ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
—

antra, remiantis SESV 272 straipsniu, pripažinti, kad Komisija pažeidė Bendrųjų sąlygų FP7 II.14 punkto 1 dalies a papunktį ir II.22 punkto 5 dalį, siejamus su Rose Vision įmonėje atlikto audito Nr. 11-INFS-025 ir Nr. 11-BA119-016 galutinėmis ataskaitomis, jai dalyvaujant projektuose „Support action to the Integral Satcon Initiative (sISI)“, „Implementing cooperation on Future Internet and ICT Components between Europe and Latin America (FIRST)“, „Supporting the future of the NEM European Technology Platform (FutureNEM)“, „Support Action for the NEM European Technology Platform (4NEM)“ ir „Structural Funds for Regional Research Advancement (SFERA)“.
4.

Ketvirtasis ieškinio pagrindas dėl SESV 107 straipsnio 1 dalies, 108 straipsnio 2 dalies ir Procedūrinio reglamento 14 straipsnio 1 dalies pažeidimo, nes ieškovei buvo pritaikytas reikalavimas grąžinti pagalbą Ieškovė teigia, kad jai nebuvo suteikta valstybės pagalba, nes pardavimo kaina buvo įprasta rinkos kaina. Anot jos, Komisijos argumentai ir abejonės dėl to, ar Via Chem, o vėliau Fortishem už NCHZ turtą sumokėta kaina atitiko rinkos kainą, klaidingi dėl kelių priežasčių. Pirma, kadangi įrodymo našta tenka Komisijai, jai nepakanka vien išreikšti abejones. Antra, kadangi pardavimas atliktas per bankroto procedūrą kontroliuojant bankroto bylas sprendžiančiam teismui ir laikantis pareigos veikti bankrutuojančios bendrovės kreditorių naudai, preziumuotina, kad turtas parduotas už didžiausią įmanomą kainą. Trečia, konkursas buvo atviras, skaidrus ir besąlygiškas, todėl užtikrino, kad bus gauta didžiausia rinkoje įmanoma kaina; sandoris su nustatytais įpareigojimais neturėjo jokios įtakos pardavimo kainai. Ketvirta, nepaisant to, kad pardavimo tarp Via Chem ir Fortischem sąlygos neturi jokios reikšmės pirmojo pardavimo rinkos kainai, rinkos ekonomikos veiklos vykdytojų suderėta pardavimo kaina laikytina rinkos kaina, net jeigu ir nebuvo surengtas konkursas. Ieškovės teigimu, taip pat akivaizdu, kad NCHZ turto perdavimas Via Chem, o vėliau ieškovei dėl dviejų priežasčių negali būti laikomas bandymu išvengti Komisijos sprendimo dėl lėšų grąžinimo. Pirma, šis atvejis taip nutolęs nuo tipiško vengimo atvejo, kad net Komisija pripažįsta neturinti jokių įrodymų, patvirtinančių ketinimą išvengti lėšų grąžinimo. Antra, nepaisant to, ji vis tiek prieina prie išvados, kad esama ekonominio tęstinumo, todėl ji gali reikalauti grąžinti lėšas ir iš ieškovės. Tačiau Komisijos išvada išplaukia iš klaidingos analizės, paremtos neteisingu atskirų kriterijų aiškinimu, įrodinėjimo naštos nepaisymu ir neteisinga bendros ekonominio tęstinumo koncepcijos valstybės pagalbos atvejais samprata. Galiausiai ieškovė tvirtina, kad Komisijos metodas yra ekonominiu požiūriu destruktyvus ir nebūtinas žvelgiant iš konkurencijos teisės pozicijos. Anot ieškovės, Komisija mėgina sukurti naują, daug griežtesnę praktiką, pagal kurią lemiamas kriterijus turi būti sandorio mastas, o pardavimo kaina – tik papildomas kriterijus (jeigu apskritai laikytina kriterijumi).
LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys C 65/35

