10

Minėtos nutarties 22–30 punktuose Pirmosios instancijos teismas pateikė šiuos savo sprendimo motyvus: „22 Pirmosios instancijos teismas pažymi, kad, kaip teigia ieškovė, tokios (greitojo) pašto bendrovės kaip DHL atliekamo (ginčijamo) sprendimo įteikimo nėra tarp pranešimo būdų, numatytų Reglamento Nr. 2868/95 61 taisyklės 2 dalyje. Be to, reikia konstatuoti, kad nei VRDT, nei ieškovė, kuri iš tikrųjų aiškiai tvirtina, jog DHL atliekamas pristatymas nėra pranešimas paštu, neteigia, kad 2005 m. spalio 28 d. ieškovei DHL įteikta korespondencijos siunta buvo siųsta kaip registruotasis laiškas, nei kad DHL bendrovė apskritai gali siųsti tokius laiškus Vokietijoje, ir pagaliau kad ieškovei, be to, apie (ginčijamą) sprendimą pranešta kokiu nors kitu Reglamento Nr. 2868/95 61 taisyklės 2 dalyje ir šio reglamento 62 – 66 taisyklėse numatytu būdu. Be kita ko, šiuo atžvilgiu svarbu pažymėti, kad ieškovei įteiktos DHL korespondencijos siuntos lydraštyje nėra jokios žymos, kad tai – registruotasis laiškas, bet pabrėžiama, jog minėtą korespondencijos siuntą „pristato tik DHL“. 23 Iš to, kas išdėstyta, matyti, kad ieškovei nebuvo pranešta apie (ginčijamą) sprendimą pagal Reglamento Nr. 2868/95 61 ir 62 taisyklių reikalavimus. 24 Priešingai nei teigia ieškovė, vis dėlto remiantis šia aplinkybe negalima daryti išvados, kad šis ieškinys pareikštas per nustatytą terminą. 25 Iš tikrųjų reikia priminti, kad pagal Reglamento Nr. 2868/95 68 taisyklę „Pranešimo nesklandumai“, „jei adresatas gauna dokumentą, bet (VRDT) negali įrodyti, kad jam buvo tinkamai pranešta, arba jei nebuvo laikomasi pranešimą reglamentuojančių nuostatų, laikoma, kad apie dokumentą buvo pranešta tą dieną, kurią (VRDT) nustato kaip gavimo datą“. 26 Visa ši nuostata turi būti suprantama kaip suteikianti VRDT galimybę nustatyti datą, kada adresatas gavo dokumentą, jeigu ji negali įrodyti, kad jam buvo tinkamai pranešta, arba jei nebuvo laikomasi pranešimą reglamentuojančių nuostatų, ir kaip susiejanti su šiuo įrodymu tinkamo pranešimo teisines pasekmes (2005 m. balandžio 19 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo Success-Marketing prieš VRDT – Chipita (PAN & CO), T-380/02 ir T-128/03, Rink. p. II-1233, 64 punktas). 27 Šioje byloje šalys sutaria, kad 2005 m. spalio 28 d. ieškovė gavo DHL korespondencijos siuntą, kaip tai, be kita ko, patvirtina ir apeliacinių tarybų raštinės pildomas išsiųstų dokumentų registracijos žurnalas. 28 Taigi pagal Reglamento Nr. 2868/95 68 taisyklę laikoma, kad apie (ginčijamą) sprendimą ieškovei pranešta 2005 m. spalio 28 d. ir todėl šioje byloje netaikoma Reglamento Nr. 2868/95 62 taisyklės 3 dalyje numatyta prielaida. Tai taip pat suderinama su Reglamento Nr. 2868/95 70 taisyklės 2 dalimi, kuri numato, kad „jei procesinis veiksmas yra pranešimas, įvykis, nuo kurio pradedamas skaičiuoti terminas, yra dokumento gavimas, jei nenustatyta kitaip“. Be to, pagal nusistovėjusią teismų praktiką, susijusią su EB 230 straipsnio penktąja pastraipa, jeigu apie skundžiamą dokumentą buvo pranešta adresatui, terminas pareikšti ieškinį pradedamas skaičiuoti nuo dienos, kurią minėtas adresatas jį gavo (šiuo klausimu žr. Pirmosios instancijos teismo sprendimo Bayer prieš Komisiją, T-12/90, Rink. p. II-219, apeliacine tvarka patvirtinto Teisingumo Teismo sprendimu Bayer prieš Komisiją, C-195/91 P, Rink. p. I-5619, 19 punktą). 29 Tokiomis aplinkybėmis, atsižvelgiant į tai, kad pagal Reglamento Nr. 40/94 63 straipsnio 5 dalį ieškinys Pirmosios instancijos teisme turi būti paduotas per dviejų mėnesių nuo pranešimo apie Apeliacinės tarybos priimtą sprendimą dienos laikotarpį, kuris pagal Procedūros reglamento 102 straipsnio 2 dalį dėl nuotolių pratęsiamas visiems vienodu dešimties dienų laikotarpiu, reikia konstatuoti, kad terminas pareikšti ieškinį dėl (ginčijamo) sprendimo baigėsi 2006 m. sausio 9 dieną. 30 Taigi nagrinėjamas ieškinys, pareikštas 2006 m. sausio 16 d., yra pavėluotas ir turi būti atmestas kaip nepriimtinas.“