ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
34

Be to, iš Direktyvos 2006/54 1 straipsnio antros pastraipos c punkto, siejamo su šios direktyvos 2 straipsnio 1 dalies f punktu, matyti, kad minėta direktyva netaikoma teisės aktų nustatytoms sistemoms, kurioms taikoma Direktyva 79/7.
41

Be to, nors Reglamento Nr. 1215/2012 II skyriaus 4 skirsnio „Jurisdikcija dėl bylų, susijusių su vartojimo sutartimis“ nuostatose taip pat nustatyta specialiosios jurisdikcijos taisyklė vartotojų naudai, reikia pažymėti, kad to reglamento 17 straipsnio 3 dalyje nustatyta, jog šis skirsnis „netaikomas vežimo sutarčiai, išskyrus sutartis, kuriose už bendrą kainą numatyta kelionė ir nakvynė“ (2019 m. balandžio 11 d. Sprendimo Ryanair, C‑464/18, EU:C:2019:311, 28 punktas).
–

Société de perception et de distribution des droits des artistes-interprètes de la musique et de la danse (Spedidam), PG ir GF, atstovaujamų advokatų C. Waquet ir H. Hazan,
13

2001 m. birželio 5 d.Verdrag tussen het Koninkrijk België en het Koninkrijk der Nederlanden tot het vermijden van dubbele belasting en tot het voorkomen van het ontgaan van belasting inzake belastingen naar het inkomen en naar het vermogen (Belgijos Karalystės ir Nyderlandų Karalystės sutartis dėl dvigubo apmokestinimo išvengimo ir mokesčių vengimo mokesčių srityje) (Belgisch Staatsblad, 2002 m. gruodžio 20 d., p. 57534, toliau – Belgijos ir Nyderlandų sutartis) 7 straipsnio 1–3 dalyse nustatyta: „1. Kiekvienos iš Šalių įmonės pelną apmokestina tik ta Šalis, išskyrus tuos atvejus, kai įmonė kitoje Šalyje vykdo savo ūkinę veiklą per joje esančią nuolatinę buveinę. Jei įmonė veiklą vykdo per tokią nuolatinę buveinę, kitoje šalyje įmonės gautas pelnas gali būti apmokestinamas pelno mokesčiu tik ta dalimi, kuria jis priskiriamas tai nuolatinei buveinei. 2. Laikantis 3 dalies nuostatų, jei susitariančiojoje valstybėje veikianti įmonė savo veiklą vykdo kitoje susitariančiojoje valstybėje per šioje valstybėje esančią nuolatinę buveinę, šiai nuolatinei buveinei kiekvienoje susitariančiojoje valstybėje priskiriamas pelnas, kurį ji būtų gavusi, jeigu būtų buvusi savarankiška ir atskira įmonė, vykdanti tapačią arba analogišką veiklą, esant tapačioms arba analogiškoms sąlygoms, ir visiškai savarankiškai veikianti su įmone, kurios nuolatinė buveinė ji yra. 3. Siekiant nustatyti nuolatinės buveinės pelną, galima atskaityti išlaidas, kurių ji patyrė siekdama savo tikslų, įskaitant valdymo išlaidas ir bendrąsias administravimo sąnaudas, patirtas valstybėje, kurioje ši buveinė yra, arba kitur.“
Taip pat primintina, kad pagal Bendrosios kompetencijos teismų įstatymo 69 straipsnio 1 dalį pareiškimą pratęsti teisminių įgaliojimų vykdymo terminą suinteresuotieji teisėjai turi pateikti ne anksčiau kaip likus dvylikai mėnesių ir ne vėliau kaip likus šešiems mėnesiams iki įprasto pensinio amžiaus. Be to, kaip Komisija nurodė savo rašytinėse pastabose ir per teismo posėdį, o Lenkijos Respublika to neginčijo, pagal šią nuostatą teisingumo ministrui nenustatytas joks terminas, per kurį jis turi priimti sprendimą šiuo klausimu. Šį nuostata, nagrinėjama kartu su to paties įstatymo 69 straipsnio 1b dalimi, pagal kurią tuo atveju, kai suinteresuotasis teisėjas įprasto pensinio amžiaus sulaukia dar nepasibaigus procedūrai dėl jo įgaliojimų vykdymo termino pratęsimo, jis lieka eiti savo pareigas iki procedūros pabaigos, gali lemti tai, kad suinteresuotojo teisėjo netikrumo būsena užsitęs. Iš to, kas išdėstyta, matyti, kad laikotarpio, kurį teisėjams gali tekti laukti teisingumo ministro sprendimo dėl pareiškimo pratęsti jų įgaliojimų vykdymo terminą, trukmė galiausiai taip pat priklauso nuo ministro nuožiūros.
36