2014 m. lapkričio 19 d. pareikštas ieškinys byloje ANKO/Komisija

(Byla T-768/14)

(2015/C 065/49)

Proceso kalba: graikų

Šalys

Ieškovė: ANKO AE Antiprosopeion, Emporeiou kai Viomichanias (Atėnai, Graikija), atstovaujama advokato V. Christianos

Atsakovė: Europos Komisija

Reikalavimai

Ieškovė Bendrojo Teismo prašo:

— pripažinti, kad 3 77 733,93 EUR suma, kurią Komisija sumokėjo ieškovei už projektą POCEMON, atitinka kompensuojamąsias išlaidas, ir kad todėl ieškovė neturi šios sumos grąžinti kaip neteisėtai gautų pajamų;

— priteisti iš Komisijos ieškovės patirtas bylinėjimosi išlaidas.

Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai

Šis ieškinys susijęs su Komisijos atsakomybe pagal SESV 272 straipsnį, dėl sutarties Nr. 216088, susijusios su projekto „Point Of CarE MONitoring and Diagnostics for Autoimmune Diseases“ (POCEMON) įgyvendinimu. Konkrečiai kalbant ieškovė tvirtina, kad nors ji įvykdė savo sutartinius įsipareigojimus, Komisija pažeisdama minėtą sutartį, sąžiningumo principą, draudimą piktnaudžiauti teise ir proporcingumo principą pareikalavo grąžinti ANKO sumokėtas sumas, nes jomis buvo dengiamos nekompensuojamosios išlaidos.

Šiuo klausimu ieškovė pirmiausia tvirtina, kad Komisija atmesdama praktiškai visas ANKO išlaidas, kaip nekompensuojamas, ir reikalaudama grąžinti ANKO pervestas sumas už projektą POCEMON, remiasi visiškai nepagrįstais argumentais, kurie, bet kuriuo atveju, nėra įrodyti. Antra, ji tvirtina, kad atmesdama 98,68 % išlaidų, nes jos tariamai nėra kompensuojamosios ir reikalingos projekto įgyvendinimui, Komisija pažeidė draudimo piktnaudžiauti teise ir proporcingumo principus.
6.

Šeštasis ieškinio pagrindas susijęs su proporcingumo, teisinio saugumo ir nepagrįsto praturtėjimo prevencijos principų pažeidimu. — Ieškovės teigimu, atsižvelgiant į faktą, kad nebuvo patikrintas nuosavų išteklių praradimas, finansinės atsakomybės skyrimas už duomenų registracijos Komisijos informacinėje sistemoje klaidą yra nepagrįstas Sąjungos praturtėjimas. — Taip pat buvo pažeistas teisinio saugumo principas, nes nebuvo nenumatyta klaidų taisymo procedūra tokiais atvejais, kai galimas nepagrįstas praturtėjimas. — Be to, ieškovės teigimu, teisės nuostatos, pagal kurias administracinės klaidos, padarytos išduodat importo licencijas, negali būti taisomos, nors joks rinkos dalyvis nepatirtų žalos dėl taisymo, – ir dėl kurios neišvengiamai kyla valstybės narės finansinė atsakomybė – taip pat prieštarauja proporcingumo principui. — Komisija, per protingą terminą neužbaigusi ieškovės finansinės atsakomybės nustatymo procedūros, taip pat pažeidė teisėtų lūkesčių principą.
5.

Penktasis pagrindas susijęs su tuo, kad Taryba padarė aiškią vertinimo klaidą nurodydama ieškovą ginčijamose priemonėse. Be to, Taryba bet kuriuo atveju neturėjo jokių „konkrečių“ įrodymų, kurie patvirtintų ieškovo atžvilgiu pateiktų tvirtinimų „materialinį tikslumą“; be to, ji klaidingai rėmėsi tvirtinimais apie neteisėtą „pareinamąją tvarką“, kuria buvo siekiama užimti valdžią ir ji buvo aiškiai suinteresuota pateikti tokius tvirtinimus netinkamais tikslais.
2.

