Laikina versija

GENERALINIO ADVOKATO

JEAN RICHARD DE LA TOUR IŠVADA,

pateikta 2023 m. sausio 26 d.( )

Byla C‑640/21

SC Zes Zollner Electronic SRL

prieš

Direcţia Regională Vamală Cluj – Biroul Vamal de Frontieră Aeroport Cluj Napoca

(Tribunalul Cluj (Klužo apygardos teismas, Rumunija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą)

„Prašymas priimti prejudicinį sprendimą – Muitų sąjunga – Reglamentas (ES) Nr. 952/2013 – Klaidinga muitinės deklaracija – Klaida, muitinės kvalifikuota kaip „administracinės teisės pažeidimas“ – Galimybė deklarantui ištaisyti savo klaidą siekiant išvengti sankcijos“





I. Įvadas

1. Šis prašymas priimti prejudicinį sprendimą pateiktas dėl Reglamento (ES) Nr. 952/2013( ) 173 ir 174 straipsnių išaiškinimo.

2. Šis prašymas pateiktas nagrinėjant SC Zes Zollner Electronic SRL (toliau – ZZE), Rumunijos įmonės, ir Direcţia Regională Vamală Cluj – Biroul Vamal de Frontieră Aeroport Cluj‑Napoca (Klužo regiono muitinės direkcija – Klužo‑Napokos oro uosto pasienio muitinės įstaiga, Rumunija) ginčą dėl pastarosios sprendimo skirti ZZE baudą už tai, kad ji nepateikė muitinės kontrolei 5 000 vienetų elektroninių integrinių grandynų ir įpareigoti ją sumokėti sumą, lygią šių prekių muitinei vertei, bei importo muitus ir kitus mokėtinus mokesčius.

3. Konkrečiau kalbant, ZZE iš vienos Šveicarijos bendrovės užsakė iš viso 10 000 vienetų elektroninių integrinių grandynų. Ši bendrovė tą pačią dieną išrašė dvi su tuo susijusias sąskaitas faktūras, kiekvieną dėl 5 000 vienetų ir kiekvienoje buvo nurodyta 4 950 EUR suma.

4. Gavusi siuntinį savo adresu ZZE nustatė, kad jame yra 10 000 vienetų elektroninių integrinių grandynų, tačiau Klužo‑Napokos oro uosto pasienio muitinės įstaigai buvo deklaruotos tik su viena iš šių sąskaitų susijusios prekės, t. y. tik 5 000 vienetų elektroninių integrinių grandynų.

5. Taigi ZZE šiai įstaigai pateikė prašymą, kad nustatytas pažeidimas būtų pašalintas muitinei priimant sprendimą ištaisyti padėtį ir apskaičiuoti su tuo susijusius muitinei mokėtinus mokesčius.

6. Šiomis aplinkybėmis Teisingumo Teismo prašoma atsakyti į klausimą, ar muitinės deklaracija gali būti ištaisyta siekiant į ją įtraukti didesnį prekių kiekį, nors muitinė jau išleido prekes. Tuo tikslu reikia patikslinti, ką reiškia sąvoka „kitos prekės“ nei tos, kurios buvo nurodytos pirminėje muitinės deklaracijoje, kaip tai suprantama pagal Sąjungos muitinės kodekso 173 straipsnio 1 dalį.

7. Be to, Teisingumo Teismo prašoma atsakyti į klausimą, ar, tuo atveju, jei toks pataisymas neleidžiamas, galima prašyti pagal Sąjungos muitinės kodekso 174 straipsnį pripažinti muitinės deklaraciją negaliojančia, nors muitinė jau išleido atitinkamas prekes.

8. Šioje išvadoje atlikęs analizę siūlysiu Teisingumo Teismui nuspręsti, jog Sąjungos muitinės kodekso 173 straipsnis turi būti aiškinamas taip, kad, viena vertus, sąvoka „kitos prekės“ nei tos, kurios nurodytos pirminėje muitinės deklaracijoje, kaip tai suprantama pagal šią nuostatą, neapima perteklinio tokių pačių prekių kiekio, kai galima įrodyti, kad antrosios prekės yra tokios pačios kaip ir pirmosios, nes priskiriamos tai pačiai muitų tarifo subpozicijai ir galėjo būti nurodytos vienoje deklaracijoje, jei nebūtų padaryta techninė klaida, ir kad, kita vertus, pagal jį nedraudžiama pataisyti muitinės deklaracijos po to, kai prekės išleistos, įtraukiant į ją didesnį prekių kiekį, nei buvo nurodyta iš pradžių, jei prie prašymo dėl ištaisymo pateikiami duomenys, leidžiantys nustatyti ryšį tarp šio perteklinio kiekio ir su importu susijusių dokumentų, ir yra atmesti bet kokie įtarimai dėl sukčiavimo.

9. Taip pat siūlysiu Teisingumo Teismui nuspręsti, jog Sąjungos muitinės kodekso 174 straipsnis turi būti aiškinamas taip, kad pagal jį, jei pirminėje muitinės deklaracijoje nebuvo nurodytas perteklinis prekių kiekis, kompetentingoms muitinės institucijoms draudžiama šią deklaraciją pripažinti negaliojančia išleidus prekes.

II. Teisinis pagrindas

A. Sąjungos teisė

10. Sąjungos muitinės kodekso 15 ir 23 konstatuojamosiose dalyse nurodyta:

„(15) palankioms sąlygoms teisėtam verslui sudaryti ir kovai su sukčiavimu reikia paprastų, sparčių ir standartizuotų muitinės procedūrų bei procesų <...>

<...>

(23) <...> Būtina užtikrinti, kad visoje vidaus rinkoje būtų taikomos deramo lygio veiksmingos, atgrasančios ir proporcingos sankcijos“.

11. Šio kodekso 5 straipsnio „Terminų apibrėžtys“ 16 ir 26 punktuose nurodyta:

„[Šiame k]odekse vartojamų terminų apibrėžtys:

<...>

16) muitinės procedūra – bet kuri iš toliau išvardytų procedūrų, kuri gali būti įforminta prekėms vadovaujantis [šiuo k]odeksu:

a) išleidimas į laisvą apyvartą;

b) specialiosios procedūros;

c) eksportas;

<...>

26) prekių išleidimas – muitinės veiksmas, kuriuo suteikiama teisė atlikti su prekėmis veiksmus, leidžiamus atliekant joms įformintą muitinės procedūrą“.

12. Sąjungos muitinės kodekso 15 straipsnio „Muitinei teikiama informacija“ 2 dalyje nustatyta:

„Pateikdamas muitinei muitinės deklaraciją <...> atitinkamas asmuo prisiima atsakomybę už visus toliau išvardytus atvejus:

a) deklaracijoje, pranešime arba prašyme pateiktos informacijos tikslumą ir išsamumą;

b) visų deklaraciją, pranešimą arba prašymą papildančių dokumentų autentiškumą, tikslumą ir galiojimą;

c) kai taikytina – visų pareigų, susijusių su atitinkamos muitinės procedūros įforminimu konkrečioms prekėms arba su operacijomis, kurias leista atlikti, vykdymą.

