2

Bendrasis Teismas padarė šias išvadas: „Nagrinėjamos laivybos kompanijos 1 <…> Corsica Ferries France SAS (toliau – Corsica Ferries) yra laivybos kompanija, kuri vykdo reguliarius jūrų maršrutus iš žemyninės Prancūzijos (Marselio, Tulono ir Nicos) ir Italijos į Korsiką. 2 (SNCM) yra laivybos kompanija, užtikrinanti reguliarius maršrutus iš žemyninės Prancūzijos (Marselio Tulono ir Nicos) į Korsiką bei maršrutus iš Prancūzijos į Šiaurės Afriką (Tunisą ir Alžyrą), taip pat maršrutus į Sardiniją. Viena pagrindinių SNCM dukterinių bendrovių, kurios visas akcijas ji turi, yra Compagnie méridionale de navigation <...> 3 2002 m. 20 % SNCM akcijų turėjo Société nationale des chemins de fer, o 80 % – Compagnie générale maritime et financière (toliau – CGMF), kurios visos akcijos priklausė Prancūzijos valstybei. 2006 m. liberalizavus jos kapitalą, dvi bendrovės Butler Capital Partners <...> ir Veolia Transport <...> įsigijo atitinkamai 38 % ir 28 % kapitalo, CGMF – 25 %, o 9 % kapitalo atiteko darbuotojams. Paskui [Butler Capital Partners] pardavė savo dalį [Veolia Transport]. Administracinė procedūra 4 2001 m. spalio 30 d. Sprendimu 2002/149/EB dėl Prancūzijos [Société nationale maritime Corse-Méditerranée (SNCM)] suteiktos valstybės pagalbos (OL L 50, 2002, p. 66 <…>) Europos Bendrijų Komisija nusprendė, kad per laikotarpį nuo 1991 m. iki 2001 m. SNCM kaip viešosios paslaugos kompensacija suteikta 787 milijonų EUR pagalba pagal EB 86 straipsnio 2 dalį yra suderinama su bendrąja rinka. Dėl šio sprendimo Bendrajame Teisme nebuvo pareikštas ieškinys dėl panaikinimo. 5 2002 m. vasario 18 d. raštu Prancūzijos Respublika pranešė Komisijai apie 76 milijonų EUR SNCM restruktūrizavimo pagalbos projektą (toliau – 2002 m. planas). 6 2003 m. liepos 9 d. Sprendimu 2004/166/EB dėl restruktūrizavimo pagalbos, kurią Prancūzija ketina suteikti [Société nationale maritime Corse‑Méditerranée (SNCM)] (OL L 61, 2004, p. 13, toliau – 2003 m. sprendimas), Komisija su tam tikromis sąlygomis patvirtino dvi SNCM pervestos restruktūrizavimo pagalbos dalis už bendrą 76 milijonų EUR sumą; iš jų viena 66 milijonų EUR dalis buvo mokėtina iš karto, o kita 10 milijonų EUR neviršijanti dalis priklausė, be kita ko, nuo SNCM laivų pardavimo neto rezultato. 7 2003 m. spalio 13 d. [Corsica Ferries] pateikė ieškinį Bendrajam Teismui dėl 2003 m. sprendimo panaikinimo [(Bendrojo Teismo sprendimas Corsica Ferries France / Komisija, T‑349/03, EU:T:2005:221)]. 8 2004 m. rugsėjo 8 d. Sprendimu 2005/36/EB, iš dalies keičiančiu 2003 m. sprendimą [2004/166/EB dėl pagalbos restruktūrizavimui, kurią Prancūzija planuoja suteikti Société nationale maritime Corse‑Méditerranée (SNCM)] (OL L 19, 2005, p. 70 <…>), Komisija iš dalies pakeitė vieną iš 2003 m. sprendimo 2 straipsnyje nustatytų sąlygų. Ji buvo susijusi su maksimaliu vienuolikos laivų, kuriuos SNCM buvo leista parduoti, skaičiumi. Sprendime [2005/36] Komisija leido pakeisti vieną iš šių laivų Aliso kitu laivu – Asco. 9 2005 m. kovo 16 d. sprendimu Komisija, remdamasi 2003 m. sprendimu (toliau – 2005 m. sprendimas), patvirtino antrosios 3327400 EUR restruktūrizavimo pagalbos dalies pervedimą. 