GENERALINĖS ADVOKATĖS

JULIANE KOKOTT IŠVADA,

pateikta 2017 m. birželio 1 d. ( 1 )

Byla C‑521/15

Ispanijos Karalystė

prieš

Europos Sąjungos Tarybą

„Ieškinys dėl Tarybos įgyvendinimo sprendimo (ES) 2015/1289, kuriuo Ispanijai skiriama bauda už manipuliavimą deficito duomenimis Valensijos autonominėje srityje, panaikinimo – Teisingumo Teismo jurisdikcija – Įgyvendinimo įgaliojimas pagal SESV 291 straipsnio 2 dalį – Reglamentas (ES) Nr. 1173/2011 – Deleguotasis sprendimas 2012/678/ES – Reglamentas (EB) Nr. 479/2009 – Teisė į gynybą – Teisė į gerą administravimą – Klaidingas duomenų pateikimas – Didelis aplaidumas – Baudos dydžio apskaičiavimas – Netaikymo atgaline data principas“

I. Įvadas

1. Šiuo ieškiniu dėl panaikinimo Ispanija ginčija Tarybos sprendimą, kuriuo Taryba skyrė baudą Ispanijai už klaidingą duomenų apie deficitą Valensijos autonominėje srityje pateikimą ( 2 ). Tarybos įgaliojimai skirti tokias baudas išplaukia iš Reglamento (ES) Nr. 1173/2011 dėl veiksmingo biudžeto priežiūros vykdymo užtikrinimo euro zonoje ( 3 ) 8 straipsnio 1 dalies.

2. Minėtas reglamentas yra dalis vadinamojo šešių dokumentų rinkinio – antrinės teisės aktų paketo, kurio pagrindinis tikslas yra pašalinti silpnąsias Stabilumo ir augimo pakto vietas, išryškėjusias per valstybių skolų krizę. Reglamentu Tarybai suteikiami įgaliojimai taikyti įvairias sankcijas, kuriomis siekiama padidinti Sąjungos fiskalinės priežiūros sistemos patikimumą. Pirminėje teisėje įtvirtintas šios sistemos pagrindas – SESV 126 ir 136 straipsniai.

3. Vykdant biudžeto priežiūrą siekiama nustatyti, ar laikomasi Protokolo dėl perviršinio deficito procedūros (toliau – Protokolas dėl PDP) ( 4 ) 1 straipsnyje nustatytų pamatinių bendrojo šalies biudžeto deficito ir valstybės skolos verčių. Protokolo dėl PDP 3 straipsnyje nustatytas įpareigojimas valstybėms narėms reguliariai pranešti Komisijai apie savo deficitą ir skolos dydį.

4. Tam, kad biudžeto priežiūra būtų veiksminga, labai svarbu, kad duomenys, kuriuos pateikia valstybės narės, būtų informatyvūs. Tai visų pirma reiškia, kad valstybės narės privalo laikytis Europos integruotų ekonominių sąskaitų sistemos (ESS) apskaitos taisyklių ( 5 ). Reglamento Nr. 1173/2011 8 straipsnio 1 dalimi siekiama atgrasyti, kad tyčia ar dėl didelio aplaidumo šios apskaitos taisyklės nebūtų pažeidžiamos.

5. Šis atvejis ypač svarbus dėl to, kad Taryba pirmą kartą ( 6 ) pasinaudojo savo teise skirti baudą už klaidingą duomenų apie deficitą ar skolas pateikimą.

6. Tuo galima paaiškinti platų iškilusių klausimų spektrą. Jie susiję ne tik su Teisingumo Teismo jurisdikcija nagrinėti šį ieškinį, bet ir su procedūrinių teisių paisymu, atskiromis baudos skyrimo sąlygomis ir baudos apskaičiavimu. Nagrinėjant procedūrinius klausimus galima remtis Teisingumo Teismo jurisprudencija. Dėl likusių klausimų imtis veiklos neištirtoje srityje.

II. Teisinis kontekstas

A. Teisingumo Teismo statutas

7. Teisingumo Teismo statuto 51 straipsnyje reglamentuojama Teisingumo Teismo ir Bendrojo Teismo jurisdikcija: „Nukrypstant nuo SESV 256 straipsnio 1 dalyje nustatytos taisyklės, tik Teisingumo Teismas turi jurisdikciją ieškiniams, nurodytiems SESV 263 ir 265 straipsniuose, kai juos pareiškia valstybė narė dėl: a) Europos Parlamento ar Tarybos arba abiejų šių institucijų, jei jos veikia bendrai, veiksmo ar neveikimo, išskyrus: – <…> – <…> – Tarybos aktus, priimtus Tarybai naudojantis įgyvendinimo įgaliojimais pagal SESV 291 straipsnio 2 dalį; b) <…>“

8. Tokia tvarka pirmą kartą buvo nustatyta 2004 m. balandžio 26 d. Tarybos sprendimu ( 7 ). Jo 4 konstatuojamojoje dalyje nustatyta, kad „jurisdikcijos perdavimas Pirmosios instancijos teismui kaip pirmajai instancijai turi būti reikšmingas, o jurisdikcijos paskirstymo kriterijai pakankamai aiškūs, kad juos nedviprasmiškai suprastų institucijos ir valstybės narės.“

9. Bendrojo Teismo jurisdikcija nagrinėti ieškinius dėl įgyvendinimo priemonių nurodyta 5 konstatuojamojoje dalyje: „Valstybių narių pareikšti ieškiniai dėl Tarybos aktų, priimtų naudojantis įgyvendinimo įgaliojimais pagal EB sutarties 202 straipsnio trečiojoje įtraukoje [po pakeitimo – SESV 291 straipsnio 2 dalyje] nurodytas taisykles, turėtų būti priskiriami Pirmosios instancijos teismo jurisdikcijai. Tai atvejai, kai Taryba pasiliko teisę naudotis įgyvendinimo įgaliojimais arba atgavo teisę naudotis tokiais įgaliojimais „komiteto procedūros“ metu.“

B. Reglamentas Nr. 479/2009

10. Valstybių narių pareiga pateikti duomenis apie valdžios sektoriaus deficitą ir skolą konkrečiai apibrėžta Reglamento (EB) Nr. 479/2009 ( 8 ) dėl Protokolo dėl perviršinio deficito procedūros taikymo 3 straipsnyje: „1. Valstybės narės du kartus per metus pateikia Komisijai (Eurostatui) ataskaitas apie savo numatomą ir faktinį valdžios sektoriaus deficitą bei valdžios sektoriaus skolos lygį – pirmą kartą iki einamųjų metų (n metų) balandžio 1 d., o antrą kartą iki n metų spalio 1 d. <…> 2. Iki n metų balandžio 1 d. valstybės narės: a) pateikia Komisijai (Eurostatui) ataskaitas apie n metams numatytą valdžios sektoriaus deficitą, naujausią n-1 metų faktinio valdžios sektoriaus deficito įvertinimą ir faktinį n-2, n-3 ir n-4 metų valdžios sektoriaus deficitą; b) <…>“

11. Reglamento Nr. 479/2009 6 straipsnio 1 dalis susijusi su jau pateiktų duomenų patikslinimu: „1. Valstybės narės informuoja Komisiją (Eurostatą) apie visus svarbius jau pateiktų duomenų apie faktinį ir numatomą jų valdžios sektoriaus deficitą bei skolą patikslinimus iš karto, kai tik tie patikslinimai atliekami.“

12. Pagal Reglamento Nr. 479/2009 8 straipsnio 1 dalies pirmą sakinį Komisija (Eurostatas) reguliariai įvertina valstybių narių pateiktų faktinių duomenų ir juos pagrindžiančių pagal 1995 m. ESS parengtų valdžios sektoriaus sąskaitų kokybę. Tuo tikslu 11 straipsnio 1 dalimi Komisijai (Eurostatui) suteikiami tyrimo įgaliojimai: „1. Komisija (Eurostatas) užtikrina nuolatinį dialogą su valstybių narių statistikos institucijomis. Šiuo tikslu Komisija (Eurostatas) visose valstybėse narėse rengia reguliarius vizitus dialogo tikslais, taip pat galimus vizitus metodologijos tikslais.“

13. Reglamento Nr. 479/2009 11a straipsnyje apibrėžiama vizitų dialogo tikslais paskirtis: „Vizitų dialogo tikslais tikslas – peržiūrėti faktinius duomenis, pateiktus pagal 8 straipsnį, nagrinėti metodologijos klausimus, aptarti aprašuose aprašytus statistikos procesus bei duomenų šaltinius ir įvertinti, ar laikomasi apskaitos taisyklių. Vizitai dialogo tikslais rengiami siekiant nustatyti pavojų ar galimas problemas dėl pranešamų duomenų kokybės.“

14. Reglamento Nr. 479/2009 11b straipsnio 1 ir 2 dalyse nustatyta, kokiais tikslais ir kada organizuojami vizitai metodologijos tikslais: „1. Vizitų metodologijos tikslais tikslas – stebėti procesus ir tikrinti sąskaitas, kuriomis pagrindžiami pranešami duomenys, ir padaryti išsamias išvadas dėl pranešamų duomenų kokybės, kaip apibūdinta 8 straipsnio 1 dalyje. 2. Vizitai metodologijos tikslais rengiami tik išimtiniais atvejais, kai aiškiai nustatytas didelis pavojus ar problemos dėl duomenų kokybės.“

C. Reglamentas Nr. 1173/2011

15. Reglamento Nr. 1173/2011 25 konstatuojamojoje dalyje paaiškinta, kodėl reglamente numatyti įgaliojimai taikyti sankcijas turėtų būti suteikti Tarybai: „Tarybai turėtų būti suteikti įgaliojimai priimti atskirus sprendimus dėl šiame reglamente numatytų sankcijų taikymo. Taryboje koordinuojant valstybių narių ekonominę politiką, kaip numatyta SESV 121 straipsnio 1 dalyje, tie atskiri sprendimai yra būtini tolesni veiksmai, pagal SESV 121 ir 126 straipsnius bei reglamentus (EB) Nr. 1466/97 ir (EB) Nr. 1467/97 Tarybai priėmus priemones.“

16. Tarybos teisė skirti baudą už manipuliavimą statistiniais duomenimis ir su tuo susiję Komisijos ir Europos Sąjungos Teisingumo Teismo įgaliojimai nustatyti Reglamento Nr. 1173/2011 8 straipsnio 1, 3 ir 5 dalyse: „1. Taryba, imdamasi veiksmų pagal Komisijos rekomendaciją, gali nuspręsti skirti baudą valstybei narei, kuri tyčia ar dėl didelio aplaidumo klaidingai pateikia duomenis apie deficitą ir skolą, kurie susiję su SESV 121 arba 126 straipsnio taikymu arba prie ES sutarties ir SESV pridėto Protokolo dėl perviršinio biudžeto procedūros taikymu. 2. <…> 3. Komisija gali atlikti visus tyrimus, būtinus nustatyti, ar esama 1 dalyje nurodytų klaidingų pateikimų. Ji gali nuspręsti pradėti tyrimą, kai yra pagrįstų įtarimų, kad faktai gali būti susiję su tokiu klaidingu pateikimu. <…> <…> Tyrimų metu Komisija visapusiškai gerbia atitinkamos valstybės narės teisę į gynybą. 4. <…> 5. Europos Sąjungos Teisingumo Teismas turi neribotą jurisdikciją peržiūrėti Tarybos sprendimus, kuriais buvo nustatytos baudos pagal 1 dalį. Jis gali taip paskirtą baudą panaikinti, sumažinti arba padidinti.“

17. Reglamento Nr. 1173/2011 8 straipsnio 4 dalimi Komisijai suteikiami įgaliojimai priimti deleguotuosius aktus dėl tyrimų procedūros (įskaitant atitinkamos valstybės narės teisę į gynybą) ir baudos dydžio nustatymo. Komisija įgyvendino šią teisę priimdama Deleguotąjį sprendimą 2012/678/ES ( 9 ).

18. Pagal Reglamento Nr. 1173/2011 14 straipsnį šis reglamentas įsigaliojo dvidešimtą dieną po jo paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje. Reglamentas buvo paskelbtas 2011 m. lapkričio 23 d.