<...>

Jeigu deklaraciją arba pranešimą, prašymą arba informaciją pateikia suinteresuotojo asmens atstovas muitinėje, kaip nurodyta 18 straipsnyje, tas atstovas muitinėje taip pat privalo vykdyti šios dalies pirmoje pastraipoje nustatytas pareigas.“

13. Šio kodekso 42 straipsnio „Sankcijų taikymas“ 1 dalyje įtvirtinta:

„Kiekviena valstybė narė nustato sankcijas, taikomas už muitų teisės aktų nesilaikymą. Tokios sankcijos turi būti veiksmingos, proporcingos ir atgrasančios.“

14. Šio kodekso 173 straipsnyje „Muitinės deklaracijos taisymas“ nurodyta:

„1. Deklaranto prašymu jam gali būti leista pataisyti vieną arba daugiau muitinės jau priimtos muitinės deklaracijos duomenų elementų. Šiuo taisymu muitinės deklaracija negali būti pakeista tiek, kad ji galėtų būti taikoma ne toms prekėms [kitoms prekėms nei tos], kurios iš pradžių buvo joje nurodytos.

2. Taisyti neleidžiama, jeigu prašymas pateikiamas po to, kai:

a) muitinė pranešė deklarantui, kad ketina patikrinti prekes; arba

b) muitinė nustatė, kad muitinės deklaracijos duomenys yra neteisingi; arba

c) muitinė išleido prekes.

3. Per trejus metus nuo muitinės deklaracijos priėmimo dienos deklarantui pateikus prašymą, gali būti leista pataisyti muitinės deklaraciją ir po prekių išleidimo, kad deklarantas galėtų įvykdyti savo pareigas, susijusias su atitinkamos muitinės procedūros įforminimu prekėms.“

15. Minėto kodekso 174 straipsnis „Muitinės deklaracijos pripažinimas negaliojančia“ suformuluotas taip:

„1. Deklaranto prašymu jau priimtą muitinės deklaraciją muitinė pripažįsta negaliojančia, jeigu jai pakanka įrodymų, bet kuriuo iš šių atvejų:

a) prekės turi būti nedelsiant pateiktos kitai muitinės procedūrai įforminti;

b) susiklosčius ypatingoms aplinkybėms nebetikslinga prekėms įforminti muitinės procedūrą, kuriai įforminti jos buvo deklaruotos.

Tačiau jeigu muitinė yra pranešusi deklarantui apie savo ketinimą patikrinti prekes, prašymas pripažinti muitinės deklaraciją negaliojančia nepriimamas, kol šis tikrinimas neatliktas.

2. Jeigu nenustatyta kitaip, muitinės deklaracija negali būti pripažinta negaliojančia išleidus prekes.“

16. Sąjungos muitinės kodekso 175 straipsnyje nurodyta:

„[Europos] Komisijai pagal 284 straipsnį suteikiami įgaliojimai priimti deleguotuosius aktus, siekiant nustatyti 174 straipsnio 2 dalyje nurodytus atvejus, kai muitinės deklaracija pripažįstama negaliojančia išleidus prekes.“

17. Šio kodekso 176 straipsnyje nustatyta:

„Komisija įgyvendinimo aktais nustato procedūrines taisykles, reglamentuojančias:

<...>

c) muitinės deklaracijos taisymo po prekių išleidimo pagal 173 straipsnio 3 dalį tvarką.

<...>“

18. Minėto kodekso 194 straipsnyje „Prekių išleidimas“ įtvirtinta:

„1. Jeigu įvykdomos atitinkamos muitinės procedūros įforminimo prekėms sąlygos ir jeigu prekėms jau pritaikyti visi įmanomi apribojimai ir netaikomi jokie draudimai, muitinė išleidžia prekes iš karto, kai patikrinami arba be patikrinimo priimami muitinės deklaracijoje pateikti duomenys.

<...>

2. Visos toje pačioje deklaracijoje nurodytos prekės išleidžiamos tuo pat metu.

Taikant pirmą pastraipą, kai muitinės deklaracijoje nurodytos dviejų ar daugiau rūšių prekės, su kiekviena prekių rūšimi susiję duomenys laikomi sudarančiais atskirą deklaraciją.“

B. Rumunijos teisė

1. Įstatymas Nr. 86/2006, kuriuo nustatomas Rumunijos muitinės kodeksas

19. Pagal 2006 m. balandžio 10 d. Legea nr. 86/2006 privind Codul vamal al României (Įstatymas Nr. 86/2006, kuriuo nustatomas Rumunijos muitinės kodeksas)( ) 68 straipsnį muitinei leidus prekės gali būti patikrintos arba pagal prašymą paimti jų pavyzdžiai siekiant nurodyti muitinės paskirties vietą.

20. Šio įstatymo 100 straipsnyje nustatyta:

„1. Muitinė turi teisę savo iniciatyva arba deklaranto prašymu per penkerius metus nuo prekių išleidimo pataisyti muitinės deklaraciją.

2. Per šio straipsnio 1 dalyje nurodytą laikotarpį muitinė tikrina visus dokumentus, registrus ir įrašus, susijusius su muitinėje įformintomis prekėmis arba su paskesnėmis komercinėmis operacijomis, atliktomis dėl šių prekių. Tikrinimas gali būti atliekamas dalyvaujant deklarantui arba bet kuriam asmeniui, tiesiogiai ar netiesiogiai profesiniu atžvilgiu susijusiam su šiomis operacijomis, arba bet kuriam kitam asmeniui, turinčiam šiuos dokumentus ar susijusią informaciją. Gali būti atlikta ir fizinė prekių patikra, jeigu jos tebėra.

3. Jei po naujo deklaracijos patikrinimo arba patikrinimo išleidus prekes nustatoma, kad atitinkamą muitinės procedūrą reglamentuojančios nuostatos buvo pritaikytos remiantis netikslia arba neišsamia informacija, muitinė, atsižvelgdama į turimą naują informaciją, imasi priemonių padėčiai ištaisyti.

4. Muitinė parengia dokumento, reikalaujamo užpildyti siekiant ištaisyti padėtį, pavyzdį ir šio dokumento pildymo instrukciją.

5. Jei nustatoma, kad susidarė skola muitinei ar buvo atlikta permoka, muitinė pagal galiojančias nuostatas imasi priemonių trūkstamoms sumoms išieškoti arba permokoms grąžinti.

6. Atlikdama deklaracijų tikrinimą po to, kai prekės išleistos, muitinė pagal šio straipsnio 3 dalį nustato permoką arba nepriemoką, susijusią su kitais valstybei mokėtinais mokesčiais ir rinkliavomis vykdant muitinės operacijas, ir imasi priemonių nustatytoms trūkstamoms sumoms išieškoti. Permokos, susijusios su šiais mokesčiais ir rinkliavomis, kompensuojamos pagal jas reglamentuojančias teisės normas.

7. Jei muitinės taisyklių pažeidimas atsižvelgiant į konkretų atvejį yra administracinės teisės pažeidimas arba baudžiamosios teisės pažeidimas, muitinė turi skirti sankcijas už administracinės teisės pažeidimą arba kreiptis į institucijas, atsakingas už baudžiamąjį persekiojimą.

8. Priimta ir užregistruota muitinės deklaracija bei šio straipsnio 4 dalyje nurodytas dokumentas reiškia skolinį įsipareigojimą.“

2. Rumunijos muitinės kodekso taikymo taisyklės

21. Pagal 2006 m. birželio 7 d. Regulamentul de aplicare a Codului vamal al României (Rumunijos muitinės kodekso taikymo taisyklės), patvirtintų Hotărârea Guvernului nr. 707/2006 (Vyriausybės nutarimas Nr. 707/2006)( ), 653 straipsnio a punktą bet kurių prekių, kurioms turėtų būti įforminta muitinės procedūra, nepateikimas muitinės kontrolei yra administracinės teisės pažeidimas ir už jį skiriama nuo 3 000 iki 8 000 Rumunijos lėjų (RON) (maždaug nuo 635 EUR iki 1 963 EUR)( ) piniginė sankcija. Be to, tokiu atveju prekės konfiskuojamos.

