ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
42.

Komisija teigia, kad direktyvoje vartojamos „socialinės paramos“ sąvokos reikšmė turi būti nustatoma atsižvelgiant į teisėkūros pasiūlymą, kurį pateikus buvo priimta direktyva ( 21 ). Komisija nurodo, kad iš travaux préparatoires, kuriuose kalbama apie negalėjimą perkelti socialinės paramos išmokų į kitą valstybę (tai yra pagrindinis reglamente įtvirtintas principas), matyti, jog direktyvos aiškinimas turi atitikti reglamento nuostatas. Tačiau, nepaisant aiškinamajame memorandume vartojamų neaiškių formuluočių („<...> jos dažniausiai nėra <...>“), dėl to, kad kitos institucijos per teisėkūros procedūrą neatsižvelgė į šį aspektą, Komisijos parengtame dokumente išdėstytos pastabos savaime netampa pagrįstos arba nepagrįstos. Be to, minėtas ryšys tarp „socialinės paramos“ ir „socialinio draudimo“ [„socialinės apsaugos“] direktyvos 8 straipsnio 4 dalyje susilpnina šį argumentą.
43.

Be to, tarptautinėje privatinėje teisėje pripažintų principų aspektu gali būti preziumuojama, kad apsauginę privalomųjų nuostatų paskirtį galutinai apima išsamus iš Sąjungos direktyvos išplaukiantis suderinimas. Kaip jau esu pabrėžęs, kompetentingų institucijų taikymo galimybė, remiantis Romos konvencijos 7 straipsnio 2 dalimi, be kita ko, vertinama atsižvelgiant į minėtą Sprendimą Arblade ir kt. ir į reglamento „Roma I“ 9 straipsnio 1 dalyje pateiktą apibrėžtį, pirmiausia priklauso nuo nacionalinio įstatymų leidėjo siekio apsaugoti interesus, kuriuos jis laiko svarbiais. Tačiau nacionalinės teisės aktų, kuriais perkeliama išsamaus suderinimo direktyva, atveju interesus, kuriuos siekiama apsaugoti, tam tikra prasme apima teisės aktų, iš kurių jie kyla, suderinimas. Taigi tokiu atveju iš principo neturėtų būti galima apeiti lex contractus teismo vietos teisės naudai.
5.

Antra, Teisingumo Teismo prašoma taip pat pirmą kartą priimti sprendimą dėl to, kaip skaičiuojami terminai, per kuriuos leidžiama pareikšti ieškinius dėl tik internete skelbiamų teisės aktų arba, tiksliau tariant, kai numatyta, jog šie teisės aktai yra ne skelbiami, o tik viešinami internete. Jis turės atsakyti į klausimą, ar Bendrojo Teismo procedūros reglamento 102 straipsnio 1 dalis, kurioje numatyti terminai, per kuriuos leidžiama pareikšti ieškinį dėl Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje paskelbtų aktų, pradedami skaičiuoti nuo keturioliktos dienos po paskelbimo, galėtų būti taikytini aktus skelbiant internete.
79.

Be to, įdomu pažymėti, jog Vokietijos vyriausybė per posėdį nurodė, kad duomenų, kuriuos turi pateikti Bendrijos oro vežėjas, vykdantis privačius užsakomuosius skrydžius iš trečiosios šalies į Vokietiją, nereikalaujama iš Bendrijos oro vežėjų, vykdančių netiesioginius skrydžius iš trečiosios šalies. Pavyzdžiui, per posėdį Vokietijos vyriausybė patvirtino, kad dėl skrydžio iš Maskvos į galutinį paskirties punktą, Berlyną (Vokietija), su tarpiniu nutupimu Vienoje iš Bendrijos oro vežėjo nereikalaujama jokio leidimo įskristi į Vokietijos Federacinės Respublikos oro erdvę. Nesuprantu, kaip šiuo atveju nacionalinės teisės aktus galima būtų pateisinti su aviacijos saugumu susijusiais pagrindais.
65.