D. Deleguotasis sprendimas 2012/678

19. Deleguotojo sprendimo 2012/678 dėl tyrimų ir baudų, susijusių su manipuliavimu statistiniais duomenimis, kaip nurodyta Reglamente Nr. 1173/2011, 8 konstatuojamojoje dalyje pateiktos gairės, kaip Komisija turėtų įsitikinti, kad esama svarių požymių, rodančių manipuliavimą statistiniais duomenimis: „siekiant patvirtinti įtarimą, kilusį dėl svarių požymių, jog svarbūs deficito ir skolos duomenys pateikti klaidingai, paprastai prieš pradėdama tyrimą Komisija (Eurostatas) turėtų atlikti metodinį vizitą pagal <…> Reglamento (EB) Nr. 479/2009 <…> 11b straipsnį.“

20. Deleguotojo sprendimo 2012/678 9 konstatuojamojoje dalyje konkrečiau apibrėžiami atvejai, kuriais duomenų pateikimas neturėtų būti laikomas klaidingu: „vertinant, kas yra klaidingai pateikti deficito ir skolos duomenys, kaip apibrėžta Reglamente (ES) Nr. 1173/2011, neteisingai taikomų 1995 m. ESS apskaitos taisyklių atvejai, kurie nėra tyčinio veiksmo ar didelio aplaidumo rezultatas, neturėtų būti laikomi tokiais klaidingo pateikimo atvejais. Be to, šis sprendimas neturėtų būti taikomas tikslinimams, įskaitant esminius, atliekamiems dėl visų ankstesnių metų metodikos pokyčių, kurie yra aiškiai ir tinkamai paaiškinti, nereikšmingoms klaidoms <…>“

21. Deleguotojo sprendimo 2012/678 10 konstatuojamosios dalies antrame sakinyje apibrėžta didelio aplaidumo sąvoka: „Netyčinis veiksmas ar praleidimas turėtų būti laikomi dideliu aplaidumu, jeigu už valdžios sektoriaus deficito ir skolos duomenų rengimą atsakingas asmuo aiškiai pažeidė savo pareigą rūpestingai vykdyti veiklą.“

22. Deleguotojo sprendimo 2012/678 15 konstatuojamojoje dalyje numatyta: „šis sprendimas nedaro poveikio Komisijos (Eurostato) naudojimuisi savo įgaliojimais pagal Reglamentą (EB) Nr. 479/2009.“

23. Iš Deleguotojo sprendimo 2012/678 2 straipsnio 1 dalies matyti, kokią informaciją Komisija tyrimo pradžioje privalo pateikti valstybei narei, kurią ji įtaria manipuliavimu statistikos duomenimis: „Komisija praneša atitinkamai valstybei narei apie savo sprendimą pradėti tyrimą, taip pat pateikia informaciją, kad yra svarių požymių dėl faktų, jog valdžios sektoriaus deficito ir skolos duomenys gali būti pateikti klaidingai dėl manipuliavimo jais tyčia ar dėl didelio aplaidumo.“

24. Deleguotojo sprendimo 2012/678 2 straipsnio 3 dalyje remiamasi 8 konstatuojamąja dalimi: „Komisija gali nuspręsti neatlikti tokio tyrimo tol, kol remiantis Komisijos (Eurostato) pagal Reglamentą (EB) Nr. 479/2009 priimtu sprendimu nebus atliktas metodinis vizitas.“

25. Deleguotojo sprendimo 2012/678 6, 10 ir 11 straipsniai suteikia atitinkamai valstybei narei teisę būti išklausytai, gauti prieigą prie bylos ir teisę į teisinį atstovavimą.

26. Deleguotojo sprendimo 2012/678 14 straipsnis skirtas skiriamos baudos dydžiui apskaičiuoti: „1. Komisija užtikrina, kad rekomenduojama bauda būtų veiksminga, proporcinga ir atgrasoma. Bauda nustatoma remiantis orientacine suma, kuri gali būti didinama arba mažinama, atsižvelgiant į konkrečias aplinkybes, nurodytas 3 dalyje. 2. Orientacinė suma yra lygi 5 % klaidingo duomenų, susijusių su valstybės narės valdžios sektoriaus deficito arba skolos lygiu atitinkamais metais, dėl kurių teikiamas pranešimas pagal perviršinio deficito procedūrą, pateikimo poveikio (taikomas didesnysis dydis). 3. Laikantis 13 straipsnyje nustatytos didžiausios sumos, Komisija kiekvienu atveju prireikus atsižvelgia į šias aplinkybes: a) klaidingo duomenų pateikimo svarumą ir platesnio masto poveikį, visų pirma klaidingo duomenų pateikimo poveikį sustiprintam Sąjungos ekonominiam valdymui; <…> d) atitinkamos valstybės narės klaidingo duomenų pateikimo pakartojimą, dažnumą ar trukmę; tokiais atvejais orientacinė suma yra didžiausia ir dauginama iš metų skaičiaus, per ketverius metus nuo paskutinio pranešimo, kuriame pateikti atitinkami klaidingi duomenys; e) atitinkamos valstybės narės stropumą ir bendradarbiavimą arba, priešingai, trukdymo lygį, nustatant klaidingą duomenų pateikimą ir atliekant tyrimus.“

27. Pagal Deleguotojo sprendimo 2012/678 16 straipsnį šis sprendimas įsigaliojo dvidešimtą dieną po jo paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje. Sprendimas buvo paskelbtas 2012 m. lapkričio 6 d.

III. Ginčo aplinkybės ir ginčijamas sprendimas

28. 2012 m. kovo 30 d. Ispanija pagal perviršinio deficito procedūrą (PDP) informavo Komisiją apie savo faktinį ir numatomą valdžios sektoriaus deficitą 2008–2012 m.

29. 2012 m. gegužės 17 d. Ispanija patikslino 2012 m. kovo mėn. pateiktus duomenis apie deficitą, nes kai kurios iš autonominių sričių 2008–2011 m. turėjo daugiau išlaidų, nei pranešė nacionalinei kompetentingai institucijai. Skirtumas sudarė iš viso 4,5 mlrd. EUR (apytikriai 0,4 % bendrojo vidaus produkto), iš kurių 1,9 mlrd. EUR teko vien Valensijos autonominei sričiai.

30. Vėliau Komisija surengė į Ispaniją keturis vizitus: 2012 m. gegužės, birželio ir rugsėjo mėn. ir 2013 m. rugsėjo mėn.

31. 2014 m. liepos 11 d. sprendimu Komisija pradėjo oficialų tyrimą dėl galimo manipuliavimo statistiniais duomenimis Valensijos autonominėje srityje.

32. 2015 m. gegužės 7 d. ataskaitoje dėl tyrimo ( 10 ) Komisija pažymėjo, kad Valensijos autonominėje srityje daugelį metų nebuvo tinkamai apskaitomos sveikatos priežiūros paslaugų sektoriaus išlaidos. Regioniniai audito rūmai savo metinėse ataskaitose ne kartą yra atkreipę dėmesį į neįtrauktas išlaidas. Tačiau kompetentinga regiono institucija nesiėmė veiksmų. Tuo remdamasi, Komisija padarė išvadą, kad 2012 m. kovo mėn. Ispanijos pateikti duomenys apie valdžios sektoriaus deficitą yra klaidingi, todėl Ispanija turi būti apkaltinta dideliu aplaidumu. Dėl šios priežasties ji rekomendavo Tarybai skirti Ispanijai baudą pagal Reglamento Nr. 1173/2011 8 straipsnio 1 dalį.

33. Taryba atsižvelgė į šią rekomendaciją ir ginčijamu sprendimu skyrė 18,93 mln. EUR baudą.

34. 2015 m. liepos 20 d. Ispanijai buvo pranešta apie šį sprendimą, 2015 m. liepos 28 d. sprendimas paskelbtas Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.

35. 2015 m. rugsėjo 29 d. Ispanija pateikė nagrinėjamą ieškinį. 2015 m. lapkričio mėn. Taryba iš dalies pakeitė ginčijamo sprendimo pavadinimą: „sprendimas“ tapo „įgyvendinimo sprendimu“ ( 11 ).

IV. Procesas Teisingumo Teisme ir šalių reikalavimai

36. Ispanija prašo: – panaikinti 2015 m. liepos 13 d. Tarybos įgyvendinimo sprendimą (ES) 2015/1289, – nepatenkinus šio prašymo, sutrumpinti baudos apskaičiavimui reikšmingą laikotarpį atsižvelgiant tik į laikotarpį po Reglamento Nr. 1173/2011 įsigaliojimo ir atitinkamai sumažinti skirtą baudą ir – priteisti iš Tarybos bylinėjimosi išlaidas.

37. Taryba prašo: – pripažinti, kad jurisdikciją nagrinėti ieškinį turi Bendrasis Teismas, ir perduoti jam spręsti šį ginčą, – nepatenkinus šio prašymo, atmesti ieškinį ir – priteisti iš Ispanijos bylinėjimosi išlaidas.

38. Komisija įstojo į bylą Tarybos pusėje. Šalys pateikė pastabas raštu, o per 2017 m. balandžio 4 d. surengtą posėdį buvo išklausytos ir jų žodinės pastabos.

V. Teisinis vertinimas

39. Ieškinys dėl panaikinimo grindžiamas keturiais pagrindais: pirma, Ispanijos nuomone, Komisija, atlikdama tyrimą, nepaisė Ispanijos teisės į gynybą (šiuo klausimu žr. B skirsnį). Antra, Ispanija teigia, kad pažeista teisė į gerą administravimą (šiuo klausimu žr. C skirsnį). Trečia, Ispanijos nuomone, nebuvo įvykdytos materialinės baudos skyrimo sąlygos (šiuo klausimu žr. D skirsnį). Ketvirta, Ispanija ginčija skirtos baudos apskaičiavimą (šiuo klausimu žr. E skirsnį).

40. Prieš pradedant nagrinėti nurodytus ieškinio pagrindus iš esmės būtina atsakyti į klausimą, ar Teisingumo Teismas turi jurisdikciją nagrinėti šį ieškinį (šiuo klausimu žr. A skirsnį).

A. Dėl Teisingumo Teismo jurisdikcijos

41. Taryba ir Komisija mano, kad jurisdikciją nagrinėti šią bylą turi Bendrasis Teismas, o ne Teisingumo Teismas. Teisingumo Teismui konstatavus, kad jurisdikciją nagrinėti tam tikrą ieškinį turi Bendrasis Teismas, ginčas pagal Teisingumo Teismo statuto 54 straipsnio antros pastraipos antrą sakinio dalį perduodamas nagrinėti Bendrajam Teismui.

42. Teisingumo Teismo jurisdikcija neišplaukia iš Reglamento Nr. 1173/2011 8 straipsnio 5 dalies pirmo sakinio. Tiesa, pagal šią nuostatą Europos Sąjungos Teisingumo Teismui suteikiama neribota jurisdikcija peržiūrėti Tarybos sprendimus dėl sankcijų pagal 1 dalį. Tačiau Europos Sąjungos Teisingumo Teismo sąvoka šiuo atveju, taip pat kaip ESS 19 straipsnio 1 dalies pirmame sakinyje, vartojama kaip bendrinis terminas, tai reiškia, kad konkrečiai nenurodoma, kas yra įgaliotas peržiūrėti: Teisingumo Teismas ar Bendrasis Teismas ( 12 ). Reglamentu Nr. 1173/2011 taip pat negali būti nustatomos kitos jurisdikcijos taisyklės, neatitinkančios Sutarčių ir Teisingumo Teismo statuto. Vadinasi, turi būti taikomos bendrosios jurisdikcijos taisyklės.

1. Jurisdikcija nagrinėti ieškinius dėl ginčijamų įgyvendinimo priemonių

43. Kaip numatyta SESV 256 straipsnio 1 dalies pirmame sakinyje, jurisdikcija nagrinėti ieškinius pagal 263 straipsnį pirmojoje instancijoje suteikiama Bendrajam Teismui. Šio principo išimtys nustatytos Teisingumo Teismo statuto 51 straipsnio pirmos pastraipos a punkte: tik Teisingumo Teismas turi jurisdikciją nagrinėti ieškinius dėl panaikinimo, kai juos pareiškia valstybė narė dėl, be kita ko, Tarybos veiksmų. Tačiau pagal 51 straipsnio pirmos pastraipos a punkto trečią įtrauką tai netaikoma ieškiniams dėl Tarybos aktų, priimtų Tarybai naudojantis įgyvendinimo įgaliojimais pagal SESV 291 straipsnio 2 dalį; jurisdikciją nagrinėti šiuos ieškinius turi Bendrasis Teismas.

44. Šiuo atveju valstybė narė, Ispanija, ginčija Tarybos aktą – 2015 m. liepos 13 d. sprendimą dėl sankcijų. Taryba ir Komisija mano, kad Tarybos įgaliojimas pagal Reglamento Nr. 1173/2011 8 straipsnio 1 dalį skirti valstybei narei baudą už klaidingą statistinių duomenų pateikimą yra įgyvendinimo įgaliojimas, kaip tai suprantama pagal SESV 291 straipsnio 2 dalį. Jei tai teisinga, būtų taikoma Teisingumo Teismo statuto 51 straipsnio pirmos pastraipos a punkto trečioje įtraukoje numatyta išimties išimtis, taigi jurisdikciją nagrinėti Ispanijos ieškinį turėtų Bendrasis Teismas – Teisingumo Teismas turėtų perduoti jam spręsti ginčą.

45. Teisiškai kvalifikuojant Tarybos sprendimą lemiamos reikšmės negali turėti tai, kaip Taryba formaliai pavadino sprendimą ( 13 ). Todėl tai, kad Taryba ginčijamo sprendimo pavadinimą vėliau papildė žodžiu „įgyvendinimo“, siekdama atitikti SESV 291 straipsnio 4 dalies reikalavimus, nebūtinai reiškia, jog šis sprendimas yra teisės įgyvendinimo aktas, kaip tai suprantama pagal šią nuostatą arba Statuto 51 straipsnio pirmos pastraipos a punkto trečią įtrauką.

46. Kita vertus, aplinkybė, kad Reglamente Nr. 1173/2011 niekur nenurodomas SESV 291 straipsnis, nedraudžia manyti, jog minėto reglamento 8 straipsnio 1 dalyje numatytas įgaliojimas priimti sprendimą taikomas įgyvendinimo aktui, jei tai galima suprasti iš kitų šio reglamento nuostatų ( 14 ). Tai matyti iš aplinkybės, kad 25 konstatuojamojoje dalyje aiškiai pagrindžiama Tarybos kompetencija, kaip to reikalaujama SESV 291 straipsnio 2 dalyje. Vis dėlto svarbiausia yra tai, ar Tarybos įgaliojimai taikyti sankcijas materialiniu požiūriu laikytini įgyvendinimo įgaliojimais.

47. „Įgyvendinimo“ sąvoka apima ir įgyvendinimo nuostatų parengimą, ir (antrinės teisės aktų) nuostatų taikymą konkretiems atvejams, priimant individualaus taikymo aktus ( 15 ). Taigi baudos skyrimas turėtų būti laikomas įgyvendinimo priemone, o atitinkamas įgaliojimas – įgyvendinimo įgaliojimu.

