ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
12

Šio sprendimo priedo A skirsnis, kuriame Komisijai pateikti derybiniai nurodymai (Dokumentas 8568/13, ADD), suformuluotas taip: „A. Derybų procedūra 1. Komisija veda derybas pagal galiojančius atitinkamus Sąjungos teisės aktus. Jeigu reikia, išsamias Sąjungos derybines pozicijas apibrėžia 1 straipsnio 2 dalyje numatytas specialusis komitetas arba Taryba. Aplinkos darbo grupė yra skiriama specialiuoju komitetu, įgaliotu padėti Komisijai atlikti šią užduotį. Specialiojo komiteto posėdžius rengia ir jiems pirmininkauja Tarybai pirmininkaujanti valstybė narė. 2. Deryboms būtina pasirengti iš anksto. Šiuo tikslu Komisija kuo anksčiau pateikia Tarybai numatytą derybų tvarkaraštį ir temas, taip pat būtinus dokumentus, kad specialiojo komiteto nariai galėtų per protingą terminą gerai pasirengti būsimoms deryboms. 3. Specialusis komitetas posėdžiauja prieš kiekvieną derybų sesiją siekdamas nustatyti esminius klausimus ir atitinkamais atvejais apibrėžti derybines pozicijas ar gaires. Prireikus dėl susiejimo derybų techninių aspektų galima konsultuotis su Klimato kaitos komitetu, tačiau tam turi būti gautas išankstinis specialiojo komiteto leidimas. 4. Komisija atsiskaito Tarybai apie derybų eigą po kiekvienos derybų sesijos ir bet kuriuo atveju bent kartą per ketvirtį. Komisija informuoja Tarybą ir konsultuojasi su specialiuoju komitetu visais svarbiais klausimais, kurių gali kilti per derybas.“
21

Be tiesioginių kasimo ir išvertimo pasekmių, kaip nurodo prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas, nagrinėjami projektai atitinkamoms upės atkarpoms taip pat turi hidrologinių ir morfologinių pasekmių. Visų pirma padidės upės tėkmės greitis tiek per atoslūgį, tiek per potvynį, padidės potvynio vandens lygis, sumažės atoslūgio vandens lygis, kai kuriose Žemutinio Vėzerio dalyse padidės druskos kiekis, o apysūrio vandens riba žemutiniame Vėzeryje pasislinks upe aukštyn, be to, už laivakelio ribų sustiprės upės vagos dumblėjimo procesai.
14

