ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
77.

Be to, greta žalos atlyginimą reglamentuojančių nacionalinės teisės aktų turi būti „nustatomas veiksmingas ir atgrasantis bausmių taikymo mechanizmas“ ( 50 ). Vis dėlto minėta teisė reikalauti išlaikyti darbo santykius nelaikytina tokia priemone (su sąlyga, kad tai galutinai patikrins prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas), nes akivaizdu, kad atitinkamo darbuotojo darbo santykiai turėtų būti nutraukti panaikinus atitinkamą nuolatinį etatą arba jį užėmus nuolatiniam darbuotojui. Be to, minima nacionalinė jurisprudencija akivaizdžiai skirta pagalbiniams statutiniams darbuotojams, o ne laikiniesiems tarnautojams (pereinamuoju laikotarpiu įdarbintiems statutiniams darbuotojams), kaip pagrindinėse bylose, todėl jos reikšmė pagrindinėms byloms nėra visiškai aiški. Šiaip ar taip, šiomis aplinkybėmis pažymėtina, kad, sukūrus naujus nuolatinius etatus atsižvelgiant į nustatytą poreikį, nebus jokios naudos pagal terminuotas darbo sutartis įdarbintiems tarnautojams, jei nebus surengti būtini atrankos konkursai šiems etatams nuolat užimti. Aukščiausiojo Teismo nurodymas išlaikyti terminuotus darbo santykius šiomis aplinkybėmis tik padės įtvirtinti nestabilią padėtį.
130.

Apeliantė šioje byloje pateikė papildomų argumentų, kuriais prieštaraujama informacijos atskleidimui. Viename iš jų apeliantė taip pat teigė, kad konkurentas gali piktnaudžiauti naudodamasis nagrinėjama ataskaita. Vis dėlto Bendrasis Teismas nepritarė šiam argumentui; jis konstatavo: „Trečia, reikia konstatuoti, jog rizika, kad konkurentas piktnaudžiaudamas naudos ginčijamą ataskaitą, savaime nėra motyvas pripažinti, kad informacija yra konfidenciali komerciniu požiūriu pagal Reglamentą Nr. 1049/2001. Šiuo klausimu reikia priminti, kad pagal pačią EMA politiką ji neatskleidžia konfidencialios komercinės informacijos, kaip antai išsamios informacijos apie vaistų kokybę ir gamybą. Nagrinėjamu atveju, kaip nurodyta šio sprendimo 90 punkte, EMA neatskleidė tokios informacijos. Reikia konstatuoti, kad ieškovė nepateikė jokių duomenų, iš kurių būtų galima suprasti, kodėl nepakanka EMA neskelbiamų dalių. Be to, net jeigu kita įmonė panaudotų daugumą ginčijamoje ataskaitoje pateiktos informacijos ieškovės nurodytu būdu, ji vis tiek turėtų atlikti savo tyrimus ir bandymus ir sėkmingai sukurti savo pačios vaistą. Be to, vaistui Translarna pagal Reglamento Nr. 141/2000 8 straipsnio 1 dalį suteiktas komercinio išimtinumo laikotarpis, dėl kurio panašus vaistas negali būti pateiktas rinkai praėjus dešimties metų laikotarpiui po to, kai buvo išduotas leidimas pateikti rinkai. Dėl to teiginys, kad visa ginčijama ataskaita turi būti laikoma konfidencialia, nes ją atskleidus konkurentai galėtų prašyti išduoti leidimą pateikti rinkai, yra teisiškai nepagrįstas.“ ( 81 )
41.