48. Tam taip pat neprieštarauja tai, kad nagrinėjamas individualus teisės aktas skirtas ne atskiram asmeniui ar įmonei, o valstybei narei. Kadangi tokie atskiri aktai neretai priimami dėl valstybių narių, galima daryti išvadą, kad į juos buvo atsižvelgta rengiant SESV 291 straipsnio 2 dalį ir Statuto 51 straipsnio pirmos pastraipos a punkto trečią įtrauką. Ypač atsižvelgiant į Statuto nuostatą, jų įtraukimas atrodytų logiškas ir todėl, kad šios nuostatos reguliavimo dalyką sudaro valstybių narių ieškiniai, pateikti dėl Tarybos aktų. Tokių ieškinių tikimybė ypač didelė ( 16 ), kai Taryba nustato atskirą įgyvendinimo priemonę tam tikrai valstybei narei.

2. Dėl priskyrimo prie ekonominės politikos koordinavimo

49. Tiesa, Reglamento Nr. 1173/2011 25 konstatuojamojoje dalyje numatytas įgaliojimas, dėl kurio vyksta ginčas, taikyti sankcijas susiejamas su valstybių narių ekonominės politikos koordinavimu Taryboje, kaip numatyta SESV 121 straipsnio 1 dalyje. Remiantis šia nuostata, sprendimai taikyti sankcijas yra būtini tolesni veiksmai, pagal SESV 121 ir 126 straipsnius bei reglamentus Nr. 1466/97 ir Nr. 1467/97 Tarybai priėmus priemones.

50. Tarybos įgaliojimai pagal SESV 121 ir 126 straipsnius nėra įgyvendinimo įgaliojimai, kaip tai suprantama 291 straipsnio 2 dalyje, nes jie suteikti Tarybai tiesiogiai Sutartimi. Todėl preziumuotina ( 17 ), kad jurisdikciją nagrinėti valstybių narių ieškinius dėl naudojimosi įgaliojimais pagal Statuto 51 straipsnio pirmos pastraipos a punktą turi Teisingumo Teismas, o ne Bendrasis Teismas.

51. Taigi kyla klausimas, ar priėmus priemones, kurios gali būti skundžiamos tik Teisingumo Teismui, „būtini tolesni veiksmai“ taip pat turi būti priskirti šio teismo jurisdikcijai.

52. Greta to, kad minėtos jurisdikcijos sritys yra artimos materialiąja prasme, tokį suvokimą taip pat galima motyvuoti argumentu, jog SESV 291 straipsnyje nustatytas ne baigtinis įgyvendinimo įgaliojimų perdavimo reglamentavimas ( 18 ). Todėl būtų galima manyti, kad sankcijos, dėl kurių vyksta ginčas, yra sui generis įgyvendinimo priemonės, kurios nepatenka į šios nuostatos taikymo sritį, todėl jų taip pat neapima Statuto 51 straipsnio pirmos pastraipos a punkto trečia įtrauka.

3. Sisteminiai svarstymai

53. Dar vienas argumentas dėl Teisingumo Teismo jurisdikcijos iš pirmo žvilgsnio galėtų būti tai, kad sankcijų taikymo procedūra artimai susijusi su įsipareigojimų neįvykdymo procedūra pagal SESV 258–260 straipsnius, kuri tebepriskiriama išimtinei Teisingumo Teismo jurisdikcijai ( 19 ). Tačiau ir per šią procedūrą Komisija turi teisę tik labai konkrečiai apibrėžtais atvejais priimti sprendimus, kuriuos atitinkama valstybė narė gali ginčyti Bendrajame Teisme ( 20 ). Tai rodo, kad nukrypimas nuo Bendrojo Teismo ir Teisingumo Teismo jurisdikcijos atskyrimo negali būti grindžiamas bendro pobūdžio argumentais.

54. Kitas motyvas, paneigiantis Teisingumo Teismo jurisdikciją, yra tai, jog šio teismo jurisdikcija pagal Statuto 51 straipsnio pirmos pastraipos a punktą yra SESV 256 straipsnio 1 dalyje įtvirtinto bendrojo principo, pagal kurį jurisdikcija suteikiama Bendrajam Teismui, išimtis, todėl ją reikia aiškinti siaurai ( 21 ). Tačiau tokių išimčių išimtys, t. y. Bendrojo Teismo jurisdikcija pagal Statuto 51 straipsnio pirmos pastraipos a punkto pirmą–trečią įtraukas, priešingai, neturi būti aiškinamos siaurai, nes jos grąžina prie bendrojo principo ( 22 ).

55. Tokį vertinimą patvirtina Statuto 51 straipsnyje įtvirtintų jurisdikcijos taisyklių tikslai. Pagal Sprendimo 2004/407 4 konstatuojamąją dalį jurisdikcijos perdavimas Bendrajam Teismui kaip pirmajai instancijai turi būti reikšmingas, o jurisdikcijos paskirstymo kriterijai pakankamai aiškūs, kad juos nedviprasmiškai suprastų institucijos ir valstybės narės. Grįsti Teisingumo Teismo jurisdikciją artimomis tam tikrų priemonių sąsajomis su kitomis priemonėmis, dėl kurių panaikinimo pateiktus ieškinius tikriausiai būtų kompetentingas svarstyti Teisingumo Teismas, būtų nesuderinama su šiuo aiškumo reikalavimu.

56. Dar vienas argumentas, patvirtinantis pagrindinio Bendrojo Teismo jurisdikcijos principo laikymąsi, grindžiamas tuo, jog atitinkamai valstybei narei taip sukuriama papildoma teisminė instancija, kuri, be kita, buvo įsteigta siekiant pagerinti teisminę apsaugą, atsižvelgiant į ieškinius, kuriems nagrinėti reikalingas atidus sudėtingų aplinkybių ištyrimas ( 23 ). Tačiau pažeidimai, už kuriuos taikytinos sankcijos pagal Reglamento Nr. 1173/2011 8 straipsnį, dažnai bus itin sudėtingi dėl faktų, ypač tuo atveju, jei valstybė narė, kitaip nei nagrinėjamoje byloje, ginčys nustatytas faktines aplinkybes.

57. Galiausiai, nors įgaliojimai taikyti sankcijas pagal Reglamento Nr. 1173/2011 8 straipsnį išplaukia iš SESV 121 ir 126 straipsniuose numatytų priemonių konteksto, vis dėlto galimos sankcijos pagal reglamentą nustatomos visiškai per kitokias procedūras nei priemonės pagal Sutartį. Todėl reikia konstatuoti, kad toje pačioje byloje negali būti sprendžiama ir dėl sankcijų pagal reglamentą, ir dėl minėtų priemonių pagal Sutartį. Taigi dalykinė sąsaja tarp šių kompetencijos sričių nereikalauja vienodos jurisdikcijos.

4. Išvada

58. Taigi Ispanijos ieškinys nukreiptas prieš Tarybos veiksmą, kuriuo ji vykdė įgyvendinimo įgaliojimus pagal SESV 291 straipsnio 2 dalį. Vadinasi, pagal SESV 256 straipsnio 1 dalį ir Statuto 51 straipsnio pirmos pastraipos a punkto trečią įtrauką jurisdikcija tenka Bendrajam Teismui, o Teisingumo Teismas privalo perduoti bylą nagrinėti Bendrajam Teismui pagal Statuto 54 straipsnio antros pastraipos antrą sakinio dalį.

59. Tuo atveju, jei Teisingumo Teismas nepritartų šiai nuomonei, toliau subsidiariai išnagrinėsiu Ispanijos ieškinio pagrindus.

B. Dėl Ispanijos teisės į gynybą užtikrinimo (pirmasis ieškinio pagrindas)

60. Nurodydama pirmąjį ieškinio pagrindą, Ispanija teigia, kad ginčijamas sprendimas pagrįstas Komisijos per 2012 ir 2013 m. vykusius vizitus pažeidžiant Ispanijos teisę į gynybą surinkta informacija. Tuo metu Komisija jau tyrė, ar Ispanija iškraipė deficito duomenis. Šis tyrimas, vykdytas dar prieš pradedant oficialią tyrimo procedūrą 2014 m. liepos mėn., neatitiko Reglamento Nr. 1173/2011 8 straipsnio 3 dalies ir Deleguotojo sprendimo 2012/678 2 straipsnio 3 dalies. Taigi šie tyrimai atlikti viršijant nustatytos tvarkos, kuria, be kita ko, siekiama užtikrinti atitinkamos valstybės narės teisės į gynybą paisymą, ribos. Visų pirma Komisija, pažeisdama Deleguotojo sprendimo 2012/678 2 straipsnio 1 dalį, nepranešė, kad kaltina Ispaniją statistinių duomenų iškraipymu ir kokiais svariais požymiais ji remiasi. Ji tarsi vykdė slaptą tyrimą.

61. Šis ieškinio pagrindas pirmiausia nagrinėtinas aptariant procedūros eigą iki sprendimo skirti sankciją (šiuo klausimu žr. 1 skirsnį), vėliau pereinant prie Ispanijos teisės į gynybą klausimo aptarimo (šiuo klausimu žr. 2 skirsnį).

1. Dėl procedūros eigos

a) Reglamento Nr. 1173/2011 ir Deleguotojo sprendimo 2012/678 norminis turinys

62. Pirmiausia reikia pažymėti, kad Ispanija klysta dėl Reglamento Nr. 1173/2011 ir Deleguotojo sprendimo 2012/678 norminio turinio.

63. Pagal Reglamento Nr. 1173/2011 8 straipsnio 3 dalies pirmos pastraipos antrą sakinį Komisija gali nuspręsti pradėti tyrimą, kai yra pagrįstų įtarimų, kad manipuliuojama deficito ar skolos duomenimis. Ši oficiali tyrimo procedūra nustatyta šio reglamento 8 straipsnio 3 dalyje, visų pirma Deleguotojo sprendimo 2012/678 2–12 straipsniuose.

64. Kadangi, vadovaujantis reglamentu, nepakanka paprasčiausio įtarimo, o reikia pagrįstų įtarimų dėl klaidingo pateikimo, tyrimai prieš pradedant oficialią tyrimo procedūrą ne tik leidžiami, bet netgi būtini būtent tam, kad atitinkama valstybė narė būtų apsaugota. Oficialūs kaltinimai klaidingu deficito duomenų pateikimu gali būti pareikšti valstybei narei tik tada, kai juos pagrindžia daugiau požymių.

b) Reglamento Nr. 479/2009 reikšmė

65. Kaip matyti iš Reglamento Nr. 479/2009 turinio sąsajų su Reglamentu Nr. 1173/2011, būtini Komisijos įgaliojimai atlikti tyrimą prieš pradedant oficialią tyrimo procedūrą išplaukia iš pirmojo reglamento 11 ir paskesnių straipsnių.

66. Duomenys, už kurių klaidingą pateikimą Reglamento Nr. 1173/2011 8 straipsnio 1 dalyje numatytos sankcijos, yra tie duomenys apie deficitą ir skolą, kuriuos valstybės narės privalo pateikti Komisijai pagal Reglamento Nr. 479/2009 3 straipsnį. Jei dėl pateiktų duomenų kokybės kyla abejonių, minėto reglamento 11 straipsnio 1 dalies antrame sakinyje Komisijai suteikiami įgaliojimai dialogo tikslais rengti vizitus į atitinkamą valstybę narę, o išimties tvarka ( 24 ) – metodinius vizitus. Tokių vizitų tikslas – aptikti galimas duomenų rinkimo ir perdavimo klaidas ( 25 ), padėti atitinkamai valstybei narei ištaisyti šias klaidas. Šiuo tikslu Komisija gali pateikti rekomendacijas.

67. Su tuo siejasi Deleguotojo sprendimo 2012/678 2 straipsnio 3 dalis ir 8 konstatuojamoji dalis, kuriose pabrėžiama galimybė surengti metodinį vizitą prieš pradedant oficialią tyrimo procedūrą. Taigi šiomis nuostatomis neribojami Komisijos tyrimo įgaliojimai prieš pradedant oficialią tyrimo procedūrą, priešingai, Komisija raginama išnaudoti visas Reglamente Nr. 479/2009 numatytas priemones. Tai patvirtina Deleguotojo sprendimo 15 konstatuojamoji dalis, nes joje nustatyta, kad šis sprendimas nedaro poveikio Komisijos naudojimuisi savo įgaliojimais pagal Reglamentą Nr. 479/2009.

68. Taigi įsigaliojus Reglamentui Nr. 1173/2011 procedūra pagal Reglamento Nr. 479/2009 11 ir paskesnius straipsnius taip pat gali padėti nustatyti, ar įvykdytos sąlygos, leidžiančios pradėti oficialią tyrimo procedūrą pagal Reglamento Nr. 1173/2011 8 straipsnio 3 dalies pirmos pastraipos antrą sakinį.

69. Tiesa, Ispanija taip pat teigia, kad Komisija rengė vizitus, t. y. techninius vizitus, parengiamojo dialogo vizitą ir ad hoc vizitą, kurie Reglamente Nr. 479/2009 nenumatyti ( 26 ). Nepaisant šių pavadinimų, nematyti, kad Komisija per šiuos vizitus įgyvendino savo tyrimo įgaliojimus, kurie viršija 11a ir 11b straipsniuose apibrėžtas vizitų ribas.

70. Ispanijos pastaba dėl Eurostato dokumento ( 27 ) taip pat neleidžia daryti kitokios išvados. Tiesa, Eurostatas šiame dokumente siūlo aiškiai įtraukti „parengiamojo dialogo vizitus“ į Reglamentą Nr. 479/2009, tačiau kartu pažymima, kad tai yra tik specialios formos jau numatyti dialogo vizitai.

