ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys C 92/33

2008 m. sausio 23 d. pareikštas ieškinys byloje Walton prieš Komisiją

(Byla T-37/08)

(2008/C 92/68)

Proceso kalba: anglų

Šalys

Ieškovas: Robert Walton (Oksfordas, Jungtinė Karalystė), atstovaujama barrister D. Beard

Atsakovė: Europos Bendrijų Komisija

Ieškovės reikalavimai

— pripažinti, kad Komisijos sprendimas atskaityti 36 551,58 eurų sumą iš R. Walton pagal Pirmosios instancijos teismo sprendimą byloje T-144/02 mokėtinų sumų, buvo neteisėtas; arba

— pripažinti, kad Komisijos sprendimas atskaityti 36 551,58 eurų sumą iš R. Walton pagal Pirmosios instancijos teismo sprendimą byloje T-144/02 mokėtinų sumų, buvo iš dalies neteisėtas; arba

— pripažinti, kad reikia perskaičiuoti Komisijos atskaitytą 36 551,58 eurų sumą iš R. Walton pagal Pirmosios instancijos teismo sprendimą byloje T-144/02 mokėtinų sumų taip, kad būtų atimtos Komisijos reikalaujamos palūkanos; ir (arba)

— nurodyti panaikinti a) nustatytą 13 104,14 eurų skolą kartu su palūkanomis ir (arba) b) nustatytą 13 815,14 eurų skolą kartu su palūkanomis; ir

— nurodyti Komisijai padengti ieškovo bylinėjimosi išlaidas; ir

— imtis visų kitų priemonių, kurias Pirmosios instancijos teismas laikys esančiomis tinkamomis ir teisingomis.

Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai

2007 m. liepos 12 d. Sprendime byloje T-144/02, Richard J. Eagle ir kt prieš Komisiją, dar nepaskelbtame Rinkinyje, Pirmosios instancijos teismas priteisė iš Komisijos sumokėti ieškovui tam tikrą pinigų sumą.

2007 m. lapkričio 16 d. mokėjimu Komisija sumokėjo mažesnę sumą, atskaičiavusi 36 551,58 eurų sumą. Ieškovas ginčija Komisijos sprendimą sumažinti šia suma sumas, kurios turėjo būti jam sumokėtos.

Grįsdamas savo ieškinį ieškovas teigia, kad Komisija padarė teisės klaidą priimdama ginčijamą sprendimą, nes šis sprendimas yra neteisėtas piktnaudžiavimas procedūra todėl, kad Komisija per procesą Pirmosios instancijos teisme atsiėmė savo reikalavimą dėl atskaitymo ir todėl negali vienašališkai veikti šiuo atžvilgiu.

Be to, ieškovas teigia, kad ginčijamas sprendimas prieštaravo privalomiesiems ieškovo teisėtiems lūkesčiams, nes Komisija sutiko su ieškovo nurodyta suma per susirašinėjimą po Pirmosios instancijos teismo sprendimo.

Galiausiai ieškovas teigia, kad debeto avizos, kuriomis yra grindžiamas ginčijamas sprendimas, nėra tinkamas sprendimo teisinis pagrindas ir kad sprendimas buvo grindžiamas esmine skaičiavimo klaida, susijusia su reikalaujamomis palūkanomis.
LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys C 211/47

2007 m. liepos 11 d. pareikštas ieškinys byloje Slovakija prieš Europos Komisiją

(Byla T-247/07)

(2007/C 211/88)

Proceso kalba: slovakų

Šalys

Ieškovė: Slovakijos Respublika, atstovaujama J. Čorba

Atsakovė: Europos Bendrijų Komisija

Ieškovės reikalavimai

— panaikinti ginčijamą sprendimą tiek, kiek jis susijęs su ieškove arba, jei Pirmosios instancijos teismas nuspręstų esant būtina ar reikalinga, panaikinti visą ginčijamą sprendimą;

— priteisti iš atsakovės bylinėjimosi išlaidas.

Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai

Ieškovė ginčija 2007 m. gegužės 4 d. Komisijos sprendimą C(2007) dėl žemės ūkio produktų, išskyrus cukrų, perteklinių atsargų nustatymo ir dėl jų pašalinimo, susijusio su Čekijos Respublikos, Estijos, Kipro, Latvijos, Lietuvos, Vengrijos, Maltos, Lenkijos, Slovėnijos ir Slovakijos įstojimu į ES, finansinių pasekmių (1), su pakeitimais, padarytais 2007 m. gegužės 25 dieną. Ginčijamu sprendimu Komisija nustatė tam tikrų vaisių ir ryžių kiekius, esančius Slovakijos Respublikos laisvoje apyvartoje įstojimo į ES dieną ir viršijančius kiekius, kuriuos galima laikyti įprastinėmis perkeliamosiomis išlaidomis 2004 m. gegužės 1 dieną. Tuo pačiu metu ji nurodė ieškovei sumokėti 3,634 mln. eurų sumą, kad padengtų šių kiekių šalinimo išlaidas.

Grįsdama savo ieškinį ieškovė tvirtina, kad atsakove neturėjo kompetencijos priimti ginčijamą sprendimą.

Be to, ieškovė tvirtina, kad net jei atsakovė galėjo nustatyti perteklines atsargas, esančias Slovakijos Respublikos teritorijoje ir ją finansiškai įpareigoti šalinti šias tariamai perteklines atsargas, ji pažeidė Stojimo sutartį (2), nes nesirėmė tinkamu teisiniu pagrindu, t. y. Akto dėl stojimo sąlygų (3) 41 straipsniu.

Be to, ieškovė tvirtina, kad kadangi atsakovė neįrodė, kad Bendrija patyrė išlaidų ar kitos žalos dėl to, kad ieškovė nešalino perteklinių atsargų, kadangi ji laiku nenustatė tinkamo teisinio pagrindo dėl perteklinių atsargų šalinimo iš ieškovės rinkos, šių perteklinių atsargų nustatymo ir finansinių išlaidų, kurias turi padengti ieškovė, apskaičiavimo būdų, atsakovė ginčijamu sprendimu pažeidė Stojimo sutartį ir bendruosius proporcingumo bei teisinio saugumo principus.

Galiausiai ieškovė tvirtina, kad buvo pažeisti esminiai procedūros reikalavimai dėl nepakankamo motyvavimo.

(1) OL L 138, p. 14.

(2) Sutartis dėl Čekijos Respublikos, Estijos Respublikos, Kipro Respublikos, Latvijos Respublikos, Lietuvos Respublikos, Vengrijos Respublikos, Maltos Respublikos, Lenkijos Respublikos, Slovėnijos Respublikos ir Slovakijos Respublikos stojimo į Europos Sąjungą (OL L 236, p. 17).

(3) Aktas dėl Čekijos Respublikos, Estijos Respublikos, Kipro Respublikos, Latvijos Respublikos, Lietuvos Respublikos, Vengrijos Respublikos, Maltos Respublikos, Lenkijos Respublikos, Slovėnijos Respublikos ir Slovakijos Respublikos stojimo sąlygų ir sutarčių, kuriomis yra grindžiama Europos Sąjunga, pritaikomųjų pataisų (OL L 236, p. 33).
LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys C 96/20

2006 m. vasario 22 d. pareikštas ieškinys byloje Kendrion prieš Komisiją

(Byla T-54/06)

(2006/C 96/36)

Proceso kalba: olandų

Šalys

Ieškovė: Kendrion N.V. (Zeist, Nyderlandai), atstovaujama advokatų P. Glazener ir C. C. Meijer

Atsakovė: Europos Bendrijų Komisija

Ieškovės reikalavimai

— Visiškai arba iš dalies panaikinti ieškovei skirtą sprendimą.

— Panaikinti arba sumažinti ieškovei paskirtą baudą.

— Priteisti iš Komisijos bylinėjimosi išlaidas.

Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai

Ieškovė ginčija 2005 m. lapkričio 30 d. Komisijos sprendimą, susijusį su EB 81 straipsnio taikymo procedūra (byla COMP/F/38.354 — Pramoniniai maišai), kuriuo ieškovė pripažinta atsakinga už konkurencijos taisyklių pažeidimą ir jai paskirta bauda.

Ieškovė, grįsdama savo ieškinį, tvirtina, kad pažeisti EB 81 ir 253 straipsniai bei Reglamento Nr. 1/2003 15 straipsnio 2 dalis, nes sprendimo rezoliucinė dalis neatitinka sprendimo motyvų. Ginčijamo sprendimo motyvuose ji nekaltinama dalyvavimu darant pažeidimą, tačiau rezoliucinėje dalyje ji kaltinama EB 81 straipsnio pažeidimu.