Be to, problemiška gali būti ir tai, kad Experian bendrai numato vyresnio amžiaus darbuotojams didesnes įmokas, neatsižvelgdama į tai, ar toks padidintų įmokų poreikis iš tikrųjų egzistuoja. Būtent padidintų įmokų mokėjimas turi teigiamą poveikį kiekvienam vyresnio amžiaus darbuotojui, neatsižvelgiant į tai, ar jis yra ilgametis Experian darbuotojas, galėjęs per ilgesnį darbo laiką įmonėje pakankamai sutaupyti (ir todėl neturintis didesnių įmokų poreikio), ar jis naujas darbuotojas (iki šiol galbūt nieko nesutaupęs arba sutaupęs nedideles sumas). Be to, įmokos naujiems darbuotojams nėra diferencijuojamos pagal tai, ar jie iš ankstesniųjų darbo santykių turi pakankamai sukaupę profesinėje pensijų sistemoje, ar nėra sukaupę iš viso nieko.
24.

Be to, šios vyriausybės manymu, prielaida, kad Belgijos Karalystei atsisakius atsižvelgti į užsienyje esančių nuolatinių buveinių turtą atitinkamas mokesčių mokėtojas patenka į mažiau palankią situaciją, palyginti su tokiu pat mokesčių mokėtoju, kurio nuolatinė buveinė įsteigta Belgijoje, negali sudaryti kliūties įsisteigimo laisvei, nes tokia situacija susiklostė dėl to, kad kelios valstybės narės lygiagrečiai įgyvendino savo kompetenciją mokesčių srityje, ir dėl to, kad daugumoje kitų valstybių narių analogiška atskaitymo už rizikos kapitalą lengvata neegzistuoja. Belgijos atskaitymo už rizikos kapitalą sistema pati savaime neatgrasytų Belgijos bendrovių steigti nuolatinių buveinių kitose valstybėse narėse.
47.

Be to, Teisingumo Teismas jau yra nagrinėjęs panašias į pagrindinėje byloje susiklosčiusias situacijas. Šiuo atžvilgiu būtent Sprendimas Petersen ( 23 ), nors priimtas prieš įsigaliojant Reglamentui Nr. 883/2004, yra artimiausias šiai bylai. Tada Teisingumo Teismui buvo pateiktas klausimas dėl Austrijos teisės akto nuostatos, pagal kurią teisė į išmoką, Teisingumo Teismo kvalifikuotą kaip „bedarbio išmoka“, yra siejama su gavėjų gyvenamosios vietos atitinkamos valstybės teritorijoje sąlyga ir pagal kurią dėl to draudžiama tokią išmoką perkelti į kitą valstybę narę, suderinamumo su EB 39 straipsniu. Tuomet nagrinėjamu atveju ieškovas pagrindinėje byloje buvo Vokietijos pilietis, kuris gyveno Austrijoje, ten dirbo pagal darbo sutartį ir tapo bedarbiu. Jis kreipėsi į Austrijos valdžios institucijas siekdamas avansu gauti bedarbio pašalpą, kurią buvo atsisakyta mokėti, nes jis jau buvo persikėlęs gyventi į Vokietiją.
54.

Dėl klausimo, ar direktyvos 15 straipsnio 6 dalies paskutiniu sakiniu galima užtikrinti laisvę gauti informaciją ir žiniasklaidos įvairovę, manau, kad šia nuostata, kuria ribojama kompensacija, kurios pirminiai transliuotojai gali reikalauti iš antrinių transliuotojų, skatinamas su didelės visuomeninės svarbos renginiais susijusios informacijos platinimas visų pirma per didelių finansinių išteklių neturinčius transliuotojus. Be to, tokia nuostata palengvina Europos nuomonių ir informacijos erdvės, kurioje užtikrinama teisė gauti informaciją ir žiniasklaidos pliuralizmas, susikūrimą.
52.

Todėl nagrinėjamu atveju, nepaisant to, kad turima kapitalo dalis yra simboliška, smulkūs akcininkai tam tikru būdu dalyvauja bendrovės valdymo organuose. Tačiau reikia pripažinti, kad valdybos nario skyrimo pritariant visiems smulkiems akcininkams (iš viso 36 savivaldos vienetai) ir to, kad visos institucijos renka audito komiteto narį, taip pat to, kad egzistuoja abstrakti „konsultacijos [kas šešis mėnesius] teisė“, nepakanka, kad būtų galima pripažinti, jog minėti savivaldos vienetai turi galią daryti veiksmingą įtaką bendrovės ASPEM „strateginiams tikslams“ ir „svarbiems sprendimams“.
24.