71. Vadinasi, kitaip, nei mano Ispanija, šie vizitai nereiškia tyrimo be teisinio pagrindo.

c) Tarpinė išvada: tyrimo procedūros padalijimas į dvi dalis

72. Apskritai galima teigti, kad tyrimo dėl manipuliavimo statistiniais duomenimis procedūra suskaidyta į du atskirus procedūros etapus.

73. Pirmasis procedūros etapas prasideda tada, kai Komisija, kilus įtarimui, jog iškraipomi deficito ar skolos duomenys, imasi priemonių tai išsiaiškinti, o baigiasi susijusiai valstybei narei nepalankiu atveju sprendimu pradėti oficialią tyrimo procedūrą. Parengtinio tyrimo procedūra siekiama nustatyti, ar yra svarių požymių, liudijančių, kad deficito duomenys pateikti klaidingai. Teisinis tokių patikrinimų pagrindas – Reglamento Nr. 479/2009 11 ir paskesni straipsniai.

74. Antrasis procedūros etapas prasideda sprendimu pradėti oficialią tyrimo procedūrą ir baigiasi sprendimu dėl rekomendacijos Tarybai skirti baudą. Oficialaus tyrimo tikslas – nustatyti, ar duomenys apie deficitą iš tikrųjų buvo pateikti klaidingai, kaip tai suprantama pagal Reglamento Nr. 1173/2011 8 straipsnio 1 dalį. Šis procedūros etapas reglamentuojamas minėto reglamento 8 straipsnio 3 dalyje ir Deleguotojo sprendimo 2012/678 2–12 straipsniuose.

75. Šiuo atveju nėra svarbu, kad Deleguotasis sprendimas 2012/678 vizitų metu 2012 m. gegužės, birželio ir rugsėjo mėn. dar nebuvo įsigaliojęs. Taip yra todėl, kad parengtinio tyrimo procedūrai taikomas Reglamento Nr. 479/2009 11 straipsnis ir paskesni straipsniai.

2. Dėl teisės į gynybą

76. Tiesa, visa tai neatspindi Ispanijos argumentų esmės. Pagrindinis dalykas, kuriuo ji kaltina Komisiją, yra tai, jog ši nepranešė Ispanijai apie įtarimus statistinių duomenų iškraipymu ir neinformavo, kuo paremti šie įtarimai, per savo vizitus Ispanijoje 2012 ir 2013 m. ir šią informaciją pateikė tik pradėjusi oficialią tyrimo procedūrą 2014 m. liepos mėn. Taip Komisija pažeidė Deleguotojo sprendimo 2012/678 2 straipsnio 1 dalį ir Ispanijos teisę į gynybą.

77. Tačiau Ispanija klysta dėl Deleguotojo sprendimo 2012/678 2 straipsnio 1 dalies norminio turinio. Šia nuostata Komisija įpareigojama informuoti atitinkamą valstybę narę apie oficialaus tyrimo pradžią ir tuo pat metu atskleisti, kokiais manipuliavimo statistiniais duomenimis požymiais ji remiasi. Šio reikalavimo laikymasis nėra ginčijamas.

78. Iš tikrųjų Ispanija nurodo, kad pažeista jos teisė dar per parengtinio tyrimo procedūrą būti informuotai apie įtarimą manipuliavimu ir faktus, kuriais paremtas toks Komisijos įtarimas, o ne tai, kad pažeista Deleguotojo sprendimo 2012/678 2 straipsnio 1 dalis.

79. Ar tokia teisė apskritai egzistuoja?

80. Iš parengtinio tyrimo procedūrai reikšmingo Reglamento Nr. 479/2009 galima spręsti tik apie teisę būti išklausytam. Pagal 13 straipsnio pirmą sakinį Komisija praneša Ekonomikos ir finansų komitetui vizitų dialogo ir metodologijos tikslais išvadas, įskaitant atitinkamos valstybės narės pastabas dėl šių išvadų. Tačiau remiantis šia nuostata negalima daryti išvados, kad Komisija privalo pranešti valstybei narei apie įtarimus klaidingu duomenų apie deficitą pateikimu.

81. Vis dėlto iš Teisingumo Teismo jurisprudencijos matyti, kad teisės į gynybą užtikrinimas bet kurioje procedūroje, kuri buvo pradėta prieš asmenį ir gali pasibaigti jo nenaudai priimtu aktu, yra pagrindinis Bendrijos teisės principas, kuris turi būti užtikrintas net ir nesant procedūrą reglamentuojančių teisės aktų ( 28 ).

82. Nors nagrinėjamoje procedūroje atitinkamai valstybei narei suteikiamos plačios teisės į gynybą, tačiau tik antrajame procedūros etape – per oficialų tyrimą.

83. Būtų galima daryti prielaidą, kad plačių teisių į gynybą suteikimas per oficialią tyrimo procedūrą kompensuoja teisės žinoti per parengtinį tyrimą nebuvimą. Vis dėlto tai reikštų, kad neatsižvelgiama į aplinkybę, jog tai, kaip vyksta parengtinio tyrimo procedūra, gali turėti įtakos galimybėms apsiginti per oficialią tyrimo procedūrą. Panašų galimą šalutinį poveikį Teisingumo Teismas pripažino kartelių procedūrose.

84. Tyrimo procedūra dėl SESV 101 ar 102 straipsnio pažeidimo taip pat kaip nagrinėjama procedūra padalijama į du etapus: parengtinio tyrimo procedūrą ir oficialią tyrimo procedūrą ( 29 ). Pastaroji pradedama pranešimu apie kaltinimus atitinkamai įmonei ( 30 ). Šiuo atžvilgiu Reglamento Nr. 1173/2011 8 straipsnio 3 dalį ir Deleguotojo sprendimo 2012/678 2 straipsnio 1 dalį sieja panašumas.

85. Dėl konkurencijos procedūrų Teisingumo Teismas yra pabrėžęs, kad, atliekant patikrinimus per parengtinį tyrimą, t. y. visų pirma atliekant kratas ir vykdant apklausas, surinkta informacija, siekiant apsaugoti įmonių teisę į gynybą, negali būti naudojama kitiems tikslams, nei nurodyti įgaliojime arba sprendime atlikti patikrinimą ( 31 ). Tai galėtų būti suprantama taip, kad, vykdant pirminį tyrimą dėl sankcijų už klaidingą fiskalinių duomenų pateikimą, apie tokio tyrimo tikslus taip pat turėtų būti pranešta suinteresuotajam asmeniui.

86. Kita vertus, Teisingumo Teismas taip pat pripažino, jog Komisija turi teisę pradėti naują tyrimo procedūrą, siekdama patikrinti duomenų, kuriuos ji atsitiktinai gavo per ankstesnį patikrinimą, teisingumą arba juos papildyti, jeigu iš šios informacijos matyti, kad atliekami Sutarties konkurencijos taisyklėms prieštaraujantys veiksmai ( 32 ).

87. Iš pirmo žvilgsnio atrodytų, kad tas pats galėtų būti taikoma nagrinėjamu atveju, atsižvelgiant į struktūrinį procedūrų panašumą. Šiuo požiūriu iš tikrųjų galėtų kilti problema. Nagrinėjamu atveju šalys ginčijasi dėl to, ar Komisija savo įtarimus atskleidė dar 2013 m. rugsėjo mėn., ar tik 2014 m. liepos mėn. Tačiau neginčijama, kad per vizitus 2012 m. dar nebuvo kalbama apie sankcijų skyrimo procedūrą.

88. Tačiau parengtinio tyrimo lygmeniu yra didelių skirtumų, palyginti su konkurencijos teise, kurie apriboja analogijos taikymo galimybes.

89. Konkurencijos teisėje jau parengtiniam tyrimui būtina priežastis, kurią taip pat galima nurodyti susijusioms įmonėms, o pagal Reglamentą Nr. 479/2009 tarp valstybių narių ir Komisijos turėtų būti užmegztas nuolatinis dialogas stebint biudžeto padėtį. Vienas iš šio dialogo tikslų yra užčiuopti bet kokio klaidingo duomenų pateikimo, kaip tai suprantama pagal Reglamento Nr. 1173/2011 8 straipsnio 1 dalį, požymius ( 33 ). Iš esmės valstybės narės gali to tikėtis. Šiuo atveju tai visų pirma taikytina Ispanijai, nes ši valstybė narė aptiko problemas ir pranešė apie jas Komisijai.

90. Kita vertus, nėra jokio pagrindo teigti, jog Komisija nuolat turėtų tikrinti, ar tam tikrų požymių susikaupė pakankamai, kad reikėtų papildomai įspėti valstybę narę.

91. Be to, Tarybos ir Komisijos argumentais, kuriems nebuvo prieštarauta, Komisija per oficialią tyrimo procedūrą patikrino ir patvirtino visą per dialogus gautą sankcijos skyrimui reikšmingą informaciją, prieš Tarybai šia informacija pagrindžiant sankciją. Šiuo požiūriu situacija primena atsitiktinai nustatytas aplinkybes konkurencijos teisėje.

92. Net jei darytume prielaidą, kad Komisija privalėjo įspėti, Ispanija nepateikė pakankamai pagrįstos informacijos apie tai, kokiu mastu atskleidimo momentas neigiamai paveikė jos galimybes apsiginti. Ji tvirtina esant neigiamą poveikį, tačiau jo nepagrindžia ( 34 ).

93. Ispanijos argumentas, kuriame ji užsimena apie tai, jog Ispanijos valdžios institucijos pateikė Komisijai kaltę patvirtinančius įrodymus tik todėl, kad nieko nežinojo apie įtarimus manipuliavimu, liudija neteisingai suprantamą teisės į gynybą paskirtį. Ši teisė nereiškia teisės į išankstinį supažindinimą su įtarimais tam, kad būtų galima sąmoningai nuslėpti nuo Komisijos informaciją ( 35 ). Tai visų pirma taikoma būtent valstybėms narėms. Įmonės negali būti įpareigotos pateikti atsakymus, kuriais privalėtų pripažinti padarytą pažeidimą ( 36 ). Priešingai, valstybė narė, įtariama klaidingu deficito ar skolos duomenų pateikimu, privalo bendradarbiauti net ir tuo atveju, jei tektų duoti parodymus prieš save pačią. Tai išplaukia iš ES sutarties 4 straipsnio 3 dalyje įtvirtintos valstybių narių lojalumo Sąjungai pareigos ( 37 ).

3. Tarpinės išvados

94. Tad reikia atmesti pirmąjį ieškinio pagrindą.

C. Dėl teisės į gerą administravimą paisymo (antrasis ieškinio pagrindas)

95. Antruoju ieškinio pagrindu Ispanija tvirtina, kad pažeista Pagrindinių teisių chartijos 41 straipsnyje nustatyta teisė į gerą administravimą. Ji išreiškia abejonę Tiriamojo komiteto nešališkumu, nes šio komiteto sudėtyje taip pat buvo asmenys, dalyvavę prieš pradedant oficialią procedūrą atliktuose tyrimuose.

1. Dėl Chartijos 41 straipsnio taikytinumo

96. Taryba ginčija Chartijos 41 straipsnio taikymą valstybių narių naudai, nors pripažįsta jų teisę remtis nešališkumo reikalavimu. Dar daugiau, Komisija abejoja šio reikalavimo taikytinumu pačioms valstybėms narėms arba bent jau jo norminiu turiniu.

97. Vis dėlto reikia konstatuoti, kad, nepriklausomai nuo to, ar valstybė narė gali remtis Chartijos 41 straipsniu, nešališkumo reikalavimas, kaip bendrojo teisės į gerą administravimą principo išraiška, taikytinas valstybių narių naudai ( 38 ).

2. Dėl nešališkumo reikalavimo apribojimo

98. Nešališkumo reikalavimas apima, pirma, subjektyvų nešališkumą, reiškiantį, kad nė vienas bylą nagrinėjantis atitinkamos institucijos pareigūnas neturi reikšti šališkumo ar asmeninių išankstinių nuostatų, ir, antra, objektyvų nešališkumą, reiškiantį, jog atitinkama institucija turi suteikti pakankamai garantijų, kad neliktų jokių abejonių dėl nešališkumo ( 39 ).

99. Ispanija teigia, kad trys iš keturių pareigūnų, vadovavusių oficialiam tyrimui, jau dalyvavo 2012 ir 2013 m. surengtuose vizituose. Tarybos prieštaravimas, kad Ispanija turi pateikti įrodymų, patvirtinančių, jog Tiriamojo komiteto nariai iš tikrųjų buvo šališki, iš pirmo žvilgsnio atrodo pagrįstas tuo atžvilgiu, kad šis argumentas nerodo subjektyvaus šališkumo. Tiesa, Ispanija skundžiasi tik dėl pažeisto objektyvaus nešališkumo principo.

100. Kiek tai susiję su Ispanijos priekaištu, kad už pažeidimą negali persekioti ir bausti ta pati tarnyba, kuri patyrė šio nusižengimo padarinius ( 40 ), reikia pripažinti, jog Eurostatas, viena vertus, yra pranešimų apie deficito ir skolos duomenis gavėjas, kita vertus, jis tikrina teikiamų duomenų kokybę ir atlieka tyrimą kilus įtarimų dėl manipuliavimo statistiniais duomenimis. Nepaisant to, vargu ar Eurostatas gali būti laikomas galimų klaidingų veiksmų „auka“.

101. Vis dėlto reikia pripažinti, jog šis argumentas teisingas tuo atžvilgiu, kad Komisija savo veiksmais neužtikrino visiško nešališkumo. Iš tikrųjų yra pagrindo manyti, kad asmenys, jau vykdę pirminį tyrimą ir pasiūlę Komisijai pradėti oficialią tyrimo procedūrą, vėlesnėje procedūroje nebeveiks visiškai nešališkai.

