ar šiuo atveju susiklosčiusiomis aplinkybėmis konkurso dalyvio pašalinimas atitinka Direktyvos 2014/24 71 straipsnio 6 dalį ir proporcingumo principą.

19. Tokiomis aplinkybėmis Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Lacijaus regiono administracinis teismas, Italija) pateikia Teisingumo Teismui šiuos prejudicinius klausimus: „1. Ar pagal Direktyvos 2014/24/ES 57 straipsnį ir 71 straipsnio 6 dalį draudžiamos nacionalinės teisės normos, kaip antai įtvirtintos 2016 m. Įstatyminio dekreto Nr. 50 80 straipsnio 5 dalyje, kurioje nurodyta, kad konkurso dalyvis pašalinamas iš viešojo pirkimo procedūros, kai vykstant šiai procedūrai nustatoma, jog yra pašalinimo pagrindas, susijęs su vienu iš trijų jo pasiūlyme nurodytų subrangovų, užuot konkurso dalyvio būtų reikalaujama pakeisti nurodytą subrangovą? 2. Jeigu į pirmąjį klausimą būtų atsakyta neigiamai ir Teisingumo Teismas nuspręstų, kad sprendimas pašalinti pasiūlymą pateikusį asmenį yra vienas iš sprendimų, kurį valstybei narei leidžiama priimti, ar pagal proporcingumo principą, įtvirtintą ES sutarties 5 straipsnyje, primintą Direktyvos 2014/24/ES 101 konstatuojamojoje dalyje ir Teisingumo Teismo pripažintą bendruoju Europos Sąjungos teisės principu, draudžiamos nacionalinės teisės normos, kaip antai įtvirtintos 2016 m. Įstatyminio dekreto Nr. 50 80 straipsnio 5 dalyje, kurioje numatyta, kad, kai vykstant pirkimo procedūrai nustatoma, jog yra pašalinimo pagrindas, susijęs su nurodytu subrangovu, pasiūlymą pateikęs ekonominės veiklos vykdytojas visais atvejais pašalinamas iš pirkimo procedūros, net kai kitiems pasiūlyme nurodytiems subrangovams joks pašalinimo pagrindas netaikomas ir jie atitinka reikalavimus, kad galėtų teikti pagal subrangos sutartį pavedamas paslaugas, arba kai konkurso dalyvis nurodo, kad atsisako pasitelkti subrangovus, nes pats atitinka reikalavimus paslaugoms teikti?“

III. Procesas Teisingumo Teisme

20. Teisingumo Teismo kanceliarija nutartį dėl prašymo priimti prejudicinį sprendimą gavo 2018 m. birželio 14 d.

21. Vadovaudamasis procedūros reglamento 101 straipsniu Teisingumo Teismas paprašė prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo pateikti tam tikrus paaiškinimus dėl pirkimo procedūros. Savo 2019 m. kovo 26 d. atsakyme prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas nurodė, kad: – jeigu ketino sudaryti subrangos sutartį, Tim savo pasiūlyme privalėjo nurodyti tris subrangovus. Ji galėjo ir nenurodyti subrangovų ir taip atsisakyti pasinaudoti galimybe sudaryti subrangos sutartį, – tuo atveju, jei sutartis būtų sudaryta su Tim, ji neprivalėjo pasitelkti nurodytų subrangovų ar vieno iš jų. Ji galėjo atsisakyti subrangovų ir sutartį vykdyti pati, – rengdama pasiūlymą Tim nebuvo įpareigota patikrinti, ar jos siūlomiems subrangovams taikytinas Direktyvos 2014/24 57 straipsnio 4 dalies a punkte numatytas neprivalomasis pašalinimo pagrindas, nes jos buvo prašoma tik pateikti kiekvieno subrangovo atstovo išduotą EBVPD.

22. Rašytines pastabas pateikė Tim, Consip, Austrijos vyriausybė ir Komisija. Visi, išskyrus Austrijos vyriausybę, dalyvavo 2019 m. gegužės 2 d. vykusiame teismo posėdyje.

IV. Vertinimas

A. Požiūris

23. Italijos teisės aktuose nustatyta, kad subrangovo padaryti pažeidimai gali turėti poveikį konkurso dalyviui, jį nurodžiusiam savo pasiūlyme; tai pateisina šio dalyvio pašalinimą iš pirkimo procedūros.

24. Vis dėlto pagal tuos pačius teisės aktus galimas skirtingas požiūris dviem atvejais: – jei subrangovo pažeidimas nustatomas po sutarties sudarymo, konkurso laimėtojas turi jį pakeisti, – priešingu atveju, jei šis pažeidimas paaiškėja rangovų atrankos etape, padariniai yra radikalesni ir lemia paties konkurso dalyvio pašalinimą iš pirkimo procedūros.

25. Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas abejoja, ar šis dvejopas požiūris atitinka Direktyvą 2014/24. Manau, kad siekiant atsakyti į jo klausimus pirma reikėtų išnagrinėti, ar pagal šios direktyvos 57 straipsnį leidžiama subrangovo pažeidimą laikyti vienu iš pagrindų pašalinti konkurso dalyvį, ir tada patikrinti, ar pagal šios direktyvos 71 straipsnyje nustatytą subrangos tvarką leidžiamas toks pašalinimas.

26. Abiem atvejais pagrindinė priežastis, dėl kurios Tim buvo pašalinta iš pirkimo procedūros, yra (subrangovo) pareigų socialinės arba darbo teisės srityje nevykdymas. Konkrečiai tariant, subrangovas nesilaikė nacionalinės teisės nuostatų dėl neįgaliųjų darbo.

27. Pagal Direktyvos 2014/24 18 straipsnio 2 dalį valstybės narės įpareigojamos ( 7 ) įgyvendinti tinkamas priemones, kad būtų užtikrinta, jog vykdydami viešojo pirkimo sutartis ekonominės veiklos vykdytojai laikytųsi savo pareigų socialinės ir darbo teisės srityse (be kita ko), nustatytų nacionalinėje teisėje.

28. Šis įpareigojimas taikytinas tiek pagrindiniams konkurso dalyviams (rangovams), tiek subrangovams, nes ir vieni, ir kiti veikia kaip ekonominės veiklos vykdytojai. Nustatydamas šį įpareigojimą Sąjungos teisės aktų leidėjas siekė, kad administracinio viešojo pirkimo sutartys būtų naudojamos ir kaip priemonė, padedanti siekti kitų viešųjų tikslų tam tikrose bendrojo intereso srityse, o tai matyti iš Direktyvos 2014/24 57 ir 71 straipsnių.

29. Visų pirma, „socialinės ir darbo teisės nuostatų laikymosi kontrolė turėtų būti vykdoma atitinkamais pirkimo procedūros etapais, taikant bendruosius principus, kuriais reglamentuojamas dalyvių pasirinkimas ir sutarčių sudarymas, taikant pašalinimo kriterijus <…>“ ( 8 ).

B. Dėl Direktyvos 2014/24 57 straipsnio 4 dalies a punkto aiškinimo

30. Sąjungos teisės aktų leidėjas Direktyvos 2014/24 18 straipsnio 2 dalį susieja su neprivalomuoju pašalinimo iš pirkimo procedūros pagrindu, nurodytu 57 straipsnio 4 dalies a punkte. Šiame punkte konkrečiai nurodomas pagal pirma minėtą straipsnį taikytinų pareigų nesilaikymas.

31. Abejonių kyla dėl to, ar subrangovo elgesys gali pateisinti (neprivalomą) konkurso dalyvio pašalinimą, ar, atvirkščiai, toks pašalinimas taikytinas tik dėl paties konkurso dalyvio kaltės.

32. Išnagrinėjus Direktyvos 2014/24 57 straipsnio 4 dalies a punkto formuluotę matyti, kad ji sąmoningai yra bendro pobūdžio. Toje nuostatoje, siekiant akcentuoti pareigų socialinės ar darbo teisės srityje pažeidimą nenurodant jo vykdytojo, vartojamas beasmenis pasakymas („buvo pažeistos pareigos“) ( 9 ). Todėl, vertinant pažodžiui, ši nuostata išsiskiria iš kitų nuostatų, kuriose nurodomi subjektai, galintys padaryti pašalinimą lemiančius veiksmus.

33. Taigi, tokia gramatinė konstrukcija leidžia manyti, kad asmuo, atsakingas už reikalavimų pažeidimą (ir dėl to jam taikytinas pašalinimo pagrindas), taip pat gali būti subrangovas, kuriam, kaip įdarbinančiam darbuotojus vykdant viešojo pirkimo sutartį, taikytinos nacionalinės socialinės ir darbo teisės nuostatos.

34. Laikantis sisteminio aiškinimo kriterijaus, konkurso dalyvio pašalinimas dėl subrangovo pažeidimo pradiniame atrankos etape atitinka Direktyvos 2014/24 40 konstatuojamąją dalį, pagal kurią „aplinkos, socialinės ir darbo teisės nuostatų laikymosi kontrolė turėtų būti vykdoma atitinkamais pirkimo procedūros etapais“ ( 10 ).

35. Taikant šį kriterijų, Direktyvos 2014/24 57 straipsnio 5 dalis patvirtina, kad bet kuris ekonominės veiklos vykdytojas (taigi ir konkurso dalyvis) gali būti pašalintas iš procedūros, „kai paaiškėja, kad ekonominės veiklos vykdytojas [kaltas dėl] veiksmų, atliktų arba neatliktų prieš procedūrą ar jos metu“. Nepakankama konkurso dalyvio atlikta kontrolė savo pasiūlyme nurodant subrangovą, kuris prieš procedūrą pažeidė 18 straipsnio 2 dalyje nurodytus įsipareigojimus, parodo bent nerūpestingą neveikimą.