Antrasis ieškinio pagrindas: valstybinių išteklių, kaip jie suprantami pagal SESV 107 straipsnio 1 dalį, nebuvimas — Be to, ieškovė teigia, kad speciali kompensavimo tvarka nėra „valstybės narės arba iš jos valstybinių išteklių“ suteikta priemonė. Šiuo klausimu ji tvirtina, kad pats EEG papildomas mokestis nėra valstybiniai ištekliai, todėl šių išteklių atsisakymas taikant specialią kompensavimo tvarką negali būti iš valstybinių išteklių suteikta priemonė. — EEG papildomą mokestį renka, administruoja ir net skirsto ne valstybė ar jos paskirta ar įsteigta vieša arba privati įstaiga. Priešingai, EEG papildomą mokestį gali tiesiogiai rinkti perdavimo tinklo operatorius, remdamasis atitinkama iš civilinės teisės kylančia teise. EEG papildomas mokestis nepatenka į valstybės biudžetą, todėl speciali kompensavimo tvarka niekaip nei tiesiogiai, nei netiesiogiai nemažina valstybės įplaukų. — Valstybės institucijos taip pat negali disponuoti EEG lėšomis. Be to, nėra jokios valstybinės EEG lėšų kontrolės, kurią atliktų, pavyzdžiui, Federalinė ekonomikos ir importo kontrolės tarnyba (Bundesamt für Wirtschaft und Ausfuhrkontrolle, BAFA) arba Federalinė tinklų agentūra (Bundesnetzagentur).
—

atitinkamai patenkinti apeliantų reikalavimus pirmojoje instancijoje: — panaikinti sprendimus taikyti apeliantams premiją pagal naują tarnybinės veiklos sistemą, nustatytą 2010 m. gruodžio 14 d. valdybos sprendime ir 2010 m. lapkričio 9 d. ir 2011 m. lapkričio 16 d. administracijos sprendimuose; individualus sprendimas taikyti šią sistemą yra 2012 m. atlyginimo lapelyje, kurį suinteresuotieji asmenys gavo ne anksčiau kaip 2012 m. balandžio 22 d, — atitinkamai — priteisti iš EIB atlyginimo skirtumą, kurį lemia minėtas 2010 m. gruodžio 14 d. valdybos sprendimas ir 2010 m. lapkričio 9 d. bei 2011 m. lapkričio 16 d. sprendimai, palyginti su tuo, kuris būtų gautas taikant ankstesnę premijų sistemą; prie šio atlyginimo skirtumo turi būti pridėtos palūkanos, skaičiuojamos nuo 2012 m. balandžio 22 d., kol bus visiškai atsiskaityta; šias palūkanas sudaro ECB palūkanų norma, padidinta 3 punktais, — priteisti iš EIB kompensaciją žalai, patirtai dėl perkamosios galios netekimo, atlyginti; ši žala ex aequo et bono preliminariai vertinama 1,5 % kiekvieno apelianto mėnesinio atlyginimo, — prireikus, jei EIB to nebūtų padaręs, taikant proceso organizavimo priemonę nurodyti jam pateikti šiuos dokumentus: — 2011 m. gruodžio 13 d. EIB valdybos susirinkimo protokolą, — projektus, kuriuos parengė žmogiškųjų išteklių skyrius 2011 m. birželio 22 d. (RH/P&O/2011-119), 2011 m. spalio 20 d. (RH/P&O/2011-74) ir 2012 m. sausio 25 d., — priteisti iš EIB bylinėjimosi išlaidas;
—