10 [Savo Sprendimu Corsica Ferries France / Komisija (T‑349/03, EU:T:2005:221)] Bendrasis Teismas panaikino 2003 m. sprendimą, nes jame buvo klaidingai įvertinta minimali pagalba – labiausiai dėl pardavimo neto vertės skaičiavimo klaidų, – tačiau atmetė visus ieškinio pagrindus, susijusius su nepakankamu motyvavimu ir EB 87 straipsnio 3 dalies c punkto ir Bendrijos gairių dėl valstybės pagalbos sunkumus patiriančioms įmonėms sanuoti ir restruktūrizuoti (OL C 288, 1999, p. 2; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 8 sk., 1 t., p. 322, toliau – gairės) pažeidimu. 11 2006 m. balandžio 7 d. rašte Prancūzijos valdžios institucijos pasiūlė Komisijai laikytis nuostatos, kad pagal 2002 m. planą suteikta restruktūrizavimo pagalbos dalis – 53,48 milijono EUR – yra kompensacija už viešąją paslaugą, todėl ją reikėtų laikyti ne priemone pagal restruktūrizavimo planą, o priemone, kuri nėra pagalba, kaip ji suprantama pagal [Sprendimą Altmark Trans ir Regierungspräsidium Magdeburg (C‑280/00, EU:C:2003:415)], arba nuo 2002 m. plano atskira priemone pagal EB 86 straipsnio 2 dalį. 12 2006 m. balandžio 21 d. pagal 2004 m. sausio 20 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 139/2004 dėl koncentracijų tarp įmonių kontrolės (EB reglamentas dėl koncentracijų) (OL L 24, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 8 sk., 3 t., p. 40) 4 straipsnį Komisijai buvo pranešta apie koncentracijos projektą, susijusį su bendrovių [Butler Capital Partners] ir [Veolia Transport] bendros SNCM kontrolės įgijimu. 2006 m. gegužės 29 d. Komisija pagal šio reglamento 6 straipsnio 1 dalies b punktą pritarė šiai koncentracijai. <…> 14 2006 m. rugsėjo 13 d. Komisija nusprendė pradėti EB 88 straipsnio 2 dalyje numatytą procedūrą dėl naujų priemonių, įgyvendintų SNCM naudai, įskaitant 2002 m. planą (OL C 303, 2006, p. 53, <…>). 15 [Ginčijamu] sprendimu Komisija nusprendė, kad 2002 m. plano priemonės yra neteisėta valstybės pagalba, kaip ji suprantama pagal EB 88 straipsnio 3 straipsnį, tačiau jos suderinamos su bendrąja rinka pagal EB 86 straipsnio 2 dalį ir 87 straipsnio 3 dalies c punktą, ir kad 2006 m. privatizavimo plano priemonės (toliau – 2006 m. planas) nėra valstybės pagalba, kaip ji suprantama pagal EB 87 straipsnio 1 dalį. Nagrinėjamos priemonės 16 [Ginčijamame] sprendime nagrinėjamos šios priemonės: — pagal 2002 m. planą: 2002 m. bendrovės CGMF padarytas 76 milijonų EUR įnašas į bendrovės SNCM kapitalą (53,48 milijono EUR vykdyti nustatytą įpareigojimą teikti viešąją pagalbą ir restruktūrizavimo pagalbai skirta likusi dalis); — pagal 2006 m. planą: — neigiama bendrovės SNCM pardavimo, kurį įvykdė bendrovė CGMF, kaina, siekianti 158 milijonus EUR, — bendrovės CGMF padarytas 8,75 milijono EUR kapitalo