102. Per žodinę proceso dalį Komisija sukėlė dar daugiau abejonių dėl nešališkumo, kai atsakydama į Teisingumo Teismo klausimą nurodė, kad oficialiu tyrimu buvo siekiama atgrasomojo poveikio. Šis teiginys kelia nerimą, kad bent jau šiame procedūros etape galėjo būti daromas poveikis rezultatui.

103. Iš tiesų galima įsivaizduoti daugybę priemonių, galėjusių kur kas geriau užtikrinti nešališką tyrimą. Paprasčiausia būtų buvę vengti parengtinį tyrimą vykdžiusių asmenų dalyvavimo oficialiame tyrime. Taip pat buvo galima perduoti oficialų tyrimą kitai Komisijos tarnybai, priklausančiai Eurostatui arba kitam generaliniam direktoratui, pavyzdžiui, Ekonomikos ir finansų reikalų generaliniam direktoratui, arba OLAF. Tyrimo nepriklausomumas būtų dar didesnis, jei šią užduotį perimtų kita institucija, pavyzdžiui, Audito Rūmai arba ECB.

104. Valstybių narių biudžetinio suverenumo paisymas galėtų būti pagrindas taip stiprinti tyrimo nešališkumą. Sąjungos priežiūra, o juo labiau sankcijos už klaidingą biudžeto duomenų pateikimą labai riboja šį biudžetinį suverenumą. Tai taip pat paaiškina specialią klaidingo pateikimo tyrimo procedūrą ir sankcijų skyrimo perdavimą Tarybai. Todėl būtų visiškai nuoseklu šioje specialioje procedūroje tikėtis specialių priemonių, užtikrinančių nepriklausomą tyrimą.

3. Dėl atsisakymo stiprinti nešališkumą pateisinimo

105. Vis dėlto, nepaisant šių svarbių interesų, galima pateisinti atsisakymą stiprinti nešališkumą. Pagal analogiją su Chartijos 52 straipsnio 1 dalimi pateisinimas galimas, kai numatytas įstatymo ir nekeičia nešališkumo principo esmės. Be to, laikantis proporcingumo principo, apribojimai galimi tik tuo atveju, kai jie būtini ir tikrai atitinka Sąjungos pripažintus bendrojo intereso tikslus arba reikalingi kitų teisėms ir laisvėms apsaugoti.

106. Kalbant apie teisinį pagrindą, reikia pasakyti, kad Komisijos kompetencija pradėti oficialų tyrimą išplaukia iš Reglamento Nr. 1173/2011 8 straipsnio 3 dalies. Pagal Deleguotojo sprendimo 2012/678 2 straipsnio 2 dalį tyrimą atlieka Eurostatas, t. y. generalinis direktoratas, kuris taip pat atlieka pirminį tyrimą pagal Reglamentą Nr. 479/2009. Nekyla abejonių, kad tyrimuose dalyvavę darbuotojai vykdė jiems pavestas užduotis pagal Eurostato vidaus taisyklėse nustatytą kompetenciją. Todėl laikytina, kad nešališkumo reikalavimo pažeidimas turėjo pakankamą teisinį pagrindą.

107. Nešališkumo reikalavimo esmė šiuo atveju išliko nepakitusi vien todėl, kad sankciją skyrė kita institucija, t. y. Taryba. Be to, Taryba, priimdama tokį sprendimą, rėmėsi Komisijos rekomendacija, dėl kurios sprendė ne atitinkami Eurostato darbuotojai, o Komisijos narių kolegija. Taryba teisingai pažymi šią aplinkybę.

108. Todėl svarbus Komisijos veiksmų proporcingumas.

109. Pagal proporcingumo principą reikalaujama, kad priemonė būtų „tinkama, būtina ir proporcinga ja siekiamam tikslui“ pasiekti ( 41 ). Šis tikslas turi būti pripažintas Sąjungos ir tarnauti bendrajam interesui arba būti reikalingas siekiant apsaugoti kitų asmenų teises ir laisves.

110. Kalbėdama apie teisėtus tikslus, kuriais vadovaujantis atsisakyta papildomų priemonių, galinčių sustiprinti tyrimo nešališkumą, Taryba nurodo ribotus Komisijos išteklius ir specializacijos poreikį. Taigi siekiamas teisėtas tikslas yra apriboti tyrimo sąnaudas ( 42 ) ir kartu užtikrinti jo kokybę.

111. Komisijos veiksmai buvo tinkami ir būtini šiems tikslams pasiekti. Atsižvelgiant į klausimo sudėtingumą, netgi labai naudinga tiems patiems asmenims pavesti vykdyti ir pirminį tyrimą, ir oficialų tyrimą. Vertinant praktiniu požiūriu, tai, be kita ko, galėtų paspartinti tyrimą, taigi būtų įgyvendintas dar vienas siekis – užtikrinti teisę į gerą administravimą.

112. Galiausiai Komisijos veiksmai, mano nuomone, buvo proporcingi nešališkumo reikalavimo pažeidimo atžvilgiu. Pirminiame tyrime jau dalyvavusių asmenų dalyvavimas oficialiame tyrime naudingas ne tik Komisijai, siekiant efektyvumo, bet ir Ispanijos, kaip valstybės narės, dėl kurios atliekamas tyrimas, interesams. Kadangi šie asmenys žinojo apie aplinkybes, jie galėjo padėti išvengti klaidų atliekant tyrimą, taip pat Ispanijos nenaudai, ir paspartinti tyrimo eigą.

113. Galiausiai, kyla klausimas, ar nagrinėjamu atveju vis dėlto reikia pasverti tęstinumo personalo požiūriu privalumus ir dėl šios priežasties susilpnėjusį nešališkumą, nes teisėtą Ispanijos interesą, kad jos atvejis būtų vertinamas nešališkai, daugiau nei pakankamai užtikrina tai, kad pirmiausia Komisijos kolegija sprendžia dėl rekomendacijos Tarybai ir tik Taryba gali nuspręsti skirti baudą. Abi institucijos tiesiogiai nedalyvauja atliekant tyrimą.

114. Papildoma teisinė nešališkumo interesų apsauga suteikiama bylas nešališkai nagrinėjančiuose Sąjungos teismuose, kaip matyti, Ispanija ja taip pat naudojasi. Kaip teisingai nurodo Taryba ir Komisija, ši teisinė apsauga yra išskirtinio masto, nes pagal Reglamento Nr. 1173/2011 8 straipsnio 5 dalį Sąjungos teismai turi neribotą jurisdikciją peržiūrėti Tarybos sprendimus, kuriais buvo nustatytos baudos.

115. Iš to išplaukia, kad Komisija nepažeidė nešališkumo reikalavimo ir šis ieškinio pagrindas turi būti atmestas.

D. Dėl baudos skyrimo sąlygų tenkinimo (trečiasis ieškinio pagrindas)

116. Pateikdama trečiąjį ieškinio pagrindą Ispanija nesutinka su tuo, kad buvo tenkinamos baudos skyrimo sąlygos, kaip nurodyta Reglamento Nr. 1173/2011 8 straipsnio 1 dalyje. Pirma, Ispanija neigia, kad duomenys pateikti klaidingai, nes jie buvo netrukus ištaisyti, antra, ji mano, kad pateikti duomenys nebuvo reikšmingi SESV 121 ar 126 straipsnio arba Protokolo dėl PDP taikymui, nes priežiūrą atliekanti Komisija dėl skubaus ištaisymo į juos neatsižvelgė, ir, trečia, ji prieštarauja, kad tokie galimi klaidingi veiksmai būtų laikomi sunkiu nusižengimu.

1. Klaidingas duomenų pateikimas (trečiojo ieškinio pagrindo pirma dalis)

117. Pirma, Ispanija neigia klaidingai pateikusi duomenis. 2012 m. kovo mėn. pateikti duomenys nebuvo nei klaidingi, nei teisingi, jie buvo tik preliminarūs. 2012 m. gegužės mėn. ištaisymu Ispanija atnaujino duomenis. Tai buvo įprastas patikslinimas. Toks procesas nepatenka į Reglamento Nr. 1173/2011 8 straipsnio 1 dalies taikymo sritį, kaip matyti iš Reglamento Nr. 479/2009 6 straipsnio ir Deleguotojo sprendimo 2012/678 9 konstatuojamosios dalies.

118. Su tokiu argumentu negalima sutikti.

119. Taisymai, būtini dėl netinkamo apskaitos taisyklių taikymo, nors ir yra patikslinimai, kaip tai suprantama pagal Reglamento Nr. 479/2009 6 straipsnį, tačiau nereiškia, kad negali būti pateikti klaidingi duomenys, kaip tai suprantama pagal Reglamento Nr. 1173/2011 8 straipsnio 1 dalį.

120. Reglamento Nr. 479/2009 6 straipsnyje nustatyta valstybių narių prievolė informuoti Komisiją apie visus svarbius jau pateiktų duomenų patikslinimus. Korekcijos ne tik leidžiamos, bet ir būtinos. Tam, kad fiskalinė priežiūra būtų veiksminga, labai svarbu, kad Komisija turėtų teisingus skaičius. Poreikio atlikti taisymus priežastis šiomis aplinkybėmis negali vaidinti jokio vaidmens. Tai, kad Komisija šį procesą pati pavadino patikslinimu ir be jokių išlygų paskelbė pataisytus duomenis, atitinka minėtą reglamentą.

121. Vis dėlto patikslinimai gali įrodyti klaidingą duomenų pateikimą, kaip tai suprantama pagal Reglamento Nr. 1173/2011 8 straipsnio 1 dalį. Šiuo klausimu iliustratyvus Deleguotojo sprendimo 2012/678 9 konstatuojamosios dalies antras sakinys, kuriame išvardyti atvejai, kai jau pateikti duomenys turi būti ištaisyti, nors tai nėra laikoma klaidingu pateikimu, už kurį skirtina sankcija.

122. Tiesa, Deleguotasis sprendimas 2012/678 negali nulemti Reglamento Nr. 1173/2011 8 straipsnio 1 dalies norminio turinio. Komisijai suteikti reguliavimo įgaliojimai pagal 8 straipsnio 4 dalį neapima sankcijų taikymo sąlygų. Be to, toks delegavimas būtų nesuderinamas su SESV 290 straipsnio 1 dalies antra pastraipa, pagal kurią Komisijai esminės atitinkamos srities nuostatos negali būti įgaliojimų delegavimo objektas. Tačiau deleguotasis sprendimas gali paaiškinti Komisijos požiūrį į reglamento turinį.

123. Deleguotojo sprendimo 2012/678 9 konstatuojamosios dalies antrame sakinyje Komisija preziumuoja, kad tikslinimai, kurie yra aiškiai ir tinkamai paaiškinti, neturėtų būti laikomi klaidingo pateikimo atvejais. Kitaip, nei mano Ispanija, tai nereiškia, kad sankcija už atskleistą ir paaiškintą klaidingą pateikimą gali būti neskiriama. Priešingai, Komisija atsižvelgia į tai, kad galutiniais deficito ir skolos duomenimis dažnai galima disponuoti po kurio laiko, todėl į PDP pranešimus visuomet taip pat įtraukiami prognozuojami duomenys ( 43 ). Tokių prognozuojamų duomenų pakeitimai turi būti leidžiami, jei jie atitinkamai paaiškinti. Be to, Komisija aiškiai pripažįsta dar vieną tikslinimo pagrindą – atgaline data pakeistą duomenų rinkimo metodiką.

124. 2012 m. kovo mėn. Komisijai pateikti duomenys buvo tikslinami ne dėl preliminaraus duomenų pobūdžio ar pasikeitusios metodikos. Šie taisymai veikiau buvo būtini dėl to, kad Valensijos autonominėje srityje pažeistos 1995 m. ESS apskaitos taisyklės. Pažeidimo esmė – daugelį metų visiškai neregistruotos arba per vėlai registruotos ( 44 ) sveikatos apsaugos išlaidos. Taigi regioninio lygmens išlaidos buvo didesnės, negu apie jas pranešta kompetentingai nacionalinei valdžios institucijai. Todėl nacionalinė institucija, apskaičiuodama valdžios sektoriaus deficitą 2008–2011 m., rėmėsi klaidingais duomenimis ir 2012 m. kovo mėn. PDP pranešime nurodė per mažą deficito lygį.

125. Ispanija neneigia, kad 2012 m. gegužės mėn. koregavimai buvo atliekami dėl netinkamo apskaitos taisyklių taikymo Valensijos autonominėje srityje. Atsižvelgiant į tai, prieštaringa remtis Komisijai pateiktų duomenų preliminariu pobūdžiu pateisinant jų patikslinimą. Faktinis Valensijos autonominėje srityje patirtų išlaidų dydis, bent regionų lygmeniu, buvo nustatytas, tačiau išlaidos tinkamai neregistruotos.

126. Vadinasi, galima teigti, jog Ispanija klaidingai pateikė duomenis, 2012 m. kovo mėn. deklaravusi skaičius, paremtus apskaitos taisyklių pažeidimu, todėl klaidingus. Tai, kad Ispanija 2012 m. gegužės mėn. pati pakoregavo deklaruotus duomenis, padėties nekeičia, nes šis procesas negali būti laikomas tikslinimu ne dėl savo kaltės. Todėl, konstatuojant Reglamento Nr. 1173/2011 8 straipsnio 1 dalies pažeidimą, neturi reikšmės, ar Ispanija aiškiai ir tinkamai paaiškino patikslinimo priežastis.

127. Beje, norėčiau atkreipti dėmesį į tai, kad vertinant Ispanijos veiksmus nėra svarbūs kitų valstybių narių veiksmai. Pagal Teisingumo Teismo jurisprudenciją valstybė narė, siekdama pateisinti įsipareigojimų pagal Sąjungos teisę nevykdymą, negali remtis aplinkybe, kad kitos valstybės narės taip pat nevykdė įsipareigojimų ( 45 ).