Ieškovas teigia, kad [Sprendimo 2010/413/BUSP] 20 straipsnio 1 dalies b punktas neturi būti per se taikomas asmenims, užimantiems vadovaujančias pareigas subjektuose, įtrauktuose į VIII priede esantį sąrašą. Be to, 20 straipsnio 1 dalies b punkte nurodyta, kad į sąrašą įtraukiami asmenys, dalyvaujantys Irano branduolinėje veikloje, susijusioje su padidinta platinimo rizika, tiesiogiai su ja susiję ar teikiantys jai paramą. Taryba padarė teisės klaidą, nes įtraukė ieškovą į II priedą ir nepateikė jokių įrodymų, kad jis teikė aktyvią ir faktinę paramą Irano branduolinei veiklai jo įtraukimo į II priedą dieną.
LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys C 159/34

2014 m. vasario 28 d. pareikštas ieškinys byloje JingAo Solar ir kt./Taryba

(Byla T-158/14)

2014/C 159/46

Proceso kalba: anglų

Šalys

Ieškovės: JingAo Solar Co. Ltd (Ningjin, Kinija); Shanghai JA Solar Technology Co. Ltd (Šanchajus, Kinija); Yangzhou JA Solar Technology Co. Ltd (Yangzhou, Kinija); Hefei JA Solar Technology Co. Ltd (Hefei, Kinija); Shanghai JA Solar PV Technology Co. Ltd (Šanchajus) ir JA Solar GmbH (Miunchenas, Vokietija) atstovaujamos advokatų A. Willems, S. De Knop ir J. Charles

Atsakovė: Europos Sąjungos Taryba

Reikalavimai

Ieškovės Bendrojo Teismo prašo:

— pripažinti ieškinį priimtinu,

— panaikinti Tarybos įgyvendinimo reglamentą (ES) Nr. 1239/2013, kuriuo importuojamiems Kinijos Liaudies Respublikos kilmės arba iš Kinijos Liaudies Respublikos siunčiamiems fotovoltiniams moduliams iš kristalinio silicio ir jų pagrindinėms sudėtinėms dalims (t. y. elementams) nustatomas galutinis kompensacinis muitas (OL L 325, 2013, p. 1), kiek jis taikomas ieškovėms,

— priteisti iš atsakovės bylinėjimosi išlaidas.

Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai

Grįsdamos ieškinį ieškovės remiasi trimis pagrindais.

1. Pirmasis ieškinio pagrindas siejamas su tuo, kad nustačiusios kompensacines priemones iš Kinijos Liaudies Respublikos siunčiamiems fotovoltiniams moduliams iš kristalinio silicio ir jų pagrindinėms sudėtinėms dalims, nors inicijavimo pranešime buvo minimi tik Kinijos Liaudies Respublikos kilmės fotovoltiniai moduliai iš kristalinio silicio ir jų pagrindinės sudėtinės dalys, institucijos pažeidė Tarybos reglamento (EB) Nr. 597/2009 (1) 10 straipsnio 12 ir 13 dalis.

2. Antrasis ieškinio pagrindas siejamas su tuo, kad nustačiusios kompensacines priemones fotovoltiniams moduliams iš kristalinio silicio ir jų pagrindinėms sudėtinėms dalims, dėl kurių nebuvo vykdomas antisubsidinis tyrimas, institucijos pažeidė Tarybos reglamento (EB) Nr. 597/2009 1 ir 27 straipsnius.

3. Trečiasis ieškinio pagrindas siejamas su tuo, kad atlikusios vieną tyrimą dėl dviejų skirtingų produktų (t. y. dėl fotovoltinių modulių iš kristalinio silicio ir dėl elementų) institucijos pažeidė Tarybos reglamento (EB) Nr. 597/2009 2 straipsnio c punktą.