Be to, buvo pažeisti EB 81 ir 253 straipsniai bei Reglamento Nr. 1/2003 23 straipsnio 2 dalis, kadangi Komisija neteisingai manė, kad ieškovė ir Fardem Packaging B.V. sudaro ekonominį vienetą, ir dėl to ieškovei už Fardem Packaging pažeidimą neteisingai paskyrė baudą.

Komisija be EB 81 ir 253 straipsnių bei Reglamento Nr. 1/2003 23 straipsnio 2 dalies pažeidė ir bendruosius teisės principus, įskaitant atidumo pareigą, savavališkumo draudimą, vienodos traktuotės ir proporcingumo principus.

Komisija už Fardem Packaging padarytą pažeidimą pripažino atsakinga ieškovę, priešingai nei kitais sprendimais, kuriais pagrindinė bendrovė nepatraukta atsakomybėn. Be to, ieškovei kaip pagrindinei bendrovei buvo paskirta didesnė bauda negu pažeidimą padariusiai pavaldžiajai bendrovei. Be to, ieškovė buvo traktuojama kitaip negu kitos pagrindinės bendrovės, kurios buvo pripažintos solidariai atsakingomis už savo pavaldžiųjų bendrovių padarytus pažeidimus. Ieškovei paskirta bauda pažeidžia proporcingumo principą ir atidumo pareigą.

Galiausiai ieškovė remiasi baudos dydžio nustatymo gairių pažeidimu ypač todėl, kad nebuvo taikomas jų 5 straipsnio b punktas. Komisija neatsižvelgė į specifinius įmonės požymius.
42

Be to, iš Reglamento 2017/1939 16 straipsnio matyti, kad Europos prokurorus skiria ne Europos prokuratūros paskyrimų tarnyba ar sudaryti tarnybos sutartis įgaliota tarnyba (toliau – STSĮT), o Taryba. Taip pat aplinkybės, kad ginčijamame sprendime nurodyta, jog atrinkti asmenys (tarp kurių yra J. E. Moreira Alves d’Oliveira Guerra) skiriami Europos prokurorais, suteikiant jiems AD 13 lygio laikinojo tarnautojo statusą, nepakanka, kad iš to būtų galima daryti išvadą, jog skirdama Europos prokurorus Taryba veikė kaip paskyrimų tarnyba arba STSĮT.
30

Šiuo klausimu ieškovės pateikti dokumentai tik patvirtina tokį aiškinimą. Iš tiesų, viena vertus, iš muitinės tarpininko pateikto muitinės deklaracijos pateikimo ir mokėtinų muitų nustatymo procedūros aprašymo, kurį ieškovė pridėjo prie savo pastabų dėl nepriimtinumu grindžiamo prieštaravimo, matyti, kad po to, kai į elektroninę muitų sistemą, už kurią neginčijamai atsakingos nacionalinės muitinės, įtraukiama muitinės deklaracija, apimanti, be kita ko, importuotojo apskaičiuotą muito sumą, ši sistema sugeneruoja priėmimo sprendimą kodo, atitinkančio prekių išleidimą ir leidžiančio išleisti atitinkamas prekes į laisvą apyvartą, forma. Kita vertus, reikia pažymėti, kad prie ieškovės pastabų dėl nepriimtinumu grindžiamo prieštaravimo pridėtos muitinės deklaracijos, pateikiamos su Italijos muitinės (Agenzia Dogane Monopoli) parengtais dokumentais, kuriuose, be kita ko, yra keli kodai.
18

Be to, papildomame pareiškime nurodytam teiginiui, kad su atitinkamu laikotarpiu susijusios mokesčių deklaracijos pareiškėja negali pateikti dėl bylinėjimosi išlaidų, kurias turi padengti ir kurios įtrauktos į minėtą deklaraciją, negalima pritarti siekiant išnagrinėti šį prašymą. Iš tiesų tokių išlaidų, dėl kurių šiuo atveju ginčijamasi nacionaliniame teisme, buvimas negali pateisinti to, kad nebuvo parengta mokesčių deklaracija, arba bet kuriuo atveju ir, nepaisant aiškių anketos nuorodų, bent jau to, kad nebuvo pateiktas kompetentingos nacionalinės institucijos išduotas dokumentas, patvirtinantis dabartinę pareiškėjos ekonominę situaciją.
10