įnašas, — 38,5 milijono EUR CGMF į einamąją sąskaitą sumokėtas avansas atleistų iš darbo SNCM darbuotojų naudai tuo atveju, jei būtų rengiamas naujas socialinis planas. [Ginčijamas] sprendimas 17 [Ginčijamame] sprendime, konkrečiai 37–54 konstatuojamosiose dalyse, Komisija konstatavo, kad keleivių vežimo paslaugų teikimo Korsikos maršrutais rinkai būdingas sezoniškumas ir koncentracija. Konkurencinė rinkos struktūra labai pasikeitė nuo to laiko, kai į rinką 1996 m. atėjo [Corsica Ferries]. Nuo 2000 m. SNCM ir [Corsica Ferries] faktiškai sudaro dvipolį, kuriam priklauso 90 % rinkos. 2007 m. [Corsica Ferries] aiškiai aplenkė SNCM ir rinkoje, kuri kasmet išauga 4 %, pervežė milijonu keleivių daugiau. Tačiau SNCM kartu su [Compagnie méridionale de navigation] iš esmės buvo monopolininkės krovinių pervežimo srityje. 18 [Ginčijamo] sprendimo 219–225 konstatuojamosiose dalyse Komisija nusprendė, kad visi per CGMF SNCM gauti įnašai yra finansuojami valstybės lėšomis, kad jie gali iškraipyti konkurenciją ir daro poveikį prekybai tarp valstybių narių. Taigi, ji nusprendė, kad yra tenkinamos trys iš keturių EB 87 straipsnio 1 dalies sąlygų. Paskui ji nagrinėjo kiekvieną priemonę atskirai ir sprendė, ar ji suteikia atrankinio pobūdžio ekonominį pranašumą ir yra suderinama su bendrąja rinka. 19 Dėl 76 milijonų EUR, apie kuriuos pranešta 2002 m., [ginčijamo] sprendimo 236 konstatuojamojoje dalyje ji nusprendė, kad 53,48 milijono EUR gali būti laikoma kompensacija už viešąją paslaugą. Remiantis Sprendimo [Corsica Ferries France / Komisija (EU:T:2005:221)] 320 punktu, šį įnašą ji vertino atsižvelgdama į Sprendimą Altmark [Trans ir Regierungspräsidium Magdeburg (EU:C:2003:415)] ir [ginčijamo] sprendimo 257 konstatuojamojoje dalyje nusprendė, kad jis yra valstybės pagalba, tačiau suderinamas su bendrąja rinka pagal EB 86 straipsnio 2 dalį. Likę 22,52 milijono EUR turėjo būti laikoma restruktūrizavimo pagalba. 20 2006 m. plano atžvilgiu [ginčijamo] sprendimo 267–352 konstatuojamosiose dalyse Komisija neigiamai 158 milijonų EUR pardavimo kainai taikė rinkos ekonomikos sąlygomis veikiančio privataus investuotojo testą (toliau – privataus investuotojo testas). Taikydama šį testą ji įvertino, ar CGMF vietoje hipotetinis privatus investuotojas būtų norėjęs padidinti [SNCM] kapitalą šia suma, ar likviduoti bendrovę ir prisiimti likvidavimo sąnaudas. Taigi, reikėjo įvertinti minimalias likvidavimo sąnaudas. 21 [Ginčijamo] sprendimo 267–280 konstatuojamosiose dalyse Komisija nusprendė, kad į likvidavimo sąnaudas turi būtinai būti įtrauktos socialinio plano sąnaudos, t. y. papildomos išeitinių kompensacijų sąnaudos, neskaitant teisinių ir sutartinių įsipareigojimų, siekiant laikytis šiandieninės didelių įmonių grupių praktikos ir nepakenkti valdančio holdingo ir jo galutinių akcininkų prekės ženklo įvaizdžiui. Taigi, padedama nepriklausomo eksperto šį socialinį planą ji palygino su neseniai Prancūzijoje bendrovių grupių, kaip antai Michelinar Yves Saint-Laurent, įgyvendintais socialiniais planais ir įvertino šių papildomų kompensacijų sąnaudas. 