36. Galiausiai Direktyvos 2014/24 71 straipsnio 6 dalies a punkte, kiek tai susiję su 18 straipsnio 2 dalies taikymu, aiškiai nurodyta „subrangovų ir pagrindinio rangovo bendro[ji] atsakomybė“, kaip vienas iš mechanizmų, kuriais gali pasinaudoti valstybės narės.

37. Ši vienų ir kitų atsakomybė dar kartą patvirtinama Direktyvos 2014/24 105 konstatuojamojoje dalyje, nes leidžiama, kad valstybės narės nustatytų „subrangovų ir pagrindinio rangovo bendrosios atsakomybės mechanizm[ą]“. Kaip gerai žinoma, ieškinys, kuriuo reikalaujama užtikrinti bendrai atsakingų šalių pareigų vykdymą ir nustatyti jų nevykdymo padarinius, gali būti nukreiptas prieš bet kurią iš šalių, nedarant poveikio jų tarpusavio vidaus santykiams.

38. Direktyvos 2014/24 57 straipsnio 4 dalies a punkto tikslas patvirtina, kad šis požiūris taikytinas, ir manau, kad jis tinkamiausias, atsižvelgiant į aiškų Sąjungos teisės aktų leidėjo siekį užtikrinti teises socialinės ir darbo teisės srityse, taip pat stiprinant jų apsaugą administracinių viešųjų pirkimų srityje.

39. Tuo pačiu klausimu nurodomas siekis, kad egzistuotų neiškraipyta konkurso dalyvių konkurencija. Ši konkurencija būtų iškraipoma tuo atveju, jei visiems dalyviams laikantis nuostatų vienas iš jų pateiktų pasiūlymą, žinodamas, kad viena iš šio pasiūlymo pagrindinių sudedamųjų dalių (subrangovas, kuriam siūloma patikėti svarbią sutarties dalį) turi neteisėtą sąnaudų pranašumą būtent dėl to, kad nevykdo pareigų socialinės teisės srityje. Ši aplinkybė daro poveikį pasitikėjimui pačiu konkurso dalyviu, kuris bando pasinaudoti šiuo nesąžiningu pranašumu.

40. Esant šiai prielaidai, logiška, kad subrangovo pažeidimai gali daryti poveikį konkurso dalyvio galimybei sudaryti sutartį. Kadangi būtent konkurso dalyvis laisva valia nusprendžia pasinaudoti subrangos mechanizmu ir renkasi bei siūlo vykdant sutartį dalyvausiančius subrangovus, nėra kliūčių manyti, kad jo atsakomybė (net jei tik už culpa in eligendo) apima į minėtų subrangovų elgesį, kiek tai susiję su ta sutartimi.

41. Be to, administracinių subrangos sutarčių sudarymas yra paranki priemonė, padeda išvengti atsakomybės ir nepagrįstai sumažinti pagrindinio rangovo darbo sąnaudas, o tai gali būti padaryta jau pradiniame viešojo pirkimo procedūros etape (teikiant pasiūlymą).

42. Iš tiesų, kalbant apie bendrą viešojo pirkimo sutarčių sudarymo tvarką, reikia pažymėti, kad pagal Sąjungos teisę labai svarbi įsisteigimo laisvė ir laisvė teikti paslaugas, taip pat ekonominės veiklos vykdytojų konkurencijos skatinimas. Šiuo tikslu siekiama, kad viešųjų pirkimų procedūros būtų kuo atviresnės, o tam galėtų būti trukdoma, jeigu pernelyg plačiai būtų taikomi neprivalomieji pašalinimo pagrindai.

43. Iš esmės neprivalomieji pašalinimo pagrindai leidžia valstybėms narės siekti bendrojo intereso tikslų ir bet kuriuo atveju yra skirti konkurso dalyvio patikimumui, kruopštumui, profesiniam sąžiningumui ir rimtumui užtikrinti ( 11 ).

44. Kaip pažymėjau bylos Delta Antrepriză de Construcţii şi Montaj 93 ( 12 ) išvadoje, Direktyvoje 2014/24 patikimumas nurodytas kaip svarbiausias santykių elementas. 101 konstatuojamosios dalies pirmoje pastraipoje numatyta, kad perkančiosios organizacijos gali pašalinti „ekonominės veiklos vykdytoj[us], kurie pasirodė esą nepatikimi“. Taip patikimumo elementas daro poveikį pašalinimo pagrindams, susijusiems tiek su konkurso dalyvio, tiek su likusių ekonominės veiklos vykdytojų, kuriuos jis ketina pasitelkti kaip subrangovus sutarčiai vykdyti, subjektyviu statusu.

45. Direktyvos 2014/24 57 straipsnio 4 dalies a punktas neišvengia šio poveikio. Priešingai, 101 konstatuojamoji dalis pradedama pažymint ekonominės veiklos vykdytojų patikimo trūkumą būtent dėl „aplinkos apsaugos ar socialinės srities įsipareigojimų pažeidimų, įskaitant prieinamumo neįgaliesiems taisyklių pažeidimus“.

