LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys C 39/10

2013 m. lapkričio 29 d.Villeroy & Boch AG pateiktas apeliacinis skundas dėl 2013 m. rugsėjo 16 d. Bendrojo Teismo (ketvirtoji kolegija) sprendimo sujungtose bylose T-373/10, T-374/10, T-382/10 ir T-402/10 Villeroy & Boch AG ir kt. prieš Europos Komisiją

(Byla C-625/13 P)

2014/C 39/17

Proceso kalba: vokiečių

Šalys

Apeliantė: Villeroy & Boch AG, atstovaujama advokatą M. Klusmann ir S. Thomas

Atsakovė: Europos Komisija

Apeliantės reikalavimai

Nekeisdama pirmojoje instancijoje pateiktų reikalavimų apeliantė Teisingumo Teismo prašo:

— panaikinti 2013 m. rugsėjo 16 d. Bendrojo Teismo (ketvirtoji kolegija) sprendimą sujungtose bylose T-373/10, T-374/10, T-382/10 ir T-402/10 tiek, kiek juo atmestas ieškinys ir jis yra susijęs su apeliante;

— nepatenkinus šio reikalavimo, iš dalies panaikinti skundžiamu sprendimu patvirtintą 2010 m. liepos 23 d. atsakovės sprendimo C(2010) 4185 galutinis 1 straipsnio redakciją tiek, kiek jis susijęs su apeliante;

— nepatenkinus iš šio reikalavimo, tinkamai sumažinti apeliantei 2010 m. liepos 23 d. sprendimo 2 straipsniu skirtos baudos dydį;

— nepatenkinus ankstesnių reikalavimų, grąžinti bylą Bendrajam Teismui nagrinėti iš naujo;

— priteisti iš atsakovės bylinėjimosi išlaidas.

Apeliacinio skundo pagrindai ir pagrindiniai argumentai

Pirmais šešiais apeliacinio skundo pagrindais apeliantė kaltina Bendrąjį Teismą tuo, kad vertindamas įrodymus jis padarė kelias teisės klaidas. Be to, Bendrasis Teismas nusprendė, kad gali nubausti apeliantė remdamasis įrodymais, susijusiais su tariamai Prancūzijoje padarytu pažeidimu, nors tuo pačiu metu nagrinėjamose bylose įvertino šiuos įrodymus visiškai skirtingai (1). Apeliantės nuomone, toks požiūris prieštarauja abejotinų aplinkybių aiškinimo atsakovo naudai principui ir logikos taisyklėms, nes tas pats vertinimas negali lemti skirtingo jai nenaudingo rezultato.

Kaip antrąjį apeliacinio skundo pagrindą apeliantė nurodo, kad Bendrasis Teismas inkriminavo jai kaip keraminės sanitarinės įrangos gamintojai pažeidimus, kuriuos Italijoje padarė su ja nekonkuruojančios įmonės (t. y. santechninės armatūros gamintojos), nors ji net nedalyvavo įtariamo kartelio susitikimuose. Be to, apeliantės nuomone, Bendrasis Teismas tuo pačiu metu nagrinėjamose su konkurentėmis susijusiose bylose (2) nusprendė šiuo klausimu, kad su ja nekonkuruojančios įmonės negali būti kaltinamos neteisėtais veiksmais net ir tuo atveju, kai jos dalyvauja darant tariamus pažeidimus, kuriuos padarė santechninės armatūros gamintojos. Be aplinkybės, kad požiūris buvo akivaizdžiai skirtingas, diskriminacinis ir nenaudingas apeliantei, skundžiamu sprendimu taip pat nebuvo paisoma abejotinų aplinkybių aiškinimo atsakovo naudai principo ir logikos taisyklių. Iš tikrųjų, kai Bendrasis Teismas mano, kad ta pati faktinė aplinkybė gali būti lemti du skirtingus vertinimus, reikia pasirinkti baudžiamas įmones mažiau varžantį vertinimą, o ne, kaip šiuo atveju, nepalankesnį.

Dėl sudėtinio Nyderlanduose padaryto pažeidimo apeliantė kaip trečiąjį apeliacinio skundo pagrindą nurodo, kad deklaratyvaus pobūdžio sprendimui, pagrįstam aplinkybėmis, kurių senaties terminas suėjo, trūksta teisėtumo. Apeliantė taip pat mano, kad Bendrojo Teismo išvados, padarytos sprendimo motyvuojamojoje ir rezoliucinėje dalyse, yra nenuoseklios. Rezoliucinė dalis suformuluota plačiau nei išvados dėl faktų, pateiktos sprendimo motyvuojamojoje dalyje. Kadangi rezoliucinė dalis neparemta motyvais, skundžiamame sprendime labai jų trūksta, todėl pažeistas SESV 101 straipsnis ir Bendrojo Teismo procedūros reglamento 81 straipsnis.