22 [Ginčijamo] sprendimo 350 konstatuojamojoje dalyje Komisija manė, kad neigiama pardavimo kaina nustatyta pasibaigus viešai, skaidriai, nediskriminuojančiai ir besąlygiškai atrankos procedūrai, todėl ji yra rinkos kaina. Laikydamasi prielaidos, kad likvidavimo sąnaudos apsiriboja tik išeitinėmis kompensacijomis, šio sprendimo 352 konstatuojamojoje dalyje ji padarė išvadą, kad likvidavimo sąnaudos yra didesnės nei neigiama pardavimo kaina ir kad 158 milijonų EUR kapitalo įnašas nėra valstybės pagalba, kaip ji suprantama pagal EB 87 straipsnio 1 dalį. 23 Dėl CGMF 8,75 milijono EUR kapitalo įnašo Komisija [ginčijamo] sprendimo 356–358 konstatuojamosiose dalyse nusprendė: kadangi privačių pirkėjų įnašas yra reikšmingas ir vienalaikis, jo valstybės pagalbos pobūdį galima iš karto atmesti. Paskui ji konstatavo, kad fiksuota pelno norma yra adekvatus atlyginimas už investuotą kapitalą ir kad sąlyga dėl atsisakymo perimti bendrovę negali kelti abejonių dėl vienodo požiūrio nesilaikymo. To sprendimo 365 konstatuojamojoje dalyje ji nusprendė, kad CGMF 8,75 milijono EUR kapitalo įnašas nėra valstybės pagalba, kaip ji suprantama pagal EB 87 straipsnio 1 dalį. 24 Toliau [ginčijamo] sprendimo 372–378 konstatuojamosiose dalyse Komisija pažymėjo, kad pagalbos asmenims priemonės, siekiančios 38 milijonus EUR ir laikomos patikos sąskaitoje, bus panaudotos, jei pirkėjai įgyvendins naują socialinį planą, ir kad jos negali atstoti 2002 m. plane numatytų darbuotojų mažinimo priemonių įgyvendinimo. Pasak Komisijos, šią pagalbą galima pervesti tik asmenims, kurių darbo sutartis su SNCM buvo nutraukta pirma laiko. Taigi šios priemonės nėra išlaidos, patiriamos įprastai vadovaujantis socialinės srities teisės aktais, taikomais darbo sutarties nutraukimo atveju. Komisija padarė išvadą, kad ši pagalba asmenims, kurią suteikė valstybė, kaip viešosios valdžios subjektas, o ne kaip valstybė akcininkė, yra valstybių narių socialinės politikos priemonė, todėl tai nėra pagalba, kaip ji suprantama pagal EB 87 straipsnio 1 dalį. 25 Dėl likusios 22,52 milijono EUR dalies, apie kurią pranešta kaip apie restruktūrizavimo pagalbą, t. y. skirtumą tarp 75 milijonų EUR, apie kuriuos pranešta pagal 2002 m. planą, ir 53,48 milijonų EUR, kurie pagal EB 86 straipsnio 2 dalį pripažinti suderinamais su bendrąja rinka <...>, [ginčijamo] sprendimo 381 konstatuojamojoje dalyje Komisija nusprendė, kad ji yra valstybės pagalba, kaip ji suprantama pagal EB 87 straipsnio 1 dalį. Paskui ji įvertino šios priemonės suderinamumą su gairėmis. 26 [Ginčijamo] sprendimo 387–401 konstatuojamosiose dalyse Komisija konstatavo, kad 2002 m. SNCM jau buvo sunkumų turinti įmonė, kaip ji suprantama pagal gairių 5 punkto a papunktį ir 6 punktą, ir kad 2002 m. planas gali leisti atkurti įmonės gyvybingumą pagal gairių 31–34 punktus. 