Kadangi nagrinėjamu atveju formaliai konstatuota, kad viešojo pirkimo sutartis Nr. 1 buvo nutraukta, pagal skaidrumo ir lojalumo reikalavimus ATE Nr. 2 turėjo informuoti perkančiąją organizaciją apie savo situaciją. Taigi iš pradžių ji turėjo pateikti visą informaciją, galinčią patvirtinti, kad kvalifikavimas kaip subrangos yra klaidingas ir ji nepažeidė įsipareigojimų pagal viešojo pirkimo sutartį Nr. 1, arba kad iš perkančiosios organizacijos negautas leidimas per ankstesnį viešąjį pirkimą yra tik nedidelis pažeidimas. Tokie paaiškinimai iš esmės galėjo būti pateikti pildant Europos bendrojo viešųjų pirkimų dokumento, pateikto Įgyvendinimo reglamento 2016/7 priede, standartinę formą. Iš tikrųjų šios formos III dalyje, įvardytoje kaip „Pašalinimo pagrindai“, yra C punktas „Su nemokumu, interesų konfliktu ar profesiniais nusižengimais susiję pagrindai“. Pildydami šį C punktą kandidatai turi, be kita ko, atsakyti į klausimą, ar jie yra pripažinti kaltais dėl sunkaus profesinio nusižengimo, ir, jei taip, jie turi pateikti išsamesnės informacijos.
21

Ieškovai pagrindinėje byloje pateikė, inter alia, tos interneto svetainės, kurioje pateikiami pasiūlymai pirkti garso įrangą, pažymėtą minėtam Europos Sąjungos prekių ženklui tapačiu arba į jį panašiu žymeniu, ekrano vaizdo kopijas. Jie atkreipė dėmesį į tai, kad šie pasiūlymai pateikti anglų kalba, o interneto svetainės dalyje „where to buy“ („kur įsigyti“) pateiktas platintojų įvairiose šalyse, įskaitant Jungtinę Karalystę, sąrašas. Be to, iš pardavimo sąlygų matyti, kad Heritage Audio priima užsakymus iš visų Europos Sąjungos valstybių narių.
43

Be to, kaip iš esmės tvirtina Komisija, mokesčio mokėjimas tiesiogiai arba per mokestį privalantį mokėti supirkėją iš esmės yra logiška permokų grąžinimo sąlyga. Vis dėlto nacionalinės teisės akto nuostata, kaip antai nagrinėjama pagrindinėje byloje, ne tik reikalaujama tokio mokėjimo, bet ir nustatoma grąžinimo pirmumo tvarka, be kita ko, remiantis su Reglamento Nr. 3950/92 2 straipsnio 2 dalimi nesuderinamų nacionalinės teisės akto nuostatų, reglamentuojančių papildomo mokesčio surinkimą, laikymusi.
11

