ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
33

Visų pirma, apeliantė kaltina Bendrąjį Teismą, kad šis klaidingai atsižvelgė į ginčo teisines aplinkybes ir klaidingai aiškino teismų praktiką. Konkrečiai kalbant, Bendrasis Teismas turėjo konstatuoti, kad nagrinėjamos priemonės radikaliai skyrėsi nuo ankstesniuose sprendimuose nagrinėtų žalingų veiksmų. Taigi Bendrasis Teismas veltui stengėsi šią bylą sugretinti su Sprendimu BIDS. Be to, skundžiamas sprendimas yra motyvuotas prieštaringai, nes to sprendimo 94 ir 99 punktuose Bendrasis Teismas vienu metu tvirtina, kad 2001 m. rugpjūčio 9 d. Sprendime Visa International (COMP/2929.373) ir 2002 m. liepos 24 d. Sprendime Visa International – Commission multilatérale d’interchange (COMP/29.373) nagrinėti veiksmai smarkiai skiriasi nuo šioje byloje nagrinėjamų veiksmų ir kad tie du sprendimai susiję su „panašiais ar tapačiais atvejais“. Analizė klaidinga dar ir todėl, kad pati Komisija sutiko aptarti galimus įsipareigojimus pagal Reglamento Nr. 1/2003 9 straipsnį, t. y. priemones, „kurios išsklaidytų [jos] nuogąstavimus“ ir kurios nėra joks konkurencijos pažeidimas.
19

Valstybinė inspekcija prašo atmesti ieškinį. Ji mano, kad reikėjo areštuoti ir buvo galima konfiskuoti visus į Reglamento Nr. 338/97 taikymo sritį patenkančių gyvūnų egzempliorius, o ne tik tuos, su kuriais susijęs importo leidimo negaliojimo pagrindas, nes šiuo reglamentu nepripažįstamas dalinis negaliojimas. Be to, Valstybinė inspekcija mano, kad žalos sveikatai rizika pateisina tai, kad leidimas būtų tvarkomas kaip neskaidomas vienetas ir šio leidimo negaliojimo atveju, koks bebūtų to pagrindas, būtų areštuojami ir konfiskuojami visi tame leidime nurodytų gyvūnų egzemplioriai.
14

Landgericht Frankfurt am Main (Frankfurto prie Maino apygardos teismas), į kurį kreipėsi Ulmer, 2011 m. kovo 6 d. sprendime laikėsi nuomonės, kad teisių turėtojas ir įstaiga turi būti iš anksto sudarę susitarimą dėl skaitmeninio kūrinio naudojimo tam, kad būtų galima netaikyti UrhG 52b straipsnio. Be to, šis teismas atmetė Ulmer prašymą uždrausti TU Darmstadt skaitmeninti arba pavesti suskaitmeninti ginčijamą vadovėlį. Tačiau šis teismas patenkino jos prašymą uždrausti TU Darmstadt bibliotekos naudotojams joje įrengtose elektroninio skaitymo vietose atspausdinti šį kūrinį ir (arba) jį išsaugoti USB atmintuke ir (arba) tokias kopijas išsinešti iš bibliotekos patalpų.
51

Todėl į antrąjį prejudicinį klausimą reikia atsakyti taip, kad prašymą priimti prejudicinį pateikusiam teismui reikia įvertinti, ar įvykdytos valstybės atsakomybės kilimo sąlygos. Kiek tai susiję su klausimu, ar pagrindinėje byloje nagrinėjamos nacionalinės teisės nuostatos yra „pakankamai akivaizdus“ Sąjungos teisės pažeidimas, šis teismas taip pat turės atsižvelgti, be kita ko, į tai, kad Teisingumo Teismas iki šiol nėra sprendęs, ar teisėta pagal lytį atsižvelgti į vidutine tikėtina gyvenimo trukme grindžiamą veiksnį nustatant išmoką, skiriamą pagal įstatymuose nustatytą socialinės apsaugos sistemą ir patenkančią į Direktyvos 79/7 taikymo sritį. Be to, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas turės atsižvelgti į Sąjungos teisės aktų leidėjo valstybėms narėms suteiktą galimybę, numatytą Direktyvos 2004/113 5 straipsnio 2 dalyje ir Direktyvos 2006/54 9 straipsnio 1 dalies h punkte. Šis teismas taip pat turėtų turėti omenyje, jog Teisingumo Teismas 2011 m. kovo 1 d. nusprendė (C‑236/09, EU:C:2011:100), kad pirmoji iš minėtų nuostatų negalioja, nes pažeidžia vienodo požiūrio į vyrus ir moteris principą.
52