2017 m. sausio 23 d. raštu Taryba išsakė savo nuomonę dėl ieškovės raštų, išsiųstų nuo 2017 m. sausio 6 d. iki to paties mėnesio 16 d. Be to, ji nurodė, kad nemato pagrindo persvarstyti savo sprendimą skirti sutartį arba jos nesudaryti.
Reikia pažymėti, kad nors Reglamento Nr. 207/2009 dėl Europos Sąjungos prekių ženklo 40 straipsnio, susijusio su trečiųjų šalių pastabomis, redakcijoje, kuri galiojo laikinojo sprendimo priėmimo momentu, nebuvo aiškiai numatyta, kad Europos Sąjungos intelektinės nuosavybės tarnyba (EUIPO) gali savo iniciatyva bet kuriuo metu iki prekių ženklo registracijos atnaujinti absoliučių atmetimo pagrindų nagrinėjimą, ir tokia galimybė į Reglamento Nr. 207/2009 40 straipsnio 3 dalį įtraukta tik po pakeitimo, padaryto Reglamento 2015/2424, kuriuo iš dalies keičiamas Reglamentas Nr. 207/2009, 38 straipsniu, Tarnyba turėjo tokią galimybę net nesant dėl to aiškios nuostatos.

Be to, iš Reglamento 2009/207 37 ir 40–42 straipsnių sistemos matyti, kad vertinamas, ar prekių ženklo paraiška suderinama su absoliučiais atmetimo pagrindais, atliekamas tik vystant ex parte procedūrai tarp prekių ženklo paraišką pateikusio asmens ir EUIPO padalinių. Tik vykstant registracijos pripažinimo negaliojančia procedūrai, pradėtai dėl įregistruoto prekių ženklo pagal Reglamento Nr. 207/2009 56 straipsnio 1 dalies a punktą, vykdant inter partes procedūrą tikrinama, ar toks prekių ženklas įregistruotas neatsižvelgus į absoliutų atmetimo pagrindą.

Iš to neišvengiamai išplaukia, kad, kai vykstant inter partes procedūrai Tarnyba atnaujina absoliučių atmetimo pagrindų nagrinėjimą, greta protesto procedūros pradedama autonomiška ex parte procedūra.

(žr. 32–34 punktus)
33

2016 m. gruodžio 19 d. pateiktose pastabose ieškovas ginčijo Europos Vadovų Tarybos, Tarybos ir Komisijos poziciją, kad, pirma, per 2016 m. kovo 18 d. susitikimą nebuvo sudaryta jokio susitarimo su Turkijos Respublika ir, antra, diskusijų su šia trečiąja valstybe baigtį reikia kvalifikuoti kaip politinį susitarimą. Ieškovas, be kita ko, mano, kad, atsižvelgiant į sąvokas, vartojamas dokumente, kurį jis kvalifikuoja kaip „ginčijamą susitarimą“, angliškas žodis „agree“ (reiškiantis „susitaria“) leidžia konstatuoti, kad tai yra susitarimas, skirtas teisiniams padariniams tretiesiems asmenims sukelti. Be to, termino „valstybės narės“ nevartojimas rodo, kad „ginčijamo susitarimo“ negalėjo sudaryti Sąjungos valstybės narės.
10

Ieškovė Pagkyprios organismos ageladotrofon Dimosia Ltd (POA) yra galvijų augintojų, gaminančių karvių pieną ir mėsą, organizacija. Ji buvo įkurta ir įregistruota 2004 m. ir turi 157 narius, o tai sudaro apie 75 % visų Kipro karvių pieno gamintojų. Kipre gaminant sūrį, pavadintą „Halloumi“, vidutiniškai suvartojama 54 mln. litrų šio pieno per metus. Tai yra tam tikros rūšies sūris, kuris gaminamas Kipre tam tikru būdu ir yra ypatingo skonio bei sudėties ir turi ypatingų kulinarinių savybių. Ieškovė Kipre laikoma pagrindine karvių pieno, naudojamo halumio gamyboje, gamintoja. Ji taip pat gamina halumį, pažymėtą jos pačios ir platintojų prekių ženklais, per jai 100 % priklausančią dukterinę bendrovę Papouis Dairies Ltd.
10

