ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
PIRMOSIOS INSTANCIJOS TEISMO (apeliacinių skundų kolegija) SPRENDIMAS

2009 m. balandžio 24 d.

Byla T‑492/07

Carlos Sanchez Ferriz ir kt.

prieš

Europos Bendrijų Komisiją

„Apeliacinis skundas – Viešoji tarnyba – Pareigūnai – Pareigų paaukštinimas – 2005 m. pareigų paaukštinimo procedūra – Neįrašymas į pareigūnų, kurių pareigos paaukštinamos, sąrašą – Referenciniai daugikliai – Pareigūnų tarnybos nuostatų XIII priedo 6 ir 10 straipsniai – Suinteresuotumas remtis teisiniu pagrindu“

Dalykas: Apeliacinis skundas dėl 2007 m. spalio 17 d. Europos Sąjungos tarnautojų teismo (antroji kolegija) nutarties Sanchez Ferriz ir kt. prieš Komisiją (F‑115/06, Rink. VT p. I‑A‑1‑0000 ir II‑A‑1‑0000), kuriuo prašoma panaikinti šią nutartį.

Sprendimas: Atmesti apeliacinį skundą. Carlos Sanchez Ferriz ir priede nurodyti kiti devyni Komisijos pareigūnai padengia savo ir Komisijos šioje instancijoje patirtas bylinėjimosi išlaidas.

Santrauka

1. Pareigūnai – Ieškinys – Suinteresuotumas pareikšti ieškinį – Ieškinys dėl atsisakymo paaukštinti

(Pareigūnų tarnybos nuostatų 90 ir 91 straipsniai)

2. Pareigūnai – Ieškinys – Asmens nenaudai priimtas aktas – Sąvoka – Sprendimas, kuriuo patvirtinamas pareigūnų, kurių pareigos paaukštinamos, sąrašas – Implicitiniai sprendimai nepaaukštinti kitų nei ieškovas pareigūnų – Neįtraukimas

(Pareigūnų tarnybos nuostatų 90 ir 91 straipsniai)

1. Kad pareigūnas įrodytų savo suinteresuotumą implicitinio sprendimo nepaaukštinti jo pareigų per ginčijamą paaukštinimo procedūrą panaikinimu dėl to, kad nebuvo atsižvelgta į atitinkamam lygiui tariamai taikomą pareigų paaukštinimo normą, jis turi įrodyti, kad, atsižvelgiant į jo asmeninę situaciją ir ypač į bendrą jo surinktų paaukštinimo balų skaičių, tikėtina, kad jis būtų galėjęs gauti pareigoms paaukštinti reikalingą balų skaičių, jeigu būtų taikyta minėta pareigų paaukštinimo norma.

(žr. 34 punktą)

Nuoroda: 2006 m. lapkričio 22 d. Pirmosios instancijos teismo nutarties Sanchez Ferriz prieš Komisiją, T‑436/04, Rink VT p. I‑A‑2‑277 ir II‑A‑2‑1439, 33–37 ir 39 punktai; 2007 m. balandžio 26 d. Pirmosios instancijos teismo nutarties Tebaldi ir kt. prieš Komisiją, T‑415/04, Rink. VT p. I‑A‑2‑0000 ir II‑A‑2‑0000, 29–32 punktai.

2. Nors per pareigų paaukštinimo procedūrą Paskyrimų tarnybos priimtas sprendimas, kuriuo patvirtinamas pareigūnų, kurių pareigos paaukštinamos, sąrašas, sukelia pasekmių ir jai pasibaigus, nes per vėlesnes pareigų paaukštinimo procedūras pareigūnas galėtų konkuruoti su pareigūnais, kurių pareigos jau galėjo būti paaukštintos per minėtą pareigų paaukštinimo procedūrą, jeigu Paskyrimų tarnybą būtų taikiusi aukštesnę pareigų paaukštinimo normą, vis dėlto implicitiniai sprendimai nepaaukštinti šių kitų pareigūnų pareigų per minėtą pareigų paaukštinimo procedūrą neturi būti laikomi šio pareigūno nenaudai priimtais aktais.

