LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys C 211/14

2011 m. balandžio 29 d.Internationaler Hilfsfonds e.V. pateiktas apeliacinis skundas dėl 2011 m. kovo 24 d. Bendrojo Teismo (ketvirtoji kolegija) nutarties byloje Internationaler Hilfsfonds e.V. prieš Komisiją, T-36/10

(Byla C-208/11 P)

2011/C 211/27

Proceso kalba: vokiečių

Šalys

Apeliantas: Internationaler Hilfsfonds e.V., atstovaujamas advokato H. Kaltenecker

Kitos proceso šalys: Europos Komisija, Danijos Karalystė

Apeliantės reikalavimai

— panaikinti ginčijamas priemones ir priimti galutinį sprendimą iš esmės arba, nepatenkinus šio prašymo, grąžinti bylą Bendrajam Teismui naujam sprendimui priimti;

— priteisti iš Komisijos bylinėjimosi išlaidas.

Apeliacinio skundo pagrindai ir pagrindiniai argumentai

Apeliantas — tai pagal Vokietijos teisę įsteigta, humanitarinėje srityje veikianti nevyriausybinė organizacija. Teisinio ginčo pagrindą sudaro jo su Komisija sudaryta sutartis „LIEN 97-2011“ dėl medicininio pagalbos projekto Kazachstane bendrojo finansavimo. Sutartį ir projektą Komisija vienašališkai, apelianto nuomone — neteisėtai, nutraukė 1999 m. spalio mėnesį.

Nuo pat sutarties nutraukimo apeliantas bando nustatyti, kokios priežastys paskatino Komisiją nutraukti jos ir Kazachstano vyriausybės nuomone svarbų ir sėkmingai pradėtą projektą. Apeliantas įtaria piktnaudžiavimą tarnyba ir todėl keliose procedūrose, kreipdamasis į Europos ombudsmeną ir Sąjungos teismus, bandė pasiekti, kad Komisija leistų susipažinti su visais su tuo susijusias dokumentais pagal 2001 m. gegužės 30 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (EB) Nr. 1049/2001 dėl galimybės visuomenei susipažinti su Europos Parlamento, Tarybos ir Komisijos dokumentais (toliau — Reglamentas Nr. 1049/2001). Komisija neleido susipažinti su visais dokumentais.

Apeliacinis skundas pateiktas dėl Bendrojo Teismo nutarties, kuria jis kaip nepriimtiną atmetė apelianto ieškinį dėl 2009 m. spalio 9 d. Komisijos sprendimo, kuriuo ji eilinį kartą atsisakė leisti susipažinti su visais dokumentais, panaikinimo ir nurodė apeliantui padengti bylinėjimosi išlaidas. Apeliantas skundžia tai, kad Bendrasis Teismas neteisingai apskaičiavo ir išaiškino ieškinio pateikimo terminą.

Apeliantas visų pirma skundžia tai, kad Bendrasis Teismas nepaisė to, jog ieškinys pateiktas dėl dvipakopėje procedūroje pagal Reglamentą Nr. 1049/2001 numatyto Komisijos sprendimo. Jo teigimu, jis neturėjo jokios galimybės pareikšti ieškinio iki buvo pateiktas atsakymas, apie kurį buvo pranešusi Komisija, į 2009 m. spalio 15 d. jo kartotinę paraišką, kuria jis prašė iš naujo įvertinti 2009 m. spalio 9 d. atsakymą į jo pirminę paraišką. Todėl, apelianto nuomone, šiuo klausimu jis veikė laikydamasis Sąjungos teismų praktikos. Anot jo, ieškinio pateikimo terminas prasidėjo gavus pagal Reglamento Nr. 1049/2001 8 straipsnio 3 dalį neigiamu laikomą atsakymą į jo kartotinę paraišką, t. y. — 2009 m. gruodžio 2 d. Jis baigėsi 2010 m. vasario 2 d. Todėl, apelianto supratimu, ieškinys buvo pateiktas per nustatytą terminą. Jis nesupranta, kodėl Bendrasis Teismas teisiškai klaidingai nustatė, kad ieškinio pateikimo terminas prasidėjo 2009 m. spalio 16 d. (kartotinės paraiškos pateikimo diena) ir baigėsi 2009 m. gruodžio 29 d., nepaisydamas to, jog 2009 m. spalio 9 d. sprendimas (preliminarus atsakymas į pirminę paraišką) aktu, dėl kurio galima pareikšti ieškinį, tapo tik pateikus neigiamą atsakymą į kartotinę paraišką.