Be to, Teisingumo Teismas dėl 2008 m. gruodžio 16 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2008/115/EB dėl bendrų nelegaliai esančių trečiųjų šalių piliečių grąžinimo standartų ir tvarkos valstybėse narėse ( 56 ) 7 straipsnio 4 dalies, kurioje valstybėms narėms numatyta galimybė sutrumpinti savanoriško grįžimo terminą, jeigu atitinkamas asmuo kelia „grėsmę viešajai tvarkai“, nusprendė, kad pastaroji sąvoka turi būti vertinama atsižvelgiant į kiekvieną konkretų atvejį, patikrinant, ar atitinkamo trečiosios valstybės piliečio asmeninis elgesys kelia tikrą ir esamą grėsmę viešajai tvarkai ( 57 ). Atmesdamas bet kokią praktiką, kuri grindžiama bendrais sumetimais ar kokia nors prielaida, Teisingumo Teismas nusprendė, kad aplinkybė, jog trečiosios šalies pilietis „yra įtariamas padaręs pagal nacionalinę teisę baudžiamą nusikalstamą veiką arba už ją buvo nuteistas baudžiamąja tvarka, pati savaime negali pateisinti to, kad toks pilietis laikomas keliančiu pavojų viešajai tvarkai pagal Direktyvos 2008/115 7 straipsnio 4 dalį“ ( 58 ). Vis dėlto valstybė narė gali konstatuoti pavojaus viešajai tvarkai buvimą, kai asmuo yra nuteistas baudžiamąja tvarka, jei šis nuteisimas, „kartu atsižvelgus į kitas su atitinkamo asmens situacija susijusias aplinkybes, pateisina tokią išvadą“ ( 59 ). Be to, vien įtarimas, kad toks pilietis padarė pagal nacionalinę teisę baudžiamą nusikalstamą veiką, „greta kitų konkretaus atvejo veiksnių“ ( 60 ), gali pagrįsti išvadą, kad kyla grėsmė viešajai tvarkai, kaip tai suprantama pagal nagrinėjamą nuostatą. Taip Teisingumo Teismas priminė, kad valstybės narės, atsižvelgdamos į savo nacionalinius poreikius, iš esmės gali laisvai apibrėžti „viešosios tvarkos“ reikalavimus ( 61 ). Šiomis aplinkybėmis taikyti tai, kas buvo konstatuota Sprendime Bouchereau ( 62 ), atrodo pateisinama ne Sąjungos piliečio judėjimo laisvės išimtimi ar jų teise į šeimos susijungimą, o tuo, kad toje direktyvoje įtvirtinta nuostata, leidžianti nukrypti nuo pareigos, nustatytos siekiant užtikrinti trečiųjų valstybių piliečių pagrindinių teisių paisymą juos išsiunčiant iš Sąjungos ( 63 ).
38.

Be to, antra, jis iš to padarė išvadą, kad jei būtų pritarta CMA požiūriui, pagal kurį rizikos ribojimu pagrįsta priežiūra negali būti vykdoma per centrinį subjektą, neturintį kredito įstaigos statuso, tai „reikštų, kad įvairioms kredito įstaigos statuso neturinčiam, tačiau Reglamento Nr. 575/2013 10 straipsnio 1 dalyje numatytas sąlygas atitinkančiam centriniam subjektui pavaldžioms įstaigoms pagal individualią svarbą būtų taikoma arba tik ECB priežiūra, arba tiesioginė nacionalinių kompetentingų institucijų priežiūra pagal BPM ir dėl to rizikos ribojimu pagrįsta priežiūra būtų padalyta priešingai [BPM] reglamento ir BPM pagrindų reglamento tikslams“ ( 18 ).
3.

Jis pateiktas byloje tarp Société de perception et de distribution des droits des artistes-interprètes de la musique et de la danse (toliau – Spedidam), PG ir GF, pasaulinio garso džiazo būgnininko ZV sūnų, kurie yra jo teisių perėmėjai, ir Institut national de l’audiovisuel (Prancūzijos nacionalinis audiovizualinis institutas, toliau – INA) dėl reikalavimo atlyginti žalą, patirtą dėl to, kad INA tariamai pažeidė PG ir GF turimas atlikėjų teises.
4.