Ieškiniu ieškovas Bendrojo Teismo prašo: — pagrindiniai reikalavimai: — dėl teisių, kylančių iš privatinės teisės reglamentuojamos sutarties: — perkvalifikuoti jo sutartinius santykius į neterminuotą darbo sutartį, — pripažinti, kad atsakovės pažeidė sutartinius įsipareigojimus, pirmiausia pareigą iš anksto pranešti apie neterminuotos darbo sutarties nutraukimą, ir todėl, siekiant atlyginti žalą, patirtą dėl piktnaudžiavimo paeiliui sudarant terminuotas darbo sutartis, kuris sukėlė ieškovui ilgalaikį netikrumo jausmą, ir dėl pareigos iš anksto pranešti apie darbo sutarties nutraukimą pažeidimo: — priteisti iš atsakovių 176601,55 euro kompensaciją dėl išankstinio pranešimo apie atleidimą iš darbo, kuri apskaičiuota atsižvelgiant į jo darbo Sąjungos įsteigtose misijose stažą, — nepatenkinus šio reikalavimo – priteisti iš atsakovių 45985,15 euro kompensaciją dėl išankstinio pranešimo apie atleidimą iš darbo, apskaičiuotą atsižvelgiant į jo tarnybos Eulex Kosovo trukmę, — nuspręsti, kad jis buvo atleistas iš darbo piktnaudžiaujant, ir todėl priteisti jam iš atsakovių žalos atlyginimą, ex aequo et bono įvertintą 50000 eurų, — pripažinti, kad atsakovės nebuvo parengusios teisės aktuose numatytų socialinės apsaugos dokumentų, susijusių su darbo sutarties nutraukimu, — priteisti jam iš atsakovių po 100 eurų už kiekvieną vėlavimo dieną, skaičiuojant nuo šio ieškinio pateikimo, — nurodyti atsakovėms perduoti jam socialinės apsaugos dokumentus, susijusius su darbo sutarties nutraukimu, — priteisti iš atsakovių palūkanas nuo minėtų sumų, apskaičiuotas pagal Belgijos teisės aktuose nustatytą normą, — dėl įgaliojimų viršijimo ir diskriminacijos: — pripažinti, kad tuo metu, kai jis dirbo atsakovių įsteigtose misijose, EIVT, Taryba ir Komisija be jokio objektyvaus pateisinimo jį diskriminavo, kiek tai susiję su jo darbo užmokesčiu, teisėmis į pensiją ir susijusiomis lengvatomis ir tolesnio įdarbinimo garantija, — nustatyti, kad jis turėjo būti įdarbintas kaip EIVT, Tarybos arba Komisijos laikinasis tarnautojas, — priteisti iš EIVT, Tarybos ir Komisijos atlyginimus, pensijas, išmokas ir lengvatas, kurių jis negavo dėl minėtų Sąjungos teisės pažeidimų, ir priteisti iš jų palūkanas nuo šių sumų, apskaičiuotas pagal Belgijos teisės aktuose nustatytą normą, — nustatyti šalims terminą, per kurį turi būti įvertintas minėto žalos atlyginimo dydis, atsižvelgiant į pareigų, į kurias jis turėjo būti priimtas, lygį ir pakopą, vidutinį darbo užmokesčio augimą, jo karjeros raidą, išmokas, kurias jis turėjo gauti pagal laikinojo tarnautojo darbo sutartį, ir palyginti gautus rezultatus su jo faktiškai gautu darbo užmokesčiu, — nepatenkinus šių reikalavimų: — pripažinti, kad atsakovės pažeidė įsipareigojimus, — priteisti iš jų dėl minėtų pažeidimų padarytos žalos atlyginimą, ex aequo et bono įvertintą 150000 eurų, — bet kuriuo atveju priteisti iš atsakovių bylinėjimosi išlaidas.
77

