ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Keywords

Subject of the case

Rezoliucinė dalis



Keywords

Bendrijos prekių ženklas – Trečiųjų šalių pastabos ir protestas – Protesto nagrinėjimas – Ankstesnio prekių ženklo naudojimo įrodymas – Tarnybos nustatytas terminas – Papildomų įrodymų pateikimas pasibaigus terminui, tačiau paaiškėjus naujiems faktams – Leistinumas (Komisijos reglamento Nr. 2868/95 1 straipsnio 22 taisyklės 1 dalis) (žr. 27, 31 punktus)

2. Bendrijos prekių ženklas – Trečiųjų šalių pastabos ir protestas – Protesto nagrinėjimas – Ankstesnio prekių ženklo naudojimo įrodymas – Naudojimas iš tikrųjų – Sąvoka – Vertinimo kriterijai (Komisijos reglamento Nr. 207/09 42 straipsnio 2 ir 3 dalys) (žr. 51–53 punktus)

3. Bendrijos prekių ženklas – Bendrijos prekių ženklo sąvoka ir įgijimas – Santykiniai atmetimo pagrindai – Ankstesnio tapataus arba panašaus prekių ženklo, įregistruoto tapačioms arba panašioms prekėms ar paslaugoms, savininko protestas – Galimybė supainioti su ankstesniu prekių ženklu (Tarybos reglamento Nr. 207/09 8 straipsnio 1 dalies b punktas) (žr. 87, 94, 97 punktus)

Subject of the case

Dalykas

Ieškinys, pareikštas dėl 2009 m. liepos 30 d. VRDT pirmosios apeliacinės tarybos sprendimo (byla R 1051/2008‑1), susijusio su protesto procedūra tarp Vallis K. – Vallis A. & Co. OE ir New Yorker SHK Jeans GmbH & Co. KG .

Rezoliucinė dalis

Rezoliucinė dalis

1. Atmesti ieškinį.

2. Priteisti iš New Yorker SHK Jeans GmbH & Co. KG bylinėjimosi išlaidas.
57

Be to, reikia atsižvelgti į tai, kad, kaip matyti iš ieškovės VRDT pateiktų dokumentų, perlai gali būti naudojami gaminant maudymosi kostiumėlius ir kitus moteriškus drabužius. Neatmestina, kad juvelyrinių dirbinių ir ypač perlų vartotojai žino pirmosios ieškovės parduodamus apatinius drabužius ir maudymosi kostiumėlius. Be to, nors galimybės supainioti du prekių ženklus buvimas nėra būtinas norint įrodyti, jog vėlesnis prekių ženklas nesąžiningai naudojasi ankstesnio prekių ženklo geru vardu, galimybė supainioti šiuo atveju egzistuoja prekių ženklo la PERLA žymimų giminiškų prekių – maudymosi kostiumėlių ir apatinių drabužių, t. y. bikinio, „twin-set“ ir megztinių, papuoštų perlais, atžvilgiu, nors šių drabužių ir neapima vėlesnis prekių ženklas.
82

Be to, ieškovės lėšų įšaldymas neturėjo įtakos branduolinių ginklų platinimui, nes ieškovė nedalyvavo jį finansuojant ir priemonėmis, kurių buvo imtasi, nepavyko pakeisti Irano valstybės institucijų požiūrio. Šiuo klausimu ieškovė taip pat teigia, kad bet kuriuo atveju ji laikėsi ginčijamo sprendimo dėl BMI ir kitų ribojančiose priemonėse numatytų subjektų, ir dėl to vienintelė lėšų įšaldymo pasekmė buvo užkirstas kelias atlikti sandorius su platinant branduolinius ginklus nedalyvaujančiais subjektais. Be to, draudimas ieškovei atlikti sandorius nesukėlė finansinio ir ekonominio spaudimo branduolinių ginklų platinimui, nes pagrindinė ieškovės veikla yra investuoti Irano kilmės kapitalą į už šios šalies ribų esantį turtą.
Keywords