Direktyvos 57 straipsnyje „Pašalinimo pagrindai“ nustatyta: „<…> 4. Perkančiosios organizacijos gali pašalinti arba gali būti valstybių narių įpareigotos pašalinti iš dalyvavimo pirkimo procedūroje ekonominės veiklos vykdytoj[us], esan[čius] bet kurioje iš šių situacijų: <…> c) kai perkančioji organizacija gali tinkamomis priemonėmis įrodyti, kad ekonominės veiklos vykdytojas yra kaltas dėl sunkaus profesinio nusižengimo, dėl kurio galima abejoti jo sąžiningumu; <…> g) kai ekonominės veiklos vykdytojas vykdydamas ankstesnę viešąją [viešojo pirkimo] sutartį, ankstesnę sutartį su perkančiuoju subjektu arba ankstesnę koncesijos sutartį, nustatytą esminį reikalavimą vykdė su dideliais arba nuolatiniais trūkumais ir dėl to ta ankstesnė sutartis buvo nutraukta anksčiau laiko, buvo pareikalauta atlyginti žalą ar taikomos kitos panašios sankcijos; h) kai ekonominės veiklos vykdytojas rimtai iškraipė faktus pateikdamas informaciją, reikalingą patikrinti, ar nėra pagrindų pašalinti, arba patikrinti atitiktį atrankos kriterijams, nuslėpė tokią informaciją arba negali pateikti patvirtinamųjų dokumentų, reikalaujamų pagal 59 straipsnį; <…> 5. Perkančiosios organizacijos bet kuriuo procedūros metu pašalina ekonominės veiklos vykdytoją, kai paaiškėja, kad ekonominės veiklos vykdytojas dėl veiksmų, atliktų arba neatliktų prieš procedūrą ar jos metu, yra patekęs į vieną iš 1 ir 2 dalyse nurodytų situacijų. Perkančiosios organizacijos gali bet kuriuo procedūros metu pašalinti ekonominės veiklos vykdytoją arba būti valstybių narių įpareigotos pašalinti ekonominės veiklos vykdytoją, jeigu paaiškėja, kad ekonominės veiklos vykdytojas dėl veiksmų, atliktų arba neatliktų prieš procedūrą ar jos metu, yra patekęs į vieną iš 4 dalyje nurodytų situacijų. 6. Ekonominės veiklos vykdytojas, atsidūręs vienoje iš 1 ir 4 dalyse nurodytų situacijų, gali pateikti įrodymus, kad ėmėsi pakankamų priemonių, jog įrodytų savo patikimumą, nepaisant to, kad yra tinkamas pagrindas jį pašalinti. Jeigu manoma, kad tokių įrodymų pakanka, atitinkama[s] ekonominės veiklos vykdytojas nepašalinamas iš pirkimo procedūro[s]. Šiuo tikslu ekonominės veiklos vykdytojas įrodo, kad sumokėjo arba įsipareigojo sumokėti kompensaciją už žalą, padarytą dėl nusikalstamos veikos arba nusižengimo, išsamiai išaiškino faktines ir kitas aplinkybes aktyviai bendradarbiaudamas su tyrimą atliekančiomis valdžios institucijomis ir ėmėsi konkrečių tinkamų techninių, organizacinių ir personalo priemonių, kad užkirstų kelią tolesnei nusikalstamai veikai arba nusižengimams. Priemonės, kurių ėmėsi ekonominės veiklos vykdytojai, vertinamos atsižvelgiant į nusikalstamos veikos arba nusižengimo sunkumą ir konkrečias aplinkybes. Kai manoma, kad priemonių nepakanka, ekonominės veiklos vykdytojui pateikiamas to sprendimo motyvų paaiškinimas [pateikiami to sprendimo motyvai]. <…>“
92.