22. Šių taisyklių 654 straipsnyje nustatyta, kad jei 653 straipsnio a punkte nurodyto administracinės teisės pažeidimo atveju prekių identifikuoti nebegalima, šį pažeidimą padaręs asmuo privalo sumokėti sumą, atitinkančią prekių muitinę vertę, taip pat importo mokesčius ir kitus mokėtinus mokesčius, atitinkančius mokesčius ir rinkliavas, nustatytas išleidžiant prekes į laisvą apyvartą, o ši priemonė, kiek tai susiję su skolos muitinei panaikinimu, turi tokią pačią teisinę galią kaip ir prekių konfiskavimas.

III. Pagrindinės bylos faktinės aplinkybės ir prejudiciniai klausimai

23. ZZE iš savo partnerės Šveicarijoje bendrovės EM Microelectronic Marin SA per du kartus užsakė iš viso 10 000 vienetų elektroninių integrinių grandynų. Šveicarijos bendrovė išrašė dvi atskiras sąskaitas faktūras: 2019 m. liepos 2 d. sąskaitą faktūrą Nr. VFE19‑03168 dėl 5 000 vienetų, kurioje nurodyta 4 950 EUR suma, ir 2019 m. liepos 2 d. sąskaitą faktūrą Nr. VFE19‑03169 taip pat dėl 5 000 vienetų, kurioje nurodyta 4 950 EUR suma.

24. 2019 m. liepos 4 d. ZZE gavo pranešimą dėl importo, susijusį su oro transporto važtaraščiu Nr. 1Z3022056899895681, dėl 2,7 kg siuntinio, kurio vertė 4 950 EUR. Šiame dokumente buvo nurodyta, kad Klužo‑Napokos oro uosto pasienio muitinės įstaigoje buvo deklaruotos tik prekės, susijusios su sąskaita faktūra Nr. VFE19‑03169, įskaitant transporto išlaidas.

25. Gavusi šį siuntinį ZZE nustatė, kad jame buvo dvigubai didesnis prekių kiekis nei nurodytas sąskaitoje faktūroje Nr. VFE19‑03169 ir kad tiekėjas tą pačią dieną išrašė sąskaitą faktūrą Nr. VFE19‑03168, į kurią nebuvo atsižvelgta muitinei pateiktoje deklaracijoje.

26. Taigi 2019 m. liepos 9 d. ZZE Klužo‑Napokos oro uosto pasienio muitinės įstaigai pateikė prašymą, kad nustatytas pažeidimas būtų pašalintas muitinei priimant sprendimą ištaisyti padėtį ir apskaičiuoti su tuo susijusius muitinei mokėtinus mokesčius.

27. 2019 m. rugsėjo 2 d. kompetentingos muitinės institucijos surašė protokolą, kuriame konstatavo, kad ZZE tyčia nepateikė muitinės kontrolei prekių, susijusių su sąskaita faktūra Nr. VFE19‑03168. Todėl šios institucijos skyrė ZZE 3 000 RON (apie 635 EUR)( ) baudą, taip pat papildomą 27 839 RON (apie 5 893 EUR) sankciją( ) pagal Rumunijos muitinės kodekso taikymo taisyklių 654 straipsnį už administracinės teisės pažeidimą, nurodytą šių taisyklių 653 straipsnio a punkte.

28. ZZE apskundė šį protokolą Rumunijos teismuose.

29. Pirmosios instancijos teismas, Judecătoria Cluj-Napoca (Klužo‑Napokos pirmosios instancijos teismas, Rumunija), ZZ skundą atmetė. Tas teismas laikėsi nuomonės, kad skundžiamas protokolas buvo surašytas laikantis formaliai taikomų nuostatų ir kad iš esmės ZZE negalėjo paneigti šiame protokole, kuriam taikoma galiojimo ir pagrįstumo prezumpcija, nurodytų faktinių aplinkybių. To teismo teigimu, Rumunijos muitinės kodekso taikymo taisyklių 653 straipsnio a punkte nurodytas pažeidimas gali būti padarytas ir tyčia, ir dėl aplaidumo, nes šios nuostatos taikymo sritis neapribota vien tyčiniu joje nurodytų veiksmų atlikimu. ZZE, kaip pagrindinėje byloje aptariamų prekių savininkė, privalėjo patikrinti prekes, kurioms buvo įforminta muitinės procedūra, ir pateikti tinkamą deklaraciją, taigi jai tenka atsakomybė už rūpestingumo stoką šiuo klausimu. Pirmosios instancijos teismo teigimu, tai, kad ZZE, praėjus kelioms dienoms po to, kai jos gautos prekės išleistos, kreipėsi į kompetentingas muitinės institucijas dėl padėties ištaisymo, nėra pagrindas paneigti neteisėtą veiksmų, kurių įvykdymu ją kaltina kompetentinga institucija, pobūdį.

30. Be to, minėtas teismas nusprendė, kad Sąjungos muitinės kodekso 173 straipsnis šiuo atveju netaikytinas, nes pagal šią nuostatą neleidžiama taisyti muitinės deklaracijos, jei šiuo taisymu ji būtų pakeista tiek, kad ji galėtų būti taikoma kitoms prekėms nei tos, kurios iš pradžių buvo joje nurodytos.

31. Dėl ZZE skirtos sankcijos pirmosios instancijos teismas laikėsi nuomonės, kad tai minimali įstatyme numatyta sankcija ir kad ji proporcinga konkretaus faktinių aplinkybių socialinio pavojingumo laipsniui. To teismo teigimu, ZZE elgesį reikėjo sankcionuoti bauda, nes įspėjimo sankcija, numatyta už nesunkius pažeidimus, nors susijusiuose teisės aktuose ji nėra aiškiai nustatyta, nebūtų buvusi pakankama, kad ZZE „įsitikintų, jog reikia laikytis įstatymų“.

32. Pirmosios instancijos teismas taip pat nusprendė, kad papildoma sankcija, skirta ZZE pagal Rumunijos muitinės kodekso taikymo taisyklių 654 straipsnį, yra tinkama. Konkrečiau kalbant, atsižvelgiant į laikotarpį, praėjusį nuo tos dienos, kai aptariamos prekės nebuvo pateiktos muitinės kontrolei, iki dienos, kai apie jas buvo pranešta muitinės institucijoms, taip pat į tai, kad ZZE per 2019 m. dar aštuonis kartus importavo tokios pačios rūšies prekių iš to paties tiekėjo, Klužo regiono muitinės direkcija negalėjo nustatyti muitinės kontrolei nepateiktų prekių. Be to, ZZE galėjo pateikti aptariamas prekes, kai pranešė apie tai muitinės institucijoms, bet ji to nepadarė.

33. Todėl pirmosios instancijos teismas atmetė pateiktą skundą kaip nepagrįstą.

34. ZZE dėl šio sprendimo pateikė apeliacinį skundą Tribunalul Cluj (Klužo apygardos teismas, Rumunija), teigdama, be kita ko, pirma, kad ji pati atkreipė muitinės institucijų dėmesį į tariamą administracinės teisės pažeidimą, antra, kad faktiškai kalbama ne apie nepateikimą muitinės kontrolei, o apie paprasčiausią techninę klaidą ir, trečia, kad anksčiau panašiais atvejais kompetentingos muitinės institucijos laikydavosi Sąjungos muitinės kodekso 173 straipsnyje nustatytos procedūros, neskirdamos ZZE administracinių sankcijų.

35. Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas konstatuoja, kad Sąjungos muitinės kodekso 173 straipsnį, pirmiausia jo 3 dalį, muitinės institucijos ir nacionaliniai teismai aiškino skirtingai, todėl buvo pažeistas teisinio saugumo principas. Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas mano, kad jei tokiu atveju, kaip nagrinėjamas pagrindinėje byloje, šio kodekso 173 straipsnis netaikomas, vis dėlto turėtų būti kitas teisėtas būdas ištaisyti klaidą, kurią tariamai padarė ZZE, t. y. arba taikant šio kodekso 174 straipsnyje numatytą procedūrą, arba kitą procedūrinę priemonę, „nereiškiančią griežtų sankcijų, galinčių atgrasyti [ZZE] nuo galiojančių taisyklių laikymosi“.

36. Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas šiuo klausimu pabrėžia, kad ZZE „buvo sąžininga“ ir kad ji tik padarė „techninę klaidą“.

37. Šiomis aplinkybėmis Tribunalul Cluj (Klužo apygardos teismas) nusprendė sustabdyti bylos nagrinėjimą ir pateikti Teisingumo Teismui šiuos prejudicinius klausimus:

„1. Ar [Sąjungos muitinės kodekso] 173 ar 174 straipsniai taikytini tuo atveju, kai prekių gavėjas nustato didesnį prekių kiekį, nei nurodyta pirminėje muitinės deklaracijoje?

2. Ar sąvoka „ne tos prekės, kurios iš pradžių buvo <...> nurodytos [deklaracijoje]“, kaip tai suprantama pagal [Sąjungos muitinės kodekso] 173 straipsnį, reiškia prekes, kurios skiriasi kiekybiniu, kokybiniu arba abiem požiūriais?

3. Tuo atveju, kai nustatomas muitinės deklaracijoje nurodytų prekių perteklinio kiekio skirtumas, ar pagal [Sąjungos muitinės kodeksą] prekių gavėjas turi procedūrinę teisių gynimo priemonę, kuri suteikia galimybę ištaisyti klaidas netaikant administracinių ar baudžiamųjų sankcijų?“

38. Rumunijos ir Estijos vyriausybės bei Komisija pateikė rašytines pastabas.

IV. Analizė

A. Pirminės pastabos

39. Pirmiausia primintina, kad Sąjungos muitinės kodeksas grindžiamas kontroliuojama deklaravimo sistema( ), kuria siekiama kiek įmanoma sumažinti formalumų ir muitinės tikrinimų, kartu užkertant kelią sukčiavimui ir pažeidimams, dėl kurių gali būti padaryta žalos Sąjungos biudžetui. Būtent dėl išankstinių deklaracijų svarbos geram muitų sąjungos veikimui šio kodekso 15 straipsnyje nustatyta deklarantų pareiga pateikti tikslią ir išsamią informaciją( ).

40. Šiomis aplinkybėmis muitinės deklaracijų neatšaukiamumo principas yra esminis muitų teisės principas, kylantis iš pareigos pateikti tinkamą deklaraciją, tenkančią kiekvienam deklarantui( ).

41. Vis dėlto šiam neatšaukiamumo principui taikomi apribojimai( ). Taigi, neginčijant šio principo, pagal Sąjungos muitinės kodekso 173 ir 174 straipsnius galima pataisyti arba pripažinti negaliojančia muitinės deklaraciją, kai prekės jau išleistos.

42. Šiomis aplinkybėmis, turėdamas galvoje išimtinį šių nuostatų pobūdį, ir aiškinsiu šias nuostatas.

43. Pirmuoju prejudiciniu klausimu prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas iš esmės klausia, ar pagal Sąjungos muitinės kodekso 173 arba 174 straipsnį atitinkamai galima pataisyti ar pripažinti negaliojančia muitinės deklaraciją, siekiant į ją įtraukti perteklinį prekių kiekį, jei muitinė jau išleido prekes.

44. Antruoju prejudiciniu klausimu prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas klausia, ar žodžių junginys „ne to[s] prekė[s] [kitos prekės nei tos], kurios iš pradžių buvo <...> nurodytos [muitinės deklaracijoje]“, kaip tai suprantama pagal Sąjungos muitinės kodekso 173 straipsnį, reiškia kitas prekes kiekybiniu požiūriu, kokybiniu požiūriu ar abiem požiūriais.

45. Kitaip tariant, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiam teismui kyla klausimas, ar papildomas prekių kiekis, dėl kurio išrašyta atskira sąskaita faktūra, palyginti su jau deklaruotomis prekėmis, turi būti laikomas patenkančiu į sąvoką „kitos prekės“ nei tos, kurios buvo nurodytos pirminėje muitinės deklaracijoje.

46. Mano nuomone, šis antrasis klausimas yra esminis siekiant atsakyti į pirmąjį prejudicinį klausimą, susijusį su Sąjungos muitinės kodekso 173 straipsnio taikymu tokiu atveju kaip aptariamas pagrindinėje byloje.

47. Iš tikrųjų iš šio kodekso 173 straipsnio 3 dalies, siejamos su šio straipsnio 1 dalimi, matyti, kad muitinės deklaracijos jokiu atveju negalima leisti taisyti prieš prekių išleidimą arba po jo, jei prašomu taisymu muitinės deklaracija būtų pakeista tiek, kad ji galėtų būti taikoma „kitoms prekėms“ nei tos, kurios iš pradžių buvo joje nurodytos, o tai a contrario reiškia, kad deklaraciją taisyti galima, jeigu ji susijusi su tokiomis pačiomis prekėmis.

48. Todėl siūlau į pirmąjį ir antrąjį klausimus atsakyti kartu, nustatant, pirma, ką apima sąvoka „kitos prekės“ nei tos, kurios buvo nurodytos pirminėje muitinės deklaracijoje, ir, antra, ar ir kiek įmanoma pataisyti muitinės deklaraciją po to, kai muitinė išleido atitinkamas prekes.

49. Paskui, prieš atsakydamas į trečiąjį prejudicinį klausimą, išnagrinėsiu, ar Sąjungos muitinės kodekso 174 straipsnyje yra numatyta procedūra, taikytina tokiai situacijai kaip susiklosčiusi pagrindinėje byloje.

B. Dėl sąvokos „kitos prekės“ nei tos, kurios buvo nurodytos pirminėje muitinės deklaracijoje

50. Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas klausia, ar sąvoka „kitos prekės“ nei tos, kurios buvo nurodytos pirminėje muitinės deklaracijoje, kaip tai suprantama pagal Sąjungos muitinės kodekso 173 straipsnio 1 dalį, reiškia kitas prekes kiekybiniu požiūriu, kokybiniu požiūriu ar abiem požiūriais.

51. Pirma, pažymėtina, kad nei Sąjungos muitinės kodekse, nei Deleguotajame reglamente (ES) 2015/2446( ), nei Įgyvendinimo reglamente (ES) 2015/2447( ) sąvoka „kitos prekės“ neapibrėžta.

52. Antra, kalbant apie būdvardį „kitas“, pažymėtina, kad jo atitikmuo prancūzų kalboje „autre“, kuris yra kilęs iš lotynų kalbos „alter“, apibrėžiamas kaip kitoks, kaip tas, kas skiriasi nuo tos pačios rūšies asmenų ar daiktų( ). Nors ši apibrėžtis leidžia manyti, kad „kitos prekės“ – tai tos, kurių pobūdis arba požymiai skiriasi nuo prekių, nurodytų pirminėje muitinės deklaracijoje, tokia formuluotė vis dėlto yra labai plati. Taigi neatmestina, kad papildomas tokių pačių prekių kiekis gali būti laikomas „kitomis prekėmis“, kaip tai suprantama pagal Sąjungos muitinės kodekso 173 straipsnio 1 dalį.