Be to, Komisija nekaltina tuo, kad studentams iš trečiųjų valstybių arba kitiems Austrijos studentams transporto lengvatos netaikomos. Ji tiria tik studentų, kurių tėvai Austrijoje negauna pašalpos šeimai dėl to, kad gyvena kitoje valstybėje narėje, padėtį.
27.

Vis dėlto, manau, būtina pažymėti, jog, atsižvelgiant į Reglamento Nr. 1408/71 bendrą struktūrą, nepanašu, kad socialinės apsaugos tikslais būtų galima deklaruoti dvi gyvenamąsias vietas dviejose skirtingose valstybėse narėse; be to, pagal Sutartį to nereikalaujama.
47.

Antra, norint nustatyti laiko tarpą, kurį viršijus atidėto / pavėlavusio skrydžio keleiviai gali reikalauti išmokėti kompensaciją, reikia priminti, kad Teisingumo Teismas rėmėsi atšauktų skrydžių keleivių, kurie, vadovaujantis Reglamento Nr. 261/2004 5 straipsnio 1 dalies c punkto iii papunkčiu, nukreipiami kitu maršrutu, situacija, nes ji panaši į keleivių, kurių skrydis atidėtas pavėlavo, situaciją ir šių dviejų kategorijų keleiviai apie įvykį, kuris apsunkina jų pervežimą oro transportu, informuojami iš esmės tuo pačiu momentu ( 16 ). Be to, dvi minėtos keleivių kategorijos galutinę paskirties vietą pasiekia vėliau, nei iš pradžių numatytas laikas, ir dėl to patiria tokių pačių laiko praradimų ( 17 ). Teisingumo Teismas taip pat pažymėjo, kad pagal šio reglamento 5 straipsnio 1 dalies c punkto iii papunktį kitu maršrutu nukreiptiems keleiviams šio reglamento 7 straipsnyje numatyta teisė į kompensaciją, jei vežėjas nenukreipė jų į kitą skrydį, pagal kurį išvykstama ne daugiau kaip viena valanda anksčiau už numatytą išvykimo laiką ir atvykstama į galutinę paskirties vietą mažiau nei dviem valandomis vėliau už numatytą atvykimo laiką. Šie keleiviai įgyja teisę į kompensaciją, kai praranda tris valandas arba daugiau laiko, nei iš pradžių buvo numatyta oro vežėjo ( 18 ).
11.

Šiame teisiniame ginče dalyvaujančios bendrovės Alliance One International Inc. (AOI) – buvusi Standard Commercial Corp. (SCC) ( 6 ), Standard Commercial Tobacco Company Inc. (SCTC) ir Trans-Continental Leaf Tobacco Corp. Ltd. (TCLT) yra tiesioginės ir netiesioginės WWTE patronuojančiosios bendrovės. Visos jos buvo priskirtos vadinamajai Standard grupei.
94.

Pirmoji problema kyla dėl akivaizdžiai per anksti priimamo sprendimo panaikinti, būtent galimo baudžiamojo proceso pradžioje, t. y. kai dar nėra priimtas apkaltinamasis nuosprendis. Iš tiesų sutarties projekto 23 straipsnio 2 dalyje koncesijos panaikinimo pagrindu esančios aplinkybės apibrėžiamos kaip „laikinųjų apsaugos priemonių“ patvirtinimas ir sprendimas „bylos nagrinėjimą perduoti teismui“ ( 53 ). Šiuo klausimu manau, kad aplinkybė, jog sprendimas dėl panaikinimo priimamas prieš priimant apkaltinamąjį teismo nuosprendį, negali būti pagrindas pripažinti neteisėta priemonę, kuri galėtų būti pripažinta proporcinga, jei laikinųjų apsaugos priemonių priėmimas ir baudžiamosios bylos iškėlimas pagal Italijos teisės sistemą būtų sprendimai, grindžiami įrodymais, galinčiais sukelti pagrįstą abejonę dėl atitinkamų asmenų sąžiningumo. Be to, negalima nepaisyti to, kad 23 straipsnio 6 dalyje yra numatyta žalos atlyginimo galimybė.
31.