Be to, pažeidimas, kurį sudarė papildomos bausmės nenurodymas, kaip per teismo posėdį paaiškino Belgijos vyriausybė, buvo padarytas, nes išduodančioji institucija pamiršo ją nurodyti (net drįsčiau pridurti, kad šis užmaršumas man atrodo pakankamai atleistinas, atsižvelgiant į sunkumus siekiant apibrėžti šios išvados 69 ir paskesniuose punktuose nagrinėtos papildomos bausmės tikslų pobūdį ir per teismo posėdį paaiškėjusias abejones dėl to, kuriame langelyje ją reikia nurodyti). Ši formos klaida visiškai nepaneigia būtino nacionalinio teisinio pagrindo buvimo. Be to, ji galėjo būti lengvai ištaisyta vykstant perdavimo procedūrai, jei vienas iš procedūros dalyvių (t. y. išduodančioji institucija, vykdančioji institucija ar prašomas perduoti asmuo) būtų ją pastebėjęs.
32.

Be to, Komisija neteisingai suprato skundžiamą sprendimą. Bendrasis Teismas priėmė sprendimą ne dėl įsigijimo vietos įrodymo, o dėl Komisijos galimybės „patikrinti“ dalių kilmę. Todėl Bendrasis Teismas neapribojo Komisijos turimų priemonių ir nenusprendė, kad sąvoka „įsigijimo vieta“ grindžiama kilmės taisyklėmis. Bet kuriuo atveju, kilmės taisyklės, kaip antai įtvirtintos muitų teisės aktuose, yra tinkamas kriterijus dalių „įsigijimo vietai“ nustatyti. Tokį aiškinimą patvirtina Sąjungos įsipareigojimai Pasaulio prekybos organizacijos (PPO) atžvilgiu. Tačiau pagrindinio reglamento 13 straipsnio 2 dalies b punkte nustatytos ribos nėra svarbios nustatant dalies kilmę. Be to, visiškai neįrodyta, kad dėl Bendrojo Teismo aiškinimo sumažėtų kovai su vengimu skirtų taisyklių veiksmingumas.
34.

Pastabose dėl Muitinės kodekso 239 straipsnio Prenatal tvirtina, kad Komisija neįvykdė įsipareigojimo užtikrinti tinkamą Kotonu susitarimo įgyvendinimą. Tai naujas argumentas ta prasme, kad šis argumentas nebuvo nei aiškiai išnagrinėtas Sprendime REM 03/07 ( 31 ), nei nurodytas ieškinyje dėl panaikinimo, pareikštame Bendrajame Teisme ( 32 ). Komisija teismo posėdyje pareiškė, kad jos negalima kritikuoti už tai, kad ji neanalizavo naujo argumento prieš šios bylos nagrinėjimą, nes ECI savo prašyme atsisakyti išieškoti muitus šio argumento nenurodė. Prenatal teigė, kad Komisija Sprendimo REM 03/07 70 punkte iš tiesų sureagavo į šį argumentą, nes nurodė, kad ji „nenustatė jokių kitų veiksnių, dėl kurių, tikėtina, galėjo susidaryti ypatinga padėtis“. Be to, remiantis SESV 267 straipsnyje nurodyta prašymo priimti prejudicinį sprendimą procedūra, niekas netrukdo pateikti šį argumentą, o Komisija bet kuriuo atveju privalo svarstyti, ar jos veiksmai prisidėjo prie to, kad susidarė ypatinga padėtis.
12.

Memira Holding AB (toliau – Memira) yra keliose valstybėse, įskaitant Vokietiją, esančių patronuojamųjų bendrovių grupės patronuojančioji bendrovė. Vokietijoje įsteigtos patronuojamosios bendrovės veikla buvo nuostolinga. Šiuo metu ekonominė šios patronuojamosios bendrovės veikla nutrūkusi. Patronuojamoji bendrovė turi tik skolų ir tam tikro likvidaus turto. Grupė svarsto galimybę leisti Vokietijoje įsteigtai patronuojamajai bendrovei susijungti su patronuojančiąja bendrove, įvykdant tarptautinį susijungimą. Per susijungimą patronuojamosios bendrovės veikla turėtų būti nutraukta jos nelikviduojant. Po susijungimo grupė nebeturės bendrovės Vokietijoje. Grupė ten taip pat nebevykdys veiklos nei per patronuojančiąją bendrovę, nei per kokią nors kitą grupės bendrovę.
–