Be to, reikia patikslinti, kad, kaip per posėdį pažymėjo Europos Komisija, Muitinės kodekso 220 straipsnio 1 dalyje numatytas dviejų dienų terminas, skirtas tam, kad skolą muitinei sudaranti muito suma būtų įtraukta į apskaitą, gali būti pratęstas pagal to paties kodekso 219 straipsnį. Pagal pastarojo straipsnio 1 dalies b punktą įtraukimo į apskaitą terminas gali būti pratęstas susidarius ypatingoms aplinkybėms, dėl kurių muitinė negali laikytis minėto termino, tačiau pratęstas terminas negali būti ilgesnis kaip 14 dienų.
13

Tačiau mokesčių administratorius nusprendė, kad ši deklaracija yra nepagrįsta dėl 48043000 HUF sumos, prie kurios jis pridėjo 10 % baudą. Jis tvirtina, kad, nepaisant atlygio nesumokėjimo, įvyko prekių tiekimas, kaip jis suprantamas pagal PVM įstatymo 9 straipsnio 1 dalį. Anot šio administratoriaus, sąskaitų faktūrų patikslinimas nepagrįstas, o po tiekimo šalių sudaryta sutartis turi būti laikoma nauju sandoriu. Be to, ankstesnė padėtis taip pat nebuvo atkurta, nes rapsų sėklos nebuvo grąžintos, o sutarta suma nebuvo sumokėta. PVM įstatymo 77 straipsnio 1 ir 2 dalių nuostatose numatytas apmokestinamosios vertės sumažinimas a posteriori, jeigu sandoris buvo negaliojantis, tačiau šis atvejis skiriasi nuo sutarties nutraukimo, kaip įvyko nagrinėjamu atveju. PVM įstatyme nėra nuostatos, pagal kurią būtų galima a posteriori sumažinti apmokestinamąją vertę vien dėl to, kad visiškai ar iš dalies nesumokėta už atitinkamas prekes.
35

Be to, atsižvelgiant į Direktyvos 2003/9 bendrą struktūrą ir tikslą ir gerbiant pagrindines teises, pirmiausia reikalavimus, nustatytus Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 1 straipsnyje, pagal kurį žmogaus orumą reikia gerbti ir saugoti, draudžiama iš prieglobsčio prašytojo – net ir laikinai – po to, kai pateiktas prieglobsčio prašymas, atimti apsaugą pagal šioje direktyvoje nustatytas minimalias normas (žr. minėto Sprendimo Cimade ir GISTI 56 punktą).
14

Pagal 2005 m. spalio 20 d. Kodifikavimo dekreto Nr. 1047 dėl Europos reglamento dėl prekių, kurios, kaip įtariama, pagamintos pažeidžiant tam tikras intelektinės nuosavybės teises, ir priemonių, kurių turi būti imamasi prekių atžvilgiu nustačius, kad jos pagamintos pažeidžiant tokias teises, taikymo (Lovbekendtgørelse nr. 1047 om anvendelse af Det Europæiske Fællesskabs forordning om toldmyndighedernes indgriben over for varer, der mistænkes for at krænke visse intellektuelle ejendomsrettigheder, og om de foranstaltninger, som skal træffes over for varer, der krænker sådanne rettigheder) 5 straipsnį: „[1.] Pagal [Muitinės reglamento] 9 straipsnį pradėtoje byloje prekių gavėjas gali prašyti teismo nustatyti, ar įvykdytos šiame straipsnyje įtvirtintos prekių išleidimo sustabdymo sąlygos. Teismas gali nurodyti išleisti prekes. 2. Prekių gavėjas negali apskųsti aukštesnei administracinei institucijai muitų ir mokesčių administratoriaus sprendimo sustabdyti prekių išleidimą.“
Pagal Reglamento Nr. 1408/71, iš dalies pakeisto ir atnaujinto Reglamentu Nr. 118/97, iš dalies pakeistu Reglamentu Nr. 1992/2006, 3 straipsnio 1 dalyje įtvirtintą vienodo požiūrio principą draudžiama valstybės narės teisės norma, pagal kurią senatvės pensija pasibaigus darbo ne visą darbo laiką dėl priešpensinio amžiaus laikotarpiui mokama tik tada, kai tokiu režimu asmuo dirbo pagal tos valstybės narės nacionalinės teisės nuostatas.