(žr. 38 punktą)

Nuoroda: 2006 m. spalio 19 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo Buendía Sierra prieš Komisiją, T‑311/04, Rink. p. II‑4137, 349 punktas.
Keywords

Subject of the case

Rezoliucinė dalis



Keywords

Ieškinys dėl neveikimo – Institucijos įspėjimas – Sąlygos – Aiškus ir tikslus prašymas – Komisijai adresuotas oficialus įspėjimo laiškas, kuriame išvardytos ir apskųstos įvairios su bendrąja rinka nesuderinamos pagalbos priemonės – Priimtinumas (EB 87 straipsnis, 88 straipsnio 2 dalis ir 232 straipsnis) (žr. 22–26, 41 punktus)

2. Ieškinys dėl neveikimo – Komisijai tenkanti pareiga imtis veiksmų – Pareiga išnagrinėti informaciją dėl tariamai neteisėtos pagalbos – Pareiga arba pranešti suinteresuotajai šaliai, jei motyvai yra nepakankami, arba priimti sprendimą užbaigus pirminį tyrimo etapą – Neveikimas (EB 232 straipsnis; Tarybos reglamento Nr. 659/1999 4 straipsnis, 10 straipsnio 1 dalis ir 20 straipsnio 2 dalis) (žr. 28–30, 37, 38, 50–52, 67 ir 68 punktus)

3. Valstybių teikiama pagalba – Skundų nagrinėjimas – Komisijos pareigos – Pareiga išnagrinėti informaciją dėl tariamai neteisėtos pagalbos – Formalių reikalavimų nebuvimas skundui pateikti (EB 87 ir 88 straipsniai; Tarybos reglamento Nr. 659/1999 10 straipsnio 1 dalis) (žr. 32–34 punktus)

4. Ieškinys dėl neveikimo – Komisijai tenkanti pareiga imtis veiksmų – Pareiga išnagrinėti informaciją dėl tariamai neteisėtos pagalbos – Sąlygos – Skundo buvimas – Tariamai neteisėtas nagrinėjimų priemonių pobūdis, kuris turi paaiškėti iš suinteresuotosios šalies pateiktos informacijos (EB 232 straipsnis; Tarybos reglamento Nr. 659/1999 10 straipsnio 1 dalis) (žr. 45–47, 62–64, 74–76 punktus)

Subject of the case

Dalykas

Prašymas pripažinti Komisijos neveikimą, nes ji neteisėtai neapibrėžė pozicijos dėl ieškovės skundų, susijusių su Italijos Respublikos tariamai skirta valstybės pagalba Alitalia , Air One ir Meridiana ir tariamu konkurencijos teisės pažeidimu.

Rezoliucinė dalis

Rezoliucinė dalis

1. Nepriėmusi sprendimo dėl 100 Alitalia darbuotojų perkėlimo, apie kurį jai pranešė Ryanair Ltd 2006 m. birželio 16 d. laiške, dėl žalos atlyginimo, išmokėto po rugsėjo 11 d. atakų, apie kurį jai pranešė Ryanair Ltd 2005 m. lapkričio 3 d. ir gruodžio 13 d. laiškuose, ir dėl oro uostų mokesčių sumažinimo „tarpiniuose“ oro uostuose, kuriuo, be kita ko, pasinaudojo Alitalia , apie kurį pranešta minėtuose 2005 m. lapkričio 3 d. ir gruodžio 13 d. laiškuose, Europos Bendrijų Komisija neįvykdė įsipareigojimų pagal EB sutartį.

2. Atmesti likusią ieškinio dalį.

3. Kiekviena bylos šalis, įskaitant Air One SpA , padengia savo bylinėjimosi išlaidas.
Vadinasi, negali būti neteisėta naujas Reglamento Nr. 451/2000, nustatančio išsamias darbų programos, minėtos Tarybos direktyvos 91/414/EEB 8 straipsnio 2 dalyje, antrojo ir trečiojo etapo įgyvendinimo taisykles, 8 straipsnio nuostatas nedelsiant taikyti vykdomoms veikliųjų medžiagų vertinimo procedūroms. Be to, dėl neatidėliotino procedūrinių normų taikymo Reglamentu Nr. 1490/2002 nėra reikalaujama nurodyti konkrečių motyvų šiuo klausimu.

