ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
76

Be to, reikia priminti, kad, kaip Komunikato COM/2009/0325 galutinis 3.2 punkto pirmoje ir antroje pastraipoje pažymėjo Komisija, sudarant PVM grupę pagal Šeštosios direktyvos 4 straipsnio 4 dalies antrą pastraipą keletas glaudžiai susijusių apmokestinamųjų asmenų jungiami į naują vieną PVM apmokestinamąjį asmenį. Be to, ši institucija patikslino, kad „PVM [grupę] galima būtų apibūdinti kaip „fikciją“, sukurtą apmokestinimo PVM tikslais, kai ekonominiai <…> aspektai svarbesni už teisinius. PVM [grupė] yra ypatingas apmokestinamo asmens tipas, susijęs tik su PVM mokėjimu. Jis yra grindžiamas faktiniais finansiniais, ekonominiais ir organizaciniais bendrovių tarpusavio ryšiais. Nors kiekvienas grupės narys išlaiko savo teisinę formą, išimtinai PVM mokėjimo tikslais PVM [grupei] teikiama pirmenybė kitų teisinių formų pvz., pagal civilinę ar bendrovių teisę, atžvilgiu“.
19

Be to, Teisingumo Teismas negali priimti sprendimo dėl nacionalinio teismo pateikto prejudicinio klausimo, jeigu akivaizdu, kad prašomas Sąjungos teisės išaiškinimas visiškai nesusijęs su pagrindinėje byloje nagrinėjamo ginčo aplinkybėmis ar dalyku arba iškelta problema yra hipotetinė (šiuo klausimu žr. 2022 m. spalio 13 d.Baltijas Starptautiskā Akadēmija ir Stockholm School of Economics in Riga, C‑164/21 ir C‑318/21, EU:C:2022:785, 33 punktą).
59

Be to, kaip priminta šio sprendimo 39 punkte, priemonės dėl šeimos susijungimo, įskaitant numatytas jos 16 straipsnyje, turi atitikti pagrindines teises, be kita ko, Chartijos 7 straipsnyje ir 24 straipsnio 2 ir 3 dalyse garantuojamą teisę į privatų ir šeimos gyvenimą, pagal kurias valstybės narės turi nagrinėti prašymus dėl šeimos susijungimo, atsižvelgdamos į atitinkamų vaikų interesus ir siekdamos skatinti šeimos gyvenimą.
52

Be to, Prancūzijos vyriausybės atstovas pažymėjo, kad po to, kai buvo priimtas 2021 m. balandžio 21 d.Conseil d’État sprendimas French Data Network ir kt. (Nr. 393099, 394922, 397844, 397851, 424717, 424718), nacionalinė teisėkūros institucija į Code des postes et des communications électroniques L.34‑1 straipsnį įtraukė IIIbis punktą, kaip nurodyta šio sprendimo 21 punkte.
64

Iš tikrųjų dėl situacijos, kai, pirma, žala kilo dėl teisės aktų leidėjo Sąjungos teisei prieštaraujančių veiksmų ar neveikimo ir, antra, yra priimtas administracinis aktas, kurį galima ginčyti, Ispanijos Karalystė savo pareiškimuose ir per teismo posėdį, be kita ko, nurodė šio sprendimo 40 punkte minėtą Tribunal Supremo (Aukščiausiasis Teismas) sprendimą, siekdama pagrįsti savo poziciją, kad šis teismas pripažįsta administracinių teismų kompetenciją vertinti įstatymo galią turinčios normos atitiktį Sąjungos teisei, pripažinti šią normą netaikytina nagrinėjamu atveju dėl tokios jos neatitikties ir dėl to patenkinti administracinį skundą dėl ją taikant priimto administracinio akto, taip pat prireikus per tokį procesą atkurti pareiškėjo teisinę padėtį, šiuo atveju sugrąžinant nepagrįstai sumokėtas sumas.
51