Šiomis aplinkybėmis Landesgericht Dortmund nusprendė sustabdyti bylos nagrinėjimą ir pateikti Teisingumo Teismui šiuos prejudicinius klausimus: „1) Ar Reglamento Nr. 44/2001 6 straipsnio 1 punktą reikia aiškinti taip, kad tuo atveju, kai pareiškiamas ieškinys, kuriuo reikalaujama, kad vienas teismo vietos valstybėje įsikūręs atsakovas ir kiti kitose Europos Sąjungos valstybėse narėse įsikūrę atsakovai kartu suteiktų informaciją ir solidariai atlygintų nuostolius dėl keliose valstybėse narėse skirtingose vietose ir skirtingu laiku atsakovų padaryto vieno ir tęstinio pažeidimo (šį EB 81 straipsnio arba SESV 101 straipsnio ir EEE susitarimo 53 straipsnio pažeidimą konstatavo Komisija), šiuos reikalavimus tikslinga nagrinėti ir sprendimą priimti bendrai, siekiant išvengti per atskirus teismo procesus priimtų sprendimų nesuderinamumo? Ar tokiu atveju reikia atsižvelgti į tai, kad teismo vietos valstybėje įsikūrusiam atsakovui pareikšto ieškinio atsisakoma po to, kai buvo įteiktas visiems atsakovams, iki pasibaigiant teismo nustatytiems terminams pateikti atsiliepimą į ieškinį ir prieš pirmąjį posėdį? 2) Ar Reglamento Nr. 44/2001 5 straipsnio 3 punktą reikia aiškinti taip, kad ieškinyje, kuriuo reikalaujama, kad skirtingose valstybėse narėse įsikūrę atsakovai suteiktų informaciją ir atlygintų nuostolius dėl keliose valstybėse narėse skirtingose vietose ir skirtingu laiku atsakovų padaryto vieno ir tęstinio pažeidimo (šį EB 81 straipsnio arba SESV 101 straipsnio ir EEE susitarimo 53 straipsnio pažeidimą konstatavo Komisija), nagrinėjamas žalą sukėlęs įvykis susijęs su kiekvienu atsakovu ir visa nurodyta žala, ar su bendra žala tose valstybėse narėse, kur sudaryti ir įgyvendinti karteliniai susitarimai? 3) Ar nagrinėjant ieškinius, kuriais siekiama nuostolių atlyginimo dėl EB 81 straipsnio arba SESV 101 straipsnio ir EEE susitarimo 53 straipsnio (kartelių draudimas) pažeidimo, pagal Sąjungos teisėje įtvirtintą kartelių draudimo veiksmingo įgyvendinimo principą leidžiama atsižvelgti į tiekimo sutartyse esančias arbitražines išlygas ir susitarimus dėl jurisdikcijos, jeigu dėl to nukrypstama nuo Reglamento Nr. 44/2001 5 straipsnio 3 punkte ir (arba) 6 straipsnio 1 punkte nustatytų tarptautinės jurisdikcijos taisyklių, taikomų visiems atsakovams ir (arba) visiems pateiktiems reikalavimams arba jų daliai?“
5

Pagal to paties sprendimo 8 straipsnį „Konkrečių naujų psichoaktyvių medžiagų kontrolės tvarka“: „1. Per šešias savaites nuo rizikos įvertinimo ataskaitos gavimo dienos Komisija pateikia Tarybai iniciatyvą dėl kontrolės priemonių taikymo naujai psichoaktyviai medžiagai. <…> 2. Jei Komisija mano, kad iniciatyva dėl kontrolės priemonių taikymo naujai psichoaktyviai medžiagai nėra būtina, tokią iniciatyvą Tarybai gali pateikti viena ar kelios valstybės narės, pageidautina ne vėliau kaip per šešias savaites nuo Komisijos pranešimo pateikimo Tarybai dienos. 3. Taryba kvalifikuota balsų dauguma priima sprendimą dėl pagal 1 ar 2 dalį pateiktos iniciatyvos dėl kontrolės priemonių taikymo naujai psichoaktyviai medžiagai, remdamasi [ES] 34 straipsnio 2 dalies c punktu.“
48

Be to, Liuksemburgo Didžiosios Hercogystės argumentui, pagal kurį Direktyva 2009/47 šiuo klausimu pakeitė 98 straipsnio 2 dalies antros pastraipos taikymo sritį, nereikėtų pritarti, nes šiam aiškinimui prieštarauja pačios nuostatos tekstas, pagal kurį be jokių išimčių visoms elektroniniu būdu teikiamoms paslaugoms negali būti taikomas lengvatinis PVM tarifas.
29

Visų pirma šis asmuo privalo pranešti apie savo ketinimą patento ar PAL savininkui arba jo teisių perėmėjui, kad šis galėtų, jei reikia, remtis patento arba PAL suteiktomis teisėmis, kad uždraustų minėto farmacijos produkto importą ir pardavimą, ir tai turi būti padaryta laikantis trečiajame ir ketvirtajame prejudiciniuose klausimuose nurodytų sąlygų. Be to, pranešus šią informaciją pagal reikalavimus, prasideda vieno mėnesio laukimo terminas. Galiausiai tik pasibaigus šiam terminui atitinkamas asmuo gali prašyti kompetentingų valdžios institucijų leidimo importuoti saugomą farmacijos produktą. Iš to matyti, kad numatytas importas negali būti vykdomas be išankstinio kompetentingų nacionalinės valdžios institucijų leidimo, kurio negalima prašyti anksčiau, nei pasibaigs vieno mėnesio laukimo terminas, skaičiuojamas nuo tada, kai apsaugos savininkas gauna pranešimą.
23