2012 m. liepos 5 d.decreto ministeriale – Attuazione dell’art. 25 del decreto legislativo del 3 marzo 2011, n. 28, recante incentivazione della produzione di energia elettrica da impianti solari fotovoltaici (ministerijos dekretas dėl 2011 m. kovo 3 d. Įstatyminio dekreto Nr. 28 dėl skatinimo gaminti elektros energiją naudojant saulės fotovoltinius įrenginius 25 straipsnio įgyvendinimo) (GURI, Nr. 159, paprastasis priedas, 2012 m. liepos 10 d., toliau – Penktoji energijos sąskaita) preambulė suformuluota taip: „Kadangi, kiek tai susiję su saulės fotovoltine energija, staigus įrenginių kainų mažėjimas lėmė greitesnį įrenginių skaičiaus augimą, o tai, be kita ko, lėmė su pagalba susijusių išlaidų padidėjimą, be to, užimta vis daugiau žemės sklypų (taip pat ir žemės ūkio paskirties); kadangi kelios kitos Europos šalys, atsižvelgdamos į aukštą su pagalba susijusių išlaidų lygį ir išlaidų įrenginiams sumažėjimą, ėmėsi priemonių, kuriomis siekiama mažinti su fotovoltine energija susijusias paskatas, ir kadangi, taip pat siekiant išsaugoti konkurenciją ir apsaugoti galutinius naudotojus, būtina vadovautis Europos standartais skatinimo srityje; kadangi, atsižvelgiant į tolesnę sektoriaus plėtrą, yra didelių galimybių mažinti paskatas, palyginti su pastaraisiais metais mokėtomis paskatomis, atsižvelgiant į paskatų kitose Europos šalyse lygį ir įprastą investicijų grąžą; atsižvelgiant į tai, kad saulės fotovoltinės energijos raida ateityje turi būti orientuota į priemones, kuriomis mažinamas žemės sklypų užėmimas, skatinamos technologinės inovacijos ir energijos vartojimo efektyvumas ir generuojamas papildomas teigiamas efektas, kiek tai susiję su aplinkos apsauga ir ekonomine nauda <…>“
31

Galiausiai prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas mano, kad siekiant užtikrinti Sąjungos teisės veiksmingumo principo laikymąsi Slovėnijos teismai turėtų laikytis platesnio šio sprendimo 28 punkte nurodyto formalaus teisėtumo principo aiškinimo, pagal kurį prašymą taikyti priverstinį vykdymą gavęs teismas galėtų jau vykstant tokiai procedūrai ex officio įvertinti, ar sąlyga yra nesąžininga. Iš tiesų vykstant tokiai procedūrai teismas turėtų nustatyti visus teisiniu požiūriu esminius faktus, įskaitant tuos, dėl kurių šalys nesutaria. Be to, juo labiau yra pagrįstas notarinio akto, palyginti su teismų išduotais tradiciniais vykdomaisiais raštais, patikrinimas iš esmės. Be to, Notariato įstatymo 4 straipsnyje nustatyta, kad skolininkas turi aiškiai sutikti su tuo, kad dokumentas yra tiesiogiai vykdytinas, todėl viešąja tvarka grindžiamos nuostatos, kaip antai nustatytos vartotojų apsaugos srityje ir susijusios su nesąžiningomis sąlygomis, negalėtų būti apeinamos gavus skolininko sutikimą. Taigi, remdamasis tokiu išaiškinimu, prašymą taikyti priverstinio vykdymo procedūrą gavęs teismas galėtų ex officio nuspręsti neleisti vykdyti notarinio akto, kaip antai ginčijamo notarinio akto, su kuriuo skolininkas sutiko pažeidžiant viešąja tvarka grindžiamas nuostatas.
2

Iš skundžiamo sprendimo 1–21 punktuose išdėstytų ginčo aplinkybių matyti, kad Icap plc (jos teises ir pareigas perėmė NEX International Limited), Icap Management Services Ltd ir Icap New Zealand Ltd (toliau kartu – Icap) priklauso maklerių paslaugų, teikiamų balso ir elektroniniais tinklais, įmonei, kuri taip pat teikia paslaugas ir sudarius sandorį.
70