Pirmiausia dėl sąvokos „variklis“ pažymėtina, kad, kaip išvados 118 ir 119 punktuose nurodė generalinis advokatas, Reglamento Nr. 692/2008 I priede aiškiai atskiriamas variklis ir taršos kontrolės sistema. Iš tiesų, reikalavimai, susiję su „varikliu“, išdėstyti šio priedo 3.3.1.2 skirsnyje, o reikalavimai, susiję su „Taršos kontrolės sistemos parametrais“, – to priedo 3.3.1.3 skirsnyje. Pastarojo skirsnio a ir c punktai aiškiai apima kietųjų dalelių gaudykles ir išmetamųjų dujų recirkuliaciją. Be to, pagal šio reglamento 10 straipsnio 1 dalies antrą pastraipą šiame reglamente kietųjų dalelių gaudyklės laikomos taršos kontrolės įtaisais.
14

2019 m. sausio 15 d. patikrinus WE vairuojamą transporto priemonę, kurioje taip pat buvo RR, jo sugyventinė ir šios transporto priemonės savininkė, buvo rasta narkotinių medžiagų. WE ir RR buvo pareikšti įtarimai, tačiau, kadangi buvo nuspręsta, kad RR nebuvo informuota apie narkotinių medžiagų buvimą, prokuroras jos baudžiamąjį persekiojimą nutraukė. Vis dėlto transporto priemonė, kuri, kaip nustatyta tyrime, buvo perduota WE nuolat naudotis, remiantis Baudžiamojo proceso kodekso 111 straipsniu, liko areštuota kaip daiktinis įrodymas nagrinėjant WE bylą.
76

Be to, šiomis aplinkybėmis svarbu pažymėti, kad Susitarimo dėl išstojimo 12 straipsnyje numatytas bet kokios šio susitarimo 10 straipsnyje nurodytų asmenų diskriminacijos dėl pilietybės draudimas, kaip tai suprantama pagal SESV 18 straipsnio pirmą pastraipą, priimančiojoje valstybėje, kaip tai suprantama pagal šio susitarimo 9 straipsnio c punktą, ir darbo valstybėje, kaip apibrėžta šio susitarimo 9 straipsnio d punkte, pagal to paties susitarimo 12 straipsnio nuostatas apima šio susitarimo antrą dalį.
34

Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas taip pat primena, kad pagrindinis pre-pack procedūros tikslas – pasiekti, kad likviduojant skolininko turtą visi kreditoriai atgautų kuo daugiau skolų, ir kad pre-pack operacija, be to, padeda išlaikyti dalį darbo vietų. Be to, jis paaiškina, kad viešajai kontrolei per bankroto procedūrą nedaro įtakos tai, kad prieš bankroto procedūrą buvo vykdoma pre-pack procedūra.
25

Dėl bylos esmės prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas pirmiausia nurodo, kad, atsižvelgęs į nagrinėjamą sutarties priedą, jis padarė išvadą, jog ieškovė pagrindinėje byloje neatsisakė visos kompensacijos ir jos interesų teisminės apsaugos; beje, toks atsisakymas yra draudžiamas pagal Kroatijos teisę, be kita ko, pagal 2015 m. Vartojimo kredito įstatymą. Be to, jis mano, kad šiame įstatyme neapibrėžtas nei sąlygų, kaip antai nagrinėjamų pagrindinėje byloje, nesąžiningumas ir negaliojimas, nei vartotojo dėl nesąžiningų sąlygų individualiai patirta žala, nei komercinės (ūkinės) veiklos subjekto šiuo pagrindu nepagrįstai gauta nauda; šias aplinkybes turi įvertinti bylą nagrinėjantis teismas. Šio teismo teigimu, nagrinėjamu atveju ieškovė pagrindinėje byloje įrodė, kad paskolos konvertavimas neužtikrino, jog Zagrebačka banka jai grąžintų visas jos nenaudai nepagrįstai gautas sumas.
19

Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas mano, kad ypač svarbu tai, jog Rumunijos bendrovė buvo įsteigta būtent siekiant išimtinai Vokietijos bendrovei teikti paslaugas, kurių jai reikia ekonominei veiklai vykdyti Rumunijoje. Be to, Vokietijos bendrovės vykdomas farmacijos produktų tiekimas šioje valstybėje narėje yra ne atsitiktinis ir pavienis, bet tęstinis ir nuolatinis. Vokietijos bendrovė ten turi nuolatinių klientų ir nuolatinių farmacijos produktų atsargų nuo 1996 m. išsinuomotame sandėlyje, o jos pardavimai ten buvo nuolatiniai ir dideli. Be to, ji turi teisę tikrinti Rumunijos bendrovės registrus ir patalpas pagal šių dviejų bendrovių sudarytą sutartį.
20