Dėl ypatingo apeliantės padėties pobūdžio, t. y. dėl aplinkybės, kad jos lėšos yra įšaldytos ne dėl to, kad ji dalyvauja branduolinių ginklų platinimo Irane veikloje arba remia šią veiklą, o vien dėl to, kad ji yra tokiam subjektui priklausanti dukterinė bendrovė, pirmiausia Taryba, o vėliau Bendrijos teismai turi išsamiai išanalizuoti jos atvejį, kaip ir visų kitų remiantis Reglamento Nr. 423/2007 7 straipsnio 2 dalies d punktu į sąrašą įtrauktų subjektų atvejus. Vis dėlto gali būti, kad sprendimą įšaldyti apeliantės turtą Taryba priėmė remdamasi tam tikra prezumpcija, jog yra realus pavojus, kad dukterinė bendrovė, visiškai priklausanti branduolinių ginklų platinimo veikloje dalyvaujančiam arbą šią veiklą remiančiam subjektui, be to, vykdanti veiklą bankininkystės ir finansų sektoriuje, patirs patronuojančios bendrovės spaudimą apeiti tai bendrovei taikomas ribojamąsias priemones. Tokia prezumpcija, kaip priminsiu vėliau, gali būti taikoma tik visiškos priklausomybės atvejais ir, kaip pažymėjo Bendrasis Teismas, ji gali būti paneigta. Tačiau bet kuriuo atveju apeliantė teigia, kad jeigu tokia prezumpcija taikoma, buvo pažeistos jos teisės į gynybą, nes jai niekuomet nebuvo suteikta galimybė užginčyti šią prezumpciją, ypač prieš priimant ginčijamą sprendimą.
55.

Ketvirta, Komisija pažymi, kad 2001 m. dekrete nėra numatyti sprendimo, kuriuo atmetamas prašymas įrašyti į sąrašą, apskundimo būdai. Prancūzijos vyriausybė to neginčija. Tačiau ji pažymi, kad sprendimas, kuriuo atmetamas prašymas, gali būti skundžiamas, net jei tokio sprendimo apskundimo būdai nepatikslinti 2001 m. dekrete. Be to, Prancūzijos teisėje yra numatyta bendra pareiga informuoti teisės subjektus apie galimus apskundimo būdus ir jų įgyvendinimo sąlygas.
1.

Prašymas priimti prejudicinį sprendimą susijęs su Bendrijos teisės aktais, nustatančiais trečiųjų šalių piliečių, kurie neatitinka arba jau nebeatitinka apsigyvenimo sąlygų, išsiuntimą. Remiantis prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo pateikta informacija Ispanijos teisėje nėra privalomo reikalavimo išsiųsti tokius asmenis, vietoj to leidžiama skirti tik baudą. Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas abejoja, ar ši nuostata yra suderinama su Bendrijos teise. Jis prašo pirmiausia išaiškinti 2006 m. kovo 15 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (EB) Nr. 562/2006, nustatantį taisyklių, reglamentuojančių asmenų judėjimą per sienas, Bendrijos kodeksą ( 2 ) (toliau – Šengeno sienų kodeksas). Be to, svarbus yra Konvencijos, įgyvendinančios Šengeno susitarimą ( 3 ) (toliau – KĮŠS) ( 4 ), 23 straipsnis.
52.

Direktyvos 80/987 užtikrinama apsauga yra suformuluota kaip minimali Bendrijos norma. Ji yra dalinio derinimo ( 13 ) rezultatas ir nepažeidžia valstybių narių teisės taikyti arba priimti darbuotojams palankesnius įstatymus bei kitus teisės aktus, kaip tai aiškiai matyti iš Direktyvos 80/987 9 straipsnio ( 14 ). Bendrijos teisės aktų leidėjas suteikia didelę diskreciją valstybėms narėms perkeliant Direktyvą 80/987 ( 15 ), leisdamas joms, be kita ko, nustatyti išsamias garantijų institucijų organizavimo, finansavimo ir veiklos taisykles (5 straipsnis) bei imtis priemonių, būtinų užtikrinti darbdavio nepatenkintų reikalavimų apmokėjimą (3 straipsnis). Be to, Bendrijos teisės aktų leidėjas atsisako apibrėžti tam tikras arbo teisės sąvokas, nurodytas minėtos direktyvos 2 straipsnio 2 dalyje, ir vietoj to daro nuorodą į šias sąvokas apibrėžiančią nacionalinę teisę ( 16 ).
45.