Summary



Keywords

1. Bendrijos prekių ženklas – Apskundimo procedūra – Apeliacija apeliacinėse tarybose – Skundžiamo sprendimo užginčijimas atsakovės atsiliepime

(Komisijos reglamento Nr. 216/96 8 straipsnio 3 dalis)

2. Bendrijos prekių ženklas – Bendrijos prekių ženklo sąvoka ir įgijimas – Santykiniai atmetimo pagrindai – Ankstesnio tapataus arba panašaus prekių ženklo, įregistruoto tapačioms arba panašioms prekėms ar paslaugoms, savininko protestas

(Tarybos reglamento Nr. 40/94 8 straipsnio 1 dalies b punktas)

3. Bendrijos prekių ženklas – Bendrijos prekių ženklo sąvoka ir įgijimas – Santykiniai atmetimo pagrindai – Ankstesnio tapataus arba panašaus prekių ženklo, įregistruoto tapačioms arba panašioms prekėms ar paslaugoms, savininko protestas – Galimybė supainioti su ankstesniu prekių ženklu

(Tarybos reglamento Nr. 40/94 8 straipsnio 1 dalies b punktas)

Summary

1. Remiantis Komisijos reglamento Nr. 216/96, nustatančio Vidaus rinkos derinimo tarnybos (prekių ženklai ir dizainas) apeliacinių tarybų darbo tvarką, su pakeitimais, 8 straipsnio 3 dalimi galima daryti išvadą, kad per procesą Apeliacinėje taryboje atsakovė gali pateikdama atsiliepimą pasinaudoti teise užginčyti skundžiamą sprendimą. Vien atsakovės statusas jai suteikia galimybę ginčyti Protestų skyriaus sprendimo galiojimą. Be to, Reglamento Nr. 216/96 8 straipsnio 3 dalimi ši teisė neribojama pagrindais, kurie nurodyti apeliacijoje. Minėtoje dalyje iš tiesų nustatyta, kad panaikinimo gali būti prašoma apeliacijoje nenurodytu pagrindu. Be to, toje nuostatoje nėra jokios užuominos apie tai, kad atsakovė pati galėtų pateikti apeliaciją dėl skundžiamo sprendimo. Abu keliai galimi norint užginčyti sprendimą patenkinti protestą ir atmesti paraišką įregistruoti Bendrijos prekių ženklą.

(žr. 23 punktą)

2. Nagrinėjant ankstesnio prekių ženklo savininko pagal Reglamento Nr. 40/96 dėl Bendrijos prekių ženklo 8 straipsnio 1 dalies b punktą pateiktą protestą, niekas nedraudžia tikrinti vizualaus žodinio ir vaizdinio prekių ženklų panašumo, nes šios dvi prekių ženklų rūšys išreikštos grafiškai, o tai gali daryti vizualų įspūdį.

(žr. 37 punktą)

3. Kyla pavojus, kad vidutinis vartotojas vokietis gali supainioti žodinį prekių ženklą COMIT, kurį prašoma įregistruoti kaip Bendrijos prekių ženklą paslaugoms, priskiriamoms prie 35, 36, 41 ir 42 klasių pagal Nicos susitarimą, su anksčiau Vokietijoje toms pačioms paslaugoms įregistruotu vaizdiniu prekių ženklu „Comet“.

Iš tikrųjų dėl didelio nagrinėjamų žymenų panašumo, ypač vizualių ir fonetinių panašumų, ir konstatuoto atitinkamų paslaugų tapatumo tikėtina, kad visuomenė painios nagrinėjamus prekių ženklus atsižvelgiant į tai, kad vartotojas tik retai turi galimybę tiesiogiai palyginti skirtingus prekių ženklus ir privalo remtis netiksliu jų vaizdu iš atminties. Taigi, nepaisant tam tikro koncepcijos skirtumo ir vidutinio vartotojo vokiečio pastabumo lygio, yra galimybė, kad ši visuomenė gali manyti, kad nagrinėjamas paslaugas teikia ta pati įmonė arba ekonomiškai susijusios įmonės.