27 Dėl nederamų konkurencijos iškraipymų vengimo (gairių 35–39 punktai) [ginčijamo] sprendimo 404 konstatuojamojoje dalyje Komisija manė, kad jūrų transporto paslaugų teikimo Korsikos maršrutais rinka nėra perpildyta, todėl nėra pagrindo prisidėti prie jos sąlygų gerinimo. Paskui ginčijamo sprendimo 406 konstatuojamojoje dalyje ji nusprendė, kad restruktūrizavimo planas, apie kurį pranešta, reikšmingai prisideda prie įmonės buvimo rinkoje sumažinimo. Taigi kriterijus dėl nederamų konkurencijos iškraipymų vengimo taip pat buvo tenkinamas. 28 [Ginčijamo] sprendimo 410–419 konstatuojamosiose dalyse Komisija pažymėjo, kad pagal gairių 40 ir 41 punktus apskaičiuota iki minimumo apribota pagalba 2003 m. liepos 9 d. siekė 19,75 milijono EUR, atsižvelgiant į 2003 m. sprendime numatyto pardavimo neto vertę. Atlikdama šį vertinimą Komisija pirmiausia apskaičiavo, kiek lėšų reikia SNCM restruktūrizavimo planui. Pasak jos, restruktūrizavimo plano sąnaudos siekia 46 milijonus EUR. Tada ji atėmė viso nuo 2002 m. vasario 18 d. (pranešimo apie 2002 m. planą diena) iki 2003 m. liepos 9 d. (2003 m. sprendimo priėmimo diena) parduoto turto vertę – 26,25 milijonus EUR ir gavo 19,75 milijono EUR sumą. 29 Dėl kompensacinių priemonių Komisija konstatavo, kad buvo laikomasi beveik visų 2003 m. sprendime numatytų sąlygų dėl įsigijimų, laivyno naudojimo, aktyvų pardavimo, draudimo siūlyti mažesnę už konkurentų kainą <…> ir laivų rotacijos ribojimo maršrutuose iš Korsikos. Kadangi šios sąlygos buvo įvykdytos, o pagalbos, apie kurią pranešta, suma daug mažesnė už patvirtintą 2003 m., Komisija nemanė esant reikalinga nustatyti papildomus įpareigojimus. Todėl atsižvelgusi į 2003 m. sprendime numatytą papildomo parduoto turto vertę, [ginčijamo] sprendimo 434 konstatuojamojoje dalyje Komisija nusprendė, kad nustatyta likusi galutinė 15,81 milijono EUR dydžio restruktūrizacijai skirta suma yra pagal EB 87 straipsnio 3 dalies c punktą su bendrąja rinka suderinama valstybės pagalba. 30 [Ginčijamo] sprendimo rezoliucinėje dalyje nustatyta: „1 straipsnis 53,48 milijono EUR kompensacija, kurią Prancūzijos valstybė pervedė bendrovei SNCM už viešosios paslaugos teikimą laikotarpiu nuo 1991 m. iki 2001 m., yra neteisėta valstybės pagalba pagal EB sutarties 88 straipsnio 3 dalį, tačiau suderinama su bendrąja rinka pagal šios sutarties 86 straipsnio 2 dalį. Neigiama 158 milijonų EUR SNCM pardavimo kaina, bendrovės CGMF įsipareigojimas dėl socialinių priemonių darbuotojų atžvilgiu už 38,5 milijono EUR sumą bei CGMF kartu ir tuo pat metu atliktas SNCM kapitalo padidinimas 8,75 milijono EUR nėra valstybės pagalba pagal EB sutarties 87 straipsnio 1 dalį. 15,81 milijono EUR restruktūrizavimo pagalba, kurią Prancūzija suteikė bendrovei [SNCM], yra neteisėta valstybės pagalba pagal EB sutarties 88 straipsnio 3 dalį, bet suderinama su bendrąja rinka pagal šios sutarties 86 straipsnio 2 dalį. 2 straipsnis Šis sprendimas skirtas Prancūzijos Respublikai.“