Be to, net jei į kliringo instituciją patekusios akcijos nėra naujai išleistos, mano manymu, 1,5% dydžio SDRT būtų sunku pateisinti direktyvos 12 straipsniu. Iš tiesų, be draudimo apmokestinti pirmąjį akcijų perleidimą po to, kai jos buvo išleistos – toks draudimas tokiu atveju nebūtų taikomas, – tebegaliotų mano nurodyti prieštaravimai, susiję su tuo, kad sunku „sezono bilieto“ požiūrį laikyti priimtinu. Tokiu atveju taip pat vienas asmuo turėtų sumokėti mokestį, kurį iš principo (t. y. pagal „normalią“ sistemą) turėtų sumokėti kiti asmenys, kurių atžvilgiu pirmasis asmuo neturi teisės pareikšti atgręžtinių reikalavimų. Be to, net ir tokiu atveju mokestis būtų apskaičiuotas remiantis akcijų verte, kuri galėtų labai skirtis nuo jų faktinės vertės vėliau, kai paprastai turėtų būti sumokėtas mokestis. Kitaip tariant, ir šiuo atveju man atrodo neįmanoma sutikti su tuo, jog mokestį reikia suprasti kaip fiksuoto dydžio avansinį mokestį, mokėtiną už būsimus perleidimus.
41.

Iš nusistovėjusios teismo praktikos matyti, kad Teisingumo Teismas neturi jurisdikcijos spręsti dėl nacionalinės teisės nuostatų atitikties Bendrijos teisei ( 27 ). Be to, bylose dėl prejudicinių klausimų Teisingumo Teismas prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiam teismui turi duoti naudingą atsakymą, kuris pastarajam leistų išspręsti nagrinėjamą bylą. Todėl prireikus Teisingumo Teismas gali turėti performuluoti jam užduotą klausimą ( 28 ). Šioje byloje matyti, kad prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas klausia, ar direktyva valstybės narės įpareigojamos taikyti jos 4 straipsnio 1 dalyje numatytą patronuojančios bendrovės iš dukterinės bendrovės gautų dividendų lengvatinį mokestinį vertinimą taip pat tuo atveju, kai teisė į dukterinės bendrovės akcijas yra padalyta taip, kad viena bendrovė gauna dividendus pagal uzufrukto teisę, o nuosavybės teisė priklauso kitai bendrovei. Jei į ši klausimą bus atsakyta teigiamai, to pakaks, kad nacionalinis teismas ginčą išspręstų ieškovės naudai. Tačiau jei atsakymas bus neigiamas, kils klausimas, ar, perkeldamos direktyvą, valstybės narės vis dėlto gali išplėsti šį lengvatinį dividendų mokestinį vertinimą paprastos uzufrukto teisės į akcijas turėtojams.
33.

Prie tokios pačios išvados Teisingumo Teismas priėjo naujuose sprendimuose Hartmann ir Hendrix ( 10 ). Pirmajame sprendime priminęs, kad pagrindinėje byloje nagrinėjama situacija buvo asmens, kuris, perkėlęs gyvenamąją vietą, gyveno kitoje valstybėje narėje nei ta, kurioje jis vykdė profesinę veiklą, Teisingumo Teismas nusprendė, kad G. Hartmann įsikūrimas Austrijoje neprofesiniais tikslais nepateisina to, kad jam nebūtų taikomas darbuotojo migranto statusas, kurį jis įgijo nuo to momento, kai, perkėlęs savo gyvenamąją vietą į Austriją, visapusiškai naudojosi laisvo darbuotojų judėjimo teise grįždamas į Vokietiją vykdyti profesinės veiklos ( 11 ). Taip pat sprendime Hendrix Teisingumo Teismas nustatė, kad Nyderlandų pilietis D. P. W. Hendrix, likęs dirbti savo kilmės valstybėje po to, kai perkėlė savo gyvenamąją vietą į Belgiją, įgijo darbuotojo migranto statusą ir po jo gyvenamosios vietos perkėlimo jam taikomos Bendrijos teisės nuostatos dėl laisvo darbuotojų judėjimo ( 12 ).
32.