(žr. 33–34, 45–47 punktus)
Keywords

Summary



Keywords

1. Bendrijos prekių ženklas – Apskundimo procedūra – Ieškinio pareiškimas Bendrijos teisme – Asmenys, turintys teisę pareikšti ieškinį ir būti proceso šalys

(Tarybos reglamento Nr. 40/94 63 straipsnio 4 dalis)

2. Bendrijos prekių ženklas – Bendrijos prekių ženklo sąvoka ir įgijimas – Santykiniai atmetimo pagrindai – Ankstesnio tapataus arba panašaus prekių ženklo, įregistruoto tapačioms arba panašioms prekėms ar paslaugoms, savininko protestas – Galimybė supainioti su ankstesniu prekių ženklu

(Tarybos reglamento Nr. 40/94 8 straipsnio 1 dalies b punktas)

Summary

1. Reglamento Nr. 40/94 dėl Bendrijos prekių ženklo 63 straipsnio 4 dalyje numatyta, kad ieškinį dėl Apeliacinės tarybos sprendimo „gali [pareikšti] bet kuri Apeliacinėje taryboje vykusios procedūros šalis, kuriai jos sprendimas turėjo neigiamų padarinių“.

Dėl protesto procedūros pažymėtina, kad naujieji ankstesnio prekių ženklo savininkai šiuo klausimu gali pareikšti ieškinį teismui ir turi būti pripažįstami proceso šalimis, kai įrodo, kad yra teisės, kuria buvo remtasi Vidaus rinkos derinimo tarnyboje (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui), savininkai.

Kadangi naujasis ankstesnio prekių ženklo savininkas pateikė to prekių ženklo perleidimo jam įrodymą, o po procedūros Apeliacinėje taryboje Tarnyba įregistravo šį perleidimą, jis tampa procedūros Tarnyboje šalimi.

(žr. 30–32, 34 punktus)

2. Nėra galimybės, kad paprastas vokiškai kalbantis vartotojas supainios, kaip tai suprantama pagal Reglamento Nr. 40/94 dėl Bendrijos prekių ženklo 8 straipsnio 1 dalies b punktą, vaizdinį žymenį „Thai Silk“, kurį prašoma įregistruoti kaip Bendrijos prekių ženklą Nicos sutarties 24 ir 25 klasių prekėms atitinkamai „Šilkas“ ir „Šilkiniai drabužiai“, su vaizdiniu prekių ženklu, vaizduojančiu paukštį, anksčiau Vokietijoje įregistruotu šios sutarties 18, 25 ir 35 klasių prekėms ir paslaugoms.

Vizualūs ir fonetiniai prekių ženklų, dėl kurių kilo ginčas, skirtumai gali neutralizuoti menką konceptualų panašumą. Iš tiesų neįmanoma, kad suinteresuotoji visuomenė, susidūrusi su abiem nagrinėjamais žymenimis, galėtų nustatyti tarp jų ryšį, kuris galėtų ją suklaidinti ir leistų manyti, kad atitinkamos prekės pagamintos tos pačios įmonės arba tarpusavyje ekonomiškai susijusių įmonių. Be to, nors drabužių gamintojai kartais sukuria kelias prekių grupes, yra visiškai neįmanoma, kad suinteresuotoji visuomenė, susidūrusi su abiem nagrinėjamais žymenimis, galėtų pagalvoti, jog tai – to paties prekių ženklo variantai arba išvestiniai to paties gamintojo prekių ženklai.