53. Trečia, įvairios kalbinės šios nuostatos versijos neleidžia patikslinti šios sąvokos. Iš tikrųjų versijose ispanų kalba („mercancías distintas“), vokiečių kalba („andere Waren“), anglų kalba („goods other“), italų kalba („merci diverse“) ir rumunų kalba („altor mărfuri“) vartojami žodžių junginiai pažodžiui verčiant reiškia „kitas prekes“.

54. Atsižvelgiant į Sąjungos muitinės kodekse vartojamą formuluotę ši sąvoka gali reikšti tiek kitokio pobūdžio ir kitokiais požymiais pasižyminčias prekes (kokybinis skirtumas), tiek tokio paties pobūdžio prekes, bet kitokį jų kiekį (kiekybinis skirtumas), palyginti su tuo, kuris nurodytas pirminėje muitinės deklaracijoje.

55. Vis dėlto, jei atsižvelgiama į teksto logiką, galima kitaip vertinti, ką reiškia sąvoka „kitos prekės“ nei tos, kurios buvo nurodytos pirminėje muitinės deklaracijoje.

56. Šiuo klausimu primintina, kad Sąjungos muitinės kodeksas grindžiamas deklaravimo sistema, kuria siekiama sumažinti formalumų ir muitinės tikrinimų, kartu užkertant kelią sukčiavimui ir pažeidimams, dėl kurių gali būti padaryta žalos Sąjungos biudžetui( ).

57. Iš šios sistemos matyti, kad, viena vertus, muitinės deklaracijos gali būti priimamos iš karto, kaip nurodyta Sąjungos muitinės kodekso 172 straipsnyje. Kita vertus, Teisingumo Teismas yra pripažinęs, kad, siekiant užtikrinti greitą ir veiksmingą išleidimo į laisvą apyvartą procedūrų atlikimą, muitinė neįpareigojama išsamiai patikrinti visų deklaracijoje nurodytų prekių, nes tai neatitiktų nei ekonominės veiklos vykdytojų, nei muitinės interesų( ).

58. Taigi, mano manymu, siekiant patvirtinti, kad perteklinis prekių kiekis nėra „kitos prekės“ nei tos, kurios buvo nurodytos pirminėje muitinės deklaracijoje, kaip tai suprantama pagal Sąjungos muitinės kodekso 173 straipsnio 1 dalį, lemiamą reikšmę turi du kriterijai.

59. Pirma, prekės, dėl kurių taisytina muitinės deklaracija, galėjo būti nurodytos toje pačioje pirminėje deklaracijoje, jei nebūtų padaryta techninė klaida, nes skiriasi tik deklaruotų prekių kiekis.

60. Šį argumentą pagrindžia Įgyvendinimo reglamento 2015/2447 222 straipsnis, kuriame nustatyta, kad, jei viena muitinės deklaracija deklaruojamos dviejų arba kelių rūšių prekės, joje pateikiami su kiekvienos rūšies prekėmis susiję duomenys laikomi atskira muitinės deklaracija. Tačiau, išskyrus atvejus, kai konkrečioms siuntoje esančioms prekėms taikomos skirtingos priemonės, siuntoje esančios prekės laikomos vienos rūšies prekėmis, jei, be kita ko, jos priskiriamos vienai muitų tarifo subpozicijai.

61. Taigi, priešingai, nei teigia Komisija, kadangi prašymas pataisyti muitinės deklaraciją susijęs su pertekliniu tokių pačių prekių kaip tos, kurios buvo nurodytos pirminėje deklaracijoje, t. y. priskiriamų tai pačiai muitų tarifo subpozicijai, kiekiu, toks prašymas galėtų būti priimtas, nes dėl visų prekių galėjo būti pateikta viena muitinės deklaracija.

62. Antra, kadangi taisant muitinės deklaraciją nurodytinos prekės yra tokios pačios kaip ir prekės, nurodytos pirminėje deklaracijoje, prekių nebūtina dar kartą fiziškai patikrinti. Tai juo labiau taikytina tuo atveju, jei pirminėje muitinės deklaracijoje nurodytos prekės nebuvo fiziškai patikrintos prieš priimant šią deklaraciją ir išleidžiant šias prekes.

63. Iš tikrųjų Teisingumo Teismas yra nusprendęs, kad pagal Reglamento (EEB) Nr. 2913/92( ) 78 straipsnį muitinei leidžiama ekstrapoliuoti vienoje deklaracijoje nurodytų prekių dalinio patikrinimo rezultatus ankstesnėse to paties deklaranto pateiktose deklaracijose nurodytoms prekėms, kurios nebuvo ir nebegali būti taip patikrintos, nes jau išleistos, jei šios prekės yra tokios pačios( ).

64. Taip pat pažymėtina, kad perteklinės prekės gali būti laikomos tokiomis pačiomis kaip ir prekės, kurios buvo nurodytos pirminėje muitinės deklaracijoje, atsižvelgiant, be kita ko, į deklaranto pateiktą informaciją, kad šios prekės pagamintos to paties gamintojo ir jų pavadinimas, išvaizda ir sudėtis yra tokie patys( ). Todėl manau, kad perteklinio prekių kiekio neturi apimti sąvoka „kitos prekės“, kaip tai suprantama pagal Sąjungos muitinės kodekso 173 straipsnio 1 dalį, kiek tai susiję su draudimu pataisyti muitinės deklaraciją.

65. Todėl siūlau Teisingumo Teismui nuspręsti, kad sąvoka „kitos prekės“ nei tos, kurios nurodytos pirminėje muitinės deklaracijoje, kaip tai suprantama pagal Sąjungos muitinės kodekso 173 straipsnio 1 dalį, neapima perteklinio tokių pačių prekių kiekio, kai galima įrodyti, kad antrosios prekės yra tokios pačios kaip ir pirmosios, nes priskiriamos tai pačiai muitų tarifo subpozicijai ir galėjo būti nurodytos vienoje deklaracijoje, jei nebūtų padaryta techninė klaida.

C. Dėl galimybės pataisyti muitinės deklaraciją išleidus prekes

66. Jei sąvoka „kitos prekės“, kaip tai suprantama pagal Sąjungos muitinės kodekso 173 straipsnio 1 dalį, neapima perteklinio prekių kiekio, muitinės deklaracija gali būti taisoma, kol prekės nėra išleistos. Taigi reikia nustatyti, ar prašymą pataisyti muitinės deklaraciją, siekiant įtraukti šį perteklinį kiekį, gali būti leista pateikti pagal šio kodekso 173 straipsnio 3 dalį po to, kai prekės išleistos.

67. Primintina, jog Sąjungos muitinės kodekso 173 straipsnio 2 dalies c punkte nustatyta, kad muitinės deklaracijos taisyti neleidžiama, jei prašymas pateikiamas po to, kai muitinė išleido prekes.

68. Šio kodekso 173 straipsnio 3 dalyje nustatyta išimtis, pagal kurią gali būti leista pataisyti muitinės deklaraciją ir išleidus prekes, kad deklarantas galėtų įvykdyti savo pareigas, susijusias su atitinkamos muitinės procedūros įforminimu prekėms.

69. Kalbant apie tokią galimybę, mano manymu, yra reikšminga nuostatų, įtvirtinančių muitinės deklaracijos taisymo procedūrą, raida įvairiuose tekstuose, kuriais paeiliui buvo reglamentuojamas šis klausimas.

70. Bendrijos muitinės kodekse numatytos dvi skirtingos tvarkos, taikomos duomenų, kuriais remiantis nustatoma muitinė vertė, pagal kurią apskaičiuojamas importo muitas, galimiems pakeitimams atitinkamai prieš prekių išleidimą ir po jo( ).

