ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys C 346/13

2010 m. spalio 28 d. Teisingumo Teismo (trečioji kolegija) sprendimas byloje (Court of Appeal (Jungtinė Karalystė) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Her Majesty's Commissioners of Revenue and Customs prieš Axa UK plc

(Byla C-175/09) (1)

(Šeštoji PVM direktyva - Atleidimas nuo mokesčio - 13 straipsnio B dalies d punkto 3 papunktis - Sandoriai dėl mokėjimų ir pervedimų - Skolų išieškojimas - Dantų priežiūros apmokėjimų planai - Paslaugų teikėjo klientų naudai teikiamos apmokėjimų surinkimo ir apdorojimo paslaugos)

2010/C 346/21

Proceso kalba: anglų

Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

Court of Appeal

Šalys pagrindinėje byloje

Ieškovė: Her Majesty's Commissioners of Revenue and Customs

Atsakovė: Axa UK plc

Dalykas

Prašymas priimti prejudicinį sprendimą — Court of Appeal — Tarybos direktyvos 77/388/EEB dėl valstybių narių apyvartos mokesčių įstatymų derinimo — Bendra pridėtinės vertės mokesčio sistema: vienodas vertinimo pagrindas (OL L 142, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 9 sk., 1 t., p. 23) 13 straipsnio B skirsnio d punkto 3 papunkčio išaiškinimas — Atleidimas nuo mokesčio — Apimtis — „Paslaugų, kuriomis pervestos lėšos ir sukeltas teisinės bei finansinės padėties pasikeitimas“ sąvoka — Verslininko klientų mokėjimų surinkimo, apdorojimo ir išieškojimo paslaugos — Mokėjimo planai už dantų gydytojo suteiktą gydymą.

Rezoliucinė dalis

1977 m. gegužės 17 d. Šeštosios Tarybos direktyvos 77/388/EEB dėl valstybių narių apyvartos mokesčių įstatymų derinimo — Bendra pridėtinės vertės mokesčio sistema: vienodas vertinimo pagrindas 13 straipsnio B skirsnio d punkto 3 papunktis turi būti aiškinamas taip, kad šioje nuostatoje numatytas atleidimas nuo PVM netaikomas paslaugai, kurią iš esmės sudaro prašymas trečiojo asmens bankui panaudojant tiesioginio debito sistemą pervesti trečiojo asmens paslaugų teikėjo klientui mokėtiną sumą į paslaugų teikėjo sąskaitą, pranešimo apie gautas sumas išsiuntimas klientui, susisiekimas su trečiuoju asmeniu, iš kurio paslaugų teikėjas negavo apmokėjimo, ir galiausiai nurodymas paslaugų teikėjo bankui pervesti gautus mokėjimus, atskaičius jo atlygį, į kliento banko sąskaitą.

(1) OL C 153, 2009 7 4.
LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys C 100/3

2010 m. vasario 23 d. Teisingumo Teismo (didžioji kolegija) sprendimas byloje (Court of Appeal (Jungtinė Karalystė) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) London Borough of Harrow prieš Nimco Hassan Ibrahim, Secretary of State for the Home Department

(Byla C-310/08) (1)

(Laisvas asmenų judėjimas - Trečiosios valstybės piliečio, valstybės narės piliečio sutuoktinio, ir jų vaikų, kurie yra valstybės narės piliečiai, teisė apsigyventi - Valstybės narės piliečio darbo pagal darbo sutartį nutraukimas ir išvykimas iš priimančiosios valstybės narės - Vaikų įrašymas į mokyklą - Pragyvenimo lėšų neturėjimas - Reglamentas (EEB) Nr. 1612/68 - 12 straipsnis - Direktyva 2004/38/EB)

2010/C 100/03

Proceso kalba: anglų

Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

Court of Appeal

Šalys pagrindinėje byloje

Ieškovė: London Borough of Harrow

Atsakovai: Nimco Hassan Ibrahim, Secretary of State for the Home Department

Dalykas

Prašymas priimti prejudicinį sprendimą — Court of Appeal — 2004 m. balandžio 29 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2004/38/EB dėl Sąjungos piliečių ir jų šeimos narių teisės laisvai judėti ir gyventi valstybių narių teritorijoje (OL L 158, p. 77; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 5 sk., 5 t., p. 46) ir 1968 m. spalio 15 d. Tarybos reglamento (EEB) Nr. 1612/68 dėl laisvo darbuotojų judėjimo Bendrijoje (OL L 257, p. 2; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 5 sk., 1 t., p. 15) 12 straipsnio išaiškinimas — Trečiosios valstybės pilietybę turinti sutuoktinė ir valstybės narės pilietybę turintys vaikai, atvykę pas sutuoktinį, šios valstybės narės pilietį, į Jungtinę Karalystę, kurioje jis dirbo pagal darbo sutartį — Sutuoktinės ir vaikų teisė gyventi šalyje sutuoktiniui praradus darbuotojo pagal darbo sutartį statusą ir išvykus iš Jungtinės Karalystės.