Patikrinimų vietoje metu tinkamais pagalbai gauti buvo pripažinti plotai, neatitinkantys ganyklų kriterijų pagal Reglamento Nr. 796/2004 2 straipsnio pirmos pastraipos 2 punktą ir 2a punktą; šie plotai buvo apaugę medingaisiais augalais ir žoliniais pašarais, buvo nutolusiose zonose ir be matomų ribų. Plotai tariamai buvo neišmatuoti. Be to, nuotoliniai patikrinimai vietoje ir klasikiniai patikrinimai vietoje buvo nepakankami.
43.

Šiuo klausimu, kaip ir ieškovė pagrindinėje byloje, Prancūzijos, Vokietijos ir Ispanijos vyriausybės bei Komisija, pažymiu, kad Reglamento Nr. 510/2006 13 straipsnio 1 dalies b punkte nėra numatyta jokia taikymo srities išimtis tais atvejais, kai produktų, kuriais atkuriamas įvaizdis, ir SKVN ar SGN produktų geografinė kilmė sutampa. Be to, tai yra suderinama tiek su apsaugos nuo įvaizdžio apie gaminį atkūrimo pobūdžiu – ji, kaip matėme, apima ir tam tikrus painius atvejus, tačiau yra grindžiama vartotojo klaidomis, įskaitant klaidas dėl produktų, kuriais atkuriamas įvaizdis, geografinės kilmės, – tiek su tikslais, kurių siekiama Reglamentu Nr. 510/2006. Iš tikrųjų, jeigu su konkrečia SKVN susijusioje geografinėje vietovėje veikiantiems gamintojams, kurių gaminiai neatitinka tos nuorodos produkto specifikacijos, būtų leista naudoti tos vietovės įvaizdį atkuriančius žymenis žymėti produktams, kurie yra tapatūs arba panašūs į tuos, kuriems taikoma SKVN, būtų susilpninta ta nuoroda suteikiama kokybės garantija ( 52 ), t. y. garantija, kuri, nors iš esmės siejama su SKVN produktų geografine kilme, leidžia daryti prielaidą, kad produktas atitinka visus produkto specifikacijoje nurodytus reikalavimus. Be to, jeigu apsauga nuo įvaizdžio apie gaminį atkūrimo nebūtų išplėsta įtraukiant produkto specifikacijos nesilaikančių vietos gamintojų elgesį, būtų pažeistos teisės, kurios turi būti suteikiamos tik gamintojams, kurie, kad galėtų pasinaudoti pagal Reglamentą Nr. 510/2006 įregistruota kilmės vietos nuoroda, iš tikrųjų deda pastangas siekdami užtikrinti kokybę, nes jiems, kaip pažymi Prancūzijos vyriausybė, tektų patirti nesąžiningos konkurencijos veiksmų, kurie potencialiai žalingesni būtent dėl to, kad juos atliekantys gamintojai yra įsikūrę toje pačioje geografinėje vietovėje, padarinius ( 53 ).
47.

Be to, pažymiu, kad tie atvejai, kai pagal Pamatinį sprendimą 2008/909 valstybėms narėms leidžiama pateikti tam tikrą deklaraciją ne tik priimant šį pamatinį sprendimą, bet ir vėliau, yra labai aiškiai nurodyti šiame pamatiniame sprendime. Be kita ko, remiuosi šio pamatinio sprendimo 4 straipsnio 7 dalimi ir 7 straipsnio 4 dalimi.
1.