Kaip ketvirtąjį apeliacinio skundo pagrindą apeliantė iš esmės nurodo, kad, kiek tai susiję su Belgija, Bendrasis Teismas neatsižvelgė į kelias svarbias faktines aplinkybes, nors buvo jas pažymėjęs per posėdį.

Penktąjį apeliacinio skundo pagrindą apeliantė grindžia kaltinimais, susijusiais su išvadomis dėl Vokietijoje padaryto pažeidimo. Apeliantė Bendrąjį Teismą kaltina tuo, kad jis neatsižvelgė arba iškraipė jos siūlymus šiuo klausimu. Be to, kelios išvados dėl tariamai neteisėto keitimosi informacija, kaip jis suprantamas pagal SESV 101 straipsnio 1 dalį, teisės požiūriu yra nepagrįstos.

Kaip šeštąjį apeliacinio skundo pagrindą apeliantė nurodo, kad nagrinėdamas Austrijoje padarytus pažeidimus Bendrasis Teismas padarė teisės klaidų.

Kaip septintąjį apeliacinio skundo pagrindą apeliantė nurodo, kad dėl aplinkybės, jog jai buvo nuspręsta inkriminuoti kitų teisiškai savarankiškų įmonių pažeidimus, pažeistas principas nulla poena sine culpa.

Kaip aštuntąjį apeliacinio skundo pagrindą apeliantė nurodo, kad Bendrasis Teismas kelis veiksmus teisiškai kvalifikavo kaip vieną, sudėtinį ir tęstinį pažeidimą (single complex and continuous infragment, toliau — SCCI), nors šie veiksmai teisiškai ir faktiškai yra atskiri ir toks kvalifikavimas nepateisinamas dėl tokių bendrai nagrinėtų veiksmų papildymo ryšio nebuvimo. Apeliantė mano, kad pagal požiūrį, kuriam pritaria Bendrasis Teismas, SCCI sąvoka prieštarauja teisingo bylos nagrinėjimo principui.

Kaip devintąjį apeliacinio skundo pagrindą apeliantė nurodo, kad baudos jai negalima buvo skirti solidariai, nes ji tiesiogiai nedalyvavo darant pažeidimą, todėl pažeisti teisėtumo ir asmeninės atsakomybės principai.

Kaip dešimtąjį apeliacinio skundo pagrindą apeliantė nurodo, kad Bendrasis Teismas padarė teisės klaidą, kai vykdė vadinamąją „light review“, ir kaltina šį teismą tuo, kad jis netinkamai vykdė savo kontrolės funkciją ir neužtikrino, kad būtų laikomasi Sąjungos teisėje įtvirtinto teisminės gynybos principo.

Galiausiai kaip vienuoliktąjį apeliacinio skundo pagrindą apeliantė nurodo, kad Bendrojo Teismo skirta bauda, kad ir kaip būtų, neproporcinga. Atsižvelgiant į tai, kad kai kuriuos kaltę patvirtinančius įrodymus Bendrasis Teismas atmetė, o kiti įrodymai taip pat turėjo būti atmesti dėl teisės požiūriu neteisingo motyvavimo, Bendrojo Teismo skirta didžiausia teisės aktuose numatyta nuobauda (t. y. 10 % grupės apyvartos) negali būti laikoma nei proporcinga, nei teisėta. Kadangi daugelis faktinių aplinkybių, nurodytų pateisinant pažeidimą, nepasitvirtino, turint omenyje įrodymų stoką, priežastinio ryšio nebuvimą ir negalėjimą priskirti veiksmus, negalima daryti išvados, kad SCCI buvo daromas dešimt metų, šešiose skirtingose valstybėse ir buvo susijęs su trimis produktų grupėmis. Nors, blogiausiu atveju, galima manyti, kad atskiri pažeidimai buvo padaryti vietiniame lygmenyje, tokiais pažeidimais jokiu būdu negalima pateisinti skirtos nuobaudos dydžio. Nagrinėjama byla toli gražu nėra sunkus ar net labai sunkus atvejis, o Bendrasis Teismas neatsižvelgė į šią aplinkybę ir taip grubiai nepaisė vertinimo kriterijų, kuriuos turėjo išaiškinti.

(1) 2013 m. rugsėjo 16 d. Bendrojo Teismo (ketvirtoji kolegija) sprendimas Keramag Keramische Werke AG ir kt. ir Sanitec Europe Oy prieš Komisiją (T-379/10 ir T-381/10, dar nepaskelbtos Rinkinyje).

(2) 2013 m. rugsėjo 16 d. Bendrojo Teismo (ketvirtoji kolegija) sprendimas Keramag Keramische Werke AG ir kt. ir Sanitec Europe Oy prieš Komisiją (T-379/10 ir T-381/10, dar nepaskelbtos Rinkinyje) ir 2013 m. rugsėjo 16 d. Bendrojo Teismo sprendimas Wabco Europe ir kt. prieš Komisiją, T-380/10, dar nepaskelbta Rinkinyje).