Šiomis aplinkybėmis Cour d’appel de Bruxelles nusprendė sustabdyti bylos nagrinėjimą ir pateikti Teisingumo Teismui šiuos prejudicinius klausimus: „1. Ar Chartijos 50 straipsnyje įtvirtintą [ne] bis in idem principą reikėtų aiškinti taip, kad remiantis juo valstybės narės kompetentingai administracinės valdžios institucijai nedraudžiama skirti baudos dėl Europos Sąjungos konkurencijos teisės pažeidimo tokiu atveju, kuris nagrinėjamas šioje byloje, kai dėl to paties juridinio asmens jau yra priimtas galutinis sprendimas dėl administracinės nuobaudos, kurią jam už įtariamą pašto srities teisės aktų pažeidimą nacionalinė pašto sektoriaus reguliavimo institucija skyrė atsižvelgdama į tas pačias arba panašias faktines aplinkybes, panaikinimo, jeigu saugomo teisinio intereso tapatumo kriterijus nėra įvykdytas dėl to, kad šioje byloje nagrinėjami du skirtingi atskirų teisės aktų, priskirtinų dviem atskiroms teisės sritims, pažeidimai? 2. Ar Chartijos 50 straipsnyje įtvirtintą [ne] bis in idem principą reikėtų aiškinti taip, kad remiantis juo valstybės narės kompetentingai administracinės valdžios institucijai nedraudžiama skirti baudos dėl Europos Sąjungos konkurencijos teisės pažeidimo tokiu atveju, kuris nagrinėjamas šioje byloje, kai dėl to paties juridinio asmens jau yra priimtas galutinis sprendimas dėl administracinės baudos, kurią jam už įtariamo teisės aktų pašto srityje pažeidimą nacionalinė pašto sektoriaus reguliavimo institucija skyrė atsižvelgdama į tas pačias arba panašias faktines aplinkybes, panaikinimo, motyvuojant tuo, kad [ne] bis in idem principo taikymo apribojimas pateisinamas tuo, jog teisės aktais konkurencijos srityje siekiama papildomo bendrojo intereso tikslo, t. y. išsaugoti ir išlaikyti sistemą neiškraipant konkurencijos vidaus rinkoje, ir tai neviršija to, kas tinkama ir būtina teisės aktais siekiant teisėto tikslo; ir (arba) siekiant pagal Chartijos 16 straipsnį apsaugoti kitų operatorių teisę ir laisvę užsiimti verslu?“
29

Pagal to paties reglamento 30 straipsnio 1 dalį antroji privalomų duomenų nuoroda turi apimti energinę vertę ir atitinkamame maisto produkte esančių riebalų, sočiųjų riebalų rūgščių, angliavandenių, cukrų, baltymų ir druskos kiekius. Be to, pagal minėto straipsnio 2 dalį ji gali būti papildyta nurodant, be kita ko, vitaminus, kurių kiekiai šiame maisto produkte yra dideli.
(48)

be to, šia direktyva nederinamos taisyklės dėl aplinkos be tabako ar vidaus prekybos, vidaus reklamos ar platesnio prekės ženklo naudojimo tvarkos ir nenustatomas amžiaus apribojimas elektroninėms cigaretėms ar pildomosioms talpykloms. Bet kuriuo atveju tų gaminių pateikimas ir reklama neturėtų skatinti tabako vartojimo ar painiojimo su tabako gaminiais. Valstybės narės gali laisvai reglamentuoti tokius klausimus pagal savo jurisdikciją ir yra raginamos tai daryti;
20

Skirtingų situacijų panašumą reikia vertinti atsižvelgiant į visus joms būdingus veiksnius. Šie veiksniai turi būti nustatyti ir įvertinti, be kita ko, atsižvelgiant į Sąjungos akto, kuriame įtvirtintas atitinkamas skirtumas, dalyką ir tikslą. Be to, turi būti atsižvelgta į srities, kuriai atitinkamas aktas priklauso, principus ir tikslus (žr., be kita ko, 2019 m. birželio 6 d. Sprendimo P. M. ir kt., C‑264/18, EU:C:2019:472, 29 punktą ir nurodytą jurisprudenciją ir 2019 m. gruodžio 19 d. Sprendimo HK / Komisija, C‑460/18 P, EU:C:2019:1119, 67 punktą).
15