Iš Teisingumo Teismo jurisprudencijos matyti, kad sąvoka „užmokestis“, kaip ji suprantama pagal SESV 157 straipsnio 2 dalį, turi būti aiškinama plačiai. Ši sąvoka apima, be kita ko, bet kokį atlygį grynaisiais arba natūra dabartiniu metu ar ateityje, su sąlyga, kad jį moka, nors ir netiesiogiai, darbdavys darbuotojui už jo darbą, nesvarbu, ar pagal darbo sutartį, ar pagal teisės nuostatas, ar savanoriškai. Be to, tai, kad tam tikros išmokos mokamos po darbo santykių nutraukimo, netrukdo išmokų laikyti darbo užmokesčiu pagal šią nuostatą (2012 m. gruodžio 6 d. Sprendimo Dittrich ir kt., C‑124/11, C‑125/11 ir C‑143/11, EU:C:2012:771, 35 punktas ir 2018 m. rugsėjo 19 d. Sprendimo Bedi, C‑312/17, EU:C:2018:734, 33 punktas).
34

Šiuo klausimu reikia priminti, kad pagal Bendrojo susitarimo 1 punkto a papunktį vienas iš šio susitarimo tikslų yra pagerinti darbo pagal terminuotas darbo sutartis kokybę, užtikrinant nediskriminavimo principo paisymą. Be to, Bendrojo susitarimo preambulės trečioje pastraipoje nurodyta, kad šis susitarimas „rodo socialinių partnerių siekį sukurti bendruosius pagrindus, kurie užtikrintų vienodų sąlygų taikymą pagal terminuotas sutartis dirbantiems darbuotojams, apsaugant juos nuo diskriminavimo“. Direktyvos 1999/70 14 konstatuojamojoje dalyje šiuo klausimu pažymėta, kad Bendruoju susitarimu siekiama, be kita ko, pagerinti darbo pagal terminuotas darbo sutartis kokybę, nustatant būtiniausius reikalavimus, kuriais būtų užtikrintas nediskriminavimo principo taikymas (2018 m. lapkričio 21 d. Sprendimo de Diego Porras, C‑619/17, EU:C:2018:936, 54 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
40

Vis dėlto, kaip matyti iš skundžiamo sprendimo 36 punkto, nuo pat pradžių ieškovė prašė pripažinti negaliojančiu Komisijos sprendimą, tariamai esantį 2014 m. spalio 28 d. rašte. Iš to matyti, kad Alfamicro turėjo omenyje ieškinį dėl panaikinimo. Be to, Bendrasis Teismas nustatė šį prieštaravimą ir skundžiamo sprendimo 41 punkte nusprendė, kad galimas ieškinys dėl panaikinimo yra nepriimtinas, nes nei šis raštas, nei debeto aviza nėra administraciniai aktai, kurie gali būti ginčijami pareiškiant tokį ieškinį.
34

Vizų skyriaus pareigūnas apskundė šį sprendimą Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) (Apeliacinis teismas (Anglija ir Velsas) (Civilinių bylų skyrius)). 2015 m. lapkričio 4 d. sprendimu tas teismas, konstatavo, be kita ko, kad SM nebuvo Sąjungos piliečio „tiesioginis palikuonis“, kaip tai suprantama pagal Direktyvos 2004/38 2 straipsnio 2 punkto c papunktį, nes nebuvo įvaikinta pagal Jungtinės Karalystės teisę pripažįstamą formą. Be to, šis teismas manė, kad SM taip pat negalėjo patekti į šios direktyvos 3 straipsnio 2 dalies pirmos pastraipos a punkto taikymo sritį kaip Sąjungos piliečio „kitas šeimos narys“.
48