(1) 2009 m. birželio 11 d. Tarybos reglamentas (EB) Nr. 597/2009 dėl apsaugos nuo subsidijuoto importo iš Europos bendrijos narėmis nesančių valstybių (OL L 188, 2009, p. 93)
—

Be to, ieškovė teigia, kad prašymas panaikinti įrašą yra priimtinas ir pagrįstas pagal Reglamentą Nr. 510/2006. Šiuo klausimu ji, be kita ko, nurodo, kad yra du panaikinimo pagrindai (nagrinėjama nuoroda yra bendrinis pavadinimas, kaip tai suprantama pagal Reglamento Nr. 510/2006 3 straipsnio 1 dalį; geografinė vietovė Silezija neteisingai neįtraukta į registracijos specifikaciją), kaip tai suprantama pagal Reglamento Nr. 510/2006 12 straipsnio 2 dalį, ir kad skirtingas šios nuostatos aiškinimas ir taikymas pažeidžia duonos įmonių Federacinėje Respublikoje pagrindines teises.
LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys C 45/36

2013 m. lapkričio 25 d. pareikštas ieškinys byloje Granette & Starorežná Distilleries prieš VRDT — Bacardi (42 VODKA JEMNÁ VODKA VYRÁBĚNÁ JEDINEČNOU TECHNOLOGIÍ 42 % vol.)

(Byla T-607/13)

2014/C 45/62

Kalba, kuria surašytas ieškinys: čekų

Šalys

Ieškovė: Granette & Starorežná Distilleries a.s. (Ūstis prie Labės, Čekijos Respublika), atstovaujama advokát T. Chleboun

Atsakovė: Vidaus rinkos derinimo tarnyba (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui)

Kita procedūros Apeliacinėje taryboje šalis: Bacardi Co. Ltd (Vaducas, Lichtenšteinas)

Reikalavimai

Ieškovė Bendrojo Teismo prašo:

— sujungti šią bylą su byla T-435/12,

— atmesti kitos procedūros šalies ieškinį dėl 2012 m. liepos 9 d. atsakovės sprendimo byloje R 2100/2011-2 (byla T-435/12),

— pakeisti 2013 m. rugsėjo 16 d. atsakovės sprendimą byloje R 1605/2012-2 taip, kad būtų atmestas kitos procedūros šalies protestas Nr. B 1753550 dėl Bendrijos prekių ženklo „42 VODKA JEMNÁ VODKA VYRÁBĚNÁ JEDINEČNOU TECHNOLOGIÍ 42 % vol.“ paraiškos,

— priteisti iš atsakovės ir kitos procedūros šalies ieškovės bylinėjimosi išlaidas.

Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai

Bendrijos prekių ženklo paraišką pateikęs asmuo: ieškovė

Prašomas įregistruoti Bendrijos prekių ženklas: vaizdinis prekių ženklas, kuriame yra žodiniai elementai „42 VODKA JEMNÁ VODKA VYRÁBĚNÁ JEDINEČNOU TECHNOLOGIÍ 42 % vol.“

Prekių ženklo ar žymens, kuriuo remtasi per protesto procedūrą, savininkė: Bacardi Co. Ltd

Prekių ženklas ar žymuo, kuriuo remiamasi: tarptautiniai ir nacionaliniai prekių ženklai, kuriuose yra žodiniai elementai „42 BELOW“

Protestų skyriaus sprendimas: tenkinti visą protestą

Apeliacinės tarybos sprendimas: atmesti apeliaciją

Ieškinio pagrindai: Reglamento dėl Bendrijos prekių ženklo 8 straipsnio 1 dalies b punkto pažeidimas
1.

Pirmasis ieškinio pagrindas, grindžiamas Reglamento (ES) Nr. 211/2011 (1) 4 straipsnio 2 dalies pažeidimu Nurodydami pirmąjį pagrindą ieškovai tvirtina, kad jų piliečių iniciatyva atitinka visus registracijos reikalavimus. Be to, pasak ieškovų, nėra pagrįstas Komisijos teiginys, jog siūloma piliečių iniciatyva akivaizdžiai nepatenka į Komisijos turimus įgaliojimus teikti pasiūlymą dėl Sąjungos teisės akto siekiant įgyvendinti Sutartis. Pasak ieškovų, iniciatyvoje suformuluotas pasiūlymas patenka į SESV 4 straipsnio 2 dalies c punkte apibrėžtos kompetencijos sritį (ekonominė, socialinė ir teritorinė sanglauda).
1.