Be to, jeigu būtų taikomas Reglamentas Nr. 261/2004, reikėtų nustatyti, ar šio reglamento 5 straipsnio 1 dalies c punkto iii papunktyje nurodytas išvykimo ir atvykimo laikas yra susijęs su iš pradžių numatytu nukreipto skrydžio kitu maršrutu tvarkaraščiu, ar su faktiniu lėktuvo išvykimo ir atvykimo laiku. Iš tiesų tik pastaruoju atveju NT galėtų reikalauti kompensacijos iš Austrian Airlines.
53

Dėl Direktyvos 2009/138 292 straipsnio konteksto reikia konstatuoti, kad aptariamas turtas ar teisė yra tie, kurie iš draudimo įmonės buvo atimti dėl to, kad buvo pradėta likvidavimo procedūra. Pagal šios direktyvos 273 straipsnio 2 dalį bet kuris sprendimas pradėti tokią likvidavimo procedūrą pripažįstamas visose kitose valstybėse narėse nuo to momento, kai sprendimas įsiteisėja procedūrą pradėjusioje valstybėje. Darytina išvada, kad sąvokos „turtas“ (prancūzų k. „actif“ arba „bien“) arba „teisė, atimta iš draudimo įmonės“ reiškia ne tik konkretų šios įmonės turtą ar teisę, bet veikiau jos turtinius elementus, susijusius tiek su turtu, tiek su įsipareigojimais, kurie yra likvidavimo procedūros dalykas. Be to, tokį aiškinimą patvirtina minėtos direktyvos 124 konstatuojamoji dalis, pagal kurią likvidavimo procedūrose reikėtų atsižvelgti į visą draudimo bendrovės turtą ir įsipareigojimus.
21

Iš prašymo priimti prejudicinį sprendimą matyti, kad Sprendimu Nr. 138/2013 šioms dviem bendrovėms buvo nustatytos tam tikros priemonės, kurios nuo 2013 m. balandžio 15 d. iki 2015 m. liepos 1 d. buvo taikomos bendrovei CE Oltenia, o iki 2017 m. gruodžio 31 d. – bendrovei CE Hunedoara. Visų pirma pagal Sprendimo Nr. 138/2013 1 ir 2 straipsnius šių dviejų bendrovių termofikacinių elektrinių gaminamai elektros energijai buvo suteikta garantuota prieiga prie elektros energijos tinklų, siekiant užtikrinti nepertraukiamą jų veikimą ir ne mažesnę kaip 200 megavatų (MW) vidutinę galią CE Hunedoara priklausančiai elektrinei, taip pat ne mažesnę kaip 500 MW vidutinę galią – CE Oltenia priklausančiai elektrinei. Be to, pagal to sprendimo 3 straipsnį vienintelė perdavimo sistemos operatorė Transelectrica turėjo užtikrinti šių dviejų bendrovių termofikacinių elektrinių pagamintos elektros energijos pirmenybinį dispečerinį valdymą. Galiausiai minėto sprendimo 4 ir 5 straipsniuose nustatyta bendrovių CE Hunedoara ir CE Oltenia pareiga teikti bendrovei Transelectrica atitinkamai ne mažesnės kaip 400 MW ir 600 MW elektros galios papildomas paslaugas.
9

To paties sprendimo I priede „Produktų santykiniai taršos rodikliai“ buvo nustatyta tam tikrų išsamiai išvardytų produktų (įskaitant produktą „išlydytas metalas“, kuris buvo apibrėžtas kaip „skysta, anglies prisotinta geležis tolesniam apdorojimui“) santykinio taršos rodiklio vertė. Be to, šiame priede buvo nurodyti į produkto santykinį taršos rodiklį įtraukti procesai ir išmetamosios ŠESD, kurie, kiek tai susiję su produkto „išlydytas metalas“ santykiniu taršos rodikliu, yra „visi procesai, tiesiogiai ar netiesiogiai susiję su gamybos vienetais“, įskaitant, be kita ko, „deguonini[us] konverter[ius]“.
41