2006 m. pirmo ketvirčio PVM deklaracijoje VDP deklaravo, kiek tai susiję su dantų protezais, tiektais per šį laikotarpį Nyderlanduose įsisteigusiems dantų gydytojams, kad nagrinėjami tiekimai buvo neapmokestinami PVM pagal 2008 m. sausio 1 d. galiojusios redakcijos PVM kodekso 11 straipsnio 1 dalies g punkto 1 papunktį. Be to, ji atskaitė per šį laikotarpį jai sąskaitose faktūrose už nagrinėjamų protezų tiekimą nurodytą PVM, remdamasi Teisingumo Teismo byloje, kurioje buvo priimtas Sprendimas VDP Dental Laboratory (C‑401/05, EU:C:2006:792), pateiktu Šeštosios direktyvos 17 straipsnio 2 dalies aiškinimu. Inspektorius atsisakė pripažinti šią atskaitą, remdamasis PVM kodekso 15 straipsnio 2 dalimi, ir atmetė VDP pateiktą skundą.
55

Be to, šį reikalavimą turėti išankstinį leidimą papildo išsami sistema taisyklių, taikomų vaistų gamybai, importui ir didmeniniam platinimui, kaip matyti iš Direktyvos 2001/83 40 ir 77 straipsnių, taip pat būtina gauti šios veiklos leidimą; be to, pagal Reglamento Nr. 273/2004 3 straipsnio 2 dalį būtina turėti licenciją norint turėti arba pateikti rinkai į oficialių sąrašą įtrauktas medžiagas.
17

Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas nurodo, kad partenogenezė – tai oocito aktyvavimas be spermatozoidų, kompleksiškai taikant chemijos ir elektros technikas. Toks oocitas, vadinamas „partenotu“, gali dalytis ir vystytis. Tačiau, remiantis dabartinėmis mokslo žiniomis, žinduolių partenotai niekada negali visiškai išsivystyti dėl to, kad, kitaip nei apvaisinta kiaušialąstė, jie neturi tėvo DNR, kuri būtina, kad vystytųsi ekstraembrioniniai audiniai. Įrodyta, kad žmogaus partenotai išsivysto tik iki blastocistos stadijos maždaug per penkias dienas.
22

Herbaria minėtą sprendimą apskundė prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiam teismui, pirmiausia tvirtindama, kad Reglamento Nr. 889/2008 27 straipsnio 1 dalies f punktu siekiama leisti dėti mineralų ir vitaminų, jeigu ir tiek, kiek pagal kitas Sąjungos ar nacionalinės teisės aktų nuostatas būtina užtikrinti tam tikrą vitaminų ir mineralinių medžiagų kiekį, nes be jo maisto produktas neatitiktų savo paskirties. Sąjungos teisės nuostatose dėl maisto papildų ar teiginių apie maistingumą ir sveikumą, visų pirma Reglamente Nr. 1924/2006, reikalaujama į maisto produktus, kurie pagal jų ženklinimą skirti konkrečiam su mityba susijusiam tikslui, dėti mineralų ir vitaminų. Herbaria mano, kad nurodyta maisto papildo paskirtis yra teisinės pareigos pasiekti atitinkamas minimalias vertes pagrindas ir medžiagų įdėjimas laikytinas reikalaujamu pagal teisės aktus, jei pasiekti minėtas vertes galima tik pridėjus šių medžiagų. Be to, Reglamente Nr. 432/2012 nustatyti reikalavimai, susiję su paros dozėmis, taigi reikalaujama į ekologiškus maisto produktus įdėti medžiagų. Herbaria pažymėjo, kad įdėti į „Blutquick“ vitaminų ir geležies gliukonato būtina norint pasiekti maistingumo vertes, reikalingas deklaruotam maistingumo tikslui pasiekti, ir kad to neįmanoma padaryti naudojant ingredientus iš ekologiškų produktų. Bet kuriuo atveju vitaminų ir geležies gliukonato dedama tik tiek, kiek būtina.
8