Pirmasis ieškinio pagrindas, susijęs su proporcingumo principo pažeidimu Ieškovė nurodo, kad panaikinusi sutarties dėl nuotolinio stebėjimo per palydovą duomenų ir susijusių paslaugų teikimo patvirtinant patikrinimus, atliekamus pagal bendrą žemės ūkio politiką (OL 2012/S 183-299769), sudarymo procedūrą Komisija pažeidė Finansinio reglamento (1) 89 straipsnio 1 dalyje įtvirtintą proporcingumo principą. Šiomis aplinkybėmis ji, be kita ko, nurodo, kad Komisijos elgesys prieštarauja bendrajam principui, pagal kurį viešojo pirkimo procedūros nutraukimas turi būti kraštutinė priemonė (ultima ratio). Ieškovė mano, kad Komisija turėjo pasiūlyti kandidatams pateikti konkrečius pasiūlymus, o jau po to galėjo priimti sprendimą, kad faktiškai nebuvo pateiktas nė vienas ekonomiškai naudingas pasiūlymas.
LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys C 156/53

2013 m. balandžio 15 d. pareikštas ieškinys byloje Eni prieš Komisiją

(Byla T-211/13)

2013/C 156/99

Proceso kalba: italų

Šalys

Ieškovė: Eni SpA (Roma, Italija), atstovaujama advokatų G. M. Roberti ir I. Perego

Atsakovė: Europos Komisija

Reikalavimai

Ieškovė Bendrojo Teismo prašo:

— pripažinti ieškinį nepriimtinu,

— panaikinti ginčijamus sprendimus,

— priteisti iš Komisijos bylinėjimosi išlaidas.

Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai

Šiuo ieškiniu ginčijamas 2013 m. vasario 26 d. Komisijos sprendimas [C(2013) 1200 galutinis] dėl procedūros atnaujinimo ir 2013 m. vasario 26 d. pranešimas apie kaltinimus [C(2013) 1199] dėl procedūros pagal Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 101 straipsnį ir EEE susitarimo 53 straipsnį, priimti byloje AT.40032-BR/ESBR.

Grįsdama savo ieškinį ieškovė nurodo kompetencijos neturėjimą, nes Komisija neturėjo teisės atnaujinti administracinės procedūros, kad pakeistų sprendimą, priimtą 2006 m. byloje BR-ESBR ir tuo pat metu priimti naują sprendimą, kuriuo bauda padidinama dėl recidyvo.

ENI tvirtina, kad Bendrasis Teismas 2011 m. liepos 13 d. Sprendime (byla T-39/07), be to, kadi š dalies panaikino 2006 m. Sprendimą BR-ESBR, nurodydamas Komisijos netinkamą sunkinančios aplinkybės recidyvo vertinimą, iš tikrųjų pasinaudojo savo neribota jurisdikcija pagal SESV 261 straipsnį ir Reglamento Nr. 1/2003 31 straipsnį, nustatydamas naują baudos dydį ir pakeisdamas Komisijos vertinimą savu. Be to, kad ginčijamais sprendimais buvo pažeistos minėtos nuostatos, jie neatitinka ir SESV 266 straipsnio, SESV 13 straipsnyje numatyto kompetencijų pasidalijimo ir institucinės pusiausvyros principo, pagrindinių teisingo proceso, įtvirtinto EŽTK 6 straipsnyje ir EB pagrindinių teisių chartijos 47 straipsnyje bei ne bis in idem, įtvirtinto EŽTK 7 straipsnyje, principų.