Net jeigu Reglamento Nr. 451/2000, nustatančio išsamias darbų programos, minėtos Direktyvos 91/414 8 straipsnio 2 dalyje, antrojo ir trečiojo etapo įgyvendinimo taisykles, 8 straipsnio 7 dalyje nustatytas terminas, per kurį Europos maisto saugos tarnyba turi įvertinti valstybės narės ataskaitos rengėjos įvertinimo ataskaitos projektą ir pateikti nuomonę apie tai, ar nagrinėjama veiklioji medžiaga atitinka Direktyvos 91/414 saugos reikalavimus, susijusius su augalų apsaugos produktų pateikimu į rinką, būtų imperatyvus, šio termino praleidimas turėtų įtakos sprendimo neįrašyti veikliosios medžiagos į Direktyvos 91/414 I priedą teisėtumui tik tuo atveju, jei būtų įrodyta, kad nepadarius šio pažeidimo minėto sprendimo turinys galėtų būti kitoks.

Direktyvos 91/414 dėl augalų apsaugos produktų pateikimo į rinką 5 straipsnio 1 dalyje nustatyti medžiagos įrašymo į šios direktyvos I priedą kriterijai yra suformuluoti plačiai ir pagrįsti žalingo poveikio žmonių ar gyvūnų sveikatai ar požeminiam vandeniui arba nepriimtinos įtakos aplinkai pavojaus analize. Be to, šią nuostatą reikia aiškinti kartu su prevencijos principu. Remiantis šiuo principu, jei yra mokslinių abejonių dėl pavojaus žmonių sveikatai ar jo masto, Bendrijos institucijos gali imtis apsaugos priemonių nelaukdamos, kol šio pavojaus realumas ir rimtumas bus visiškai įrodyti. Maža to, prevencijos principo taikymo atvejais, kurie pagal apibrėžimą turėtų sutapti su atvejais, kai nėra aiškios mokslo pozicijos, negalima reikalauti, kad rizikos vertinimas Bendrijos institucijoms būtinai pateiktų neginčytinų rizikos realumo ir galimų neigiamų pasekmių sunkumo, jei ši rizika pasitvirtintų, mokslo įrodymų.

(žr. 115–116 punktus)
Tik tiesiogiai arba netiesiogiai iš valstybinių išteklių suteikta pagalba yra laikoma valstybės pagalba EB 87 straipsnio 1 dalies prasme. Iš tiesų šioje nuostatoje skirtumas tarp „valstybės narės suteiktos pagalbos“ ir „iš valstybinių išteklių“ suteiktos pagalbos nereiškia, kad bet kokia valstybės suteikta nauda – tiek finansuojama iš valstybinių išteklių, tiek ne – yra pagalba; juo tik siekiama į šią sąvoką įtraukti tiesiogiai valstybės arba per valstybės paskirtą ar įsteigtą viešą ar privačią instituciją suteikiamą naudą. Be to, EB 87 straipsnio 1 dalis apima visas pinigines priemones, kurias viešosios valdžios institucijos gali realiai panaudoti įmonėms remti, nesvarbu, ar tos priemonės yra nuolatinė valstybės turto dalis, ar ne. Taigi, net jei sumos, susijusios su minėta priemone, ne visuomet priklauso viešosios valdžios institucijoms, tai, kad jos yra nuolatos valstybės kontroliuojamos, taigi yra kompetentingų nacionalinių valdžios institucijų dispozicijoje, yra pakankamas pagrindas laikyti jas valstybiniais ištekliais.