Pirma, Taryba mano, kad skundžiamo sprendimo 36–41 punktuose Bendrojo Teismo atliktas vertinimas dėl Alumina ieškinyje nurodyto antrojo pagrindo antros dalies yra teisiškai klaidingas, nes Bendrasis Teismas klaidingai aiškino pardavimų „įprastomis prekybos sąlygomis“, kaip tai suprantama pagal pagrindinio reglamento 2 straipsnio 1 ir 6 dalis, sąvoką. Bendrasis Teismas esą padarė teisės klaidą, nes manė, kad apskaičiuojant normaliąją vertę nereikia atsižvelgti į pardavimus, kurie nebuvo atlikti įprastomis prekybos sąlygomis dėl to, kad į kainą buvo įskaičiuotas pirkėjo neatsiskaitymo riziką turintis padengti priedas, kuris nesusijęs su produkto verte. Toks sąvokos pardavimai „įprastomis prekybos sąlygomis“ aiškinimas esą nėra pagrįstas nei pagrindiniu reglamentu, nei 1994 m. balandžio 15 d. Marakeše pasirašyta ir 1994 m. gruodžio 22 d. Tarybos sprendimu 94/800/EB dėl daugiašalių derybų Urugvajaus raunde (1986–1994) priimtų susitarimų patvirtinimo Europos bendrijos vardu jos kompetencijai priklausančių klausimų atžvilgiu (OL L 336, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 11 sk., 21 t., p. 80) patvirtinta Pasaulio prekybos organizacijos (PPO) steigimo sutarties 1A priede pateikiama sutartimi dėl 1994 m. bendrojo susitarimo dėl muitų tarifų ir prekybos (GATT) VI straipsnio įgyvendinimo. Be to, ji mano, kad Sprendimo Minolta Camera / Taryba (C‑178/87, EU:C:1992:112) 17 punktas, kurį skundžiamo sprendimo 27 punkte, į kurį duodama nuoroda to sprendimo 38 punkte, cituoja Bendrasis Teismas, nepagrindžia Bendrojo Teismo aiškinimo.
13

Be to, R & S Fahrzeugbau įrengė antrą 780 litrų talpos degalų baką (toliau – bakas Nr. 2), iš anksto įsigytą iš Hoppe Truck-Tanks GmbH & Co. KG. Forstmann Transporte antro degalų bako įrengimą galėjo patikėti tiesiogiai Daimler AG, tačiau šis sprendimas nebuvo ekonomiškai naudingas, nes ir bako Nr. 2 įrengimo vieta, vykdant transporto priemonės pakeitimo darbus, turėjo būti pakeista. Technischen Überwachungsverein (Techninė apžiūros asociacija) patikrinusi nustatė, kad bakai Nr. 1 ir Nr. 2 atitiko motorinių transporto priemonių registracijos taisykles, ir nepateikė jokio prieštaravimo.
26

Be to, aplinkybė, kad Prancūzijos vyriausybė nesirėmė Direktyva 86/378 savo rašytinėse pastabose ar per posėdį, kurį surengti ji galėjo prašyti, ir tai, kad generalinis advokatas išsamiau nenagrinėjo šios direktyvos savo išvadoje, nors sutuoktiniai Leone į ją darė nuorodą savo pastabose, jokiu būdu negali pateisinti žodinės proceso dalies atnaujinimo motyvuojant tuo, kad dėl tokios aplinkybės šalys nepateikė nuomonės.
23