(žr. 52, 73 punktus)
45

Be to, net darant prielaidą, kad ginčijamame sprendime nurodyti pavyzdžiai buvo paminėti nagrinėjant teisinį pagrindą dėl Reglamento Nr. 40/94 7 straipsnio 1 dalies c punkto pažeidimo, juos sudarė iš interneto atspausdinti straipsniai, ir ekspertas pateikė jų sąrašą. Jis tik paminėjo jų antraštes, nurodė interneto adresus, kur šie buvo rasti, ir, nenurodydamas tikslaus šaltinio, pacitavo kelis sakinius. Šiose antraštėse ir sakiniuose, kurie greičiausiai paimti iš šių straipsnių, daroma nuoroda į žodį „homezone“, tačiau daugiau nepateikiama paaiškinimų dėl to, ar šis žodis gali žymėti nagrinėjamas paslaugas.
46

Šios išvados negalima paneigti remiantis faktu, kad Komisija nepriėmė sprendimo atmesti NPP per trijų mėnesių terminą. Iš tiesų, kaip nurodyta 42 punkte, sprendimas atmesti NPP, ir tai gali įvykti vėliau, priimamas tik tuomet, jei atitinkama valstybė narė atmetė Komisijos prieštaravimus arba atsisakė pakeisti savo NPP. Tačiau nagrinėjamu atveju neginčijama, kad Lenkijos aplinkos ministras savo prie NPP pridėtame laiške, atsiųstame 2006 m. birželio 30 d., jau tada atkreipė Komisijos tarnybų dėmesį į tai, kad NPP buvo neišsamus ir kad trūkstami elementai bus pateikti vėliau. Be to, taip pat akivaizdu, kad gavusi Komisijos laišką Lenkijos Respublika ne tik neatsisakė atsakyti į Komisijos minėtame laiške pateiktus klausimus bei prašymus arba pakeisti NPP, bet atvirkščiai, per savo ir Komisijos tarnybų diskusijas, o vėliau oficialiai laišku paprašė Komisijos atidėti nustatytą terminą, kad galėtų atsakyti į klausimus ir pateikti papildomos informacijos. Be to, iš laiško matyti, kad ji tvirtai laikėsi pozicijos, jog taip Komisija galės atlikti teisingą ir iš tiesų išsamų NPP vertinimą. Esant tokioms aplinkybėms, Komisija pagrįstai manė, kad toje stadijoje nereikėjo atmesti NPP, kol nebuvo gautas Lenkijos Respublikos atsakymas į jos laiške pateiktus klausimus ir atsiųsta papildoma informacija.
12

2007 m. rugsėjo 3 d. Sprendimu, apie kurį ieškovei buvo pranešta 2007 m. rugsėjo 18 d. (toliau – ginčijamas sprendimas), VRDT antroji apeliacinė taryba atmetė apeliaciją kaip nepriimtiną. Pirmiausia ji nurodė, kad ši apeliacija, kuria buvo siekiama panaikinti 2006 m. gruodžio 21 d. Spendimą iš dalies panaikinti prekių ženklo registraciją, buvo paduota vėliau nei per dviejų mėnesių terminą, kuris numatytas Reglamento Nr. 40/94 59 straipsnyje (dabar – Reglamento Nr. 207/2009 60 straipsnis), ir kad pareiškimas, kuriame nurodomi apeliacijos pagrindai, paduotas pasibaigus keturių mėnesių terminui, numatytam Reglamento Nr. 2868/95 49 taisyklės 1 dalyje. Be to, Apeliacinė taryba pripažino, kad 2007 m. gegužės 21 d. Panaikinimo skyriaus sprendimu panaikinta tik 2006 m. gruodžio 21 d. Sprendimo dalis, susijusi su procedūros išlaidomis, ir kad dėl sprendimo dalies, susijusios su bylos esme, apeliacija nebegalėjo būti paduota po 2007 m. vasario 21 dienos.
8