Šiuo atžvilgiu, kalbant apie įmonių gamintojų ir tiekėjų išlaidų padengimą, gavėjui pervedamos sumos iš specialios sąskaitos, administruojamos viešosios įstaigos, į kurią pervedamos lėšos už nustatytą elektros tarifo sudedamąją dalį, taikomą visiems galutiniams klientams, turi būti kvalifikuojamos kaip valstybiniai ištekliai, nes jos ne tik nuolat valstybės kontroliuojamos, bet taip pat yra valstybės nuosavybė prieš perskirstant jas gavėjui.

(žr. 23, 25, 27–28 punktus)
74

Be to, P. Landgren teigia, jog net ir manant, kad nereikia laikyti, jog 2006 m. lapkričio 10 d. laišku ETF pritarė skundžiamam sprendimui, dėl ETF atstovo pateiktų konkrečių, nuoseklių ir nesąlyginių garantijų atsirado teisėtų lūkesčių, kad šis sprendimas bus įvykdytas greitai ir galutinai. ETF, laiške pasilikdamas sau teisę dėl skundžiamo sprendimo pateikti apeliacinį skundą, po to atsisakydamas laiške pateikto pasiūlymo atlyginti žalą ir pateikdamas šį apeliacinį skundą, pažeidė teisėtų lūkesčių apsaugos principą. Be to, toks pozicijos pakeitimas „kelia abejonių“ dėl ETF asmeninio ir konkretaus suinteresuotumo bylos išsprendimu. Tą patvirtina Komisijos prašymas leisti įstoti į bylą, iš kurio aišku, kad iš tiesų suinteresuotumas pasireiškia skundžiamo sprendimo padariniais praktikai, pagrįstai teismų sprendimais, pagal kuriuos laikinųjų darbuotojų atleidimas neturi būti motyvuotas.
PIRMOSIOS INSTANCIJOS TEISMO (apeliacinių skundų kolegija) SPRENDIMAS

2008 m. kovo 5 d.

Byla T‑414/06 P

Philippe Combescot

prieš

Europos Bendrijų Komisiją

„Apeliacinis skundas – Viešoji tarnyba – Pareigūnai – Ieškinio nepriimtinumas Tarnautojų teisme – Terminas ieškiniui pareikšti“

Dalykas: Apeliacinis skundas, pateiktas dėl 2006 m. spalio 19 d. Tarnautojų teismo (antroji kolegija) sprendimo Combescot prieš Komisiją (F‑114/05, Rink. VT p. I‑A‑1‑0000 ir II‑A‑1‑0000) panaikinimo.

Sprendimas: Atmesti apeliacinį skundą. P. Combescot padengia savo ir Komisijos bylinėjimosi išlaidas.

Santrauka

Pareigūnai – Ieškinys – Terminai – Eksplicitinis sprendimas atmesti skundą, priimtas per terminą atsakyti, tačiau apie kurį nepranešta

(Pareigūnų tarnybos nuostatų 90 straipsnio 2 dalis ir 91 straipsnio 3 dalis)

Taikant Pareigūnų tarnybos nuostatų 90 ir 91 straipsniuose įtvirtintą teisių gynimo priemonių sistemą, jei per 90 straipsnio 2 dalyje numatytus keturis mėnesius atsakymui pateikti nepranešama apie per šį terminą priimtą eksplicitinį sprendimą atmesti skundą, tai reiškia implicitinį sprendimą atmesti skundą, nuo kurio pradedamas skaičiuoti trijų mėnesių terminas pareikšti ieškinį teisme.

Šis aiškinimas visiškai atitinka skundo pateikimo ir ieškinio pareiškimo terminų tikslus, kuriais siekiama Bendrijos institucijose užtikrinti teisinį saugumą, būtiną joms gerai funkcionuoti, kad būtų išvengta, jog teisinių pasekmių sukeliantys Bendrijos aktai būtų ginčijami neapibrėžtą laikotarpį. Šie terminai yra imperatyvūs ir šalys arba teisėjas negali jų keisti.