Pirma, pagal tokią nuostatą darbuotojai, pasinaudoję judėjimo laisve, gali būti vertinami nepalankiau, nes pagal ją darbuotojas migrantas, kuris didžiąją dalį savo profesinės karjeros dirbo vienoje valstybėje narėje, o paskui dirba kitoje valstybėje narėje ne visą darbo laiką dėl priešpensinio amžiaus, dėl šios priežasties atsiduria mažiau palankioje padėtyje negu darbuotojas, visą laiką dirbęs tik valstybėje narėje, kurioje prašo skirti pensiją, ir joje pasinaudojęs galimybe dirbti ne visą darbo laiką dėl priešpensinio amžiaus, ir, antra, ji gali atgrasyti kitoje valstybėje narėje įsisteigusius darbdavius pagal darbo ne visą darbo laiką dėl priešpensinio amžiaus sistemą įdarbinti asmenį, didžiąją dalį savo profesinės karjeros dirbusį valstybėje narėje, kur prašoma skirti pensiją, jei šios nacionalinės sistemos normos skiriasi nuo toje valstybėje narėje nustatytos darbo ne visą darbo laiką dėl priešpensinio amžiaus sistemos.

Be to, minėtos nuostatos negalima pateisinti, nes ji viršija tai, kas būtina iškeltiems tikslams pasiekti, t. y. geriausiomis įmanomomis sąlygomis užtikrinti pereinamąjį laikotarpį iki pensijos to paprašiusiems darbuotojams ir, kita vertus, skatinti bedarbių arba darbuotojų mokinių įdarbinimą.

Atsisakant visiškai atsižvelgti į kitoje valstybėje narėje dirbtą darbo ne visą darbo laiką dėl priešpensinio amžiaus laikotarpį skiriant nacionalinę senatvės pensiją, neatsižvelgiama į faktą, kad tos kitos valstybės narės darbo ne visą darbo laiką dėl priešpensinio amžiaus sistema gali būti siekiama tokių pačių ar panašių tikslų kaip ir valstybės narės, kur prašoma skirti pensiją, teisės aktuose tokiomis pačiomis ar panašiomis į numatytąsias tuose teisės aktuose priemonėmis, o taikant šią sistemą galima panašiai įgyvendinti atitinkamą teisėtą tikslą ar tikslus.

(žr. 35–37, 39, 41, 42, 46 punktus ir rezoliucinės dalies 1 punktą)
33

Kaip žinoma, Guardian gavo šio laiško kopiją 2012 m. vasario 10 d. Taigi, ji turėjo tris dienas iki posėdžio susipažinti su jo turiniu. Atsižvelgiant į šio laiško pobūdį ir turinį, toks terminas negali būti laikomas labai trumpu, nepaisant to, kad Bendrasis Teismas pažeidė Nurodymų kancleriui 11 straipsnio 3 dalies nuostatas. Be to, kaip žinoma, Guardian neprašė Bendrojo Teismo leisti šį laišką pakomentuoti raštu ar atidėti posėdį. Galiausiai per posėdį Guardian galėjo pateikti savo argumentus dėl šio laiško priimtinumo ir turinio.
35

Be to, iš Vizų kodekso 34 straipsnio matyti, kad vienodą vizą kompetentinga institucija gali panaikinti tik remdamas viena iš šio kodekso 32 straipsnio 1 dalyje ir 35 straipsnio 6 dalyje numatytų priežasčių (šiuo klausimu žr. Sprendimo Koushkaki, C‑84/12, EU:C:2013:862, 42 ir 43 punktus). Taigi vienintelė su kelionės dokumentu tiesiogiai susijusi vizos panaikinimo priežastis yra netikro, suklastoto arba padirbto kelionės dokumento pateikimas išduodant vizą, kaip tai numatyta minėto kodekso 32 straipsnio 1 dalies a punkto i papunktyje. Iš to išplaukia, kad kelionės dokumento, į kurį įklijuota viza, panaikinimas po jos išdavimo nėra viena iš priežasčių, kuri galėtų pagrįsti kompetentingos institucijos sprendimą panaikinti vizą.
34