N. Dogan manė, kad turi reikalaujamų kalbos žinių, ir, be to, teigė, kad reikalavimu įrodyti vokiečių kalbos žinias pažeidžiamas Asociacijos susitarime įtvirtintas reformatio in peius draudimas, todėl 2012 m. sausio 24 d. šį sprendimą apskundė Verwaltungsgericht Berlin (Berlyno administracinis teismas).
18

Tokiomis aplinkybėmis Bundesgerichtshof nusprendė sustabdyti bylos nagrinėjimą ir pateikti Teisingumo Teismui šiuos prejudicinius klausimus: „1. Ar tai yra nenuoseklus azartinių lošimų sektoriaus ribojimas, kai, viena vertus, valstybėje narėje, kuri yra federacinė valstybė, pagal vyraujančios daugumos federalinių žemių teisę iš principo draudžiama organizuoti viešai prieinamus azartinius lošimus internete ir jiems tarpininkauti, išskyrus (bet neprivalomai) loterijas ir sporto lažybas, siekiant suteikti tinkamą alternatyvą nelegaliems azartiniams lošimams ir užkirsti kelią jų plitimui, o, kita vertus, šios valstybės narės vienoje federalinėje žemėje pagal joje galiojančius teisės aktus, remiantis tam tikrais detaliai nustatytais objektyviais reikalavimais, bet kuris Sąjungos pilietis ir jam prilyginamas juridinis asmuo turi gauti leidimą verstis sporto lažybomis internetu, dėl ko likusioje federalinės teritorijos dalyje galiojantis vertimosi azartiniais lošimais internetu ribojimas gali būti mažiau tinkamas juo siekiamiems teisėtiems bendrojo intereso tikslams pasiekti? 2. Ar atsakymas į pirmąjį klausimą priklauso nuo to, ar dėl skirtingos teisinės situacijos vienoje federalinėje žemėje kitose federalinėse žemėse galiojantys azartinių lošimų ribojimai tampa visiškai netinkami arba gerokai mažiau tinkami jais siekiamiems teisėtiems bendrojo intereso tikslams pasiekti? 3. Jei į pirmąjį klausimą būtų atsakyta teigiamai, ar nenuoseklumas būtų pašalintas, jei federalinė žemė, kurios teisės aktai nukrypsta nuo kitose federalinėse žemėse galiojančių normų, perimtų tose federalinėse žemėse galiojančius azartinių lošimų ribojimus, net jei šioje federalinėje žemėje ligšiolinės palankesnės teisės normos, kuriomis reglamentuojami azartiniai lošimai internetu, joje jau išduotoms koncesijoms taikomos per dar kelerius metus truksiantį pereinamąjį laikotarpį, nes šie leidimai negali būti panaikinti arba šis panaikinimas lemtų tai, jog federalinė žemė turėtų sumokėti pernelyg dideles kompensacijas žalai atlyginti? 4. Ar atsakymas į trečiąjį klausimą priklauso nuo to, ar per kelerius metus truksiantį pereinamąjį laikotarpį kitose federalinėse žemėse galiojantys azartinių lošimų ribojimai tampa visiškai netinkami arba gerokai mažiau tinkami?“
(14)

Nagrinėjamasis produktas – tinkliniai stiklo pluošto audiniai, kurių akutės ilgis ir plotis didesni nei 1,8 mm, o svoris didesnis nei 35 g/m2, kurie yra [Kinijos Liaudies Respublikos] kilmės (nagrinėjamasis produktas) ir kurių KN kodai šiuo metu yra ex 7019 40 00, ex 7019 51 00, ex 7019 59 00, ex 7019 90 91 ir ex 7019 90 99.
2