Iš to, kas išdėstyta matyti, kad baudžiamosiose bylose Direktyva 2016/343, visų pirma jos 3 straipsnis ir 4 straipsnio 1 dalis, nėra kliūtis priimti preliminarius procesinio pobūdžio sprendimus, kaip antai teismo sprendimą pratęsti suėmimą, grindžiamus įtarimais arba kaltę patvirtinančiais įrodymais, su sąlyga kad šiuose sprendimuose suimtas asmuo nenurodomas kaip kaltas. Be to, savo klausimais prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas siekia išsiaiškinti, kokiomis sąlygomis galima priimti sprendimą dėl suėmimo, visų pirma, kiek jis turi būti įsitikinęs, kad nusikaltimą padarė konkretus asmuo, kaip reikia nagrinėti įvairius įrodymus ir kiek detaliai jis turi motyvuoti atsakymą į jam pateiktus argumentus; tačiau direktyva visų šių klausimų nereglamentuoja ir jiems taikoma tik nacionalinė teisė.
26

Be to, konstatuotina, kad pagal Direktyvos 2009/138 13 straipsnio 13 punkto d papunkčio ii dalį minėtoje direktyvoje „valstybė narė, kurioje yra draudimo rizika“ – tai valstybė narė, kurioje yra to draudėjo, su kuriuo susijusi draudimo sutartis, padalinys, jeigu draudėjas yra juridinis asmuo.
127

Ketvirta, kiek tai susiję su deaktyvuotų šaunamųjų ginklų ir senovinių ginklų kopijų įtraukimo į Direktyvos 91/477, iš dalies pakeistos ginčijama direktyva, I priedo II dalies A arba C kategoriją proporcingumu, pirmiausia, Parlamentas ir jam pritarianti Komisija nurodė, kad per šio sprendimo 90 ir 91 punktuose nurodytas apklausas ekspertai patvirtino, jog negalima visiškai atmesti deaktyvuoto šaunamojo ginklo reaktyvavimo rizikos. Šio sprendimo 120 punkte jau buvo nurodyta, kad, kaip matyti būtent iš jo 88 ir 89 punktuose nurodytų tyrimų, per masines šaudynes Europoje buvo naudojami teisėtai priklausę šaunamieji ginklai, reaktyvuoti iš deaktyvuotų ginklų ar sukonstruoti iš skirtingų ginklų dalių.
14

Be to, atlikusi prieštaringus auditus, Komisija 2013 m. birželio 10 d. pranešė ADR apie konkrečias sumas, kurias ji nusprendė susigrąžinti, nes tam tikros išlaidos, deklaruotos pagal kiekvieną iš aptariamų sutarčių, neatitiko reikalavimų. Komisija taip pat informavo ADR, kad per vieną mėnesį jai atsiųs debeto avizas ir kad nepagrįstai išmokėtos sumos bus susigrąžintos taikant įskaitymą arba, jei reikės, priverstinį vykdymą.
59

Be to, kaip generalinis advokatas pažymėjo išvados 83 punkte, išimties taikymo poveikio vertinimas vietos populiacijos teritorijos lygmeniu paprastai yra būtinas tam, kad būtų nustatytas šios nuostatos poveikis atitinkamos populiacijos apsaugos būklei platesniu mastu. Iš tiesų, kadangi tokia išimtimi, kaip matyti iš šio sprendimo 41 punkte primintų argumentų, siekiama išspręsti specifinę problemą konkrečiu atveju, tokios išimties pasekmės gali būti juntamos visų pirma tam tikros vietovės, kuriai skirta ši nuostata, teritorijoje. Be to, kaip matyti iš Teisingumo Teismo turimos bylos medžiagos, populiacijos apsaugos būklė nacionaliniu ar biogeografiniu lygmeniu priklauso nuo bendro poveikio, kurį vietovėms daro skirtingos išimtys.
24