Be to, primintina, kaip Teisingumo Teismas nusprendė Sprendimo Bourquain (C‑297/07, EU:C:2008:708) 40 punkte dėl nuosprendžio, priimto kaltinamajam nedalyvaujant: vien dėl to, kad pagal nacionalinę teisę tokį baudžiamąjį procesą būtų galima atnaujinti, savaime neatmetama galimybė tokį nuosprendį pripažinti galutiniu, kaip jis suprantamas pagal KĮŠS 54 straipsnį.
32

Be to, konstatuotina, kad Reglamentu Nr. 1893/91 nebuvo pakeisti Reglamento Nr. 1191/69 4 ir 6 straipsniai. Pavyzdžiui, Reglamento Nr. 1191/69 6 straipsnio 1 dalyje numatyta, kad transporto įmonės įteikia valstybių narių kompetentingoms institucijoms 4 straipsnyje nurodytas paraiškas panaikinti įpareigojimus per vienus metus nuo minėto reglamento įsigaliojimo, t. y. nuo 1969 m. sausio 1 d. Be to, šio straipsnio 3–6 dalyse minimos, be kita ko, 1971 m. sausio 1 d., 1972 m. sausio 1 d., 1973 m. sausio 1 d. ar 1972 m. sausio 31 d. datos. Iš to, kas išdėstyta, matyti, kad Reglamento Nr. 1191/69 6 straipsnį siekiama taikyti tik su viešąja paslauga susijusiems įpareigojimams, nustatytiems iki minėto reglamento įsigaliojimo, t. y. 1969 m. sausio 1 d.
61

Be to, neginčijama, kad ginčijamu sprendimu nuo 2011 m. sausio 1 d., kai įsigaliojo naujasis įstatymas dėl būsto, iš dalies buvo pakeista pagalbos schema, kuria iki šios datos naudojosi pripažintos wocos, o dėl to pakeitimo jų veiklos sąlygos tapo ne tokios palankios kaip anksčiau, atsižvelgiant būtent į aplinkybę, kad, kaip apeliantės pažymėjo per teismo posėdį, pagal pakeistą schemą veiksmų laisvė pasirenkant nuomininkus, kurie atitiktų reikalavimus užimti wocos administruojamus būstus, sumažėjo, o paskolų garantijų fondas, kuriuo jos naudojosi, buvo panaikintas.
11

Lutz Service parengė 2008 m. balandžio 1 d.–2009 m. kovo 31 d. finansinių metų konsoliduotąją finansinę ataskaitą, į kurią, be kita ko, buvo įtraukta ir Mömax Logistik. Ši Lutz Service konsoliduotoji finansinė ataskaita buvo paskelbta Vokietijos elektroniniame teisiškai privalomų skelbimų leidinyje. Konsoliduotosios finansinės ataskaitos priede nurodyta, kad Mömax Logistik naudojasi minėta išimtimi. Be to, Lutz Service įsipareigojo savo noru pagal 1965 m. rugsėjo 6 d.Aktiengesetz 302 straipsnį perimti Mömax Logistik nuostolius. Šis įsipareigojimas taip pat buvo paskelbtas. Be to, minėtame leidinyje pagal HGB 264 straipsnio 3 dalį paskelbtas pranešimas, kad Mömax Logistik naudojasi toje nuostatoje numatyta išimtimi, o kaip jos patronuojančioji bendrovė nurodyta Lutz Service. Šiame pranešime pažymėtas faktas, kad Lutz Service konsoliduotoji finansinė ataskaita buvo paskelbta. Mömax Logistik akcininkė pritarė, kad, kiek tai susiję su 2008 m. balandžio 1 d.–2009 m. kovo 31 d. finansiniais metais, būtų naudojamasi HGB 264 straipsnio 3 dalyje numatyta išimtimi. Šis nutarimas buvo paskelbtas.
15