2007 m. rugsėjo 10 d. Sprendimu (toliau – ginčijamas sprendimas) Apeliacinė taryba apeliaciją atmetė. Šiame sprendime ji nurodė, kad ieškovė jos prašo panaikinti Anuliavimo skyriaus sprendimą dėl to, jog šis skyrius nepatikrino, ar prašymą pripažinti registraciją negaliojančia pateikęs asmuo įrodė, kad jo prekių ženklai buvo naudojami. Apeliacinė taryba pažymėjo, kad Anuliavimo skyrius teisingai manė, jog jis neturi teisės vertinti, ar prašymą pripažinti registraciją negaliojančia pateikusio asmens ankstesni prekių ženklai buvo naudojami pagal Reglamento Nr. 40/94 56 straipsnio 2 ir 3 dalis (dabar Reglamento Nr. 207/2009 57 straipsnio 2 ir 3 dalys), nes per anuliavimo procedūrą ieškovė nepateikė aiškaus prašymo įrodyti naudojimą. Be to, Apeliacinė taryba nurodė, kad toks prašymas negali būti pirmą kartą pateiktas nagrinėjant apeliaciją dėl Anuliavimo skyriaus sprendimo (ginčijamo sprendimo 17–21 punktai).
54

Komisija pabrėžia, kad BMK 239 straipsnyje nustatytos atsisakymo išieškoti importo muitus sąlygos skiriasi nuo BMK 220 straipsnio 2 dalies b punkte išdėstytų sąlygų. Tačiau vietoj įrodymo, kad šiuo atveju buvo laikytasi BMK 239 straipsnyje nustatytų reikalavimų, ieškovė bendrai ir be jokio išsamesnio paaiškinimo pateikia nuorodą į argumentus, susijusius su BMK 220 straipsnio 2 dalies b punktu. Todėl kyla abejonių, ar jos ieškinys šiuo atžvilgiu atitinka Pirmosios instancijos teismo procedūros reglamento 44 straipsnio 1 dalies c punkto nuostatas. Bet kuriuo atveju ieškovės teiginys yra neįtikinamas, o to pakanka, kad jis būtų nepriimtas, nes BMK 220 straipsnio 2 dalis ir 239 straipsnio 2 dalis yra dvi skirtingos nuostatos, kurių taikymo reikalavimai taip pat skirtingi.
Nesant aiškios išimties šiuo klausimu, konkurencijos teisė taikoma ir reguliuojamiems sektoriams. Be to, konkurencijos taisyklės netampa netaikytinos dėl to, kad atitinkamose sektorinėse nuostatose numatyta konkurencijos, kurią įmonės savo savarankiška veikla gali trukdyti, riboti arba iškraipyti, galimybė. Bet kuriuo atveju, net jeigu būtų daroma prielaida, kad sektorinis reglamentavimas išplaukia iš Sąjungos antrinės teisės aktų, reikėtų pabrėžti, jog, atsižvelgiant į normų hierarchiją reglamentuojančius principus, tokie aktai, nesant jokios tam įgalinančios Sutarties normos, negali nukrypti nuo Sutarties nuostatos, nagrinėjamu atveju – nuo EB 82 straipsnio.

Tikrinant konkurencijos taisyklių laikymąsi telekomunikacijų rinkose nacionalinių reguliavimo institucijų kontrolė ex ante ir Komisijos kontrolė ex post turi skirtingus dalykus ir tikslus, nes Sutartyje numatytos su konkurencija susijusios nuostatos vykdant ex post kontrolę papildo Sąjungos teisės aktų leidėjo siekiant ex ante reguliuoti telekomunikacijų rinkas priimtus teisės aktus.

Be to, Komisijos vertinimai atliekami remiantis konkrečiomis kiekvienos bylos aplinkybėmis ir sprendimai dėl kitų bylų gali turėti tik orientacinį pobūdį, nes bylų faktiniai duomenys nėra tapatūs. Todėl Komisijos vertinimų, pateiktų ankstesnių bylų faktinėmis aplinkybinėmis, negalima pritaikyti kitiems atvejams, nes šie duomenys skiriasi.