Šiuo apeliaciniu skundu TestBioTech eV, European Network of Scientists for Social and Environmental Responsibility eV ir Sambucus eV (toliau – apeliantės) prašo, pirma, panaikinti 2016 m. gruodžio 15 d. Bendrojo Teismo sprendimą TestBioTech ir kt. / Komisija (T‑177/13, nepaskelbtas Rink., EU:T:2016:736, toliau – skundžiamas sprendimas), kuriuo Bendrasis Teismas atmetė jų ieškinį dėl 2013 m. sausio 8 d. Europos Komisijos sprendimo ( 2 ) (toliau – ginčijamas sprendimas), kuriuo Komisija informavo TestBioTech, kad ji nepritarė nė vienam teiginiui, kuriuo buvo remiamasi siekiant pagrįsti prašymą peržiūrėti vidaus tvarka dėl 2012 m. birželio 28 d. [Komisijos įgyvendinimo sprendimo] 2012/347/ES, kuriuo pagal Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (EB) Nr. 1829/2003 leidžiama pateikti rinkai produktus, kurių sudėtyje yra genetiškai modifikuotų sojų MON 87701 × MON 89788 (MON‑877Ø1‑2 × MON‑89788‑1), kurie iš jų sudaryti arba kurie iš jų pagaminti[ ( 3 )] (OL L 171, 2012, p. 13; toliau – sprendimas dėl leidimo). Antra, apeliantės prašo panaikinti ginčijamą sprendimą, taip pat tapačius Komisijos sprendimus, skirtus European Network of Scientists for Social and Environmental Responsibility ir Sambucus, arba, nepatenkinus šio reikalavimo, grąžinti bylą nagrinėti Bendrajam Teismui.
46.

Be to, ji nurodo, kad pagal nacionalinę vietinių kelių atnaujinimo programą, finansuotą ES fondų lėšomis, nuo 2004 m. buvo modernizuoti keli tūkstančiai kilometrų kitų nei nacionalinių ar transeuropinio transporto tinklo kelių. Remiantis Lenkijos teisės aktais, vietinės reikšmės ar rajono keliams taikomas apkrovos apribojimas yra 8 tonos vienai ašiai, neatsižvelgiant į tai, ar jie atnaujinti. Tokia pati situacija yra ir įsigaliojus Lenkijos Respublikos nurodytam 2017 m. balandžio 21 d. rozporządzenie Ministra Infrastruktury i Budownictwa w sprawie wykazu dróg krajowych oraz dróg wojewódzkich, po których mogą poruszać się pojazdy o dopuszczalnym nacisku pojedynczej osi do 10 t, oraz wykazu dróg krajowych, po których mogą poruszać się pojazdy o dopuszczalnym nacisku pojedynczej osi do 8 t (Potvarkis dėl nacionalinių ir regioninių kelių, kuriais gali judėti transporto priemonės, kurių pavienės ašies masė yra 10 tonų, sąrašo ir nacionalinių kelių, kuriais gali judėti transporto priemonės, kurių pavienės ašies masė yra 8 tonos, sąrašo) ( 30 ) (jis įsigaliojo po to, kai buvo pareikštas ieškinys dėl įsipareigojimų nevykdymo), kuriuo remiantis transporto priemonių, kurių didžiausia leistina apkrova vienai ašiai atitinka Direktyvos 96/53 reikalavimus, eismas neturint leidimo vis dar negalimas beveik 45 % nacionalinių kelių. Ji taip pat teigia, jog atsižvelgiant į tai, kad eismas vis dėlto yra galimas gavus mokamą leidimą, pagrindas, susijęs su vykdomu kelių tinklo modernizavimu, yra nepagrįstas.
76.

Be to, priešingai, nei teigia Komisija, ginčijamomis nuostatomis darbdaviui visiškai netrukdoma kitaip atlyginti už darbuotojų lojalumą. Šiuo klausimu EurothermenResort Bad Schallerbach nurodė, ir jai nebuvo prieštarauta, kad Austrijos teisėje yra daug kitų priemonių, skirtų šiam tikslui. Be to, ši bendrovė ir Austrijos vyriausybė nurodė, ir pati Komisija per posėdį su tuo sutiko, kad socialiniai partneriai ir kiekvienas darbdavys atskirai savo įmonėje gali taikyti palankesnes sąlygas nei pagal UrlG nuostatas ir, pavyzdžiui, numatyti, kad šešta kasmetinių mokamų atostogų savaitė suteikiama už mažesnį stažą.
6.