71. Šio kodekso 65 straipsnyje buvo numatyta galimybė deklarantui pataisyti vieną ar kelis priimtos muitinės deklaracijos duomenis prieš muitinei išleidžiant prekes. Ši teisė buvo aiškinama tuo, kad iki prekių išleidimo muitinė prireikus lengvai gali patikrinti pakeitimų tikslumą fiziškai patikrindama prekes( ).

72. Minėto kodekso 78 straipsnyje buvo nustatyta griežtesnė tvarka, pagal kurią muitinė galėjo savo iniciatyva arba deklaranto prašymu patikrinti muitinės deklaraciją išleidus prekes, kai prekių pateikimas galėjo būti neįmanomas ir importo muito suma jau buvo nustatyta. Toks patikrinimas buvo pavedamas muitinei, suteikiant jai teisę įvertinti ir jo principą, ir rezultatą( ).

73. Specifinė minėto 78 straipsnio paskirtis – priartinti muitinės procedūrą prie realios situacijos pataisant, be kita ko, technines klaidas arba trūkumus, prieštaravo šio straipsnio aiškinimui, pagal kurį būtų galima bendrai drausti tai, kad muitinė pakartotinai atliktų muitinės deklaracijų patikrinimus arba kitus tikrinimus išleidus prekes, siekdama prireikus sureguliuoti padėtį( ).

74. Reglamentu (EB) Nr. 450/2008( ) buvo panaikintas Bendrijos muitinės kodeksas ir įtrauktas 113 straipsnis, kurio 1 ir 2 dalys suformuluotos taip pat, kaip Sąjungos muitinės kodekso 173 straipsnio 1 ir 2 dalys. Šio 113 straipsnio 3 dalyje buvo numatyta galimybė Komisijai priimti priemones siekiant nustatyti atvejus, kai būtų galima leisti pataisyti muitinės deklaraciją išleidus prekes. Vis dėlto Komisija šia galimybe niekada nepasinaudojo.

75. Dabar Sąjungos muitinės kodekso 173 straipsnio 3 dalyje nustatyta galimybė muitinei leisti pataisyti muitinės deklaraciją po to, kai prekės išleistos, bet tik tam, kad deklarantas galėtų įvykdyti savo pareigas, susijusias su atitinkamos muitinės procedūros įforminimu prekėms.

76. Iš šių nuostatų raidos matyti, kad muitinė gali, viena vertus, atsižvelgdama į turimą naują informaciją, imtis reikiamų priemonių padėčiai ištaisyti ir, kita vertus, atlikti su importo operacijomis susijusių dokumentų ir duomenų kontrolę ir patikrinti prekes, kai jas dar galima pateikti.

77. Šiuo klausimu Teisingumo Teismas yra patikslinęs, kad, jei deklarantas kreipiasi dėl muitinės deklaracijos pataisymo, muitinė, atlikdama pirminį įvertinimą, atsižvelgia, be kita ko, į galimybę peržiūrėti duomenis šioje deklaracijoje ir prašyme dėl pataisymo( ).

78. Be to, informacijos, kurią galima patikrinti paprasčiausiai patikrinus dokumentus, pakeitimas negali būti lyginamas su informacijos apie prekių pobūdį ar savybes pakeitimu, taigi muitinė gali atsisakyti atlikti pataisymą, kai duomenims patikrinti reikalinga fizinė kontrolė ir jeigu išleidus prekes jos nebegali būti pateiktos muitinei( ).

79. Tačiau, kadangi pagrindinėje byloje informacija, kurią reikia patikrinti, susijusi su deklaruotinų prekių kiekiu, o ne su jų pobūdžiu ar savybėmis, nes jos yra tokios pačios kaip ir pirminėje deklaracijoje nurodytos prekės, būtų galima manyti, kad niekas netrukdo pataisyti muitinės deklaracijos pagal Sąjungos muitinės kodekso 173 straipsnį, net jei pirmosios prekės jau išleistos.

80. Teisingumo Teismas, aiškindamas Bendrijos muitinės kodekso 78 straipsnį, yra pripažinęs, kad net jei tuo momentu, kai pateikiamas prašymas pataisyti muitinės deklaraciją, fiziškai patikrinti prekių nebeįmanoma, pataisymas vis dėlto galimas, jei tokio patikrinimo nebuvimas konkrečiu atveju nebūtinai trukdo, atsižvelgiant į atitinkamas šio atvejo aplinkybes, pasiekti aptariamo teisės akto tikslus( ).

81. Iš tikrųjų svarbu įsitikinti, kad prašomas pataisymas negali pažeisti kitų muitų teisės aktų tikslų, vienas iš kurių yra kovos su sukčiavimu tikslas( ). Taip pat reikia nepamiršti, kad Sąjungos muitinės kodekso 42 straipsnio 1 dalyje nurodyta, jog sankcijos, taikomos už muitų teisės aktų nesilaikymą, turi būti veiksmingos, proporcingos ir atgrasomosios. Iš to, mano nuomone, matyti, kad už pažeidimą, susijusį su muitinės deklaracija, padarytą nesiekiant sukčiauti, neturi būti griežtai baudžiama.

82. Taigi, nors sudėtinga atlikti patikimus fizinius patikrinimus, kartu su prašymu pataisyti muitinės deklaraciją išleidus prekes turi būti pateikti duomenys, leidžiantys atmesti galimybę, kad bus sutrukdyta kovoti su sukčiavimu, taip pat leidžiantys nustatyti ryšį tarp perteklinio prekių kiekio, nurodyto šiame prašyme dėl ištaisymo, ir su importu susijusių dokumentų( ).

83. Atlikdama šį vertinimą muitinė turi atsižvelgti į tai, kad perteklinės prekės ir jau deklaruotos prekės priskiriamos tai pačiai tarifo subpozicijai, kad visos deklaranto gautos prekės buvo gabenamos tuo pačiu metu ir tame pačiame siuntinyje, ir į tai, kad deklaranto tiekėjas dėl atitinkamų prekių vieną po kitos išrašė dvi sąskaitas faktūras. Be to, muitinė turi atsižvelgti į tai, kad prašymas pataisyti muitinės deklaraciją buvo pateiktas spontaniškai, netrukus po šios deklaracijos pateikimo, taigi bet kokį įtarimą dėl sukčiavimo galima atmesti.

84. Be to, dėl Sąjungos muitinės kodekso 173 straipsnio 3 dalyje nustatytos sąlygos, pagal kurią deklaracijos pataisymas po to, kai prekės išleistos, turi tik leisti deklarantui įvykdyti savo pareigas, susijusias su atitinkamos muitinės procedūros įforminimu prekėms, primintina, kad šio kodekso 158 straipsnio 1 dalyje nustatyta, jog visos prekės, kurioms norima įforminti muitinės procedūrą, nurodomos muitinės deklaracijoje, pateiktoje atitinkamai procedūrai įforminti.

85. Taigi būtų galima teigti, kad, jei perteklinis prekių kiekis nebuvo nurodytas pirminėje muitinės deklaracijoje ir jam dar nebuvo įforminta konkreti muitinės procedūra, šios deklaracijos pataisymas įtraukiant perteklines prekes nesudarytų galimybės deklarantui įvykdyti tokių pareigų.