Šis prašymas buvo pateiktas nagrinėjant įmonės Mediaset SpA (toliau – Mediaset) ir Ministero dello Sviluppo economico ginčą dėl valstybės pagalbos, kurią Italijos Respublika suteikė Mediaset pagal pagalbos antžeminės skaitmeninės televizijos transliuotojams, teikiantiems mokamos televizijos paslaugas, ir mokamos kabelinės televizijos operatoriams sistemą, kuri 2007 m. sausio 24 d. Komisijos sprendimu 2007/374/EB dėl valstybės pagalbos C 52/2005 (ex NN 88/2005, ex CP 101/2004), kurią Italijos Respublika suteikė skirdama subsidijų skaitmeniniams dekoderiams įsigyti (OL L 147, p. 1; toliau – Sprendimas 2007/374), buvo pripažinta nesuderinama su vidaus rinka.
24

Tačiau prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas pažymi, kad Bundesfinanzhof penktoji kolegija nepritaria tokiam aiškinimui ir mano, kad Teisingumo Teismo minėtame Sprendime Polski Trawertyn nurodyti motyvai šiuo atveju netaikytini. Taigi, be kita ko, aptariamas sandoris nėra „investavimo sandoris“, kaip antai nagrinėjamas byloje, kurioje priimtas minėtas Sprendimas Polski Trawertyn. Iš tiesų, anot šios kolegijos, šiuo atveju nagrinėjamas ne naujosios bendrovės ilgalaikio turto įsigijimas, o tik tokio turto perdavimas šiai bendrovei. Be to, H. Malburg atliktas „pardavimo sandoris“ yra ne apmokestinamasis sandoris, kaip byloje, kurioje priimtas minėtas Sprendimas Polski Trawertyn, o nuo pat pradžių neapmokestinamas sandoris.
45

Taigi, reikia nurodyti, kad, kaip matyti iš Pagrindų sprendimo 8 konstatuojamosios dalies, sprendimams dėl Europos arešto orderio vykdymo turi būti taikoma pakankama kontrolė, o tai reiškia, kad sprendimą dėl asmens perdavimo turi priimti valstybės narės, kurioje prašomas perduoti asmuo buvo areštuotas, teisminė institucija. Be to, Pagrindų sprendimo 6 straipsnyje numatyta, jog teisminė institucija, be šio sprendimo, taip pat turi priimti sprendimą dėl tokio orderio išdavimo. Teisminė institucija taip pat turi duoti sutikimą, kaip numatyta Pagrindų sprendimo 27 straipsnio 4 dalyje ir 28 straipsnio 3 dalies c punkte, taip pat atlikti kitus veiksmus kitose perdavimo procedūros stadijose, pavyzdžiui, prašomo perduoti asmens apklausa, sprendimo laikyti asmenį įkalintą arba laikinai jį perkelti priėmimas.
Direktyvos 2006/126 dėl vairuotojo pažymėjimų 12 straipsnis aiškintinas taip, kad jam prieštarauja valstybės narės teisės aktai, pagal kuriuos vienintelė asmens, prašančio išduoti ar atnaujinti vairuotojo pažymėjimą šioje valstybėje narėje, turima priemonė įrodyti, kad jis tenkina šios direktyvos 7 straipsnio 1 dalies e punkte ir 3 dalies b punkte numatytą sąlygą turėti šios valstybės narės teritorijoje „įprastinę gyvenamąją vietą“, kaip ji suprantama pagal 12 straipsnį, yra gyvenamosios vietos buvimo tos valstybės narės teritorijoje deklaravimas.