Be to, šia išvada nepažeidžiama nei pareigūno teisė į teisminę apsaugą, nei jo teisės į gynybą, kurios yra pakankamai apsaugotos ir tinkamai ginamos pareigūnui suteikiant galimybę pareikšti ieškinį dėl jo nenaudai priimto akto per tris mėnesius nuo implicitinio sprendimo atmesti skundą.

(žr. 39, 43 ir 44 punktus)

Nuoroda: 1971 m. liepos 7 d. Teisingumo Teismo sprendimo Müllers prieš CES, 79/70, Rink. p. 689, 18 punktas; 1972 m. vasario 17 d. Teisingumo Teismo sprendimo Richez‑Parise prieš Komisiją, 40/71, Rink. p. 73, 6 punktas; 1984 m. liepos 12 d. Teisingumo Teismo sprendimo Moussis prieš Komisiją, 227/83, Rink. p. 3133, 12 punktas.
204

Antra, kalbant apie žaliavų kainas, ginčijamo sprendimo 67 konstatuojamojoje dalyje nurodyta, kad jų padidėjimą iš dalies lėmė padidėjusi neapdorotos naftos kaina. Be to, reikėtų turėti omenyje, kad Siegwerk nurodė (ir niekas to neginčijo), jog tas padidėjimas turėjo vienodos įtakos visiems atitinkamo produkto gamintojams (žr. šio sprendimo 181 punktą). Todėl nėra priežasties manyti, kad tas bendras žaliavų kainų padidėjimas kelia konkurencijos problemų (žr. šio sprendimo 181–183 punktus). Iš tiesų ieškovės nenurodė jokių konkrečių priežasčių, dėl kurių Komisija turėjo ištirti žaliavų kainų padidėjimo įtaką kanifolijos dervų gamintojams ir pirkėjams.
Keywords

Subject of the case

Rezoliucinė dalis



Keywords

Procesas – „Lis pendens“ išimtis – Dviejų ieškinių šalių, dalyko ir pagrindų tapatumas – Antrojo ieškinio nepriimtinumas (žr. 29 punktą)

2. Konkurencija – Baudos – Dydis – Nustatymas – Komisijos diskrecija – Ribos – Vienodo požiūrio principo paisymas (Tarybos reglamento Nr. 17 15 straipsnio 2 dalis) (žr. 40–42 punktus)

3. Konkurencija – Baudos – Dydis – Nustatymas – Kriterijai – Pažeidimo trukmė – Ilgos trukmės pažeidimai – Pradinės baudos padidinimas 10 % už kiekvienus metus – Komisijos diskrecija (Tarybos reglamento Nr. 17, 15 straipsnio 2 dalis; Komisijos pranešimo 98/C 9/03 1 B punktas) (žr. 57–58 punktus)

Subject of the case

Dalykas

Prašymas iš dalies panaikinti 2006 m. rugsėjo 20 d. Komisijos sprendimą C (2006) 4180 dėl procedūros pagal [EB] 81 straipsnį ir EEE susitarimo 53 straipsnį (byla Nr. COMP/F‑1/38.121 – Jungtys) arba sumažinti šiuo sprendimu ieškovei skirtą baudą.

Rezoliucinė dalis

Rezoliucinė dalis

1. Atmesti ieškinį.

2. Priteisti iš IMI plc, IMI Kynoch Ltd, Yorkshire Fittings Ltd, VSH Italia Srl, Comap SA ir Simplex Armaturen + Fittings GmbH & Co. KG bylinėjimosi išlaidas.
Be to, faktas, kad būtinumo reikalavimas turi būti aiškinamas atsižvelgiant į sprendimą dėl aptariamos koncentracijos suderinamumo su bendrąja rinka, lemia, kad pagal Reglamento Nr. 139/2004 11 straipsnį prašyme nurodytos informacijos būtinumas turi būti vertinamas atsižvelgiant į tai, kaip Komisija, rengdama aptariamą prašymą, galėjo teisėtai suvokti koncentracijai vertinti būtinos informacijos apimtį. Taigi šis vertinimas negali būti grindžiamas realiu informacijos būtinumu Komisijoje vykdant procedūrą, kuri priklauso nuo daugybės veiksnių ir negali būti tiksliai apibrėžta rengiant prašymą pateikti informaciją.