(žr. 56, 57 punktus)
Byloje T‑80/06 – prašymas panaikinti Komisijos sprendimą pradėti EB 88 straipsnio 2 dalyje numatytą procedūrą dėl valstybės pagalbos C 41/2005 (ex NN 49/2005) – Per didelės Vengrijos sąnaudos, apie kurį Vengrijai pranešta 2005 m. lapkričio 9 d. raštu; byloje T‑182/09 – prašymas panaikinti 2008 m. birželio 4 d. Komisijos sprendimą 2009/609/EB dėl valstybės pagalbos C 41/05, kurią Vengrija skyrė pagal elektros energijos pirkimo sutartis (OL L 225, 2009, p. 53).
46

Taigi ji teigia, kad gairės neleidžia paaiškinti, kodėl 20 % fondo finansinio įnašo perskirstymas tarp priemonių nėra esminis pakeitimas Reglamento Nr. 4253/88 24 straipsnio prasme, nors toks būtų perskirstant tarp programos sričių. Gairėse taip pat nenurodyta, kodėl sričių nustatymas yra toks svarbus įgyvendinant programas, kad siekiant nustatyto tikslo tarp įvairioms sritims priklausančių priemonių neturi būti atliekamas lėšų perskirstymas. Be to, Vokietijos Federacinė Respublika mano, kad remiantis gairėmis negalima išsiaiškinti, kokiomis sąlygomis ERPF parama nebepateisinama, ir nustatyti, ar numatytų ribų viršijimas visais atvejais turi būti laikomas esminiu pakeitimu bei, jei taip būtų, sužinoti to motyvus.
69

Iš tikrųjų sutarčių sudarymo laisvė yra apribota EB 81 ir EB 82 straipsniuose numatytu antikonkurencinės praktikos uždraudimu. Tačiau šioje byloje susitarimas, vertinamas nusistovėjusių komercinių Alrosa ir De Beers santykių kontekste, atlikus išankstinį įvertinimą atrodė prieštaraujantis šioms nuostatoms taip pat, kaip kiti komerciniai santykiai, šalių palaikyti per Komisijos tyrimą, kaip antai ad hoc pardavimas, pagrįstas principu „willing buyer / willing seller“. Be to, Komisija tokį išankstinį vertinimą padarė ne tik dėl to, kad De Beers užėmė dominuojančią padėtį priešsrovinėje rinkoje, kaip teigia Alrosa, bet ir dėl jos dominuojančios padėties neapdorotų deimantų gamybos ir tiekimo rinkoje, kaip tai pažymėta sprendimo 23 ir 24 konstatuojamosiose dalyse.
Nors siekiant įrodyti kolektyvinės dominuojančios padėties pavojų ir būtina įrodyti didelės kolektyvinės rinkos dalies egzistavimą, tačiau vien to nepakanka įrodyti kolektyvinę dominuojančią padėtį, nes dar reikia, kad rinkos sąlygos būtų palankios jai įgyvendinti. Dominuojančios padėties buvimas kiekvienoje byloje turi būti vertinamas individualiai, atsižvelgiant į konkrečias bylos aplinkybes. Be to, Komisijos priimtų gairių dėl horizontalių susijungimų vertinimo 21 punkto antrame sakinyje nurodoma, kad gairių 19–21 punktuose numatytų koncentracijos ribinių verčių viršijimas dar nereiškia, jog yra konkurencijos problemų. Vis dėlto, kuo daugiau šios ribos viršijamos, tuo šios vertės yra svarbesnis konkurencijos problemų požymis.