ENI taip pat tvirtina, kad priešingai nei nurodo Komisija, Bendrasis Teismas nenusprendė, jog buvo pažeisti procedūriniai reikalavimai Komisijai taikant recidyvo koncepciją 2006 m. Sprendime BR-ESBR; Komisijos iniciatyva grindžiama klaidingu teisinių ir faktinių aplinkybių vertinimu, ir todėl šiuo atžvilgiu pažeidžiamas EŽTK 7 straipsnis.
2.

Be to, ieškovė tvirtina, kad tuo atveju, jei atsakovės sprendimas dėl skrydžio sąlygų patvirtinimo yra savo nuožiūra priimtinas sprendimas, atsakovė neįgyvendino savo diskrecijos, arba bet kuriuo atveju pasinaudojo ja klaidingai. Ieškovės nuomone, atsakovė klaidingai pasinaudojo savo diskrecija, kai rėmėsi su sauga susijusiomis išvadomis, gautomis vykdant tipo pažymėjimo išdavimo procedūrą, kurioje ieškovė nebuvo šalimi. Be to, ieškovė teigia, kad šioje byloje atsakovė nepakankamai sukonkretino tariamas su sauga susijusias abejones. Šiuo atžvilgiu ieškovė tvirtina, kad ji neturėjo galimybės pateikti nuomonės dėl konkrečių galimų rizikos šaltinių. Ieškovė taip pat tvirtina, kad atsakovės argumentai yra akivaizdžiai prieštaringi.
2.

Antrasis ieškinio pagrindas, susijęs su Sutarties ir su jos taikymu susijusios teisės pažeidimu: — ieškovė teigia, kad ginčijamu sprendimu pažeidžiama Sąjungos teisė, nes sprendime yra tokių trūkumų: a) akivaizdi faktinių aplinkybių, įrodymų ir įrodymų pakankamumo klaida, nes Komisija klaidingai vertina ir aiškina bylos šalių pateiktus duomenis, todėl remdamasi byloje esančiais įrodymais nepadaro patikimų išvadų, b) SESV 101 straipsnio aiškinimo klaida ir tai lėmęs tos nuostatos pažeidimas, nes Komisija be jokio pagrindo ir klaidingai šali kvalifikavo kaip galimas konkurentes visose rinkose, kuriose tariamai taikomas aptariamas įsipareigojimas nekonkuruoti; šis įsipareigojimas negali būti laikomas ribojimu savaime, ir Komisija neįrodė, kad jis daro kokį nors poveikį, c) pareigos išnagrinėti ir priimti sprendimą pažeidimas, nes ginčijamame sprendime nenagrinėjami ir nepaneigiami reikšmingi argumentai, kuriuos šalys pateikė būtent dėl nekonkuravimo sąlygos apimties, d) principo in dubio pro reo pažeidimas, nes Komisija tam tikras ieškovei nepalankias aplinkybes laiko neginčijamomis, nors dėl jų kyla didelių abejonių ir dėl jų Komisija pati nėra įsitikinusi, e) principų, kurių Komisija įsipareigojo laikytis skirdama baudas, ir, konkrečiai kalbant, šioje srityje patvirtintų gairių 13 punkto nuostatų pažeidimas, nes Komisija baudos dydį apskaičiavo atsižvelgdama į visas elektroninių komunikacijų rinkas ir nepaisydama to, ar tos rinkos yra Iberijos pusiasalyje, ar kitur, o taip pat neatsižvelgdama į aplinkybę, kad, bet kuriuo atveju, numanomas pažeidimas nebebuvo tęsiamas po 2010 m. spalio 29 d., f) proporcingumo principo pažeidimas atsižvelgiant į konkrečias bylos aplinkybes ir į kriterijus, kurių turi būti laikomas skiriant baudas.
1.