128. Todėl Ispanijos trečiojo ieškinio pagrindo pirma dalis nepagrįsta.

2. SESV 121 ar 126 straipsnio arba Protokolo dėl PDP taikymui reikšmingi duomenys (trečiojo ieškinio pagrindo antra dalis)

129. Tuo atveju, jei Teisingumo Teismas konstatuotų, kad duomenys pateikti klaidingai, Ispanija papildomai nurodo, jog šis klaidingas pateikimas negalėjo paveikti biudžeto priežiūros. Pirma, Ispanija netrukus patikslino duomenis, kad Komisija savo ataskaitose galėtų atsižvelgti į teisingus skaičius. Antra, 2011 m. (jie, Ispanijos nuomone, buvo vieninteliai reikšmingi) taisymai sudarė tik 0,9 mlrd. EUR (0,08 % bendrojo vidaus produkto) ir neviršijo 3 % ribos.

130. Šis argumentas taip pat neveiksmingas. Jis pagrįstas klaidingu Reglamento Nr. 1173/2011 8 straipsnio 1 dalies aiškinimu.

131. Tiesa, kitaip, nei mano Taryba, Reglamento Nr. 1173/2011 8 straipsnio 1 dalies aiškinimui nėra svarbu, kad pagal Deleguotojo sprendimo 2012/678 14 straipsnio 3 dalį nustatant baudos dydį reikšmės turi klaidingo pateikimo pasekmės. Kaip jau minėta, Komisija negalėjo nustatyti sankcijų taikymo sąlygų, net ir netiesiogiai, nurodydama sankcijos individualizavimo kriterijus, kurie, Tarybos nuomone, nebeturi reikšmės taikymo sąlygų įvykdymui.

132. Be to, reikėtų pažymėti, kad visoje Reglamento Nr. 1173/2011 genezėje taip pat nėra jokių nuorodų dėl taikymo sąlygų aiškinimo. Į pirminį Komisijos pasiūlymą ( 46 ) sankcijų taikymo sąlygos nebuvo įtrauktos, pirmą kartą jos buvo nurodytos galutinėje teksto redakcijoje, tačiau be jokių papildomų paaiškinimų – 2011 m. birželio 16 d. Tarybos projekte ( 47 ). Tokia forma be jokių pastabų jos buvo perkeltos į Parlamento nuomonę ( 48 ), nors pranešėjos projekte ( 49 ) šiuo klausimu dar nebuvo nieko nurodyta.

133. Pati Reglamento Nr. 1173/2011 8 straipsnio 1 dalies formuluotė leidžia suprasti, kad baudos skyrimui svarbios ne galimos klaidingo pateikimo pasekmės prižiūrint biudžetą. Pagal šią nuostatą atsižvelgiama į klaidingai pateiktus duomenis apie deficitą ir skolą, kurie susiję su SESV 121 ar 126 straipsnio taikymu arba Protokolo dėl PDP taikymu. Todėl pakanka konstatuoti, kad duomenų paskirtis – sudaryti sąlygas fiskalinei priežiūrai.

134. Toks aiškinimas vadovaujantis tekstu taip pat atitinka Reglamento Nr. 1173/2011 13 konstatuojamojoje dalyje nustatytus tikslus. Pagal pirmąjį sakinį sankcijos turi veiksmingiau užtikrinti biudžeto priežiūros vykdymą euro zonoje. Antrame sakinyje numatyta, kad taikant sankcijas turėtų padidėti Sąjungos fiskalinės priežiūros sistemos patikimumas. Tiesa, nė vienu iš tikslų imperatyviai nereikalaujama skirti numatytas sankcijas, tačiau šie tikslai būtų lengviau pasiekiami turint galimybę taikyti sankcijas net už klaidingą pateikimą.

135. Todėl konstatuotina, kad klaidingas duomenų pateikimas, susijęs su SESV 121 ar 126 straipsnio arba Protokolo dėl PDP taikymu, atitinka sankcijų skyrimo sąlygas, jei tai padaroma tyčia ar dėl didelio aplaidumo. Aptariami duomenys kaip tik yra tokie duomenys, nes valstybės narės pagal Reglamento Nr. 479/2009 3 straipsnį privalo apie juos pranešti Komisijai, naudojančiai juos pagal paskirtį fiskalinei priežiūrai.

136. Kitaip, nei mano Ispanija, nagrinėjamos sumos yra pakankamai didelės, kad pateisintų Reglamento Nr. 1173/2011 8 straipsnio 1 dalies taikymą. Deficito duomenų iškraipymas 1,9 mlrd. EUR suma, reiškiantis, kad orientacinė suma, kuria vadovaujantis skiriama sankcija, siekia beveik 100 mln. EUR, negali būti laikomas nereikšmingu.

137. Vadinasi, trečiojo ieškinio pagrindo antra dalis taip pat turi būti atmesta.

3. Didelis aplaidumas (trečiojo ieškinio pagrindo trečia dalis)

138. Taigi labai svarbu nustatyti, ar Ispanija klaidingai pateikė duomenis dėl didelio aplaidumo. Ispanija tai neigia, ypač todėl, kad ši problema aktuali tik viename regione.

a) Kaltinimų dėl didelio aplaidumo atskaitos taškas

139. Kaltinimų dėl didelio aplaidumo atskaitos taškas – veiksmas, už kurį Reglamento Nr. 1173/2011 8 straipsnio 1 dalyje yra numatytos sankcijos. Tokiu veiksmu laikomas klaidingas duomenų pateikimas PDP pranešime Komisijai. Tiesa, antraštė „Sankcijos už manipuliavimą statistikos duomenimis“ sukuria sąsają su Sąjungos teisėje nustatytų apskaitos taisyklių pažeidimu. Šis pažeidimas yra klaidingo PDP pranešimo pateikimo priežastis ir gali būti suformuluotas dėmesį traukiančiu būdu. Tačiau antraštė nekeičia fakto, kad bauda skiriama ne už klaidingai taikomas apskaitos taisykles, o už klaidingai pateiktus duomenis Komisijai ( 50 ). Tai matyti iš sankcijų tikslo. Sankcijos turi užtikrinti Sąjungai veiksmingesnę biudžeto priežiūrą ( 51 ). Vis dėlto rizika fiskalinei priežiūrai kyla tik tada, kai Komisijai pateikiami klaidingi duomenys. Iki to momento tai yra išimtinai valstybės vidaus problema, kurią valstybė narė dar gali ir privalo išspręsti.

140. Vis dėlto netinkamas apskaitos taisyklių taikymas yra svarbus kaip Reglamento Nr. 1173/2011 8 straipsnio 1 dalies subjektyviojo komponento atskaitos taškas. Subjektas, dėl didelio aplaidumo pažeidęs apskaitos taisykles ir neištaisęs šios klaidos iki kito PDP pranešimo, dėl didelio aplaidumo pateikia Komisijai klaidingus duomenis.

141. Todėl reikia išnagrinėti, ar Ispanija, prieš pateikdama PDP pranešimą 2012 m. kovo mėn., dėl didelio aplaidumo pažeidė apskaitos taisykles.

b) Veiksmų priskirtinumas tiek nacionalinei, tiek regioninei valdžios institucijai

142. Komisija Deleguotojo sprendimo 2012/678 10 konstatuojamosios dalies antrame sakinyje nurodė, kad didelis aplaidumas turėtų būti preziumuojamas tais atvejais, kai už valdžios sektoriaus deficito ir skolos duomenų rengimą atsakingas asmuo aiškiai pažeidžia savo pareigą rūpestingai vykdyti veiklą. Taip Komisija teisingai atskaitos tašku laiko užduotį parengti deficito ar skolos duomenis neapsiribodama nacionalinio masto duomenų surinkimu arba kitaip neparodydama sąsajos su nacionaline sistema ( 52 ).

143. Kitokia išvada prieštarautų principui, pagal kurį valstybės narės negali remtis iš vidaus teisės sistemos kylančiomis aplinkybėmis, įskaitant išplaukiančias iš šios valstybės konstitucinės santvarkos, siekdama pateisinti iš Sąjungos teisės kylančių įsipareigojimų nevykdymą ( 53 ). Kiek tai susiję su įsipareigojimais prižiūrėti viešuosius finansus, šis principas aiškiai įtvirtintas Protokolo dėl PDP 2 ir 3 straipsniuose ( 54 ). Šiuo atveju nagrinėjama pareiga reiškia būtinybę pateikti teisingus deficito ir skolos duomenis Komisijai. Tai, kad regioninė institucija pateikia nacionalinei valdžios institucijai neteisingus duomenis, nepanaikina atitinkamos valstybės narės kaltės.

144. Taigi Ispanija turi atsakyti ir už kompetentingos nacionalinės institucijos, ir už Valensijos autonominės srities kompetentingos institucijos klaidingus veiksmus.

c) Dėl didelio aplaidumo

145. Šalys nesutaria dėl to, ar nacionalinė valdžios institucija iki 2012 m. gegužės mėn. žinojo ar turėjo žinoti apie taisyklių pažeidimus. Vis dėlto šio klausimo išsamiau nagrinėti nereikia.

146. Ispanija neneigia, kad kompetentinga regioninė valdžios institucija akivaizdžiai neįvykdė savo pareigos rūpestingai vykdyti veiklą, kai stambiu mastu visiškai neregistravo arba per vėlai registravo sveikatos apsaugos išlaidas ir pateikė nacionalinei valdžios institucijai klaidingus duomenis, nors Regioniniai audito rūmai jau anksčiau buvo atkreipę šios institucijos dėmesį į šią klaidą.

147. Be to, siekiant nustatyti didelį regioninės valdžios institucijos aplaidumą, nebūtina remtis veiksmais, atliktais prieš 2011 m. gruodžio 13 d. įsigaliojant Reglamentui Nr. 1173/2011. Veikiau svarbi aplinkybė, kad regioninė valdžios institucija neištaisė savo klaidos laiku, prieš pranešimo pateikimą 2012 m. kovo mėn. Todėl šiuo atveju nekyla taikymo atgaline data problemos, apie kurią užsiminė Ispanija.

148. Neatlikdama patikslinimų, regioninė valdžios institucija akivaizdžiai pažeidė savo pareigą rūpestingai vykdyti veiklą taip pat, kaip klaidingai taikydama apskaitos taisykles. Tai, kad kaltinimas dėl neatliktų taisymų susijęs su trumpesniu laikotarpiu, negali pateisinti kitokio vertinimo.

149. Ispanijos prieštaravimas, kad Komisija ir Taryba neatsižvelgė į tai, jog Ispanija 2012 m. gegužės mėn. aptiko pažeidimus, pranešė apie juos Komisijai ir labai sąžiningai ir rūpestingai bendradarbiavo su Komisija, neveiksmingas.

150. Svarbiausia data nustatant, ar tenkinamos Reglamento Nr. 1173/2011 8 straipsnio 1 dalies subjektyvios sąlygos, yra veikos įvykdymo momentas, kitaip tariant, duomenų perdavimas Komisijai ( 55 ). Tolesnis elgesys neturi reikšmės sprendžiant klausimą, ar skirti baudą. Į tai gali būti atsižvelgiama pagal Deleguotojo sprendimo 2012/678 14 straipsnio 3 dalies e punktą tik nustatant baudos dydį, kaip iš tiesų ir įvyko.

d) Tarpinė išvada dėl trečiojo ieškinio pagrindo trečios dalies

151. Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, galima teigti, kad kompetentinga Valensijos autonominės srities valdžios institucija dėl didelio aplaidumo neatliko savo pareigos informuoti kompetentingą nacionalinę valdžios instituciją apie anksčiau klaidingai taikytas apskaitos taisykles ir to nulemtą jai pateiktų duomenų klaidingumą. Ispanija turi sutikti su tuo, kad šie veiksmai priskiriami jai, todėl ji dėl didelio aplaidumo 2012 m. kovo mėn. PDP pranešime Komisijai klaidingai pateikė deficito duomenis.

152. Todėl trečiojo ieškinio pagrindo trečia dalis taip pat nepagrįsta.

4. Tarpinė išvada dėl trečiojo ieškinio pagrindo

153. Taigi reikia atmesti visą trečiąjį ieškinio pagrindą.

E. Dėl tinkamo skirtos baudos apskaičiavimo (ketvirtasis ieškinio pagrindas)

154. Ketvirtuoju ieškinio pagrindu Ispanija kaltina Tarybą, kad ši rėmėsi pernelyg didele orientacine suma apskaičiuodama skiriamos baudos dydį. Todėl tuo atveju, jeigu Teisingumo Teismas manytų, kad baudos skyrimas yra pagrįstas, Ispanija prašo sumažinti baudą nuo 18,93 mln. EUR iki 8,62 mln. EUR. Motyvuodama savo prašymą, Ispanija remiasi Deleguotojo sprendimo 2012/678 14 straipsnio 2 dalimi ir tuo, kad skirti sankcijas už deficito duomenų iškraipymą numatyta tik nuo 2011 m. pabaigos. Dublike Ispanija paaiškina, kad remiasi negaliojimo atgaline data principu. Prieš pradedant nagrinėti šiuos argumentus, pirmiausia reikia paaiškinti, kaip Taryba nustatė orientacinę sumą, pagal kurią apskaičiavo baudą, ir kaip ją apskaičiuoti pageidauja Ispanija.

1. Orientacinės sumos apskaičiavimas

155. Pagal Deleguotojo sprendimo 2012/678 14 straipsnio 1 dalies antrą sakinį bauda nustatoma remiantis orientacine suma, kuri gali būti koreguojama atsižvelgiant į konkrečias aplinkybes, nurodytas 3 dalyje. Ispanija nekvestionuoja to, kad Taryba sumažino orientacinę sumą vienu penktadaliu.