(žr. 126, 136 ir 138 punktus)
Pirmiausia prašymas panaikinti 2005 m. sausio 19 d. Komisijos sprendimo C(2004)4876, galutinis, susijusio su [EB] 81 straipsnio ir EEE susitarimo 53 straipsnio taikymo procedūra (byla Nr. COMP/E‑1/37.773 – MCAR), 1 straipsnio d punktą, 2 straipsnio c punktą, 3 straipsnį ir 4 straipsnio 9 dalį arba, nepatenkinus pirmojo reikalavimo, prašymas panaikinti šio sprendimo 2 straipsnio c punktą, o nepatenkinus ir šio reikalavimo, prašymas pakeisti šio sprendimo 2 straipsnio c punktą.
37

Be to, ieškovės, atsakydamos į raštu pateiktus Pirmosios instancijos teismo klausimus, pabrėžia, kad pagalba konkurencingumui buvo patvirtinta remiantis Direktyvos 90/684 4 straipsniu ir 1991 m. liepos 22 d. pagalbos konkurencingumui teikimo Susivienijimo sutarties 3 straipsnyje nurodytoje Vokietijos teritorijoje esančioms laivų statykloms gairėmis (Richtlinen für die Gewährung von Wettbeverbshilfen an Werften in der Bundesrepublik Deutschland auf dem in Artikel 3 des Einigungsvertrages genannten Gebiet, toliau – Vokietijos gairės) (Bundesanzeiger, 1991 m., p. 5153). Ieškovės teigia, kad Komisijai šios gairės buvo pateiktos ir ji jas patvirtino. Taigi darytina išvada, kad jei pagalba konkurencingumui buvo suteikta atsižvelgiant į tai, ar buvo, ar nebuvo sudarytos laivų statybos sutartys, ji gali būti panaudota kitoms veiklos išlaidoms, nesusijusioms su dėl minėtų sutarčių atsiradusiais nuostoliais.
3

Įgyvendinimo taisyklų 149 straipsnio 3 dalyje nustatyta: „Visoms Bendrijos institucijoms savo sąskaita sudarant viešųjų pirkimų sutartis pagal finansinio reglamento 105 straipsnį, susitariančiosios institucijos [perkančiosios organizacijos] kaip įmanoma greičiau, vėliausiai per savaitę po sprendimo priėmimo, vienu metu individualiai kiekvienam nelaimėjusiam dalyviui ar kandidatui apie priimtą sprendimą praneša laišku ar faksu arba elektroniniu būdu, kad jų pasiūlymas ar prašymas dalyvauti neatrinkti, kiekvienu atveju nurodydamos pasiūlymo ar prašymo dalyvauti atmetimo priežastis. Susitariančios institucijos [perkančiosios organizacijos], nelaimėjusiems kandidatams ar dalyviams siųsdamos pranešimus apie prašymų dalyvauti ar pasiūlymų atmetimą, kartu siunčia sprendimą apie konkurso laimėtoją, nurodydamos, kad pateikiamas sprendimas neįpareigoja atitinkamos susitariančiosios institucijos [perkančiosios organizacijos]. Nelaimėję dalyviai ar kandidatai gali prašyti papildomos informacijos apie atmetimo priežastis, pateikdami raštišką prašymą laišku, faksu ar elektroniniu būdu, o kiekvienas dalyvis, pateikęs priimtiną pasiūlymą, gali gauti informaciją apie laimėjusio pasiūlymo savybes bei [santykinius] pranašumus ir sužinoti laimėtojo pavadinimą, nepažeidžiant finansinio reglamento 100 straipsnio 2 dalies antros pastraipos nuostatų. Susitariančiosios institucijos [perkančiosios organizacijos] atsako ne vėliau kaip per 15 kalendorinių dienų, skaičiuojant nuo prašymo gavimo dienos. Susitariančiosios institucijos [perkančiosios organizacijos] gali sudaryti sutartį su viešojo pirkimo ar pagrindų sutarties konkurso laimėtoju tik pasibaigus dviejų kalendorinių savaičių laikotarpiui, kuris skaičiuojamas nuo kitos dienos po tuo pat metu išsiųsto pranešimo apie pasiūlymų atmetimą ir laimėtoją. Prireikus jos gali sustabdyti sutarties sudarymą, kad galėtų atlikti papildomą nagrinėjimą, jei nelaimėjusių dalyvių ar kandidatų per dvi kalendorines savaites, skaičiuojamas nuo pranešimo apie paraiškų atmetimą ar laimėtoją išsiuntimo, raštu pateikti prašymai ar komentarai arba bet kokia kita svarbi per tą laikotarpį gauta informacija tai pateisina. Tokiu atveju visi kandidatai ar dalyviai apie tai informuojami per tris darbo dienas skaičiuojant nuo sprendimo sustabdyti sutarties sudarymą.“
98