Be to, nors iš tikrųjų Consiglio di Stato (Valstybės Taryba) nurodo priežastis, kurios, kaip ji mano, patvirtina atitinkamą Direktyvos 2014/24 28 straipsnio aiškinimą, tai nereiškia, kad jai nekyla abejonių dėl tos nuostatos turinio. Pateikdamas savo nuomonę, tas teismas lojaliai bendradarbiauja su Teisingumo Teismu vykstant prejudicinio sprendimo priėmimo procedūrai ir vykdo Rekomendacijų nacionaliniams teismams dėl prašymų priimti prejudicinį sprendimą pateikimo (OL C 257, 2018, p. 1) 17 punkte nurodytą prašymą; kaip matyti iš šio punkto, „[p]rašymą priimti prejudicinį sprendimą teikiantis teismas taip pat gali glaustai nurodyti, kaip, jo manymu, reikėtų atsakyti į prejudicinius klausimus“, o tai, kaip nurodyta šiame 17 punkte, „Teisingumo Teismui <…> naudinga“.
„1.

Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta Direktyvos [2001/23] 1 straipsnyje, ir siekiant išsiaiškinti, ar įvykdytas įmonės, verslo arba įmonės ar verslo dalių perdavimas, ar sąvoka „ūkio subjektas“ turi būti suprantama kaip visiškai savarankiškas gamybos vienetas, kuris, siekdamas savo ekonominių tikslų, gali veikti nesinaudodamas (perkant, skolinantis, nuomojantis ar kt.) jokiais trečiųjų šalių gamybos veiksniais (žaliavomis, žmogiškaisiais ištekliais, mechaniniais įrenginiais, galutinio produkto komponentais, pagalbos paslaugomis, finansiniais ištekliais ir kt.)? Ar atvirkščiai, siekiant pripažinti „ūkio subjektu“ pakanka to, kad yra atskiras gamybos vieneto veiklos tikslas, kad šia veikla iš tikrųjų siekiama komercinių tikslų ir kad galima veiksmingai organizuoti gamybos veiksnius (žaliavas, mechaninius ir kitus įrenginius, žmogiškuosius išteklius ir pagalbos paslaugas), norint pasiekti minėtą tikslą, nepaisant to, ar naujasis savininkas naudojasi gamybos veiksniais, įskaitant išorinius, ar to, kad minėto tikslo jam nepavyko pasiekti esant tam tikrai situacijai?
29

Iš to darytina išvada, jog jeigu šalių pateiktų pagrindų pakanka įtikinti nacionalinį teismą dėl Sąjungos teisės akto negaliojimo, tas teismas vien tuo remdamasis, neatlikdamas papildomų tyrimų, turi teikti klausimą Teisingumo Teismui dėl to teisės akto galiojimo. Iš tiesų, kaip matyti iš 1987 m. spalio 22 d. Sprendimo Foto‑Frost (314/85, EU:C:1987:452, 18 punktas), Teisingumo Teismas geriausiai gali nuspręsti dėl Sąjungos antrinės teisės aktų galiojimo, nes Sąjungos institucijos, kurių aktai ginčijami, pagal Europos Sąjungos Teisingumo Teismo statuto 23 straipsnio antrą pastraipą turi teisę pateikti Teisingumo Teismui rašytines pastabas, kad apgintų šių aktų galiojimą. Be to, pagal šio statuto 24 straipsnio antrą pastraipą Teisingumo Teismas gali reikalauti, kad Sąjungos institucijos, įstaigos ar organai, kurie nėra bylos šalys, pateiktų visą informaciją, kaip jis mano, būtiną nagrinėjant tą bylą.
62

Be to, neatmetama galimybė, kad aptariamo objekto nuoma suteikia nepagrįstą pranašumą jo faktiniam naudotojui, nes naudodamasis turtu, kurį gavusi paramą įsigijo kita asociacija, jis gali gauti pajamų, kurių nebūtų gavęs, jei negalėtų naudotis šiuo objektu. Be to, nepagrįstą pranašumą taip pat galima konstatuoti tuo atveju, kai nuomos mokestis buvo nustatytas ne pagal rinkos sąlygas. Todėl prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas turės nustatyti, ar Kaleselts mokėtas nuomos mokestis iš esmės skyrėsi nuo to, kurį ji būtų mokėjusi už panašaus laivo nuomą kitam savininkui, ne Järvelaev.
50

