34

Šiomis aplinkybėmis Fővárosi Ítélőtábla (Budapešto sostinės regiono apeliacinis teismas) nutarė sustabdyti bylos nagrinėjimą ir pateikti Teisingumo Teismui šiuos prejudicinius klausimus: „1. Ar sutarties sąlyga, pagal kurią su valiutos keitimo kursu susijusi rizika tenka vartotojui ir kuri, panaikinus nesąžiningą sutarties sąlygą, kurioje buvo numatytas valiutos pirkimo ir pardavimo kursų skirtumas ir pareiga prisiimti atitinkamą keitimo kurso riziką, tapo ex tunc veikiančios sutarties dalimi dėl teisės aktų leidėjo įsikišimo po to, kai kilo ginčų dėl negaliojimo, kurie turėjo įtakos dideliam sutarčių skaičiui, laikytina sąlyga, dėl kurios nebuvo atskirai derėtasi, kaip ji suprantama pagal Direktyvos 93/13 3 straipsnio 1 dalį, ir dėl to patenka į Direktyvos 93/13 taikymo sritį? 2. Jeigu sutarties sąlyga, pagal kurią su valiutos keitimo kursu susijusi rizika tenka vartotojui, patenka į Direktyvos 93/13 taikymo sritį, ar Direktyvos 93/13 1 straipsnio 2 dalyje numatyta išimtis turi būti aiškinama taip, kad ji apima sutarties sąlygą, kuri atitinka imperatyvias nacionalinės teisės aktų nuostatas, kaip tai suprantama pagal [2013 m. kovo 21 d. Sprendimo RWE Vertrieb (C‑92/11, EU:C:2013:180)] 26 punktą, priimtas arba įsigaliojusias po sutarties sudarymo? Ar į šios išimties taikymo sritį taip pat patenka sutarties sąlyga, kuri tapo ex tunc veikiančios sutarties dalimi po tokios sutarties sudarymo taikant imperatyvią teisės akto nuostatą, kuria užpildoma spraga, atsiradusi dėl nesąžiningos sutarties sąlygos, be kurios sutarties vykdymas neįmanomas, negaliojimo? 3. Jeigu, atsižvelgiant į atsakymus, pateiktus į pirmesnius klausimus, galima nagrinėti sutarties sąlygos, pagal kurią su keitimo kursu susijusi rizika tenka vartotojui, nesąžiningumą, ar pagal Direktyvos 93/13 4 straipsnio 2 dalį kylantis aiškios ir suprantamos formuluotės reikalavimas turi būti aiškinamas taip, kad jis tenkinamas ir tuo atveju, kai tokiomis sąlygomis, kaip nurodytosios dėstant faktines aplinkybes, įvykdoma teisės aktuose nustatyta ir bet kuriuo atveju abstrakčiai suformuluota pareiga informuoti, ar vis dėlto turi būti pateikiami ir kredito įstaigai žinomi arba sudarant sutartį jos galimi gauti duomenys, susiję su rizika vartotojui? 4. Ar, atsižvelgiant į aiškumo ir skaidrumo reikalavimą ir į tai, kas nurodyta Direktyvos 93/13 priedo 1 dalies i punkte, svarbi aplinkybė, kad sutarties sudarymo momentu sąlygos, susijusios su vienašališko sutarties keitimo teise ir valiutos pirkimo ir pardavimo kursų skirtumu – jos po kelerių metų pripažintos nesąžiningomis, – buvo numatytos sutartyje kartu su sąlyga dėl rizikos, susijusios su keitimo kursu, prisiėmimo, todėl, atsižvelgiant į visas šias sąlygas, vartotojas iš tikrųjų visiškai negalėjo numatyti mokėjimo įsipareigojimų evoliucijos ar jų kitimo mechanizmo? Ar nagrinėjant, ar sąlyga, kurioje įtvirtinta su valiutos keitimo kursu susijusi rizika, yra nesąžininga, nereikia atsižvelgti į sutarties sąlygas, kurios vėliau pripažintos nesąžiningomis? 5. Ar nacionaliniam teismui pripažinus, kad sutarties sąlyga, pagal kurią su valiutos keitimo kursu susijusi rizika tenka vartotojui, yra nesąžininga, toks teismas, nustatydamas teisines pasekmes pagal nacionalinės teisės normas, privalo ex officio atsižvelgti, paisydamas šalių teisės būti išklausytoms per rungimosi principu grindžiamą procesą, ir į kitas nesąžiningas sutarties sąlygas, kurių ieškovai nenurodė savo ieškinyje? Ar veikimo ex officio principas taip pat taikomas pagal Teisingumo Teismo jurisprudenciją, jeigu ieškovas yra vartotojas, ar, atsižvelgiant į šalių autonomijos principo vaidmenį visame procese ir proceso ypatybes, pagal principą, kad šalys turi teisę apibrėžti ieškinio dalyką, nagrinėjimas ex officio negalimas?“