Be to, kaip savo pastabose iš esmės pabrėžė A.K. ir Vokietijos vyriausybė, Sąjungos transporto priemonių draudimo teisės aktuose numatytas tikslas apsaugoti per eismo įvykius nukentėjusius asmenis, kurio Sąjungos teisės aktų leidėjas nuolat ir intensyviai siekė ir kuriuo, be kita ko, norima užtikrinti, kad asmenys, nukentėję per transporto priemonių sukeltus eismo įvykius, būtų vertinami vienodai, neatsižvelgiant į konkrečią Sąjungos teritorijos vietą, kur įvyko eismo įvykis (šiuo klausimu žr. 2017 m. lapkričio 28 d. Sprendimo Rodrigues de Andrade, C‑514/16, EU:C:2017:908, 32 ir 33 punktus), ir bendrasis vienodo požiūrio principas reikalauja, kad per eismo įvykius po 2009 m. gruodžio 11 d. nukentėję asmenys negautų mažesnio žalos atlyginimo vien dėl to, kad draudimo sutartis buvo sudaryta iki tos datos. Kaip matyti iš Direktyvos 2005/14 10 konstatuojamosios dalies, valstybių narių pareiga užtikrinti, kad draudimas padengtų bent tam tikras mažiausias sumas, yra svarbus nukentėjusių asmenų apsaugos elementas.
11

Pelno mokesčio įstatymo 3 priedo 4 punkte nustatyta: „Išlaidos ir sąnaudos, kurios nelaikomos patirtomis vykdant verslo veiklą, kaip jos suprantamos pagal 8 straipsnio 1 dalies d punktą, be kita ko, yra tokios išlaidos ir sąnaudos: atlygis (visas ar dalinis) už paslaugą, viršijantis 200000 Vengrijos forintų (HUF) [apie 555 EUR] be PVM, kai aplinkybės (pavyzdžiui, apmokestinamojo asmens verslo veikla, apyvarta, paslaugos pobūdis arba atlygis už ją) leidžia daryti aiškią išvadą, kad naudojimasis šia paslauga prieštarauja racionalaus valdymo reikalavimams; į atlygį už paslaugas, gautas iš to paties asmens, tuo pačiu pagrindu ir per tą patį mokestinį laikotarpį, atsižvelgiama bendrai.“
34

Vis dėlto reikia pažymėti, kad tiek dėl Reglamento Nr. 44/2001 bendros struktūros, kuria remiantis jo 22 straipsnio nuostatos turi būti aiškinamos siaurai, tiek dėl reikalavimo šio reglamento taisykles aiškinti taip, kad jos būtų ypač nuspėjamos, kaip numatyta šio reglamento 11 konstatuojamojoje dalyje, į šio reglamento 22 straipsnio 5 punkto taikymo sritį nepatenka nepagrįstu praturtėjimu grindžiamas ieškinys dėl grąžinimo, pareikštas dėl to, kad pasibaigė terminas, per kurį per priverstinio vykdymo procesą nepagrįstai sumokėtas sumas buvo galima reikalauti grąžinti per tą patį vykdymo procesą.
50

Be to, remiantis Teisingumo Teismo jurisprudencija negalima daryti išvados, kad Direktyvos 2006/112 64 straipsnio 1 dalis gali būti taikoma net ir tuo atveju, kai teikiamos vienkartinės paslaugos. Iš tiesų bylos, kuriose Teisingumo Teismas pripažino, kad ši nuostata taikytina, buvo susijusios su paslaugomis, teiktomis laikotarpiais, kurie numatyti remiantis sutartiniais santykiais, pagal kuriuos buvo nustatyti nuolatiniai įsipareigojimai, kai kalbama apie transporto priemonės nuomą (2012 m. vasario 16 d. Sprendimas Eon Aset Menidjmunt, C‑118/11, EU:C:2012:97), teisinių, komercinių ir finansinių konsultacijų teikimą (2015 m. rugsėjo 3 d. Sprendimas AsparuhovoLake InvestmentCompany, C‑463/14, EU:C:2015:542, ir 2016 m. rugsėjo 15 d. Sprendimas Barlis 06 – Investimentos Imobiliários e Turísticos, C‑516/14, EU:C:2016:690) arba žaidėjo suteikimą futbolo klubui ar pasilikimą jame (2018 m. lapkričio 29 d. Sprendimas baumgarten sports & more, C‑548/17, EU:C:2018:970).
40