156. Pagal Deleguotojo sprendimo 2012/678 14 straipsnio 2 dalį orientacinė suma yra lygi 5 % klaidingo duomenų, susijusių su valstybės narės valdžios sektoriaus deficito arba skolos lygiu atitinkamais metais, dėl kurių teikiamas pranešimas pagal perviršinio deficito procedūrą, pateikimo poveikio (taikomas didesnis dydis).

157. 2012 m. kovo mėn. pateiktas pranešimas, laikantis Reglamento Nr. 479/2009 3 straipsnio 2 dalies a punkto, buvo susijęs su 2008–2012 metais.

158. Neapskaitytos išlaidos 2008 m. sudarė 29 mln. EUR, 2009 m. –378 mln. EUR, 2010 m. – 624 mln. EUR, o 2011 m. – 862 mln. EUR, t. y. iš viso 1,893 mlrd. EUR.

159. Taryba, remdamasi bendra neregistruotų išlaidų suma, apskaičiavo 94,65 mln. EUR dydžio orientacinę sumą ir skyrė baudą, kuri sudaro šios sumos penktadalį.

160. Ispanija tvirtina, kad Taryba turėjo atsižvelgti tik į 2011 m. neregistruotas išlaidas. Tokiu atveju orientacinė suma sudarytų 43,1 mln. EUR, o bauda –8,62 mln. EUR.

2. Dėl Deleguotojo sprendimo 2012/678 14 straipsnio 2 dalies aiškinimo

161. Remdamasi Deleguotojo sprendimo 2012/678 14 straipsnio 2 dalimi, Ispanija vadovaujasi požiūriu, kad pagal minėtą nuostatą svarbus „didesnysis dydis“. Todėl Ispanija daro išvadą, kad galima atsižvelgti tik į tuos metus, kuriais deklaruotieji duomenys labiausiai skyrėsi nuo faktinių duomenų.

162. Šis požiūris neįtikina, nes Deleguotojo sprendimo 2012/678 14 straipsnio 2 dalyje vartojama sąvoka „didesnysis dydis“ susijusi ne su metiniu nukrypimu, o su klaidingo pateikimo poveikiu valdžios sektoriaus deficito arba skolos lygiui. Mat orientacinė suma yra lygi 5 % klaidingo duomenų, susijusių su valstybės narės valdžios sektoriaus deficito arba skolos lygiu atitinkamais metais, dėl kurių teikiamas pranešimas pagal perviršinio deficito procedūrą, pateikimo poveikio (taikomas didesnis dydis).

163. Daugelyje kalbinių versijų ( 56 ) svarbus ne didžiausias, o didesnis dydis. Tačiau kadangi kiekvienas pranešimas apima kelerius metus, lyginant metinį nuokrypį būtų galima tikėtis ne vieno didesnio dydžio. Pavyzdžiui, nagrinėjamu atveju kiekvienais metais skirtumas buvo didesnis nei praėjusiais metais. Tačiau Deleguotojo sprendimo 2012/678 14 straipsnio 2 dalis taikytina su sąlyga, kad reikiamas dydis gali būti aiškiai nustatytas.

164. Be to, iš nurodyto požymio vietos daugelyje kalbinių šios nuostatos versijų matyti, kad požymis susijęs su galimais skirtumais tarp deficito ir skolos dydžio nukrypimų, o ne su skirtumais tarp metinių dydžių. Siekiant aiškumo, tekste vokiečių kalba net pasirinkta gana neįprasta stiliaus priemonė – įterpinys. Tekstuose kitomis kalbomis, ypač ispanų kalba, ir kalbomis, kuriose vartojami aukščiausiojo laipsnio būdvardžiai, ši reikšmė aiškėja iš sakinio struktūros.

165. Beje, tekstu paremto aiškinimo rezultatas atitinka tikslą nustatyti tinkamą sankciją. Akivaizdu, kad klaidingas vienų metų duomenų pateikimas yra lengvesnis pažeidimas nei klaidingas kelerių metų pateikimas. Todėl būtų netinkama abu atvejus traktuoti vienodai ir apskaičiuojant sankciją remtis tik vienais atitinkamais metais.

166. Kadangi šiuo atveju nagrinėjamas tik vienas klaidingas duomenų pateikimas, nebūtina papildomai paaiškinti, kaip turėtų būti apskaičiuota orientacinė suma pagal Deleguotojo sprendimo 2012/678 14 straipsnio 3 dalies d punktą pakartotinai pateikus iškraipytus skaičius.

3. Dėl negaliojimo atgaline data principo

167. Kitas Ispanijos argumentas implicitiškai grindžiamas negaliojimo atgaline data principu. Kadangi Reglamentas Nr. 1173/2011 įsigaliojo tik 2011 m. gruodžio 13 d., neturėtų būti atsižvelgiama į Ispanijos veiksmus 2008–2010 m.

168. Šis argumentas taip pat neveiksmingas.

169. Neatsižvelgiant į tai, ar valstybės narės gali remtis Chartijos 49 straipsnio 1 dalies pirmu sakiniu, reglamentuojančiu draudimą taikyti sankcijas atgaline data, jos bet kuriuo atveju neprivalo toleruoti atgaline data taikomų sankcijas numatančių normų ( 57 ). Bet koks kitoks požiūris teisinėje Sąjungoje būtų nepriimtinas.

170. Šiuo atveju kaltinimas pažeidus draudimą taikyti sankcijas atgaline data nepagrįstas.

171. Kaip jau paaiškinta, bauda pagal Reglamento Nr. 1173/2011 8 straipsnio 1 dalį skiriama už neteisingų duomenų pateikimą Komisijai, o ne už duomenų iškraipymą prieš juos pateikiant.

172. Ispanija pateikė PDP pranešimą, už kurį skirta sankcija, 2012 m. kovo mėn., taigi jau įsigaliojus Reglamentui Nr. 1173/2011. Pranešime nurodyti 2008–2011 m. laikotarpio deficito duomenys pateikimo momentu buvo neteisingi. Tai, kad apskaitos taisyklės pradėtos klaidingai taikyti seniai, dar iki 2011 m. gruodžio 13 d., ir būtent dėl to buvo pateiktas klaidingas PDP pranešimas, šiuo atveju neturi reikšmės.

173. Negaliojimo atgaline data principas būtų pažeistas tik tuo atveju, jei Taryba, remdamasi Deleguotojo sprendimo 2012/678 14 straipsnio 3 dalies d punktu, nustatydama baudos dydį būtų atsižvelgusi į tai, kad 2008–2011 m. teikti PDP pranešimai taip pat buvo iškraipyti. Taip ji netiesiogiai būtų skyrusi sankcijas už šiuos pranešimus, nors Reglamentas Nr. 1173/2011 įsigaliojo tik po jų pateikimo. Tačiau Taryba pagal sprendimo, dėl kurio vyksta ginčas, 11 konstatuojamąją dalį kaip tik nesvarstė 2008–2011 m. pranešimų klaidingumo.

4. Tarpinės išvados

174. Todėl Taryba tinkamai apskaičiavo orientacinę sumą. Ji paisė Deleguotojo sprendimo 2012/678 14 straipsnio 2 dalies reikalavimų ir nepažeidė negaliojimo atgaline data principo.

175. Iš to matyti, kad ketvirtasis ieškinio pagrindas taip pat yra nepagrįstas.

F. Apibendrinimas

176. Kadangi nepritartina nė vienam iš Ispanijos pareikštų ieškinio pagrindų, visas ieškinys turi būti atmestas kaip nepagrįstas, jei Teisingumo Teismas neperduos ginčo nagrinėti Bendrajam Teismui.

VI. Išlaidos

177. Jei Teisingumo Teismas pritars mano nuomonei ir perduos bylą nagrinėti Bendrajam Teismui, sprendimas dėl išlaidų bus atidėtas.

178. O jeigu Teisingumo Teismas priims sprendimą šioje byloje, pagal Procedūros reglamento 138 straipsnio 1 dalį pralaimėjusiai šaliai nurodoma padengti bylinėjimosi išlaidas, jei laimėjusi šalis to prašė. Kadangi pagal mano pasiūlytą sprendimą ginčą laimėtų Taryba, Ispanija turėtų padengti bylinėjimosi išlaidas.

179. Tiesa, pagal Procedūros reglamento 140 straipsnio 1 dalį įstojusios į bylą valstybės narės ir institucijos turi pačios padengti savo bylinėjimosi išlaidas. Pagal šią nuostatą Komisija turėtų padengti savo išlaidas.

VII. Išvada

180. Remdamasi išdėstytais samprotavimais, siūlau Teisingumo Teismui priimti tokį sprendimą: 1. Perduoti bylą Ispanija / Taryba, C‑521/15, nagrinėti Europos Sąjungos Bendrajam Teismui. 2. Atidėti klausimo dėl bylinėjimosi išlaidų nagrinėjimą.

181. Tuo atveju, jei Teisingumo Teismas nepritartų mano pasiūlymui, subsidiariai siūlau atmesti ieškinį ir priteisti iš Ispanijos bylinėjimosi išlaidas, išskyrus Komisijos išlaidas, kurias ši turi padengti pati.

( 1 ) Originalo kalba: vokiečių.

( 2 ) 2015 m. liepos 13 d. Tarybos įgyvendinimo sprendimas (ES) 2015/1289, kuriuo Ispanijai skiriama bauda už manipuliavimą deficito duomenimis Valensijos autonominėje srityje (OL L 198, 2015, p. 19). Žodis „įgyvendinimo“ įtrauktas į šį pavadinimą vėliau (OL L 291, 2015, p. 10).

( 3 ) 2011 m. lapkričio 16 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (OL L 306, 2011, p. 1).

( 4 ) ES sutarties ir SESV Protokolas Nr. 12

( 5 ) 1996 m. birželio 25 d. Tarybos reglamentas (EB) Nr. 2223/96 dėl Europos nacionalinių ir regioninių sąskaitų sistemos Bendrijoje (OL L 310, 1996, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 10 sk., 2 t., p. 3) (toliau – 1995 m. ESS). Šį reglamentą pakeitęs Reglamentas (ES) Nr. 549/2013 (OL L 174, 2013, p. 1) (toliau – 2010 m. ESS) nagrinėjamoje byloje dar netaikomas.

( 6 ) Komisija neseniai paskelbė ataskaitą dėl tyrimo procedūroje prieš Austriją, COM[2017] 94 final), kurioje ji pranešė apie rekomendaciją Tarybai.

( 7 ) Sprendimas 2004/407/EB, Euratomas, iš dalies keičiantis Protokolo dėl Teisingumo Teismo statuto 51 ir 54 straipsnius (OL L 132, 2004, p. 5; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 1 sk., 5 t., p. 85; klaidų ištaisymas OL L 74, 2010 3 22, p. 2).

( 8 ) 2009 m. gegužės 25 d. Tarybos reglamentas dėl Europos bendrijos steigimo sutarties priede pateikto Protokolo dėl perviršinio deficito procedūros (OL L 145, 2009, p. 1), šioje byloje taikomas su pakeitimais, padarytais 2010 m. liepos 26 d. Tarybos reglamentu (ES) Nr. 679/2010 (OL L 198, 2010, p. 1).

( 9 ) 2012 m. birželio 29 d. Komisijos deleguotasis sprendimas (OL L 306, 2012, p. 21).

( 10 ) Komisijos ataskaita dėl tyrimo, susijusio su manipuliavimu statistiniais duomenimis Ispanijoje, kaip nurodyta Europos Parlamento ir Tarybos reglamente (ES) Nr. 1173/2011 dėl veiksmingo biudžeto priežiūros vykdymo užtikrinimo euro zonoje (2014 m. liepos 11 d. Komisijos sprendimas, COM[2015] 211 final).

( 11 ) Žr. 2 išnašą.

( 12 ) Žr. 2005 m. kovo 17 d. Sprendimo Komisija / AMI Semiconductor Belgium ir kt., C‑294/02, EU:C:2005:172, 49 punktą, 2005 m. liepos 14 d. Nutarties Šveicarija / Komisija, C‑70/04, nepaskelbta Rink., EU:C:2005:468, 18 punktą.

( 13 ) Žr., pavyzdžiui, dėl privačių asmenų teisės pareikšti ieškinį, 1977 m. gegužės 5 d. Sprendimo Koninklijke Scholten Honig / Taryba ir Komisija, 101/76, EU:C:1977:70, 5–7 ir 8–11 punktus, taip pat 2012 m. gruodžio 19 d. Sprendimo Komisija / Planet, C‑314/11 P, EU:C:2012:823, 94 ir 95 punktus. Dėl sprendimo neįvardijimo kaip įgyvendinimo sprendimo žr. mano išvados sujungtose bylose Borealis Polyolefine, OMV Refining & Marketing, DOW Benelux ir kt., taip pat Esso Italiana ir kt., C‑191/14, C‑192/14, C‑295/14 ir C‑389/14, EU:C:2015:754, 177 punktą.

( 14 ) 2016 m. kovo 1 d. Sprendimo National Iranian Oil Company / Taryba, C‑440/14 P, EU:C:2016:128, 66 punktas.

( 15 ) 2016 m. kovo 1 d. Sprendimo National Iranian Oil Company / Taryba, C‑440/14 P, EU:C:2016:128, 36 punktas, ankstesnio 1989 m. spalio 24 d. Sprendimo Komisija / Taryba, 16/88, EU:C:1989:397, 11 punktas dėl EEB sutarties 145 straipsnio trečios įtraukos ir 2006 m. vasario 23 d. Sprendimo Komisija / Parlamentas ir Taryba, C‑122/04, EU:C:2006:134, 36 ir 37 punktai dėl EB sutarties 202 straipsnio trečios įtraukos – abiem atvejais dėl teisės normų, kurios yra SESV 291 straipsnio 2 dalies pirmtakės.