46. Pagal Teisingumo Teismo jurisprudenciją valstybės narės turi didelę diskreciją nustatyti neprivalomuosius pašalinimo pagrindus ( 13 ). Vis dėlto Direktyvos 2014/24 57 straipsnio 7 dalyje patikslinama, kad valstybės narės nustato šių pagrindų taikymo sąlygas, „atsižvelgdamos į Sąjungos teisę“.

47. Man atrodo pagrįsta, kad valstybė narė pasinaudotų šia diskrecija tam, kad leistų savo perkančiosioms organizacijoms taikyti 57 straipsnio 4 dalies a punkte numatytą neprivalomąjį pašalinimo pagrindą konkurso dalyviui, kai pareigų socialinės arba darbo teisės srityse neįvykdo jo pasiūlytas subrangovas.

48. Tiesa, ši pašalinimo galimybė netaikoma automatiškai ir priklausys nuo konkrečių aplinkybių, vertinamų atsižvelgiant į principus, kuriais grindžiami viešieji pirkimai, įskaitant proporcingumo principą ( 14 ).

49. Vadovaujantis proporcingumo principu, tam, kad dėl subrangovo nusižengimų konkurso dalyvis būtų pašalintas iš pirkimo procedūros, paprastai būtina, kad dėl subrangovo pažeidimų perkančioji organizacija nebegalėtų pasitikėti konkurso dalyviu. Šį klausimą nagrinėsiu vėliau.

C. Dėl Direktyvos 2014/24 71 straipsnio aiškinimo

50. Direktyvos 2014/24 71 straipsnio 1 dalyje nustatyta, kad kompetentingos institucijos privalo „užtikrin[ti], kad subrangovai laikytųsi 18 straipsnio 2 dalyje nurodytų pareigų“ (t. y. be kita ko, socialinės ir darbo teisės srityse).

51. To paties 71 straipsnio 6 dalyje valstybėms leidžiama „[s]iekiant išvengti [subrangovo] 18 straipsnio 2 dalyje nurodytų pareigų pažeidimų, <…> imtis atitinkamų priemonių“.

52. Kai kurios į bylą įstojusios šalys ( 15 ) tvirtino, kad Direktyvos 2014/24 71 straipsnis taikytinas ne kandidatų atrankos etape, o sutarties vykdymo etape. Siekdamos pagrįsti savo teiginį, jos nurodė šios direktyvos 105 konstatuojamąją dalį, kurioje minimi tik pagrindinis rangovas ir subrangovas, bet ne paprasti konkurso dalyviai.

53. Nemanau, kad toks terminija grindžiamas prieštaravimas yra lemiamas. Iš esmės Direktyvos 2014/24 71 straipsnyje be žodžių junginio „pagrindinis rangovas“ (aiškinamo kaip „ekonominės veiklos vykdytojas, su kuriuo nuspręsta sudaryti viešojo pirkimo sutartį) dar vartojamos sąvokos „subrangovas“, „konkurso dalyvis“ (asmuo, pateikęs pasiūlymą) ir „ekonominės veiklos vykdytojas“. Pastaroji sąvoka yra plačiausia ir apima visas įmones, kurios tiekia produktus ar teikia paslaugas rinkoje ( 16 ), o prie jų logiškai priskiriami ir subrangovai.

54. 105 konstatuojamoji dalis turi būti aiškinama atsižvelgiant į Direktyvos 2014/24 71 straipsnyje pateikiamas aiškias nuorodas į konkurso dalyvį, pagrindinį rangovą ir ekonominės veiklos vykdytojus. Taigi niekas netrukdo šios nuostatos taikyti tiek prieš sudarant pirkimo sutartį (t. y. konkurso dalyviams), tiek paskui (t. y. rangovams), vadinasi, ji apima vienų ir kitų santykius su subrangovais.

55. Visų pirma Direktyvos 2014/24 71 straipsnio 6 dalies b punkte, susijusiame būtent su subrangovo pašalinimu dėl 18 straipsnio 2 dalyje nustatytų įpareigojimų nevykdymu, minimas „ekonominės veiklos vykdytojas“, ir dėl to šis punktas taikytinas tiek atrankos etape, tiek vykdant pirkimo sutartį.

56. Logiška, kad yra būtent taip, nes informacija apie subrangovų ryšį su sutartimi, kurią ekonominės veiklos vykdytojas turi pateikti perkančiajai organizacijai, Direktyvoje 2014/24 yra esminės svarbos. Šiuo klausimu remiuosi tuo, ką išdėsčiau išvadoje, pateiktoje byloje Delta Antrepriză de Construcţii şi Montaj 93 ( 17 ).

57. Šio teisės aktų leidėjo noras teisiškai atsispindi Direktyvos 2014/24 71 straipsnio 2 ir 5 dalyse, kuriose atitinkamai aptariama konkurso dalyvio ir pagrindinio rangovo pareiga informuoti perkančiąją organizaciją apie numatomą subrangos sutartį (atrankos etape), arba kai ji jau vykdoma (po pirkimo sutarties sudarymo).