PBefG 21 straipsnio 1–3 dalyse nustatyta: „(1) Verslininkas turi vykdyti veiklą, kuriai jis turi licenciją, atsižvelgdamas į viešąjį interesą gabenimo srityje ir techninę būklę per licencijos galiojimo laikotarpį. (2) Kompetentinga licencijas išduodanti institucija gali nustatyti verslininkui terminą, per kurį jis turi pradėti vykdyti veiklą. (3) Kompetentinga licencijas išduodanti institucija gali nurodyti verslininkui išplėsti ar pakeisti gabenimo veiklą, kai viešasis interesas gabenimo srityje to reikalauja, ir verslininko teisėti interesai, atsižvelgiant į jo ekonominę situaciją, į investuoto kapitalo pajamas ir pagrįstą amortizaciją bei būtiną techninę plėtrą, tam neprieštarauja.“
3

2006 m. kovo 15 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (EB) Nr. 562/2006, nustatančio taisyklių, reglamentuojančių asmenų judėjimą per sienas, Bendrijos kodeksą (Šengeno sienų kodeksas) (OL L 105, p. 1), iš dalies pakeisto 2010 m. kovo 25 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentu (ES) Nr. 265/2010 (OL L 85, p. 1, toliau – Šengeno sienų kodeksas), 5 straipsnio „Trečiųjų šalių piliečių atvykimo sąlygos“ 1 dalyje numatyta: „Ne ilgiau kaip tris mėnesius per šešių mėnesių laikotarpį trunkančiam buvimui trečiųjų šalių piliečiams nustatomos tokios atvykimo sąlygos: a) jie turi galiojantį kelionės dokumentą ar dokumentus, leidžiančius jiems kirsti sieną; b) jie turi galiojančią vizą, jei to reikalaujama pagal 2001 m. kovo 15 d. Tarybos reglamentą (EB) Nr. 539/2001, nustatantį trečiųjų šalių, kurių piliečiai, kirsdami išorės sienas, privalo turėti vizas, ir trečiųjų šalių, kurių piliečiams toks reikalavimas netaikomas, sąrašus [OL L 81, p. 1] <…> c) jie pagrindžia numatomo buvimo tikslą bei sąlygas ir turi pakankamai pragyvenimo lėšų numatomo buvimo laikotarpiui ir grįžimui į kilmės šalį arba vykimui tranzitu į trečiąją šalį, į kurią jie tikrai būtų įleisti, arba gali teisėtai gauti tokių lėšų; d) jie nėra asmenys, dėl kurių į SIS [Šengeno informacinę sistemą] yra įtrauktas įspėjimas neįsileisti; e) jie nelaikomi keliančiais grėsmę nei vienos iš valstybių narių viešajai tvarkai, vidaus saugumui, visuomenės sveikatai ar tarptautiniams santykiams, pirmiausia – dėl jų valstybių narių duomenų bazėse nėra įtrauktas įspėjimas neįsileisti dėl išvardytų priežasčių.“
43

Be to, reikia priminti, kad pagal nusistovėjusią Teisingumo Teismo praktiką iš esmės gyvenamosios vietos valstybė narė turi suteikti mokesčių mokėtojui visas mokesčių lengvatas dėl jo asmeninės ir šeiminės padėties, nes, išskyrus tam tikras išimtis, ši valstybė narė gali geriausiai įvertinti asmeninį tokio mokesčių mokėtojo mokumą, nes joje yra jo asmeninių ir turtinių interesų centras (žr., be kita ko, 1995 m. vasario 14 d. Sprendimo Schumacker, C-279/93, Rink. p. I-225, 32 punktą; 2000 m. gegužės 16 d. Sprendimo Zurstrassen, C-87/99, Rink. p. I-3337, 21 punktą ir minėto Sprendimo Beker 43 punktą).
28

Šiuo atžvilgiu pažymėtina, kad, pirma, silosinės įrengimas cukraus fabriko teritorijoje lemia gamybos procesą, nes šis procesas planuojamas atsižvelgiant į skirtų sandėliuoti patalpų prieinamumą ir jų buvimą netoliese. Antra, silosinė, bent jau tuo atveju, kai jos vienos arba kartu su kitomis gamintojo silosinėmis sandėliavimo pajėgumai yra didesni, nei jų reikia cukraus, kurį gamintojas pagamina per vidutinio našumo cukraus gamybos metus, kiekiui, gamintojui leidžia perdirbti visą derlių net tuo atveju, kai iš derliaus gaunama daugiau produktų, nei per atitinkamus metus numatyta parduoti. Be to, dėl taip sukauptų atsargų tas pats gamintojas per kitus metus gali pateikti į vidaus rinką papildomą cukraus, kurį pats pagamina, kiekį.
78