Priešingai nei teigė daugelis į bylą įstojusių šalių, aš nemanau, jog veiksminga EB 88 straipsnio 3 dalyje nustatytos pareigos pranešti ir sustabdyti veiksmus pažeidimo sankcija, inter alia, būtų nacionalinio teismo nurodymas neteisėtos pagalbos, kurią vėliau Komisija pripažino suderinamą su bendrąja rinka, gavėjui mokėti palūkanas už per anksti suteiktą pagalbą. Be to, nemanau, jog tai, kad konkurentai gali siekti gauti kompensaciją už nuostolius, sukeltus už per anksti suteiktą pagalbą, būtų efektyvi sankcija. Labai abejotina, ar tokiomis aplinkybėmis privatūs asmenys norėtų kreiptis į nacionalinį teismą, jei dabartinė neteisėtos pagalbos grąžinimo sankcija būtų pakeista, pavyzdžiui, tik pareiga sumokėti palūkanas už pirmalaikį pagalbos suteikimą arba ieškiniu dėl patirtų nuostolių atlyginimo. Iš tiesų Prancūzijos vyriausybės atstovas posėdyje pažymėjo, kad nepanašu, jog konkurentas galėtų įrodyti priežastinį ryšį tarp pirmalaikio pagalbos suteikimo ir tariamai patirtų nuostolių. Toks metodas nebūtų tinkama atgrasinimo pažeisti EB 88 straipsnio 3 dalį priemonė ir akivaizdžiai pakenktų Komisijos galimybei veiksmingai kontroliuoti pagalbą pagal EB 88 straipsnį.
43.

Be to, tam, kad būtų pateisintas skirtingas mokesčių mokėtojų vertinimas dėl jų skirtingos padėties kapitalo investavimo vietos atžvilgiu, negalima viršyti to, kas būtina siekiant įgyvendinti aptariamų teisės aktų tikslus ( 18 ).
20.

37b straipsnyje aprašyta tiekėjo atrankos tvarka. Pirmiausia pasiūlymai yra įvertinami atsižvelgiant į įvairius aspektus: statybą, urbanistiką, aplinkos apsaugą, projekto kokybę, funkcionalumą, tikslą, prieinamumą visuomenei, rentabilumą, administravimo ir priežiūros išlaidas, koncesijos trukmę, darbų atlikimo terminą, taikomus tarifus, tarifų peržiūros būdą, ekonominę projekto vertę. Įsitikinusi, kad joks veiksnys netrukdo įgyvendinti pasiūlymo, ir išklausiusi tiekėją, jei šis to prašo, perkančioji organizacija pasirenka pasiūlymą, kuris, jos manymu, atitinka viešąjį interesą. Šiuo atveju pagal 37c straipsnio 1 dalį organizuojamas ribotas konkursas tam, kad būtų pateikti kiti du pasiūlymai. Koncesijos sutartis sudaroma vykstant deryboms, per kurias nagrinėjami anksčiau atrinkto tiekėjo pasiūlymas ir kiti du pasiūlymai. Ypatumas tas, kad taikant 37b straipsnį in fine sutartis sudaroma su tiekėju, kuris, vykstant procedūrai, pritaiko savo pasiūlymą pagal perkančiosios organizacijos pageidavimus.
45

Galiausiai, trečia, reikia priminti, kad byloje dėl bendrovės, kuri pasinaudojo teise į pirkimo PVM atskaitą tuo laikotarpiu, kai jos mokesčių mokėtojo kodas buvo panaikintas dėl to, kad ji neįvykdė visų įstatyme nustatytų deklaravimo pareigų, Teisingumo Teismas, remdamasis ankstesniuose šio sprendimo punktuose nurodyta jurisprudencija, nusprendė, kad PVM direktyva turi būti aiškinama taip, kad ji draudžia tokius nacionalinės teisės aktus, kurie leidžia atitinkamam mokesčių administratoriui nesuteikti apmokestinamajam asmeniui, atlikusiam įsigijimų per laikotarpį, per kurį jo PVM mokėtojo kodas buvo panaikintas dėl nepateiktų mokesčio deklaracijų, teisės į PVM, susijusio su tais įsigijimais, atskaitą remiantis po jo mokėtojo kodo galiojimo atkūrimo iš naujo pateiktomis PVM deklaracijomis ar išrašytomis sąskaitomis faktūromis vien dėl to, kad įsigijimai buvo atlikti per laikotarpį, kai kodas buvo panaikintas, nors esminiai reikalavimai įvykdyti, o teise į atskaitą nesinaudota sukčiaujant ar piktnaudžiaujant (2018 m. rugsėjo 12 d. Sprendimas Siemens Gamesa Renewable Energy România, C‑69/17, EU:C:2018:703, 44 punktas).
39