Be to, reikia pabrėžti, kaip savo išvados 65 punkte pažymėjo generalinis advokatas, kad taikant Reglamente Nr. 1013/2006 numatytas taisykles atliekoms, susidariusioms laive dėl atviroje jūroje įvykusios avarijos, laivas gali užtrukti atplaukti į saugų uostą, o dėl to padidėtų jūros taršos rizika ir būtų pakenkta šiuo reglamentu siekiamam tikslui.
11

Pagal Lei n.o 23/2018 de 5 de junho – Direito a indemnização por infração ao direito da concorrência, transpõe a Diretiva 2014/104/UE, do Parlamento Europeu e do Conselho, de 26 de novembro de 2014, relativa a certas regras que regem as ações de indemnização no âmbito do direito nacional por infração às disposições do direito da concorrência dos Estados-Membros e da União Europeia, e procede à primeira alteração à Lei n.o 19/2012, de 8 de maio, que aprova o novo regime jurídico da concorrência, e à quarta alteração à Lei n.o 62/2013, de 26 de agosto, Lei de Organização do Sistema Judiciário (2018 m. birželio 5 d. Įstatymas Nr. 23/2018 dėl teisės į žalos, atsiradusios dėl konkurencijos teisės pažeidimo, atlyginimą, perkeliantis 2014 m. lapkričio 26 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvą 2014/104/ES dėl tam tikrų taisyklių, kuriomis reglamentuojami pagal nacionalinę teisę nagrinėjami ieškiniai dėl žalos, patirtos dėl valstybių narių ir Europos Sąjungos konkurencijos teisės nuostatų pažeidimo, atlyginimo, pirmą kartą iš dalies keičiantis 2012 m. gegužės 8 d. Įstatymą Nr. 19/2012, nustatantį naują teisinį reglamentavimą konkurencijos srityje, ir ketvirtą kartą iš dalies keičiantis 2013 m. rugpjūčio 26 d. Teismų įstatymą Nr. 62/2013) (Diário da República, 1-oji serija, 2018 m. birželio 5 d., Nr. 107), kuriuo į nacionalinę teisę buvo perkelta Direktyva 2014/104, 24 straipsnį šio įstatymo materialinės nuostatos, įskaitant ir susijusias su įrodinėjimo pareiga, netaikomos atgaline tvarka, o jo procesinės nuostatos netaikomos byloms, pradėtoms iki jo įsigaliojimo.
44

Be to, pridurtina, kad prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas nurodė, kad šiuo atveju nėra sukčiavimo įrodymų ir paslaugų teikėjai, išrašę pagrindinėje byloje nagrinėjamas sąskaitas faktūras, sumokėjo PVM į valstybės biudžetą, todėl biudžetas nepatyrė žalos dėl to, kad šios sąskaitos faktūros buvo išrašytos klaidingai – kaip įprasto apmokestinimo, o ne atvirkštinio apmokestinimo atveju.
40

Be to, Teisingumo Teismas pažymėjo, kad, siekiant veiksmingai įgyvendinti Sąjungos konkurencijos taisykles, gali prireikti atsakomybę už šių taisyklių pažeidimą priskirti šį pažeidimą padariusią įmonę įgijusiam subjektui, kai ta įmonė nustoja egzistuoti dėl to, kad ji prijungiama prie šio subjekto, kuris, kaip perimanti bendrovė, perima jos turtą ir įsipareigojimus, įskaitant jos atsakomybę už Sąjungos teisės pažeidimą (2013 m. gruodžio 5 d. Sprendimo SNIA / Komisija, C‑448/11 P, nepaskelbtas Rink., EU:C:2013:801, 25 punktas).
18