58. 71 straipsnio 6 dalies b punkte įtvirtintas ryšys su šia pareiga pateikti informaciją, kai jame perkančiosioms organizacijoms suteikiama teisė naudoti Direktyvos 2014/24 59, 60 ir 61 straipsniuose numatytus mechanizmus, siekiant patikrinti, ar pagal 57 straipsnį yra subrangovui taikytinų pašalinimo pagrindų.

59. 71 straipsnio nuoroda į 57 straipsnį apima tiek privalomojo, tiek neprivalomojo pašalinimo pagrindus tais atvejais, kai nesilaikoma 18 straipsnio 2 dalyje nurodytų pareigų. Vis dėlto šiais atvejais pasekmės skiriasi: – jei subrangovui taikytinas privalomasis pašalinimo pagrindas ( 18 ), ekonominės veiklos vykdytojo reikalaujama jį pakeisti kitu, – jei taikytinas neprivalomasis pašalinimo pagrindas ( 19 ), perkančioji organizacija gali reikalauti, kad ekonominės veiklos vykdytojas pakeistų subrangovą. Kaip paaiškinsiu toliau, tai yra dar viena leistina priemonė, skirta reaguoti į atvejus, kai subrangovai netinkami.

60. Šiuo klausimu atkreiptinas dėmesys į du reglamentavimo elementus: – pirma, Direktyvos 2014/24 71 straipsnio 6 dalyje vartojama atvira formulė („[s]iekiant išvengti 18 straipsnio 2 dalyje nurodytų pareigų pažeidimų, galima imtis atitinkamų priemonių, kaip antai: <…>“); – antra, valstybėms suteikiama teisė nustatyti „griežtesnes atsakomybės taisykles“ (71 straipsnio 7 dalis).

61. Mano nuomone, šių dviejų elementų derinys patvirtina tai, kas jau matyti iš Direktyvos 2014/24 57 straipsnio 4 dalies a punkto aiškinimo, t. y. valstybės narės turi teisę tokiais atvejais nustatyti tiesioginę konkurso dalyvių, pasiūliusių subrangovus, kurie įvykdė šios direktyvos 18 straipsnio 2 dalyje nurodytus pažeidimus, atsakomybę.

62. Iš tiesų, kaip matyti iš Direktyvos 2014/24 71 straipsnio 6 dalies formuluotės, leidžiama nustatyti kitas nacionalines priemones. Sąjungos teisės aktų leidėjas tiesiog kaip pavyzdį nurodė kai kurias iš šių priemonių, kurios gali būti taikomos, kai nevykdomos pareigos socialinės ir darbo teisės srityse, pvz., subrangovo, kuriam taikytini pašalinimo pagrindai (privalomieji arba neprivalomieji), pakeitimas, tačiau neužkirto kelio taikyti ir kitų priemonių. Valstybės narės turi apibrėžti šių priemonių įgyvendinimo sąlygas, kaip nurodyta 71 straipsnio 8 dalyje.

63. Toks pats požiūris taikomas ir 71 straipsnio 7 dalyje, pripažįstant, kad valstybės narės gali savo teisės aktuose nustatyti „griežtesnes atsakomybės taisykles“ dėl subrangos sutarčių. Mano nuomone, šios dalies aiškinimas rodo, kad šios taisyklės neapsiriboja vien „tiesioginiais mokėjimais subrangovams“ (nes tekste vartojamas žodžių junginys „papildomos priemonės“) ir gali būti bendresnės taikymo srities.

64. Tai aiškiau matyti iš Direktyvos 2014/24 105 konstatuojamosios dalies, kurioje pažymima, kad „valstybės narės gali nustatyti griežtesnes atsakomybės taisykles pagal nacionalinę teisę arba imtis kitų priemonių dėl tiesioginių mokėjimų subrangovams pagal nacionalinę teisę“. Ši atskirtis parodo, kad yra du (galimo) skirtingo įsikišimo būdai.

65. Šie valstybėms narėms suteikiami įgaliojamai taikytini ne tik dėl pagrindinio rangovo ir subrangovų santykių, bet gali apimti ir perkančiosios organizacijos bei konkurso dalyvio, kuris savo pasiūlyme pasiūlė pasitelkti subrangovą, kuriam taikytinas pašalinimo pagrindas, santykį. Grįžtu prie to, ką minėjau dėl vienų ir kitų bendrosios atsakomybės.

66. Kadangi Direktyvos 2014/24 57 straipsnyje konkrečiai reglamentuoti pašalinimo pagrindai, darant į jį nuorodą 71 straipsnio 6 ir 7 dalyse akcentuojama galimybė pašalinti konkurso dalyvius iš pirkimo procedūros dėl subrangovų pažeidimų, susijusių su 18 straipsnio 2 dalyje nurodytų pareigų nevykdymu. Kandidatų pašalinimas atskirai aptariamas 57 straipsnyje, bet 71 straipsnyje įtvirtintos nuostatos dėl subrangos, kartoju, patvirtina šią galimybę.