Teisė reikalauti teisėtų lūkesčių apsaugos atsiranda, kai tenkinamos trys sąlygos. Pirma, suinteresuotasis asmuo iš Bendrijos valdžios institucijų patvirtintų ir patikimų šaltinių turi būti gavęs tikslias, besąlygines ir nuoseklias garantijas. Antra, šios garantijos turi būti tokios, kad asmeniui, kuriam jos skirtos, atsirastų teisėtų lūkesčių. Trečia, šios garantijos turi atitikti galiojančias teisės normas.

Atlikdama koncentracijos operacijų kontrolę Komisija, nepažeisdama pranešančiųjų šalių teisėtų lūkesčių, gali iš pradžių nuspręsti, kad jų pateikta informacija yra išsami ir tiksli, o vėliau persvarstyti tokį vertinimą.

Iš tikrųjų, siekiant veiksmingai kontroliuoti koncentracijos operacijas ir atsižvelgiant į Komisijos pareigą labai atidžiai išnagrinėti atitinkamos koncentracijos poveikį visoms rinkoms, kurioms gali būti daroma įtaka, Komisija privalo išsaugoti galimybę prašyti pataisyti iš esmės netikslius šalių pateiktus duomenis, kurie reikalingi atlikti tyrimą, o priežastys, dėl kurių ji nusprendė iš naujo patikrinti jų tikslumą, šiuo atveju neturi reikšmės.

Be to, kadangi Komisijos tyrimas turi būti atliktas per sąlygiškai griežtą terminą ir koncentracijos šalys privalo Komisijai pateikti tikslius ir išsamius duomenis, koncentracijos kontrolės procedūra didžiąja dalimi būtinai grindžiama pasitikėjimu, nes Komisija negali būti įpareigota nedelsiant ir išsamiai patikrinti visus minėtų šalių pateiktus duomenis.

Be to, Komisijos tikrinami gauti duomenys iš esmės nebūtinai gali atskleisti visus esminius neatitikimus, kurie gali daryti įtakos tiems duomenims.

Pranešančios šalys negali remtis teisėtais lūkesčiais siekdamos išvengti pasekmių dėl pareigos pateikti išsamią ir tikslią informaciją nesilaikymo dėl vienintelės priežasties, kad atlikdama minėtą tikrinimą Komisija nenustatė tokio pažeidimo.

Be to, vien tai, jog Komisija anksčiau per kelias dienas sureagavo į pateiktą informaciją, dar nėra pakankamai tiksli garantija, kad Komisija į vėliau pateiktą kitą informaciją neatsakys per ilgesnį terminą.

Galiausiai Komisijos praktika sprendimų dėl pateiktos informacijos išsamumo atžvilgiu, kai nagrinėjama koncentracija, apie kurią buvo pranešta, negalima remtis, jei kalbama apie sprendimą dėl duomenų tikslumo, ir dėl to ji negali sukelti teisėtų lūkesčių.

(žr. 68, 117–120 ir 122–123 punktus)
Iš Reglamento Nr. 2868/95, skirto įgyvendinti Reglamentą Nr. 40/94 dėl Bendrijos prekių ženklo, 48 taisyklės 1 dalies c punkto ir 2 dalies matyti, kad apeliacijoje turi būti paaiškinta, kokiu mastu ginčijamą sprendimą prašoma pakeisti arba panaikinti, ir ji turi būti pateikta šio sprendimo procedūros kalba.

Pagal Reglamento Nr. 2868/95 49 taisyklės 1 dalį, jeigu apeliacija, be kita ko, neatitinka šio reglamento 48 taisyklės 1 dalies c punkte ir 2 dalyje nustatytų taisyklių, Apeliacinė taryba ją atmeta kaip nepriimtiną, jei iki Reglamento Nr. 40/94 59 straipsnyje numatyto termino pabaigos, t. y. per du mėnesius nuo pranešimo apie ginčijamą sprendimą dienos, šie trūkumai nebuvo ištaisyti.