Dėl pirmojo prieštaravimo reikia pažymėti, kad 2015 m. spalio 26 d. Sprendimo Portnov / Taryba (T‑290/14, EU:T:2015:806) 38–50 punktuose išdėstytas visas Bendrojo Teismo vertinimas. Teigti, kaip tai daro Taryba, kad šie punktai susiję tik su faktinėmis aplinkybėmis, reikštų sakyti, kad šis sprendimas yra vien dėl faktų. Nors tiesa, kad didžiąją to sprendimo dalį sudaro vienintelė galima nagrinėti faktinė aplinkybė, tai yra 2014 m. kovo 3 d. raštas, taip pat tiesa, kad jo nagrinėjimas atliktas primenant teismų praktiką ir teisinius principus ir atspindi Bendrojo Teismo atlikto teisinio įvertinimo, kaip Taryba įvykdė įrodinėjimo pareigą remdamasi šiuo raštu, esmę. Be to, kaip matyti iš 2015 m. spalio 26 d. Sprendimo Portnov / Taryba (T‑290/14, EU:T:2015:806) 41 punkto, Taryba nagrinėjamu raštu rėmėsi įtraukdama į sąrašą ne tik A. Portnov, bet ir kitų buvusių aukšto rango pareigūnų, tarp jų ir ieškovo, pavardes, ir Bendrasis Teismas nusprendė, kad šis raštas nebuvo pakankamai tvirtas faktinis pagrindas, kaip tai suprantama pagal šios nutarties 62 punkte nurodytą teismų praktiką. Iš to matyti, kad teisės klausimas, dėl kurio Bendrasis Teismas priėmė sprendimą, tai yra, ar nurodyti įtraukimo į sąrašą motyvai, kurie iš esmės vienodi visiems suinteresuotiesiems asmenims, buvo pakankamai tikslūs ir konkretūs, yra toks pats, atsižvelgiant į ginčų dėl ribojamųjų priemonių ypatybes, kaip ir antrajame ieškinio pagrinde šioje byloje keliamas klausimas.
BENDROJO TEISMO (apeliacinių skundų kolegija) NUTARTIS

2013 m. lapkričio 14 d.

Luigi Marcuccio

prieš

Europos Komisiją

„Apeliacinis skundas — Viešoji tarnyba — Ieškinio atmetimas pirmojoje instancijoje kaip akivaizdžiai nepriimtino — Faksu pateikto ieškinio ir vėliau pateikto originalo tapatumo nebuvimas — Originalo pateikimas pasibaigus terminui — Vėlavimas pareikšti ieškinį — Akivaizdžiai nepagrįstas apeliacinis skundas“

Dalykas:

Apeliacinis skundas dėl 2013 m. vasario 21 d. Europos Sąjungos tarnautojų teismo (pirmoji kolegija) nutarties Marcuccio prieš Komisiją (F‑113/11), kuriuo prašoma panaikinti šią nutartį.

Sprendimas:

Atmesti apeliacinį skundą. Luigi Marcuccio padengia savo ir Europos Komisijos šioje instancijoje patirtas bylinėjimosi išlaidas.

Santrauka

Teismo procesas – Ieškinys – Formos reikalavimai – Ieškinys, pateiktas faksu per terminą pareikšti ieškinį – Advokato parašas, kuris skiriasi nuo parašo, esančio paštu atsiųstame ieškinio originale – Pasekmė – Neatsižvelgimas į gavimo faksu datą vertinant, ar buvo laikytasi termino pareikšti ieškinį

(Teisingumo Teismo statuto 21 straipsnis; Tarnautojų teismo procedūros reglamento 34 straipsnio 1 ir 6 dalys)

Jeigu ieškovui atstovaujančio advokato parašas, esantis telefaksu pateikto ieškinio apačioje, nėra tapatus parašui, esančiam vėliau pateiktame ieškinio originale, vertinant, ar buvo laikytasi ieškinio pateikimo terminų, negali būti atsižvelgiama į datą, kurią ieškinys buvo gautas telefaksu.

Sąjungos viešosios tarnybos ginčų srityje Tarnautojų teismo procedūros reglamento 34 straipsnio 6 dalyje numatyta, kad vertinant, ar buvo laikytasi procesinių terminų, pateikimo diena laikoma ta diena, kurią pasirašyto procesinio dokumento originalo kopija gaunama Teismo kanceliarijoje telefaksu arba kita technine ryšio priemone, jeigu ne vėliau kaip per dešimt dienų po to Teismo kanceliarijai pateikiamas pasirašytas procesinio dokumento originalas. Tokiomis aplinkybėmis, jeigu paaiškėja, kad dokumento originalas, kanceliarijai tiesiogiai pateiktas per dešimt dienų po to, kai Tarnautojų teismui telefaksu buvo atsiųsta jo kopija, pasirašytas kitokiu parašu nei tas, kuriuo pasirašytas telefaksu atsiųstas dokumentas, laikytina, kad minėto Teismo kanceliarijai buvo pateikti du skirtingi atskirai pasirašyti procesiniai dokumentai, net jeigu juos pasirašė tas pats asmuo. Griežtas Tarnautojų teismo procedūros reglamento 34 straipsnio 6 dalies taikymas atitinka teisinio saugumo reikalavimą ir poreikį išvengti bet kokios diskriminacijos ir nepagrįsto vertinimo vykdant teisingumą.