Pirmasis ieškinio pagrindas susijęs su motyvavimo pareigos, gero administravimo principo, ypač kiek jis susijęs su nuoseklumo pareiga, rungtyniškumo laikymosi principo pažeidimu, taip pat su nuviltais ieškovės teisėtais lūkesčiais. Be to, ieškovė tvirtina, kad pažeistas teisingumo principas, kai 2013 m. balandžio 2 dienos laiške, parengtame po 2013 m. vasario 15 d. Sprendimo, Komisija pirmą kartą atmetė kaip neatitinkantį reikalavimų projektą Nr. 25, kurį ieškovė pateikė siekdama įvykdyti techninių pajėgumų kriterijų, ir dėl to keletas projektų, pasirinktų kaip referenciniai projektai, netenkino būtiniausių minimalių kriterijų.
LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys C 147/23

2013 m. kovo 14 d. pareikštas ieškinys byloje Petro Suisse Intertrade prieš Tarybą

(Byla T-156/13)

2013/C 147/41

Proceso kalba: anglų

Šalys

Ieškovė: Petro Suisse Intertrade Co. SA (Piuli, Šveicarija), atstovaujama solisitoriaus J. Grayston, advokatų P. Gjørtler, G. Pandey, D. Rovetta, N. Pilkington ir D. Sellers

Atsakovė: Europos Sąjungos Taryba

Reikalavimai

Ieškovė Bendrojo Teismo prašo:

— panaikinti 2012 m. gruodžio 21 d. Tarybos sprendimą 2012/829/BUSP, kuriuo iš dalies keičiamas Sprendimas 2010/413/BUSP dėl ribojamųjų priemonių Iranui (OL L 356, p. 71), ir 2012 m. gruodžio 21 d. Tarybos įgyvendinimo reglamentą (ES) Nr. 1264/2012, kuriuo įgyvendinamas Reglamentas (ES) Nr. 267/2012 dėl ribojamųjų priemonių Iranui (OL L 356, p. 55), kiek į šiuos aktus įtraukta ieškovė,

— priteisti iš Tarybos su šiuo procesu susijusias bylinėjimosi išlaidas.

Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai

Ieškovė nurodo šešis ieškinio pagrindus, susijusius su esminio procedūrinio reikalavimo pažeidimu, taip pat Sutarčių ir teisės nuostatų, susijusių su jų taikymu, pažeidimu: teisės būti išklausytam pažeidimas, pareigos tinkamai informuoti nesilaikymas, nepakankami motyvai, teisės į gynybą pažeidimas, akivaizdi vertinimo klaida ir pagrindinės teisės į nuosavybę pažeidimas.

Ieškovė mano, kad Taryba neišklausė ieškovės ir to negalima pateisinti priešingais teiginiais. Be to, Taryba tinkamai neidentifikavo ieškovės kaip tos, su kuria susijęs sprendimas ir reglamentas, taip pat tinkamai neidentifikavo ieškovės savo pranešime; bet kuriuo atveju šiuose aktuose buvo nurodyti nepakankami motyvai. Taryba neatsakė į ieškovės prašymus patvirtinti tapatybę, praplėsti motyvus ir leisti susipažinti su dokumentais; ši institucija tik atsiuntė trumpą laišką, kuriuo patvirtino prašymų gavimą. To nepadarydama Taryba pažeidė ieškovės teisę į gynybą — ieškovei nebuvo suteikta galimybė veiksmingai pateikti argumentų dėl Tarybos išvadų, nes jos ieškovei nebuvo atskleistos. Priešingai nei teigia Taryba, ieškovė nėra National Iranian Oil Company (NIOC) kontroliuojama dukterinė bendrovė, sukurta tam, kad patronuojanti bendrovė išvengtų atsakomybės, ir bet kuriuo atveju Taryba nepagrindė to, kad NIOC vykdoma ieškovės kontrolė reikštų ekonominę naudą Iranui, kuri prieštarautų ginčijamo sprendimo ir reglamento tikslui. Galiausiai apribojusi ieškovės galimybę sudaryti sutartis Taryba pažeidė pagrindinę teisę į nuosavybę, kai ėmėsi priemonių, kurių proporcingumu negalima įsitikinti.