Siekiant įvertinti, ar dėl pasyvaus budėjimo objektyviai kyla didelių suvaržymų, turinčių didelį poveikį atitinkamo darbuotojo laiko, kuriuo nereikalaujama vykdyti profesinių funkcijų, valdymui, reikia atsižvelgti į darbuotojui budėjimo laikotarpiu nustatytą terminą vėl imtis darbo pas darbdavį, kuriam jis teikia šias budėjimo paslaugas, nuo to momento, kai darbdavys to paprašo, taip pat prireikus į tai, kiek vidutiniškai kartų jis turės faktiškai dalyvauti intervencijose per šį laikotarpį (šiuo klausimu žr. 2021 m. kovo 9 d. Sprendimo Stadt Offenbach am Main (Ugniagesio pasyviojo budėjimo laikotarpis), C‑580/19, EU:C:2021:183, 45 punktą).
6

Šios direktyvos 28 straipsnio 1 ir 2 dalyse numatyta: „1. Kai yra pagrįsta priežastis manyti, kad prašytojas netiesiogiai atsiėmė savo tarptautinės apsaugos prašymą arba jo atsisakė, valstybės narės užtikrina, kad sprendžiančioji institucija priimtų sprendimą nutraukti nagrinėjimą arba, jeigu tinkamai išnagrinėjusi prašymo esmę pagal [2011 m. gruodžio 13 d. Europos Parlamento ir Tarybos] Direktyvos 2011/95/ES [dėl trečiųjų šalių piliečių ar asmenų be pilietybės priskyrimo prie tarptautinės apsaugos gavėjų, vienodo statuso pabėgėliams arba papildomą apsaugą galintiems gauti asmenims ir suteikiamos apsaugos pobūdžio reikalavimų (OL L 337, 2011, p. 9)] 4 straipsnį ji mano, kad prašymas yra nepagrįstas, atmesti prašymą. Valstybės narės gali daryti prielaidą, kad prašytojas netiesiogiai atsiėmė tarptautinės apsaugos prašymą arba jo atsisakė, visų pirma, kai nustatoma, kad: a) jis neatsakė į prašymus pateikti informaciją, būtiną jo prašymui pagal [Direktyvos 2011/95] 4 straipsnį, arba neatvyko į asmeninį pokalbį, kaip numatyta šios direktyvos 14–17 straipsniuose, nebent per pagrįstą laiką prašytojas pateikia įrodymus, kad taip atsitiko dėl nuo jo nepriklausančių aplinkybių; b) jis slapstosi arba išvyko be leidimo iš vietos, kurioje gyveno arba kurioje buvo laikomas, per pagrįstą laiką nesusisiekęs su kompetentinga institucija, arba jis per pagrįstą laiką neįvykdė pareigos apie save pranešti arba kitų pareigų susisiekti, nebent prašytojas pateikia įrodymus, kad taip atsitiko dėl nuo jo nepriklausančių aplinkybių. Siekdamos įgyvendinti šias nuostatas, valstybės narės gali nustatyti terminus ar gaires. 2. Valstybės narės užtikrina, kad prašytojui, kuris vėl apie save praneša kompetentingai institucijai po to, kai buvo priimtas sprendimas nutraukti nagrinėjimą, kaip nurodyta šio straipsnio 1 dalyje, būtų suteikta teisė prašyti, kad jo byla būtų atnaujinta, arba pateikti naują prašymą, kuriam netaikoma 40 ir 41 straipsniuose nurodyta tvarka. Valstybės narės gali numatyti bent devynių mėnesių terminą, po kurio prašytojo byla nebegalėtų būti atnaujinta arba naujas prašymas galėtų būti laikomas paskesniu prašymu, kuriam taikoma 40 ir 41 straipsniuose nurodyta tvarka. Valstybės narės gali nustatyti, kad prašytojo byla gali būti atnaujinta tik vieną kartą. Valstybės narės užtikrina, kad toks asmuo nebūtų išsiųstas nesilaikant negrąžinimo principo. Valstybės narės gali leisti sprendžiančiajai institucijai atnaujinti nagrinėjimą nuo to etapo, kuriame jis buvo nutrauktas.“
29