Iš Reglamento Nr. 2868/95 49 taisyklės 1 dalies matyti, kad jeigu nesilaikoma šio reglamento 48 taisyklės 1 dalies c punkto bei 2 dalies, apeliacija tiesiogiai ir be išankstinio pranešimo atmetama kaip nepriimtina ir tai prireikus įvyksta pasibaigus terminui, numatytam šio reglamento 96 taisyklės 1 dalyje, kurioje nustatyta, kad jei minėtame reglamente nenumatyta kitaip, kiekviena šalis gali naudoti bet kurią Vidaus rinkos derinimo tarnybos (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui) kalbą, kuri nėra procedūros kalba, jeigu per mėnesį nuo autentiško dokumento pateikimo ta šalis pateikia vertimą į procedūros kalbą. Nei iš taikomų reglamentų, nei iš teismų praktikos nematyti, kad Tarnyba turi pareigą įspėti asmenis, galinčius pateikti apeliaciją Apeliacinėms taryboms, apie šiuose reglamentuose išvardytų formalumų nesilaikymo pasekmes.

Net jei Tarnyboje būtų nusistovėjusi praktika informuoti apeliaciją pateikusius asmenis apie formalius jų dokumentų trūkumus, tai nepakeistų Reglamento Nr. 2868/95 96 taisyklės 1 dalyje numatyto termino pradžios. Be to, pagal nusistovėjusią teismų praktiką terminus reglamentuojančios taisyklės buvo nustatytos siekiant užtikrinti teisinį saugumą ir išvengti bet kokios diskriminacijos ar savivalės. Ši bendra išvada taip pat taikoma terminams, numatytiems reglamentuose dėl Bendrijos prekių ženklo. Todėl taikant minėtos 96 taisyklės 1 dalyje numatytą terminą vienodo požiūrio principas nepažeidžiamas.

(žr. 37–39, 43 ir 44 punktus)
53

Tačiau per šią atitinkamų priemonių procedūrą, kuri, be to, neturi sustabdomojo poveikio, Prancūzijos Respublika dar dvejus metus nuo pranešimo apie ginčijamą sprendimą dienos galėtų toliau skirti pagalbą pagal esamą sistemą. Vienintelės įpareigojančios priemonės būtų oficialios tyrimo procedūros pradėjimo grėsmė įsipareigojimų nesilaikymo atveju ir tai, kad per dvejus metus neįvykdžius įsipareigojimų ginčijama pagalba jau nebūtų esama, bet nauja pagalba. Tik sprendimas pradėti oficialią tyrimo procedūrą gali būti privalomas.
70

Akivaizdu, kad žodinis elementas „citi“ primena anglišką žodį „city“. Jie tapatūs fonetiškai ir panašūs vizualiai. Todėl kyla klausimas, ar elementas „citi“ turi skiriamąjį požymį, ar ne ir ar visų pirma sukelia mintį apie miestą. Šiuo klausimu reikia pabrėžti, kad bankas Citibank anksčiau vadinosi City Bank of New York ir kad ieškovės dažnai naudoja savo prekių ženklą THE CITI NEVER SLEEPS.
33

Be to, Nyderlandų Karalystė teigia, kad pagal nagrinėjamą priemonę suteikta tariama pagalba gali pateisinti sprendimą, jog nauja pagalba nesuderinama, taikant Komisijos teisės aktuose nustatytas kumuliacines taisykles. Ginčijamas sprendimas taip pat sukuria precedentą, kuris įpareigos valstybes nares ateityje pranešti Komisijai apie panašias schemas. Be to, trečiosios šalys nacionaliniuose teismuose gali remtis ginčijamu sprendimu.
445