Be to, EUIPO patikslina, kad Teisingumo Teismo išaiškinimas būtinas tiek Europos Sąjungos prekių ženklo sistemos naudotojams, tiek nacionaliniams teismams, visų pirma atsižvelgiant į tai, kad iškeltas klausimas susijęs ne tik su Susitarimo dėl išstojimo poveikiu nagrinėjamoms byloms, bet ir su visomis dažnai intelektinės nuosavybės srityje susiklosčiusiomis situacijomis, kai vykstant teismo procesui ankstesnė teisė pasibaigia, be kita ko, prekių ženklo registracijos panaikinimo ar galiojimo pasibaigimo atveju. Konkrečiai dėl suinteresuotumo pareikšti ieškinį tuo atveju, kai ankstesnė teisė pasibaigia vykstant procesui, EUIPO nurodo Bendrojo Teismo šioje srityje suformuotos jurisprudencijos prieštaravimus. Be to, EUIPO pažymi, kad Teisingumo Teismas šį klausimą nagrinėjo tik konkrečiomis aplinkybėmis, t. y. tomis, dėl kurių buvo priimta 2013 m. gegužės 8 d. Nutartis Cadila Healthcare / VRDT (C‑268/12 P, nepaskelbta Rink., EU:C:2013:296).
8

Valstybinės reikšmės kelių tinklui, kurį pagal koncesijos sutartį eksploatuoja EP, taikomą teisinę tvarką nustato 2007 m. lapkričio 13 d.Decreto-Lei no 380/2007, que atribui à EP – Estradas de Portugal, SA, a concessão do financiamento, concepção, projecto, construção, conservação, exploração, requalificação e alargamento da rede rodoviária nacional e aprova as bases da concessão (2007 m. Dekretas-įstatymas Nr. 380, kuriuo [EP] suteikiama koncesija finansuoti, kurti, projektuoti, statyti, prižiūrėti, eksploatuoti, rekonstruoti ir plėtoti valstybinės reikšmės kelių tinklą ir patvirtinami koncesijos pagrindai) (Diário da República Nr. 218/2007, I serija, 2007 m. lapkričio 13 d.).
2.

Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi padengia savo bylinėjimosi išlaidas.
46

Trečia, dėl prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo paminėtos drausminių nuobaudų grėsmės nepaklusus privalomiems aukštesnės instancijos nurodymams ir dėl to teismo nepriklausomumo Teisingumo Teismas jau yra nusprendęs, jog jis yra būtinas tam, kad tinkamai veiktų teismų bendradarbiavimo sistema, kurią įgyvendina SESV 267 straipsnyje numatytas kreipimosi dėl prejudicinio sprendimo priėmimo mechanizmas, nes šiuo mechanizmu gali naudotis tik Sąjungos teisę taikanti institucija, kuri, be kita ko, atitinka šį nepriklausomumo kriterijų (2018 m. liepos 25 d. Sprendimo Minister for Justice and Equality (Teismų sistemos trūkumai), vadinamo LM, C‑216/18 PPU, EU:C:2018:586, 54 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
25

Šioje nuostatoje numatyta, kad šis terminas turi būti bent 10 kalendorinių dienų, pradedant skaičiuoti nuo kitos dienos po to, kai dalyviui arba kandidatui faksu arba elektroninėmis priemonėmis išsiunčiamas perkančiosios organizacijos sprendimas, ar, jei naudojamos kitokios ryšių priemonės, – šis terminas turi būti bent 15 kalendorinių dienų, pradedant skaičiuoti nuo kitos dienos po to, kai dalyviui ar kandidatui išsiunčiamas perkančiosios organizacijos sprendimas, arba bent 10 kalendorinių dienų, skaičiuojant nuo kitos dienos po to, kai buvo gautas perkančiosios organizacijos sprendimas. Be to, šioje nuostatoje nurodyta, kad prie kiekvienam dalyviui ar kandidatui siunčiamo pranešimo apie perkančiosios organizacijos sprendimą pridedama atitinkamų tokio sprendimo motyvų santrauka.