Visų pirma pažymėtina, kad PVM direktyvos 392 straipsnio kalbinės versijos skiriasi. Šios nuostatos versijoje prancūzų kalba kalbama tik apie tai, kad nėra „teisės į atskaitą“, nenurodant, ar šis nebuvimas susijęs tik su tuo, kad pirminis sandoris nebuvo apmokestintas PVM, ar jis buvo apmokestintas nesuteikiant teisės vėliau jo atskaityti. Vis dėlto minėtos nuostatos versijoje anglų kalba kalbama apie „pirkimo PVM“, nurodant, kad jis „nebuvo atskaitytinas“ (angl. „the VAT on the purchase was not deductible“), o tai reiškia, kad tokios žemės perleidimas iš esmės turėtų būti apmokestintas PVM.
2

Šis prašymas pateiktas nagrinėjant tris BEMH ir Conseil national des centres commerciaux (Nacionalinė prekybos centrų taryba, toliau – CNCC) inicijuotas bylas, susijusias, be kita ko, su décret no 2019-331, du 17 avril 2019, relatif à la composition et au fonctionnement des commissions départementales d’aménagement commercial et aux demandes d’autorisation d’exploitation commerciale (2019 m. balandžio 17 d. Dekreto Nr. 2019-331 dėl departamentų komercinio planavimo komisijų sudėties ir veiklos ir dėl prašymų išduoti leidimą vykdyti komercinę veiklą) (JORF, 2019 m. balandžio 18 d., tekstas Nr. 11) teisėtumu.
25

Be to, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas paprašė taikyti pagreitintą procedūrą pagal Teisingumo Teismo procedūros reglamento 105 straipsnio 1 dalį, motyvuodamas tuo, kad šioje byloje keliamas esmės klausimas, jos dalykas – skubių didelės vertės darbų, susijusių su ligoninės pastatais (jie negali būti atidėti ar sustabdyti), vykdymas ir kad pagrindinėje byloje nagrinėjama nacionalinės teisės nuostata yra per plataus ginčo pagrindas.
92

Šiuo klausimu iš suformuotos jurisprudencijos matyti, kad nacionalinis teismas, kuris konstatavo sąlygos nesąžiningumą ir atitinkamai privalo remtis iš to kylančiomis teisinėmis pasekmėmis, turi laikytis ir reikalavimų, susijusių su veiksminga teismine teisių, kurias teisės subjektai kildina iš Sąjungos teisės, gynyba, kuri užtikrinama pagal Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 47 straipsnį. Vienas iš šių reikalavimų – rungimosi principas, kuris yra teisės į gynybą dalis ir kurio nacionalinis teismas privalo laikytis, ypač tuo atveju, kai sprendžia ginčą, remdamasis ex officio iškeltu pagrindu (žr. 2013 m. vasario 21 d. Sprendimo Banif Plus Bank, C‑472/11, EU:C:2013:88, 29 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
36

Be to, Monrealio konvencijos 17 straipsnio 1 dalyje numatytos sąvokos „nelaimingas atsitikimas“ aiškinimas taip, kad atitinkamo įvykio vertinimas kaip nenumatyto priklauso tik nuo to, kaip atitinkamas keleivis suvokia šį įvykį, gali nepagrįstai išplėsti šią sąvoką oro vežėjų nenaudai. Nors pagal Monrealio konvencijos preambulės trečią pastraipą valstybės, šios konvencijos šalys, suvokdamos „būtinybę užtikrinti tarptautinio vežimo oru vartotojų interesų apsaugą ir teisingos kompensacijos, paremtos restitucijos principu, būtinybę“, nusprendė nustatyti oro vežėjų atsakomybės be kaltės sistemą, vis dėlto tokia sistema, kaip matyti iš šios preambulės penktos pastraipos, reiškia, kad turi būti išlaikyta „reikiam[a] interesų pusiausvyr[a]“, t. y. oro vežėjų ir keleivių interesų pusiausvyra (šiuo klausimu žr. 2019 m. gruodžio 19 d. Sprendimo Niki Luftfahrt, C‑532/18, EU:C:2019:1127, 36 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).