Šio reglamento 18 straipsnyje „Likvidatoriaus įgaliojimai“ nustatyta: „1. Likvidatorius, kurį pagal savo jurisdikciją, kaip numatyta 3 straipsnio 1 dalyje, paskiria teismas, gali vykdyti visus valstybės, kurioje iškelta byla, įstatymų jam suteiktus įgaliojimus kitoje valstybėje narėje, tol, kol ten nėra iškelta kita bankroto byla ir nesiimta apsaugos priemonių siekiant išvengti bylos po to, kai buvo pareikalauta toje valstybėje iškelti bankroto bylą. Jis ypač gali perkelti skolininko turtą, laikantis 5 ir 7 straipsnių nuostatų, iš valstybės narės, kurioje jis yra, teritorijos. 2. Likvidatorius, kurį pagal savo jurisdikciją, kaip numatyta 3 straipsnio 2 dalyje, paskiria teismas, gali bet kurioje kitoje valstybėje narėje pareikšti per teismą arba ne per teismą, kad kilnojamas turtas yra išvežtas iš valstybės narės, kurioje iškelta bankroto byla, teritorijos į kitą valstybę narę po to, kai byla jau buvo iškelta. Jis taip pat gali iškelti bet kokią bylą dėl sprendimo, neatitinkančio kreditorių interesų, panaikinimo. <…>“
52.

Šiuo klausimu prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas pirmiausia siekia išsiaiškinti, ar pagal Direktyvą 2003/86 draudžiama nacionalinės teisės nuostata, kurioje nustatyta, kad prašymas dėl šeimos susijungimo, pateiktas remiantis palankesnėmis šios direktyvos V skyriaus nuostatomis, gali būti atmestas kaip nepriimtinas vien dėl to, kad pateiktas praleidus trijų mėnesių terminą. Be to, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas siekia sužinoti, ar tada, kai praleistas šis terminas, – nepaisant to, ar jis praleistas po to, kai prašymas atmestas ar neatmestas, – galima pateikti prašymą dėl šeimos susijungimo, kurį nagrinėjant vertinama, ar tenkinamos tos direktyvos 7 straipsnyje nustatytos sąlygos ir atsižvelgiama į tos direktyvos 5 straipsnio 5 dalyje ir 17 straipsnyje nurodytus interesus ir aplinkybes.
39.

Be to, pagal direktyvos 1 straipsnio 3 dalies c punktą direktyva taikoma ir tuo atveju, kai laikino įdarbinimo įmonė ar įdarbinimo agentūra samdo darbuotoją įmonei, kuri yra įsisteigusi ar veikia valstybės narės teritorijoje, su sąlyga, kad komandiruotės metu laikino įdarbinimo įmonė ar įdarbinimo agentūra ir darbuotojas saistomi darbo santykiais.
7.

Prašyme priimti prejudicinį sprendimą nurodyta, kad yra kitų reikšmingų nacionalinių normų, kurios nurodytos Ministru kabineta 2013. Gada 3. Janvāra noteikumi Nr. 17 ‘Pievienotās vērtības nodokļa likuma normu piemērošanas kārtība un atsevišķas prasības pievienotās vērtības nodokļa maksāšanai un administrēšanai’ (2013 m. sausio 3 d. Vyriausybės nutarimas Nr. 17 „Dėl PVM įstatymo nuostatų taikymo tvarkos ir dėl įvairių reikalavimų dėl PVM mokėjimo ir administravimo“, toliau – Nutarimas Nr. 17) 183 ir 184 straipsniuose. Nutarimo Nr. 17183 straipsnyje naudotos prekės apibrėžiamos kaip materialūs objektai, kurie buvo naudojami ir yra tinkami toliau taip pat naudoti tokie, kokie yra, arba sutaisyti, išskyrus meno kūrinius, kolekcionavimo objektus ar antikvarinius daiktus. To paties nutarimo 184 straipsnyje nustatyta, kad taurieji metalai ar brangakmeniai nepatenka į naudotų prekių sąvoką ir kad gaminiai, kuriuose yra tauriųjų metalų ar brangakmenių, patenka į naudotų prekių sąvoką, jeigu juos perduoda parduoti pardavėjas, nurodytas PVM įstatymo 138 straipsnyje. Be to, 184 straipsnio antrame sakinyje nurodyta, kad gaminiai, kurie atitinka Kombinuotosios nomenklatūros 71, 82, 83, 90 ar 96 skyriuose nurodytus gaminius, yra gaminiai, kuriuose yra tauriųjų metalų ar brangakmenių.
5.