Be to, nacionalinės teisės aktų leidėjas negali nuspręsti, kad trys prašymą priimti prejudiciniame teisme vykstančiame procese dalyvaujančios šalys yra ne pelno organizacijos ar asociacijos vien dėl to, kad pagal nacionalinę teisę jos pripažįstamos kaip humanitarinės organizacijos, kaip tai suprantama pagal GWB 107 straipsnio 1 dalies 4 punkto antrą sakinį. Iš tikrųjų sąlygos, kurios taikomos tam, kad būtų galimas kvalifikavimas kaip „ne pelno organizacijos“, yra griežtesnės, kaip matyti iš 2014 m. gruodžio 11 d. Sprendimo Azienda sanitaria locale n. 5 Spezzino ir kt. (C‑113/13, EU:C:2014:2440), 2016 m. sausio 28 d. Sprendimo CASTA ir kt. (C‑50/14, EU:C:2016:56) ar bent iš Direktyvos 2014/24 77 straipsnio 1 dalies.
54

Per posėdį Teisingumo Teisme Belgijos Karalystė iš esmės priminė, kad pagal Belgijos procesinės teisės normas kasacinį skundą turi įteikti Cour de cassation advokatas, o tokį skundą norintis paduoti teisės subjektas iš pradžių turi paprašyti šio advokato nuomonės dėl šio skundo tenkinimo galimybių. Nors šis teisės subjektas gali neatsižvelgti į advokato, į kurį kreipėsi, neigiamą nuomonę ir paprašyti šio advokato pateikti jo vardu kasacinį skundą, kurį jis prireikus turi pats parengti, faktiškai tokios praktikos laikomasi retai. Tokiu atveju advokatas skunde turėtų pažymėti, kad jis pateiktas „sur réquisition et sur projet“ (pagal prašymą ir projektą), taip Cour de cassation leidžiant suprasti, kad jis nesutinka su turiniu. Be to, taip elgdamasis teisės subjektas prisiimtų riziką, kad iš jo gali būti priteistas žalos atlyginimas dėl piktnaudžiavimo teikiant skundą. Taip pat pažymėtina, kad, nors Cour de cassation advokatui, į kurį kreiptasi, pateikus neigiamą nuomonę, atitinkamam teisės subjektui neužkertamas kelias prašyti antros nuomonės kito Cour de cassation advokato, praktikoje tik labai retais atvejais šio antro advokato nuomonė prieštarauja pirmajai nuomonei.
„1.

Ar [SESV] 56 ir 63 straipsnius reikia aiškinti taip, kad jais draudžiamos Įstatymo dėl [Kroatijoje] su leidimo neturinčiu kreditoriumi sudarytų tarptautinių elementų turinčių paskolos sutarčių negaliojimo nuostatos, būtent to įstatymo 10 straipsnio nuostatos, kuriose numatyta, kad yra niekiniai paskolos sutartys ir kiti teisiniai dokumentai, kuriuos lėmė tarp skolininko (kaip tai suprantama pagal minėto įstatymo 1 straipsnį ir 2 straipsnio pirmą įtrauką) ir leidimo neturinčio kreditoriaus (kaip tai suprantama pagal to paties įstatymo 2 straipsnio antrą įtrauką) sudaryta paskolos sutartis ar kurie ta sutartimi pagrįsti, net jeigu jie buvo sudaryti prieš įsigaliojant minėtam įstatymui, ir negalioja nuo jų sudarymo momento ir to pasekmė yra ta, kad sutarties šalys privalo viena kitai grąžinti tai, ką gavo pagal niekinę sutartį, o kai neįmanoma grąžinti to, ką yra gavusios, arba kai įvykdytos prievolės pobūdis prieštarauja restitucijai, privalo sumokėti atitinkamą piniginę kompensaciją atsižvelgiant į priimant teismo sprendimą taikytas kainas?