Priešingai, nei tvirtina Komisija, toks nenurodymas negali lemti ketvirtojo pagrindo, pirmą kartą nurodyto apeliaciniame procese, nepriimtinumo. Nors šalis turi turėti teisę procesinius pažeidimus nurodyti tada, kai mano, kad yra įrodytas taikomų taisyklių pažeidimas, ji neprivalo to daryti etape, kai dar nėra žinomas visas pažeidimo poveikis. Konkrečiai dėl to, kad Bendrasis Teismas per ilgai nagrinėjo bylą, ieškovas, manantis, kad toks per ilgas bylos nagrinėjimas Bendrajame Teisme pažeidžia jo interesus, neprivalo iš karto nurodyti šio pažeidimo. Tam tikrais atvejais jis gali palaukti proceso pabaigos, kad žinotų visą jo trukmę ir turėtų visą reikalingą informaciją, rodančią jo atžvilgiu padarytą pažeidimą.
36

Be kita ko, toks vertinimas pažeistų taisyklę, pagal kurią mokesčių administratorius neturi gauti didesnės PVM sumos, nei gavo apmokestinamasis asmuo (žr., be kita ko, minėto Sprendimo Elida Gibbs 24 punktą; 1997 m. liepos 3 d. Sprendimo Goldsmiths, C-330/95, Rink. p. I-3801, 15 punktą ir minėto Sprendimo Balkan and Sea Properties ir Provadinvest 44 punktą).
11

Šios direktyvos 17 straipsnyje nustatyta: „1. Valstybės narės imasi priemonių, būtinų užtikrinti, kad, pasibaigus komercinio atstovavimo sutarties galiojimui, prekybos agentui būtų atlyginta [išmokėta kompensacija] pagal šio straipsnio 2 dalį arba būtų kompensuoti [atlyginti] jo nuostoliai pagal šio straipsnio 3 dalį. a) Prekybos agentas turi teisę į nuostolių atlyginimą [kompensaciją], jei ir tiek, kiek: — jis atstovaujamajam surado naujų klientų arba žymiai padidino verslo apimtį su turimais klientais ir dėl to atstovaujamasis gauna didelę naudą iš verslo su tokiais klientais, ir — mokant nuostolių atlyginimą [kompensaciją] atsižvelgiama į visas aplinkybes, ypač į komisinius, kuriuos prarado prekybos agentas dėl verslo sandorių su tokiais klientais. Valstybės narės gali numatyti, kad tokioms aplinkybėms taip pat priklauso prekybą ribojančios sąlygos taikymas ar kitoks apribojimas, kaip apibrėžta 20 straipsnyje; b) nuostolių atlyginimo [kompensacijos] dydis negali viršyti to, kuris yra lygus nuostolių atlyginimui [kompensacijai] už vienerius metus, apskaičiuoto[s] remiantis prekybos agento vidutiniu metiniu atlyginimu per pastaruosius penkerius metus, o jeigu sutartis galiojo trumpiau negu penkerius metus, nuostolių atlyginimas [kompensacija] apskaičiuojamas remiantis atitinkamo laikotarpio vidurkiu; c) tokio nuostolių atlyginimo [tokios kompensacijos] skyrimas nedraudžia prekybos agentui siekti jo nuostolių atlyginimo [patirtos žalos atlyginimo]. 3. Prekybos agentas turi teisę į nuostolių, kuriuos jis patiria dėl savo santykių su atstovaujamuoju nutraukimo, atlyginimą. Laikoma, kad tokie nuostoliai atsiranda pirmiausia tada, kai komercinio atstovavimo sutartis nutraukiama tokiomis aplinkybėmis: — kai prekybos agentas netenka komisinio atlyginimo, kurį jis turėtų gauti už tinkamą komercinio atstovavimo sutarties vykdymą, tuo tarpu, kai atstovaujamasis gauna žymią naudą, susijusią su prekybos agento veikla, ir (arba), — kurios neduoda prekybos agentui galimybės padengti jo sąnaudas ir išlaidas, kurias jis turėjo vykdydamas komercinio atstovavimo sutartį pagal atstovaujamojo patarimą. <...> 5. Prekybos agentas netenka savo teisės į nuostolių atlyginimą šio straipsnio 2 dalyje numatytais atvejais arba į nuostolių atlyginimą šio straipsnio 3 dalyje nurodytais atvejais, jeigu per vienerius metus nuo komercinio atstovavimo sutarties pasibaigimo jis nepranešė atstovaujamajam apie ketinimą siekti savo teisės įgyvendinimo. <...>“
44