D. Dėl Italijos sistemos, kai pašalinama dėl subrangovo įvykdytų pažeidimų, siejant ją su nagrinėjamos bylos aplinkybėmis

67. Kartu taikant CPC 80 straipsnio 5 dalį ir 105 straipsnio 12 dalį reikalaujama, kad, jeigu pasiūlyme nurodomas subrangovas, kuris pažeidė su neįgaliaisiais susijusias pareigas socialinės ir darbo teisės srityse, būtų automatiškai pašalinamas laisva valia jį pasiūlęs konkurso dalyvis, jei tai nustatoma prieš sudarant sutartį.

68. Tokia griežta pasekmė galėtų neatitikti proporcingumo principo. Teisingumo Teismas, kiek tai susiję su Direktyva 2004/18 ( 20 ), pateikė savo nuomonę dėl neprivalomųjų pašalinimo pagrindų, atmesdamas galimybę juos taikyti automatiškai. Iš Sprendimo Forposta ir ABC Direct Contact ( 21 ) matyti, kad automatiškas taikymas galėtų viršyti pagal Direktyvos 2004/18 45 straipsnio 2 dalį (Direktyvos 2014/24 dabartinio 57 straipsnio 7 dalis) valstybėms narėms suteiktą diskreciją.

69. Kaip matyti iš to sprendimo, reikia „konkrečiai ir individualiai įvertinti atitinkamo ūkio subjekto elgesį“ ( 22 ). Jeigu šio kriterijaus nesilaikoma, Teisingumo Teismas pripažino, kad nacionalinės teisės norma, pagal kurią „perkančioji organizacija privalo automatiškai pašalinti šį subjektą iš <…> viešojo pirkimo sutarties sudarymo procedūros, nepaliekant šiai perkančiajai organizacijai galimybės kiekvienu konkrečiu atveju įvertinti minėto subjekto tariamai neteisėtą veiką <…>“, neatitinka Sąjungos teisės.

70. Vis dėlto byloje Connexxion Taxi Services Teisingumo Teismas nesilaikė šios ankstesniuose sprendimuose įtvirtintos jurisprudencijos. Priešingai, iki tol konkurso dalyvio pažeidimai buvo vertinami atsižvelgiant į proporcingumo principą, siejamą su skaidrumo ir lygybės principais, kol galiausiai nusprendė paisyti pastarųjų. Teismas padarė išvadą, kad šie principai yra svarbesni tuo atveju, kai „pirkimo sąlygose numatyta, kad sunkų profesinį nusižengimą padaręs dalyvis bet kuriuo atveju turi būti pašalinamas iš pirkimo, neatsižvelgiant į tai, ar ši sankcija proporcinga, ar ne“ ( 23 ).

71. Atrodo, kad vertinimo modelis skiriasi atsižvelgiant į tai, ar automatiškas pašalinimas nustatytas tik teisės aktuose (tokiu atveju proporcingumo patikra turėtų būti leidžiama, net jei nacionalinėje normoje ji nenumatyta), ar jo kategoriškai reikalaujama konkurso dokumentuose.

72. Nei iš nutarties dėl prašymo priimti prejudicinį sprendimą, nei iš vėlesnių paaiškinimų ( 24 ) nematyti, kad automatiško pašalinimo būtų reikalaujama pirkimo sutarties sudarymą reglamentuojančiuose dokumentuose. Tai, ar konkurso sąlygų 11 nuostatoje ar bet kurioje kitoje buvo nustatytas toks privalomas nurodymas, turi nuspręsti nacionalinis teismas. Jei taip, skaidrumo ir vienodo požiūrio į konkurso dalyvius principai, kaip tai suprantama pagal Sprendimą Connexxion Taxi Services ( 25 ), taikytini kaip svarbiausi. Taip išvengiama, kad konkurso dokumentuose nustatytų sąlygų besilaikantis konkurso dalyvis būtų pašalintas jas pažeidusio asmens naudai.

73. Jeigu automatiško pašalinimo reikalavimas nebuvo nurodytas, tampa svarbūs su proporcingumo principu susiję reikalavimai. Visus esamus veiksnius vėl turi įvertinti prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas tam, kad šiuo atveju nustatytų, ar konkurso dalyvio pašalinimas yra tinkama sankcija, atsižvelgiant į jo poelgių sunkumą.

74. Nagrinėjant šiuos veiksnius galima įvertinti ir tą aplinkybę, kurią prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas nurodė savo rašytiniuose paaiškinimuose, t. y. kad pašalintas konkurso dalyvis neturėjo pareigos patikrinti, ar subrangovo EBVPD atitinka tikrovę, o tai galėtų sušvelninti jo paties nerūpestingumo vertinimą. Vis dėlto šis nerūpestingumas išliktų, nors ir mažesniu mastu, nes konkurso dalyviui nebuvo jokių kliūčių kitais būdais iš anksto patikrinti subrangovo padarytų pažeidimų (kaip tai vėliau padarė perkančioji organizacija).