86. Aš taip nemanau.

87. Iš tikrųjų, pirma, manau, jog tam, kad įvykdytų savo pareigas, susijusias su atitinkamos muitinės procedūros įforminimu prekėms, deklarantas turi turėti galimybę ištaisyti technines klaidas, padarytas pateikiant pirminę muitinės deklaraciją, kitaip nei tais atvejais, kai tokia deklaracija turi būti pripažinta negaliojančia, nes prekėms įforminta netinkama muitinės procedūra.

88. Šiuo klausimu pažymėtina, kad pagal Sąjungos muitinės kodekso 174 straipsnio 1 dalį galima jau priimtą muitinės deklaraciją pripažinti negaliojančia prieš prekių išleidimą, jei šioms prekėms nedelsiant įforminama kita muitinės procedūra arba jei dėl ypatingų aplinkybių muitinės procedūra, kuri buvo įforminta prekėms, yra nebetinkama.

89. Beje, po to, kai prekės išleistos, pagal Deleguotojo reglamento 2015/2446 148 straipsnį galima pripažinti deklaraciją negaliojančia labai konkrečiais atvejais, kaip antai, be kita ko, jei prekės per klaidą buvo deklaruotos vietoj kitų prekių arba pateikiant daugiau kaip vieną muitinės deklaraciją arba jei prekėms įforminta kita muitinės procedūra nei ta, kuri turėjo būti joms įforminta, arba jei prekėms įforminta muitinio sandėliavimo procedūra, bet ji toms prekėms nebegali būti įforminta.

90. Taigi leisti deklarantui įvykdyti savo pareigas, susijusias su atitinkamos muitinės procedūros įforminimu prekėms, kaip tai suprantama pagal Sąjungos muitinės kodekso 173 straipsnio 3 dalį, reiškia leisti ištaisyti techninę klaidą, padarytą pirminėje muitinės deklaracijoje, o ne pašalinti prekes iš konkrečios muitinės procedūros arba įforminti joms kitą muitinės procedūrą, priešingai, nei numatyta šio kodekso 174 straipsnyje.

91. Antra, kadangi aptariamos prekės jau buvo įvežtos į Sąjungos teritoriją, pateiktos muitinei tame pačiame siuntinyje kaip ir tokios pačios prekės, kurios buvo nurodytos pirminėje deklaracijoje ir kurios jau išleistos, ir kadangi visos šios prekės galėjo būti nurodytos toje pačioje deklaracijoje, aplinkybė, kad šioms pirmosioms prekėms nebuvo įforminta konkreti muitinės procedūra, mano nuomone, neturi reikšmės.

92. Iš tikrųjų, kitaip nei tuo atveju, jei prekėms nebūtų taikoma muitinės kontrolė arba dėl to, kad jos, būdamos tokios pačios kaip ir pirminėje muitinės deklaracijoje nurodytos prekės, būtų importuotos kitame siuntinyje, arba dėl to, kad, importuotos tame pačiame siuntinyje, jos būtų kitokio pobūdžio nei pirminėje deklaracijoje nurodytos prekės, pagrindinėje byloje susiklosčiusioje situacijoje reikia ištaisyti paprastą techninę klaidą, t. y. statistinę vertę, susijusią su prekių kiekio nurodymu.

93. Taigi manau, jog, kadangi perteklinės prekės jau buvo įvežtos į Sąjungos teritoriją tame pačiame siuntinyje kaip ir kitos tokios pačios prekės, kurios buvo nurodytos pirminėje muitinės deklaracijoje ir kurios jau buvo išleistos, muitinės deklaracijos pataisymas, nurodant joje ir šį prekių kiekį, būtent leidžia deklarantui įvykdyti pareigas, susijusias su atitinkamos muitinės procedūros įforminimu visoms prekėms.

94. Atsižvelgdamas į tai, kas išdėstyta, siūlau Teisingumo Teismui nuspręsti, jog Sąjungos muitinės kodekso 173 straipsnio 3 dalis turi būti aiškinama taip: pagal ją nedraudžiama pataisyti muitinės deklaracijos po to, kai prekės išleistos, įtraukiant į ją didesnį prekių kiekį, nei buvo deklaruota iš pradžių, jei prie prašymo dėl ištaisymo pateikiami duomenys, leidžiantys nustatyti ryšį tarp šio perteklinio kiekio ir su importu susijusių dokumentų, ir yra atmesti bet kokie įtarimai dėl sukčiavimo, o tai turi patikrinti prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas.

D. Dėl Sąjungos muitinės kodekso 174 straipsnio

95. Pirmuoju prejudiciniu klausimu prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas iš esmės klausia: jei prekių gavėjas nustato didesnį prekių kiekį, nei buvo nurodyta pirminėje muitinės deklaracijoje, ar taikytinas Sąjungos muitinės kodekso 174 straipsnis, kai prekės jau išleistos.

96. Konkrečiau kalbant, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas siekia sužinoti, ar tuo atveju, jei šio kodekso 173 straipsnis, esant tokiai situacijai kaip susiklosčiusi pagrindinėje byloje, netaikomas, šio kodekso 174 straipsnis galėtų būti laikomas kitu teisėtu būdu ištaisyti padarytą klaidą, nesukeliančiu griežtų sankcijų, galinčių atgrasyti ZZE nuo galiojančių taisyklių laikymosi.

97. Kaip nurodyta Sąjungos muitinės kodekso 174 straipsnio 2 dalyje, jeigu nenustatyta kitaip, muitinės deklaracija negali būti pripažinta negaliojančia išleidus prekes.

98. Vis dėlto šio kodekso 175 straipsnyje priduriama, kad Komisijai suteikiami įgaliojimai priimti deleguotuosius aktus, siekiant nustatyti šio kodekso 174 straipsnio 2 dalyje nurodytus atvejus, kai muitinės deklaracija pripažįstama negaliojančia išleidus prekes.

99. Taikydama minėtą 175 straipsnį Komisija priėmė Deleguotąjį reglamentą 2015/2446, kurio 148 straipsnyje nustatytos sąlygos, kuriomis muitinės deklaracija gali būti pripažinta negaliojančia netgi išleidus prekes.

100. Pagal šio deleguotojo reglamento 148 straipsnio 1–3 dalis kalbama apie atvejus, kai i) nustatoma, kad prekės per klaidą buvo deklaruotos įforminant muitinės procedūrą, pagal kurią atsiranda importo skola muitinei, o turėjo būti deklaruotos kitai muitinės procedūrai įforminti; ii) nustatoma, kad įforminant muitinės procedūrą, pagal kurią atsiranda importo skola muitinei, per klaidą vienos prekės buvo deklaruotos vietoj kitų prekių, ir iii) kai prekės, parduotos pagal nuotolinės prekybos sutartį, buvo išleistos į laisvą apyvartą ir yra grąžinamos.

101. Be to, minėto deleguotojo reglamento 148 straipsnio 4 dalyje nurodyta, kad muitinės deklaracija pripažįstama negaliojančia išleidus prekes tais atvejais, kai i) prekės, išleistos eksportuoti, reeksportuoti arba laikinai išvežti perdirbti, nebuvo išvežtos iš Sąjungos muitų teritorijos; ii) Sąjungos prekės per klaidą buvo deklaruotos ne Sąjungos prekėms taikomai muitinės procedūrai įforminti, o jų, kaip Sąjungos prekių, muitinis statusas buvo įrodytas; iii) prekės per klaidą buvo deklaruotos pateikiant daugiau kaip vieną muitinės deklaraciją; iv) suteiktas atgaline data taikomas leidimas ir v) prekėms įforminta muitinio sandėliavimo procedūra, bet ji toms prekėms nebegali būti įforminta.