Iš tiesų, nors tiesa, kad nustatyti priemones, kuriomis už vairuotojo pažymėjimų išdavimą ir atnaujinimą atsakingoms institucijoms galima įrodyti įprastinės gyvenamosios vietos sąlygos įvykdymą, yra valstybių narių kompetencija ir Direktyvoje 2006/126, kaip matyti iš jos 8 konstatuojamosios dalies, nustatyti tik minimalūs vairuotojo pažymėjimo išdavimo valstybėse narėse reikalavimai, vis dėlto šios įrodinėjimo priemonės neturi viršyti to, kas būtina siekiant leisti valstybės narės institucijoms, kompetentingoms išduoti ir atnaujinti vairuotojo pažymėjimus, įsitikinti, kad suinteresuotasis asmuo tenkina šią sąlygą atsižvelgiant į Direktyvos 2006/126 12 straipsnyje įtvirtintus kriterijus. Šiuo klausimu pažymėtina, kad absoliuti pareiga turėti valstybės narės teritorijoje deklaruotą gyvenamąją vietą ir draudimas asmeniui, prašančiam išduoti vairuotojo pažymėjimą, kitomis priemonėmis įrodyti, kad jis tenkina nurodytus kriterijus, viršija tai, kas būtina. Be to, tokiu reglamentavimu pirmenybė teikiama veiksniui, kuris neatspindi visų Direktyvos 2006/126 12 straipsnyje įtvirtintų kriterijų, ir neatsižvelgiama į jokius kitus veiksnius, atspindinčius šiame straipsnyje numatytus atvejus.

(žr. 43, 44, 46, 50, 51 punktus ir rezoliucinę dalį)
74

Be to, iš nusistovėjusios Teisingumo Teismo praktikos matyti, kad Bendrajam Teismui tenkančia pareiga motyvuoti iš jo nereikalaujama pateikti paaiškinimo, kuriame išsamiai ir vienas po kito būtų išnagrinėti visi ginčo šalių pateikti argumentai, ir kad dėl to motyvai gali būti implicitiniai, jeigu jie leidžia suinteresuotiesiems asmenims sužinoti priežastis, dėl kurių Bendrasis Teismas atmetė jų argumentus, o Teisingumo Teismui – turėti pakankamai informacijos, kad galėtų vykdyti jam pavestą kontrolę (Sprendimo Edwin / VRDT, C‑263/09 P, EU:C:2011:452, 64 punktas ir jame nurodyta teismo praktika).
220

Papildomo apeliacinio skundo antrojo pagrindo antroje dalyje LBG, palaikoma apeliančių, teigia, kad skundžiamo sprendimo 233 punkte Bendrasis Teismas padarė teisės klaidą, nes susikoncentravo tik į prekybininkams suteikiamą pranašumą, nepaisant to, kad to sprendimo 228 punkte pripažino, jog į naudą gali būti atsižvelgiama dėl kiekvienos rinkos ir paslaugos, dėl kurių sudarytas aptariamas susitarimas, o to sprendimo 176 punkte – kad yra ryšys tarp kortelių turėtojų ir prekybininkų. Taip Bendrasis Teismas suklydo, nes neatsižvelgė, pirma, į reikšmingą naudą, kurią kortelių turėtojams teikia MasterCard sistema ir DTM, ir, antra, į sistemos dvilypumą ir optimizavimą, kurio siekti padeda DTM.
19

Be to, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas abejoja, ar galimybės sudaryti sutartį nesuteikimo dėl to, kad nesumokėtos socialinio draudimo įmokos, sąlygos suderinamos su sąlygomis, susijusiomis su nemokėjimu mokesčių srityje, pagal kurias tik pažeidimai, kai viršijama 10000 eurų suma, laikomi sunkiais.
87

Šiuo atveju iš JT konvencijos 4 straipsnio 1 dalies matyti, kad valstybės narės, be kita ko, įsipareigoja imtis visų įstatymų leidybos, administracinių ir kitokių priemonių, kad būtų įgyvendintos šioje konvencijoje pripažintos teisės. Be to, pagal jos 4 straipsnio 3 dalį, rengdamos ir įgyvendindamos teisės aktus ir politikos strategijas, skirtas šiai Konvencijai įgyvendinti, ir priimdamos kitokius sprendimus neįgaliųjų klausimais, valstybės, šios konvencijos šalys, įsipareigoja glaudžiai bendradarbiauti su neįgaliaisiais, įskaitant neįgalius vaikus, ir aktyviai juos įtraukti per jiems atstovaujančias organizacijas.
14