Be to, pagal Direktyvos 2003/96 15 straipsnio 1 dalies c punktą valstybės narės gali visiškai ar iš dalies atleisti nuo mokesčio ar nustatyti mažesnį apmokestinimo lygį energetikos produktams ir elektros energijai, naudojamiems mišriai šilumos ir elektros energijos gamybai. Kitaip nei tos pačios direktyvos 14 straipsnio 1 dalies a punktas, 15 straipsnio 1 dalies c punktas neįpareigoja atleisti nuo mokesčio. Todėl energetikos produktai, naudojami mišriai šilumos ir elektros energijos gamybai, nuo akcizų atleidžiami (arba nustatomas mažesnis apmokestinimo lygis) ( 6 ) tik tuo atveju, jei atitinkama valstybė narė nusprendžia pasinaudoti Direktyvos 2003/96 15 straipsnio 1 dalies c punkte numatyta galimybe. Jei atitinkama valstybė narė tokia galimybe nepasinaudoja, šiems produktams taikomi akcizai. Nesvarbu, ar minėta galimybe pasinaudojama, ar ne, pagamintai elektros energijai taikomi akcizai (šilumai akcizai niekada netaikomi, nes šiluma nepatenka į Direktyvos 2003/96 taikymo sritį) ( 7 ).
101.

Be to, apeliantai priekaištauja Bendrajam Teismui dėl to, kad jis skundžiamo sprendimo 104–114 punktuose atmetė kaltinimus, grindžiamus SESV 19 straipsnio 1 dalimi ir 167 straipsniu. Iš tikrųjų, apeliantų teigimu, „Bendrasis Teismas neatsižvelgė į riziką, kad reglamentavimo sistema gali pažeisti šias nuostatas, taip pat kitas šiame [apeliacinio skundo] skyriuje nurodytas nuostatas“, tuo atveju, jei Sąjungos teisės aktų leidėjai privalo iš dalies pakeisti taisykles, nustatytas vykdant sanglaudos politiką. Dublike apeliantai pakartoja savo poziciją ir teigia, kad Komisijos pateiktas šio pagrindo nepriimtinumu grindžiamas prieštaravimas yra nepagrįstas. Apeliantai taip pat primena, kad kultūros srityje Sąjungos vykdomais veiksmais siekiama skatinti valstybių narių bendradarbiavimą. Be to, taikydama SESV 167 straipsnio 4 dalį Sąjunga taip pat turi atsižvelgti į kultūros aspektus, imdamasi veiksmų pagal kitas nuostatas. Apeliantai pažymi ir tai, kad ši pareiga patvirtinta SESV 7 straipsnyje, kuriame nustatytas reikalavimas užtikrinti Sąjungos politikos krypčių ir veiksmų suderinimą, taip pat Chartijos 22 straipsnyje, pagal kurį Sąjunga, vykdydama savo veiksmus, turi gerbti kultūrų, religijų ir kalbų įvairovę. Šiuo metu vykdant sanglaudos politiką neprisidedama prie kultūrų įvairovės išsaugojimo, reikalaujamo pagal SESV 167 straipsnį, taigi ši politika neatitinka SESV 7 straipsnio, susijusio su Sąjungos politikos krypčių ir veiksmų suderinimu. Todėl skundžiamas sprendimas yra neteisėtas.