Ieškovė tvirtina pateikusi lemiamos informacijos, kuria buvo daug kartų remtasi ginčijamame sprendime. Ji nurodo, kad, pavyzdžiui, Komisija nebūtų gavusi jokios informacijos apie susitikimą Londone, kuris buvo faktinis pagrindas pradėti pažeidimą, jei ieškovė nebūtų to pripažinusi atsakyme į antrąjį prašymą pateikti informaciją. Šiuo atžvilgiu ji nurodo, kad Komisijos klausimas buvo susijęs tik su informacijos mainais, vykusiais vadovaujant keturių nagrinėjamų bendrovių vyriausiesiems valdytojams. Todėl ji galėjo tiesiog griežtai atsakyti į šį klausimą. Tačiau tuo metu iš savo buvusio pirmininko ir vyriausiojo valdytojo (A.) sužinojo apie 1992 m. susitikimą. Ji nusprendė atskleisti, kad šis susitikimas įvyko ir tai, kas jame vyko. Todėl tai buvo svarbus prisipažinimas. Jei ieškovė nebūtų bendradarbiavusi, Komisija taip pat nebūtų sužinojusi apie informacijos mainus Jungtinėje Karalystėje ir išankstinį įspėjimą apie vieną iš dviejų kainoraščių kainų padidinimų Jungtinėje Karalystėje. Ieškovė pabrėžia visiškai savanoriškai prisipažinusi, kad Versalyje buvo aptariamas mėginimas pasidalyti Vokietijos rinkas ir taip pat savo atsakyme į pranešimą apie kaltinimus pripažino, jog 1997 m. pabaigoje Briuselyje ir per vakarienę Hagoje vyko kitokie aptarimai, nors teigia, kad nebuvo sudaryta jokio susitarimo. Ieškovė teigia taip pat prisipažinusi, jog dalyvavo informacijos mainų sistemoje. Be to, nors tam tikra informacija apie šiuos mainus buvo gauta patikrinus BPB pagrindinę buveinę, BPB pateikta informacija leido Komisijai geriau suprasti mainus.
164

Komisija nesutinka su tuo, kad jai privalomos nacionalinės normos dėl profesinės paslapties apsaugos. Tai prieštarautų Reglamento Nr. 1/2003 (o anksčiau – Reglamento Nr. 17) viršenybei ir sprendimui AM & S, kuriuo profesinės paslapties apsaugos srityje buvo mėginama apibrėžti Bendrijos sampratą. Be to, Komisija tvirtina, kad dėl to, jog ji tyrimo įgaliojimus turi visoje Europos Sąjungoje, tokios apsaugos taikymo srities negalima nustatyti remiantis valstybių narių teisės aktais ir advokatūrų taisyklėmis. Dėl to kiltų didžiulių teisinių ir praktinių sunkumų. Bet kuriuo atveju Komisija tvirtina, kad teisė į profesinės paslapties apsaugą Nyderlanduose yra ribotesnė, nei teigia ieškovės ir į bylą įstojusios šalys.
48

Atskirais dokumentais, pateiktais Pirmosios instancijos teismo kanceliarijai 2003 m. gruodžio 12 d., Arcor AG & Co. KG (toliau – I į bylą įstojusi šalis) ir CityKom Münster GmbH Telekommunikationsservice, tapusi Tropolys NRW GmbH, vėliau – Versatel NRW GmbH, EWE TEL GmbH, HanseNet Telekommunikation GmbH, ISIS Multimedia Net GmbH & Co. KG, tapusi Arcor AG & Co. KG, KomTel Gesellschaft für Kommunikations- und Informationsdienste mbH, tapusi Versatel Nord-Deutschland GmbH, NetCologne Gesellschaft für Telekommunikation mbH, TeleBeL Gesellschaft für Telekommunikation Bergisches Land mbH, tapusi Tropolys NRW GmbH, vėliau – Versatel NRW GmbH, tesion Telekommunikation GmbH, tapusi Versatel Süd-Deutschland GmbH, Versatel Deutschland GmbH & Co. KG, tapusi Versatel West-Deutschland GmbH (toliau kartu vadinamos – II į bylą įstojusi šalis), pateikė prašymus įstoti į bylą palaikyti Komisijos reikalavimus.