(žr. 14 ir 19 punktus)

Nuoroda:

Teisingumo Teismo praktika: 2011 m. rugsėjo 22 d. Sprendimo Bell & Ross prieš VRDT, C-426/10 P, Rink. p. I-8849, 43 punktas ir jame nurodyta teismo praktika.

Bendrojo Teismo praktika: 2011 m. lapkričio 29 d. Nutarties ENISA prieš Europos duomenų apsaugos priežiūros pareigūną, T-345/11, Rink. p. II-0000, 15–17 punktai; 2012 m. spalio 3 d. Nutarties Tecnimed prieš VRDT – Ecobrands (ZAPPER-CLICK), T‑360/10, 15–17 punktai ir juose nurodyta teismo praktika.
40

Antra, kalbant apie Komisijos ginamą interesą, pažymėtina, kad 2012 m. gegužės 10 d. pastabose Komisija laikosi nuomonės, jog ji turi vienintelį interesą, t. y. apsaugoti nacionalinių teismų kompetenciją taikyti Sąjungos teisės nuostatas užtikrinant jų visišką veikimą ir apsaugant privatiems asmenims pagal jas suteiktas teises. Šiuo klausimu Komisija patikslina, kad ginami ne tik subjektų, prašančių atlyginti žalą, kuri jiems padaryta konkurenciją apriboti ar iškraipyti galinčiais veiksmais, interesai, bet ir bendrasis interesas, kad Sąjungos konkurencijos taisyklės būtų veiksmingai taikomos, nes nacionaliniuose teismuose reiškiami ieškiniai dėl žalos atlyginimo gali reikšmingai prisidėti prie veiksmingos konkurencijos išlaikymo. Be to, į bylą įstojusi šalis šiuo klausimu teigia, jog Komisija ir Sąjungos teismai pripažino, kad nuo konkurencijos teisės pažeidimų nukentėjusiems asmenims svarbu užtikrinti galimybę pareikšti ieškinius dėl žalos atlyginimo ir ginti pagal Sąjungos teisę turimas teises. Šiomis aplinkybėmis Komisija pažymi, kad 2009 m. birželio 12 d. sprendime, kuriame, be kita ko, nuspręsta ir dėl ieškovės bei visų kitų atsakovių High Court pateikto prašymo sustabdyti bylos nagrinėjimą atsižvelgiant į ieškinį dėl SĮDI sprendimo panaikinimo, High Court ypač pabrėžė būtinybę nevilkinti ikiteisminės procedūros, nors ieškiniai dar vis buvo nagrinėjami Bendrajame Teisme.
20

Šiuo atžvilgiu visų pirma reikia pažymėti, kad pagal Direktyvos 2003/87 10 a straipsnio 1 dalies penktą pastraipą apibrėždama principus, pagal kuriuos nustatomi atskirų sektorių ir jų pošakių ex ante santykiniai taršos rodikliai, Komisija turėjo konsultuotis su suinteresuotomis šalimis, įskaitant atitinkamus sektorius ir jų pošakius. Be to, pagal šios direktyvos 10 a straipsnio 2 dalies pirmą pastraipą Komisija turėjo konsultuotis su suinteresuotomis šalimis, įskaitant atitinkamus sektorius ir jų pošakius, kad nustatytų 10 % veiksmingiausių sektoriaus arba jo pošakio įrenginių Sąjungoje vidutines eksploatavimo charakteristikas 2007–2008 m., kaip išeities tašką apibrėžiant principus, pagal kuriuos nustatomi atskirų sektorių ar jų pošakių ex ante santykiniai taršos rodikliai. Iš to matyti, kad suinteresuotosios šalys, kaip jos suprantamos pagal šias nuostatas, buvo įrenginių operatoriai, kuriems buvo svarbus minėtų santykinių taršos rodiklių nustatymas, kaip antai Eurofer nariai. Kadangi ginčijamo sprendimo I priede Komisija nustatė produktų santykinius taršos rodiklius, prieš priimdama sprendimą dėl pirma nurodytų principų ji turėjo konsultuotis su Eurofer nariais. Todėl su Eurofer galėjo būti konsultuojamasi tik jai vykdant užduotį ginti savo narių interesus.