75. To, kad į subrangovų trejetą, be pažeidėjo, dar pasiūlyti kiti du niekuo nenusikaltę ekonominės veiklos vykdytojai, nepakanka konkurso dalyvio atsakomybei sumažinti. Leidžiant tokią praktiką galėtų būti skatinimas sukčiavimas, kai nurodomas pažeidimų padaręs subrangovas (kurio, kaip minėta, sąnaudos darbo ar socialinėje srityje paprastai yra mažesnės), kurio paslaugomis būtų naudojamasi, jeigu nebūtų nustatomas pažeidimas, o kiti du subrangovai nurodomi tik tam, kad būtų įvykdytas reikalavimas dėl skaičiaus.

76. Aplinkybė, kad konkurso dalyvis galėtų nepasitelkdamas subrangovo pats teikti sutartyje nustatytas paslaugas, taip pat nesumažina jo atsakomybės. Atsižvelgiant į tai, kad jam buvo suteikta laisvė naudotis subrangos sistema ir kad savo pasiūlyme jis pranešė perkančiajai organizacija apie ketinimą pasinaudoti šia galimybe ir nurodyti tris subrangovus, jis buvo atsakingas už tai, kad į šį trejetą nebūtų įtraukta nė vieno asmens, pažeidusio su neįgaliųjų darbu susijusias nacionalinės teisės nuostatas.

V. Išvada

77. Remdamasis tuo, kas išdėstyta, siūlau Teisingumo Teismui taip atsakyti Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Lacijaus regiono administracinių skundų teismas, Italija): 1. Pagal 2014 m. vasario 26 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2014/24/ES dėl viešųjų pirkimų, kuria panaikinama Direktyva 2004/18/EB, 57 straipsnio 4 dalies a punktą iš principo nedraudžiama iš pirkimo procedūros pašalinti konkurso dalyvį, savo pasiūlyme išreiškusį ketinimą sudaryti subrangos sutartį su ekonominės veiklos vykdytoju, jeigu šis nevykdė nacionalinėje teisėje nustatytų pareigų, taikytinų darbo ar socialinės teisės srityje. 2. Kai priima sprendimą dėl pašalinimo, perkančioji organizacija turi būti įgaliota kiekvienu atveju nustatyti tokios priemonės proporcingumą, įvertinusi visas svarbias aplinkybes nustatyti konkurso dalyvio patikimumą, nebent konkurso sąlygose būtų numatytas privalomasis pašalinimas, neatsižvelgiant į tai, ar tokia sankcija proporcinga.

( 1 ) Originalo kalba: ispanų.

( 2 ) Consip yra akcinė bendrovė, kurios visas akcinis kapitalas priklauso Italijos ekonomikos ir finansų ministerijai. Įmonė veikia tik viešojo administravimo srityje.

( 3 ) 2014 m. vasario 26 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva dėl viešųjų pirkimų, kuria panaikinama Direktyva 2004/18/CE (OL L 94, 2014, p. 65).

( 4 ) Decreto legislativo 18 aprile 2016, Nr. 50. Attuazione delle direttive 2014/23/UE, 2014/24/ES e 2014/25/ES sull’aggiudicazione dei contratti di concessione, sugli appalti pubblici e sulle procedure d’appalto degli enti erogatori nei settori dell’acqua, dell’energia, dei trasporti e dei servizi postali, nonchè per il riordino della disciplina vigente in materia di contratti pubblici relativi a lavori, servizi e forniture: Codice dei contratti pubblici (GURI, Nr. 91, 2016 m. balandžio 19 d. – Paprastasis priedas Nr. 10) (2016 m. balandžio 18 d. Įstatyminis dekretas Nr. 50, kuriuo įgyvendinamos direktyvos 2014/23/ES, 2014/24/ES ir 2014/25/ES dėl koncesijos sutarčių sudarymo, viešųjų pirkimų ir sutarčių sudarymo su subjektais, vykdančiais veiklą vandens, energetikos, transporto ir pašto paslaugų sektoriuose, ir dėl galiojančių teisės aktų, susijusių su viešojo darbų, prekių ir paslaugų pirkimo sutarčių sudarymo reformos įgyvendinimu: Viešųjų pirkimų kodeksas; toliau – CCP).

( 5 ) Pagal 1999 m. įstatymo Nr. 68 17 straipsnį valstybinės ar privačios įmonės, kurios dalyvauja viešojo pirkimo procedūrose arba jas su valdžios institucijomis saisto koncesijos santykiai ar susitarimai, privalo šioms institucijoms iš anksto pateikti (antraip gresia pašalinimas) savo teisinio atstovo deklaraciją, patvirtinančią, kad jos laikosi nuostatų, susijusių su neįgalių asmenų teise į darbą.