( 16 ) Nors reikėtų pažymėti, kad iki šiol Bendrasis Teismas, atrodo, dar nėra naudojęsis jurisdikcija pagal Statuto 51 straipsnio pirmos pastraipos a punkte numatytas išimties išimtis.

( 17 ) Tiesa, 2004 m. liepos 13 d. Sprendimas Komisija / Taryba, C‑27/04, EU:C:2004:436, nėra Teisingumo Teismo jurisdikcijos įrodymas, nes dabartinės kompetencijos ribos tuo metu dar nebuvo taikomos ir tuo atveju jurisdikciją Teisingumo Teismas būtų turėjęs pagal Statuto 51 straipsnio antrą pastraipą.

( 18 ) 2014 m. sausio 22 d. Sprendimo Jungtinė Karalystė / Taryba ir Parlamentas, C‑270/12, EU:C:2014:18, 78–86 punktai.

( 19 ) 2014 m. sausio 15 d. Sprendimo Komisija / Portugalija, C‑292/11 P, EU:C:2014:3, 50 ir 51 punktai.

( 20 ) 2014 m. sausio 15 d. Sprendimo Komisija / Portugalija, C‑292/11 P, EU:C:2014:3, 77 ir 78 punktai.

( 21 ) Žr., pavyzdžiui, 2004 m. balandžio 29 d. Sprendimo Beuttenmüller, C‑102/02, EU:C:2004:264, 64 punktą, 2009 m. liepos 16 d. Sprendimo Infopaq International, C‑5/08, EU:C:2009:465, 56 punktą ir 2017 m. kovo 8 d. Sprendimo euro Park Service, C‑14/16, EU:C:2017:177, 49 punktą.

( 22 ) Žr. 2016 m. lapkričio 23 d. Sprendimo Bayer CropScience ir Stichting De Bijenstichting, C‑442/14, EU:C:2016:890, 55–58 punktus.

( 23 ) 1988 m. spalio 24 d. Tarybos sprendimo 88/591/EAPB, EEB, Euratomas, dėl Europos Bendrijų Pirmosios instancijos teismo įsteigimo (OL L 319, 1988, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 1 sk., 1 t., p. 181) trečia konstatuojamoji dalis.

( 24 ) Šiuo klausimu žr. Reglamento Nr. 479/2009 11b straipsnio 2 dalį.

( 25 ) Reglamento Nr. 479/2009 11a straipsnio pirmas sakinys ir 11b straipsnio 1 dalis.

( 26 ) Komisijos ataskaita, nurodyta 10 išnašoje, p. 8.

( 27 ) Note to the ESSC/EFC – implementation of ESA 2010 and changes needed in regulation 479 (Ispanijos atsakymo į Komisijos įstojimo į bylą paaiškinimų F.1 priedas).

( 28 ) 2000 m. rugsėjo 21 d. Sprendimo Mediocurso / Komisija, C‑462/98 P, EU:C:2000:480, 36 punktas, 2005 m. birželio 9 d. Sprendimo Ispanija / Komisija, C‑287/02, EU:C:2005:368, 37 punktas ir 2016 m. kovo 17 d. Sprendimo Bensada Benallal, C‑161/15, EU:C:2016:175, 33 punktas.

( 29 ) 2002 m. spalio 15 d. Sprendimo Limburgse Vinyl Maatschappij ir kt. / Komisija, C‑238/99 P, C‑244/99 P, C‑245/99 P, C‑247/99 P, C‑250/99 P–C‑252/99 P ir C‑254/99 P, EU:C:2002:582, 181–183 punktai ir 2006 m. rugsėjo 21 d. Sprendimo Nederlandse Federatieve Vereniging voor de Groothandel op Elektrotechnisch Gebied / Komisija, C‑105/04 P, EU:C:2006:592, 38 punktas.

( 30 ) 2002 m. spalio 15 d. Sprendimo Limburgse Vinyl Maatschappij ir kt. / Komisija, C‑238/99 P, C‑244/99 P, C‑245/99 P, C‑247/99 P, C‑250/99 P–C‑252/99 P ir C‑254/99 P, EU:C:2002:582, 183 punktas.

( 31 ) 1989 m. spalio 17 d. Sprendimo Dow Benelux / Komisija, 85/87, EU:C:1989:379, 17 ir 18 punktai, 2002 m. spalio 15 d. Sprendimo Limburgse Vinyl Maatschappij ir kt. / Komisija, C‑238/99 P, C‑244/99 P, C‑245/99 P, C‑247/99 P, C‑250/99 P–C‑252/99 P ir C‑254/99 P, EU:C:2002:582, 298 ir 299 punktai ir 2002 m. spalio 22 d. Sprendimo Roquette Frères, C‑94/00, EU:C:2002:603, 48 punktas.

( 32 ) 1989 m. spalio 17 d. Sprendimo Dow Benelux / Komisija, 85/87, EU:C:1989:379, 19 punktas ir 2002 m. spalio 15 d. Sprendimo Limburgse Vinyl Maatschappij ir kt. / Komisija, C‑238/99 P, C‑244/99 P, C‑245/99 P, C‑247/99 P, C‑250/99 P–C‑252/99 P ir C‑254/99 P, EU:C:2002:582, 301 punktas.

( 33 ) Žr. šios išvados 65 ir paskesnius punktus.

( 34 ) Žr. 2006 m. rugsėjo 21 d. Sprendimo Nederlandse Federatieve Vereniging voor de Groothandel op Elektrotechnisch Gebied / Komisija, C‑105/04 P, EU:C:2006:592, 56 ir paskesnius punktus.

( 35 ) Dėl konkurencijos teisės žr. 2007 m. sausio 25 d. Sprendimo Dalmine / Komisija, C‑407/04 P, EU:C:2007:53, 60 punktą.

( 36 ) 1989 m. spalio 18 d. Sprendimo Orkem / Komisija, 374/87, EU:C:1989:387, 34 ir 35 punktai ir 2004 m. sausio 7 d. Sprendimo Aalborg Portland ir kt. / Komisija, C‑204/00 P, C‑205/00 P, C‑211/00 P, C‑213/00 P, C‑217/00 P ir C‑219/00 P, EU:C:2004:6, 65 punktas.

( 37 ) Dėl įsipareigojimo neįvykdymo procedūros žr. 1985 m. gruodžio 11 d. Sprendimo Komisija / Graikija, 192/84, EU:C:1985:497, 19 punktą, 1999 m. lapkričio 9 d. Sprendimo Komisija / Italija, C‑365/97, EU:C:1999:544, 85 punktą, 2004 m. liepos 13 d. Sprendimo Komisija / Italija, C‑82/03, EU:C:2004:433, 15 punktą, 2005 m. balandžio 26 d. Sprendimo Komisija / Airija, C‑494/01, EU:C:2005:250, 41, 197 ir 198 punktus ir 2006 m. spalio 5 d. Sprendimo Komisija / Belgija, C‑275/04, EU:C:2006:641, 82 punktą.

( 38 ) 2008 m. lapkričio 6 d. Sprendimo Nyderlandai / Komisija, C‑405/07 P, EU:C:2008:613, 56 punktas. Taip pat žr. 2013 m. balandžio 16 d. Sprendimo Ispanija ir Italija /Taryba, C‑274/11 ir C‑295/11, EU:C:2013:240, 54 punktą.

( 39 ) Žr. 2013 m. liepos 11 d. Sprendimo Ziegler / Komisija, C‑439/11 P, EU:C:2013:513, 155 punktą ir 2009 m. vasario 19 d. Sprendimo Gorostiaga Atxalandabaso / Parlamentas, C‑308/07 P, EU:C:2009:103, 46 punktą.

( 40 ) Žr. mano išvados byloje Ziegler / Komisija, C‑439/11 P, EU:C:2012:800, 145 punktą.

( 41 ) Žr., pavyzdžiui, 2016 m. gegužės 4 d. Sprendimo Pillbox 38, C‑477/14, EU:C:2016:324, 48 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją. Dėl formulavimo žr. mano išvados byloje G4S Secure Solutions, C‑157/15, EU:C:2016:382, 98 punktą, kuriame remiamasi 2015 m. gruodžio 22 d. Prancūzijos Conseil constitutionnel (Konstitucinis Teismas) sprendimo Nr. 2015‑527 QPC, FR:CC:2015:2015.527.QPC, 4 ir 12 punktais ir 2016 m. vasario 19 d. Sprendimo Nr. 2016‑536 QPC, FR:CC:2016:2016.536.QPC, 3 ir 10 punktais; panašiai suformuluota 2011 m. spalio 26 d. Prancūzijos Conseil d’État (Valstybės Taryba) sprendime Nr. 317827, FR:CEASS:2011:317827.20111026; taip pat žr. Vokietijos Bundesverfassungsgericht (Vokietijos Konstitucinis Teismas) sprendimo, BVerfGE 120, 274, 318 ir 319 puslapius, DE:BVerfG:2008:rs20080227.1bvr037007, 218 punktą.

( 42 ) Dėl administracinių sąnaudų užtikrinant duomenų apsaugą žr. 2009 m. gegužės 7 d. Sprendimo Rijkeboer, C‑553/07, EU:C:2009:293, 59 ir paskesnius punktus, o suteikiant galimybę susipažinti su dokumentais – atitinkamai 2001 m. gruodžio 6 d. Sprendimo Taryba / Hautala, C‑353/99 P, EU:C:2001:661, 30 punktą ir 2014 m. spalio 2 d. Sprendimo Strack / Komisija, C‑127/13 P, EU:C:2014:2250, 28 punktą.

( 43 ) Dėl būtinybės atlikti patikslinimus šiuo pagrindu žr. https://webgate.ec.europa.eu/fpfis/mwikis/gfs/index.php/Revisions_of_EDP_data.

( 44 ) Tai reiškia, ne tada, kai išlaidos buvo patirtos, taip pažeidžiant kaupimo principą (1995 m. Europos sąskaitų sistemos 1.57 dalis).

( 45 ) 1976 m. vasario 26 d. Sprendimo Komisija / Italija, 52/75, EU:C:1976:29, 11 punktas, 2001 m. kovo 29 d. Sprendimo Portugalija / Komisija, C‑163/99, EU:C:2001:189, 22 punktas ir 2009 m. lapkričio 19 d. Sprendimo Komisija / Suomija, C‑118/07, EU:C:2009:715, 48 punktas.

( 46 ) KOM(2010) 524 galutinis.

( 47 ) Tarybos dokumento Nr. 11480/11 6a straipsnis ir trečia konstatuojamoji dalis.

( 48 ) 2011 m. birželio 23 d. Europos Parlamento pakeitimai dėl pasiūlymo dėl Europos Parlamento ir Tarybos reglamento dėl veiksmingo biudžeto priežiūros vykdymo užtikrinimo euro zonoje (P7_TA[2011]0290).

( 49 ) Dokumentas A7‑0180/2011.

( 50 ) Tai ypač matyti iš Reglamento (ES) Nr. 1173/2011 8 straipsnio 1 dalies teksto prancūzų kalba: „<…> État membre qui a <…> fait des déclarations erronées au sujet des données relatives au <…>“ Tekstuose vokiečių ir anglų kalbomis nėra taip akivaizdžiai kalbama apie klaidingą duomenų pateikimą. Kita vertus, tekste ispanų kalba yra aiški sąsaja su iškraipymu: „<…> Estado miembro que <…> tergiverse datos relativos al <…>“

( 51 ) Žr. Reglamento (ES) Nr. 1173/2011 13 konstatuojamąją dalį.

( 52 ) Tai aiškiai matyti iš tekstų vokiečių, ispanų ir prancūzų kalbomis. Tačiau tekstas anglų kalba suformuluotas nevienareikšmiškai: „An unintentional act or omission should be considered a case of serious negligence if a person responsible for the production of general government deficit and debt data is in patent breach of his duty of care.“

( 53 ) 1991 m. gruodžio 13 d. Sprendimo Komisija / Italija, C‑33/90, EU:C:1991:476, 24 punktas ir 2008 m. balandžio 1 d. Sprendimo Gouvernement de la Communauté française ir Gouvernement wallon, C‑212/06, EU:C:2008:178, 58 punktas.

( 54 ) Protokolo dėl PDP 3 straipsnyje numatyta: „Norėdamos užtikrinti perviršinio deficito procedūros veiksmingumą, valstybių narių vyriausybės yra atsakingos pagal šią procedūrą už bendrojo šalies biudžeto deficitą, kaip apibrėžta 2 straipsnio pirmoje įtraukoje. Valstybės narės garantuoja, kad nacionalinės procedūros biudžeto srityje leistų joms įvykdyti iš Sutarčių kylančius savo įsipareigojimus šioje srityje. Valstybės narės skubiai ir reguliariai praneša Komisijai apie savo planuojamą ir faktinį deficitą ir savo skolos dydį.“ 2 straipsnio pirmoje įtraukoje sąvoka „bendrasis šalies“ apibrėžiama kaip „priklausantis valstybės valdymo sektoriams, tai yra centrinei vyriausybei, regioninei ar vietos vyriausybei bei socialinės apsaugos fondams“.

( 55 ) Žr. šios išvados 129 punktą.

( 56 ) Atrodo, tik tekstuose danų, estų ir švedų kalbomis vietoj aukštesniojo laipsnio būdvardžio vartojamas aukščiausiojo laipsnio būdvardis.

( 57 ) 2012 m. gruodžio 11 d. Sprendimo Komisija /Ispanija, C‑610/10, EU:C:2012:781, 51 punktas.