102. Vis dėlto pažymėtina, kad pagrindinėje byloje susiklosčiusi situacija neatitinka nė vieno iš šių atvejų.

103. Be to, nėra nieko, kas leistų manyti, kad Sąjungos muitinės kodekso 174 straipsnis yra šio kodekso 173 straipsniui alternatyvi teisinė priemonė, leidžianti išvengti griežtų sankcijų, galinčių atgrasyti deklarantą nuo galiojančių taisyklių laikymosi.

104. Iš to darytina išvada, kad pagal Sąjungos muitinės kodekso 174 straipsnį neleidžiama pripažinti negaliojančia muitinės deklaracijos siekiant į ją įtraukti perteklinį prekių kiekį, kai muitinė jau išleido atitinkamas prekes.

105. Todėl siūlau Teisingumo Teismui nuspręsti, jog Sąjungos muitinės kodekso 174 straipsnis turi būti aiškinamas taip, kad pagal jį muitinei draudžiama po to, kai prekės jau išleistos, pripažinti negaliojančia jau priimtą muitinės deklaraciją, jeigu į šią deklaraciją nebuvo įtrauktas perteklinis prekių kiekis.

E. Dėl trečiojo prejudicinio klausimo

106. Trečiuoju prejudiciniu klausimu prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas klausia, ar tuo atveju, jei nustatomas perteklinis prekių kiekis, palyginti su kiekiu, nurodytu pirminėje deklaracijoje, prekių gavėjas turi procedūrinę teisių gynimo priemonę, kuri suteikia jam galimybę ištaisyti klaidas netaikant administracinių ar baudžiamųjų sankcijų.

107. Šiuo aspektu primintina, kad prašymas priimti prejudicinį sprendimą pateikiamas ne dėl to, kad būtų suformuluotos patariamosios nuomonės bendro pobūdžio arba hipotetiniais klausimais, o dėl to, kad būtų galima veiksmingai išspręsti su Sąjungos teise susijusį ginčą( ), ir tam šios teisės išaiškinimas yra naudingas.

108. Tačiau iš nutarties dėl prašymo priimti prejudicinį sprendimą aiškiai nematyti, kad atsakymas į trečiąjį prejudicinį klausimą iš tikrųjų leistų išspręsti ginčą pagrindinėje byloje, nes prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas prašo Teisingumo Teismo ne išaiškinti Sąjungos teisės normą, o rasti ginčo sprendimą. Šuo aspektu šis klausimas, mano manymu, yra nepriimtinas. Bet kuriuo atveju, jei Teisingumo Teismas, kaip siūlau, manytų, kad muitinės deklaracija gali būti pataisyta pagal Sąjungos muitinės kodekso 173 straipsnio 3 dalį, šis klausimas netenka dalyko.

109. Dėl prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo klausimų, susijusių su skiriamų sankcijų griežtumu, primintina, kad pagal Teisingumo Teismo jurisprudenciją Sąjungos muitinės kodekso 42 straipsnyje nustatytomis sankcijomis siekiama nubausti ne už galimą nesąžiningą ar neteisėtą veiklą, o už bet kurį muitų teisės aktų pažeidimą( ).

110. Vis dėlto valstybių narių numatytos sankcijos pagal šį straipsnį turi būti ne tik veiksmingos ir atgrasomosios, bet ir proporcingos.

111. Šiuo aspektu reikia priminti, kad nesuderinus Sąjungos teisės aktų dėl sankcijų, taikomų nesilaikant šiais teisės aktais nustatytoje tvarkoje numatytų sąlygų, valstybės narės turi teisę pasirinkti, kaip jos pačios mano, tinkamas sankcijas. Vis dėlto savo kompetenciją jos turi įgyvendinti laikydamosi Sąjungos teisės ir jos bendrųjų principų, taigi ir proporcingumo principo( ).

112. Konkrečiai kalbant, nacionalinės teisės aktais leidžiamos taikyti administracinės ar represinės priemonės turi neviršyti to, kas tinkama ir būtina šių teisės aktų teisėtiems tikslams pasiekti( ).

113. Be to, sankcijos griežtumas turi atitikti nagrinėjamo pažeidimo sunkumą, nes toks reikalavimas išplaukia iš bausmių proporcingumo principo, įtvirtinto Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 49 straipsnio 3 dalyje( ).

114. Tačiau nagrinėjamu atveju sankcija, kurią sudaro bauda ir įpareigojimas sumokėti sumą, atitinkančią perteklinių prekių vertę, mano manymu, yra neproporcinga.

115. Iš tikrųjų tokio dydžio bauda viršijama tai, kas būtina siekiant užtikrinti, kad atitinkamos prekės nebūtų paimtos iš muitinės priežiūros, nes, viena vertus, ZZE savo noru ir per pagrįstą laikotarpį kompetentingai muitinės įstaigai pateikė prašymą ištaisyti nustatytą pažeidimą ir, kita vertus, sukčiavimo rizika yra labai maža.

116. Priešingai, sankcijos deklarantams tokiu atveju kaip nagrinėjamas atgrasytų juos nuo prašymo sureguliuoti savo padėtį ir paskatintų juos slėpti perteklinį prekių kiekį, kuris per klaidą nebuvo deklaruotas.

117. Tokia sankcija būtų neveiksminga, nes skatintų deklarantus vengti pareigos sumokėti importo muitų sumą ir tuo trukdytų siekti tikslo kovoti su sukčiavimu ir apsaugoti Sąjungos biudžetą.

118. Iš to darytina išvada, kad, esant tokiai situacijai kaip aptariama pagrindinėje byloje ir nesant su muitais susijusių taikytinų teisės aktų pažeidimo sukčiaujant rizikos, Rumunijos teisės aktuose nurodytos sankcijos neatitinka proporcingumo principo, įtvirtinto Sąjungos muitinės kodekso 42 straipsnyje ir Pagrindinių teisių chartijos 49 straipsnio 3 dalyje.

V. Išvada

119. Atsižvelgdamas į tai, kas išdėstyta, siūlau Teisingumo Teismui į Tribunalul Cluj (Klužo apygardos teismas, Rumunija) pateiktus prejudicinius klausimus atsakyti taip:

1. 2013 m. spalio 9 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) Nr. 952/2013, kuriuo nustatomas Sąjungos muitinės kodeksas, 173 straipsnio 1 dalis

turi būti aiškinama taip:

sąvoka „kitos prekės“ nei tos, kurios nurodytos pirminėje muitinės deklaracijoje, kaip tai suprantama pagal šią nuostatą, neapima perteklinio tokių pačių prekių kiekio, kai galima įrodyti, kad antrosios prekės yra tokios pačios kaip ir pirmosios, nes priskiriamos tai pačiai muitų tarifo subpozicijai ir galėjo būti nurodytos vienoje deklaracijoje, jei nebūtų padaryta techninė klaida.

2. Reglamento Nr. 952/2013 173 straipsnio 3 dalis

turi būti aiškinama taip:

pagal ją nedraudžiama pataisyti muitinės deklaracijos po to, kai prekės išleistos, įtraukiant į ją didesnį prekių kiekį, nei buvo deklaruota iš pradžių, jei prie prašymo dėl ištaisymo pateikiami duomenys, leidžiantys nustatyti ryšį tarp šio perteklinio kiekio ir su importu susijusių dokumentų, ir yra atmesti bet kokie įtarimai dėl sukčiavimo.

3. Reglamento Nr. 953/2013 174 straipsnis

turi būti aiškinamas taip:

pagal jį tuo atveju, jei pirminėje muitinės deklaracijoje nebuvo nurodytas perteklinis prekių kiekis, kompetentingoms muitinės institucijoms draudžiama šią deklaraciją pripažinti negaliojančia po to, kai prekės jau išleistos.