2006 m. liepos 24 d. Žemės ūkio, gamtos ir maisto kokybės ministro nutarimo Nr. TRCJZ/2006/1978, nustatančio kompleksinio paramos susiejimo reikalavimų, keliamų tiesioginiam ūkininkų pajamų rėmimui pagal bendrą žemės ūkio politiką, teisinių pagrindų gaires (Regeling van de Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit, nr. TRCJZ/2006/1978, houdende beleidsregels over de toepassing van het normenkader randvoorwaarden in het kader van de directe inkomenssteun aan landbouwers in het kader van het Gemeenschappelijk landbouwbeleid, toliau – nutarimas), 2 straipsnyje nustatyta: „1. Pažeidus įsipareigojimus, kylančius iš Regeling GLB – inkomenssteun 2006 (2006 m. Bendros žemės ūkio politikos – pajamų rėmimo taisyklės) 3 straipsnio, pajamų rėmimas, išskyrus nenugalimos jėgos <...> atvejus, turi būti sumažinamas tokia procentine dalimi, kuri priklauso nuo: — pažeidimo įvertinimo, — pažeidimų skaičiaus ir — politikos, kuriai priskiriami neįvykdyti kompleksinio paramos susiejimo reikalavimai. 2. Pažeidimas įvertinamas atsižvelgiant į keturis kriterijus: a) pasikartojimą; b) mastą; c) sunkumą; d) pastovumą. <...>“
2.

Ar aiškinant Direktyvos 2004/38 2 straipsnio 2 dalies c punkte esančią sąvoką „išlaikytiniai“ kokią nors reikšmę turi tai, kad giminaitis dėl asmeninių aplinkybių, kaip antai amžiaus, išsilavinimo ir sveikatos, yra tokioje padėtyje, kad gali susirasti darbą, be to, jis siekia pradėti dirbti atitinkamoje valstybėje narėje, o tai reiškia, kad nebetenkinamos sąlygos jį vertinti kaip išlaikomą šeimos narį, kaip tai suprantama pagal šią nuostatą?“
36

KN neapibrėžta sąvoka „dalys“, kaip ji suprantama pagal KN 7321 poziciją. Tačiau iš Teisingumo Teismo praktikos, suformuluotos aiškinant KN XVI skyriaus 84 ir 85 skirsnius ir XVIII skyriaus 90 skirsnį, matyti, kad sąvoka „dalys“ reiškia, jog esama visumos, kuriai veikti šios dalys yra būtinos (žr., be kita ko, 2007 m. vasario 15 d. Sprendimo RUMA, C-183/06, Rink. p. I-1559, 31 punktą; 2011 m. birželio 16 d. Sprendimo Unomedical, C-152/10, Rink. p. I-5433, 29 punktą ir minėto Sprendimo Rohm & Haas ir kt. 34 punktą). Iš šios teismo praktikos matyti, kad siekiant gaminį klasifikuoti kaip „dalį“, kaip tai suprantama pagal minėtus skirsnius, nepakanka įrodyti, jog be šio gamino mašina arba aparatas nepatenkins poreikių, kuriems jis skirtas. Taip pat reikia nustatyti, kad nagrinėjamos mašinos arba aparato mechaninį arba elektrinį veikimą sąlygoja minėtas gaminys (šiuo klausimu žr. 2002 m. vasario 7 d. Sprendimo Turbon International, C-276/00, Rink. p. I-1389, 30 punktą ir minėto Sprendimo Rohm & Haas Electronic Materials CMP Europe ir kt. 35 punktą). Be to, reikia atsižvelgti į KN XV skyriaus 2 pastabos a punktą, kuriame patikslinta, jog, be kita ko, šios nomenklatūros 7321 pozicijoje paminėtos „dalys“ neapima „bendrosios paskirties dalių“.