Taigi reikia atskirti nevienodą požiūrį, leidžiamą pagal EB 58 straipsnio 1 dalies a punktą, ir to paties straipsnio 3 dalyje draudžiamą savavališką diskriminaciją. Iš Teisingumo Teismo praktikos matyti, jog tam, kad tokia nacionalinės mokesčių teisės norma, kaip nagrinėjama pagrindinėje byloje, pagal kurią apskaičiuojant paveldimo turto mokestį, kiek tai susiję su neapmokestinamąja suma nuo atitinkamoje valstybėje narėje esančio nekilnojamojo turto objekto apmokestinimo bazės, daromas skirtumas, atsižvelgiant į tai, ar nuolatinė palikėjo arba įpėdinio gyvenamoji vieta yra šioje valstybėje narėje, ar abu jie turi nuolatinę gyvenamąją vietą kitoje valstybėje narėje, galėtų būti laikoma suderinama su Sutarties nuostatomis dėl laisvo kapitalo judėjimo, būtina, kad nevienodas vertinimas būtų susijęs su objektyviai nepanašiomis situacijomis arba kad jis būtų pateisinamas privalomuoju bendrojo intereso pagrindu. Be to, kad būtų pateisinamas, skirtingas vertinimas neturi viršyti to, kas reikalinga nagrinėjama teisės norma siekiamam tikslui pasiekti (žr. 2004 m. rugsėjo 7 d. Sprendimo Manninen, C-319/02, Rink. p. I-7477, 29 punktą ir minėtų sprendimų Eckelkamp ir kt. 58 ir 59 punktus, Arens‑Sikken 52 ir 53 punktus ir Mattner 34 punktą).
25

Be to, iš Reglamento Nr. 44/2001 17 konstatuojamosios dalies matyti, kad per procedūrą, kuria siekiama, jog vienoje valstybėje narėje priimtas teismo sprendimas taptų vykdytinas valstybėje narėje, į kurią kreipiamasi, turi būti tik formaliai patikrinami dokumentai, kurių reikalaujama, kad sprendimas būtų pripažintas vykdytinu valstybėje narėje, į kurią kreipiamasi.
20

Be to, reikia priminti, kad Direktyva 2005/29, kaip aiškiai nurodyta jos 4 straipsnyje, iš esmės yra visiškai suderinamos normos dėl nesąžiningos įmonių komercinės veiklos vartotojų atžvilgiu, todėl valstybės narės, net siekdamos užtikrinti aukštesnį vartotojų apsaugos lygį, negali imtis griežtesnių, negu šioje direktyvoje nustatytų, priemonių (žr. 2010 m. sausio 14 d. Sprendimo Plus Warenhandelsgesellschaft, C-304/08, Rink. p. I-217, 41 punktą ir jame nurodytą teismo praktiką).
27

Kalbėdama CNCD apie kitą atsakovą, t. y. apie FC Steaua, Accept teigė, kad nepaisant to, jog G. Becali pareiškimai buvo išplatinti žiniasklaidoje, šis futbolo klubas niekada neteigė, jog šiems pareiškimams nepritaria. Priešingai FC Steaua taryba patvirtino, jog klube vykdoma tokia žaidėjų įdarbinimo politika, motyvuodama tuo, kad „komanda – tai šeima“ ir kad homoseksualas joje „keltų įtampą komandoje ir tarp žiūrovų“. Be to, Accept nuomone, tuo metu, kai G. Becali padarė nagrinėjamus pareiškimus, jis dar buvo FC Steaua akcininkas.