Pirma, reikia konstatuoti, kad Sprendimo 74 konstatuojamojoje dalyje yra pateikiami tikslūs motyvai dėl tarpšakinių įmokų, kuriomis finansuojamos, be kita ko, išmokos už žemės atidėjimą, pobūdžio. Nagrinėjamos įmokos, „siekiant visiško jų veiksmingumo, buvo įvestos priėmus teisės aktą“ ir „iš jų gauti ištekliai buvo panaudoti įgyvendinti valstybės remiamą politiką“. Šiuo atveju kalbama „apie parafiskalinius mokesčius, t. y. valstybės lėšas“. Be to, Sprendimo 29 konstatuojamojoje dalyje detaliai išdėstomi pradedant tyrimo procedūrą Komisijos pateikti argumentai dėl įmokų pobūdžio ir pateikiami patikslinimai šiuo klausimu.
42

Be to, reikia priminti, jog nagrinėjamų prekių vartotojai yra įpratę atskirti ir atpažinti nagrinėjamas prekes pagal žodinį elementą, kuris skirtas joms identifikuoti (šiuo klausimu žr. 2005 m. liepos 13 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimą Murúa Entrena prieš VRDT – Bodegas Murúa (Julián Murúa Entrena), T-40/03, Rink. p. II-2831, 56 punktą ir 2008 m. kovo 12 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo Sebirán prieš VRDT – El Coto de Rioja (Coto d’Arcis), T-332/04, nepaskelbta Rinkinyje 38 punktą). Kadangi prašomo įregistruoti prekių ženklo vaizdinį elementą sudaro tik citrinomis puošta apvali lėkštė, šis elementas nepritraukia paprastų nagrinėjamų prekių vartotojų, nuolat susiduriančių su citrinų vaizdu, kuriuo žymimi citrinų likeriai, dėmesio. Tačiau kalbant apie žodį „limoncello“, dėl jo užimamos aiškiai matomos vietos bei pozicijos kitų elementų atžvilgiu, dėl aplinkybės, kad jis parašytas didelėmis baltomis raidėmis ant mėlyno pagrindo ir dėl to labai matomas, taip pat dėl jo dydžio kitų šio sudėtinio prekių ženklo žodinių elementų atžvilgiu būtent šį žodį atitinkama visuomenė įsimins. Taigi negalima pritarti ieškovės argumentui, kad citrinomis puošta apvali lėkštė, nors ji yra dekoratyvus elementas, daug labiau nei žodinis elementas gali atskirti žymimas prekes ir pritraukti suinteresuotojo vartotojo dėmesį.
86

Be to, Komisija pabrėžia, kad kadangi ieškinys nėra nukreiptas prieš ginčijamo sprendimo 6 straipsnį, panaikinantį Sprendimo 2002/827 1, 2 ir 5 straipsnius, juo nėra ginčijamas šio panaikinimo būdas. Jei Komisija iš karto būtų panaikinusi minėtus straipsnius, bet kuriuo atveju, norėdama iš naujo nustatyti nagrinėjamos pagalbos suderinamumą su bendrąja rinka, būtų turėjusi pradėti procedūrą pagal EB 88 straipsnio 2 dalį. Komisija mano, kad nepanaikinimas iš karto neturi reikšmės šiuo ieškiniu ginčijamoms nuostatoms. Be to, jei Reglamento Nr. 659/1999 9 straipsnis neleidžia tokio panaikinimo, koks buvo šioje byloje, šis neteisėtumas yra susijęs tik su ginčijamo sprendimo 6 straipsniu, t. y. nuostata, kuri nėra ginčijama šiuo ieškiniu.