( 6 ) Pirkimo dalykas buvo, visų pirma, tinklų sąsajos, techninės priežiūros ir pagalbos paslaugos, papildomos plačiajuosčio ryšio įrengimo, techninės priežiūros ir pagalbos paslaugos ir papildomos perdavimo paslaugos.

( 7 ) Nors 18 straipsnio 2 dalis skirta tik valstybėms narėms, 37 konstatuojamoji dalis taip pat taikoma perkančiosioms organizacijoms: „siekiant aplinkos, socialinės ir darbo teisės reikalavimus tinkamai įtraukti į viešųjų pirkimų procedūras, labai svarbu, kad valstybės narės ir perkančiosios organizacijos imtųsi tinkamų priemonių užtikrinti, kad būtų laikomasi aplinkos, socialinės ir darbo teisės srityse nustatytų pareigų <…>“.

( 8 ) Direktyvos 2014/24 40 konstatuojamoji dalis.

( 9 ) Mano patikrintose versijose skirtingomis kalbomis reikšmė yra tokia pati: „peut démontrer, par tout moyen approprié, un manquement aux obligations“ (versija prancūzų kalba), „can demonstrate by any appropriate means a violation of applicable obligations“ (versija anglų k.) „dimostrare con qualunque mezzo adeguato la violazione degli obblighi applicabili“ (versija italų k.), „puder demonstrar, por qualquer meio adequado, o incumprimento das obrigações aplicáveis“ (versija portugalų k.) ir „kann auf geeignete Weise Verstöße gegen geltenden Verpflichtungen“ (versija vokiečių k.)

( 10 ) Europos Komisijos Tarybai ir Europos Parlamentui pateiktame direktyvos pasiūlyme (COM/2011/0896 final – 2011/0438 (COD)) buvo nurodyti net tiekimo grandinių dalyviai (55 straipsnis). Pasirinkta atvira formuluotė, kai tinka, lemia didesnę taikymo aprėptį.

( 11 ) 2014 m. liepos 10 d. Sprendimo Consorzio Stabile Libor Lavori Pubblici (C-358/12, EU:C:2014:2063) 29, 31 ir 32 punktai.

( 12 ) Byla C-267/18, EU:C:2019:393.

( 13 ) 2017 m. gruodžio 20 d. Sprendimo Impresa di Costruzioni Ing. E. Mantovani y Guerrato (C‑178/16, EU:C:2017:1000) 31 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija.

( 14 ) Pagal Direktyvos 2014/24 18 straipsnio 1 dalį „[p]erkančiosios organizacijos ekonominės veiklos vykdytojus vertina vienodai ir jų nediskriminuoja, jos veikia skaidriai ir vadovaujasi proporcingumo principu“.

( 15 ) Consip ir Austrijos vyriausybė.

( 16 ) Direktyvos 2 straipsnio 1 dalies 10 punkte „ekonominės veiklos vykdytojas“ apibrėžiamas kaip „bet kuris fizinis ar juridinis asmuo arba viešasis subjektas, arba tokių asmenų ir (arba) subjektų grupė, įskaitant bet kokias laikinas įmonių asociacijas, kurie rinkoje siūlosi vykdyti darbus ir (arba) darbą, tiekti produktus ar teikti paslaugas“. „Konkurso dalyvis“ savo ruožtu apibrėžiamas kaip „pasiūlymą pateikęs ekonominės veiklos vykdytojas“ (2 straipsnio 1 dalies 11 punktas).

( 17 ) Byla C‑267/18, EU:C:2019:393.

( 18 ) T. y. kai tie pažeidimai susiję su pareigų nevykdymu socialinės arba darbo teisės srityse, dėl jų priimtas galutinis teismo sprendimas ir jie patenka į vieną iš 57 straipsnio 1 dalyje nurodytų pagrindų.

( 19 ) T. y. pašalinimo pagrindą, nurodytą 57 straipsnio 4 dalies a punkte, kuris skirtas konkrečiai 18 straipsnio 2 dalyje nustatytų pareigų nevykdymui nagrinėti.

( 20 ) 2004 m. kovo 31 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2004/18/EB dėl viešojo darbų, prekių ir paslaugų pirkimo sutarčių sudarymo tvarkos derinimo (OL L 134, 2004, p. 114; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 6 sk., 7 t., p. 132).

( 21 ) 2012 m. gruodžio 13 d. sprendimo (C‑465/11, EU:C:2012:801) 35 punktas.

( 22 ) 2012 m. gruodžio 13 d. Sprendimo Forposta ir ABC Direct Contact (C‑465/11, EU:C:2012:801) 31 punktas.

( 23 ) 2016 m. gruodžio 14 d. Sprendimo Connexxion Taxi Services (C‑171/15, EU:C:2016:948) rezoliucinė dalis.

( 24 ) Apibendrintų šios išvados 21 punkte.

( 25 ) 2016 m. gruodžio 14 d. sprendimas (C‑171/15, EU:C:2016:948).