Rezoliucinė dalis

Tokiomis aplinkybėmis, kokios nagrinėjamos pagrindinėje byloje, valstybės narės piliečio, dirbančio ar dirbusio priimančiojoje valstybėje narėje, vaikai ir juos faktiškai prižiūrintis vienas iš tėvų gali naudotis teise gyventi šioje valstybėje vien pagal 1968 m. spalio 15 d. Tarybos reglamento (EEB) Nr. 1612/68 dėl laisvo darbuotojų judėjimo Bendrijoje, iš dalies pakeisto 1992 m. liepos 27 d. Tarybos reglamentu (EEB) Nr. 2434/92, 12 straipsnį, ir šiai teisei netaikomas reikalavimas, kad šie turėtų pakankamų išteklių ir visavertį sveikatos draudimą šioje valstybėje.

(1) OL C 247, 2008 9 27.
LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys C 153/11

2009 m. balandžio 30 d. Teisingumo Teismo (antroji kolegija) sprendimas byloje (Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) (Jungtinė Karalystė) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) The Queen, Christopher Mellor prieš Secretary of State for Communities and Local Government

(Byla C-75/08) (1)

(Direktyva 85/377/EEB - Projektų poveikio aplinkai vertinimas - Pareiga informuoti visuomenę apie sprendimo neatlikti projekto vertinimo motyvus)

2009/C 153/22

Proceso kalba: anglų

Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)

Šalys pagrindinėje byloje

Ieškovai: Christopher Mellor, The Queen

Atsakovas: Secretary of State for Communities and Local Government

Dalykas

Prašymas priimti prejudicinį sprendimą — Court of Appeal (Civil Division) — 1985 m. birželio 27 d. Tarybos direktyvos 85/337/EEB dėl tam tikrų valstybės ir privačių projektų poveikio aplinkai vertinimo (OL L 175, p. 40; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 15 sk., 1 t., p. 248) 4 straipsnio aiškinimas — Pareiga informuoti visuomenę apie priimto sprendimo, kad nereikia įvertinti II priede išvardytų projektų, motyvus.

Rezoliucinė dalis

1. 1985 m. birželio 27 d. Tarybos direktyvos 85/337/EEB dėl tam tikrų valstybės ir privačių projektų poveikio aplinkai vertinimo, iš dalies pakeistos 2003 m. gegužės 26 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2003/35/EB, 4 straipsnį reikia aiškinti taip, kad juo nereikalaujama, jog pačiame sprendime, kad į minėtos direktyvos II priedą patenkančio projekto nereikia įvertinti poveikio aplinkai atžvilgiu, būtų nurodyti motyvai, dėl kurių kompetentinga institucija nusprendė, kad tokio vertinimo nereikia. Tačiau tuo atveju, kai suinteresuotasis asmuo to prašo, kompetentinga administravimo institucija turi pareigą jį informuoti apie motyvus, dėl kurių šis sprendimas buvo priimtas arba, atsakydama į pateiktą prašymą, perduoti reikšmingą informaciją ir dokumentus.

2. Tuo atveju, kai valstybės narės sprendime nevertinti į Direktyvos 85/337, iš dalies pakeistos Direktyva 2003/35, II priedą patenkančio projekto poveikio aplinkai pagal minėtos direktyvos 5–10 straipsnius yra nurodyti jį pagrindžiantys motyvai, minėtas sprendimas yra pakankamai motyvuotas, kai jame pateikti motyvai kartu su įrodymais, apie kuriuos suinteresuotieji asmenys jau buvo informuoti ir kurie gali būti papildyti reikiama papildoma informacija, kurią kompetentinga nacionalinė institucija privalo suinteresuotiesiems asmenims pateikti pastarųjų prašymu, ir leidžia minėtiems asmenims įvertinti galimybę pareikšti ieškinį dėl šio sprendimo.

(1) OL C 107, 2008 4 26.
LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys C 141/7

2009 m. balandžio 23 d. Teisingumo Teismo (antroji kolegija) sprendimas byloje (High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court) (Jungtinė Karalystė) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) TNT Post UK Ltd, The Queen prieš The Commissioners of Her Majesty's Revenue & Customs

(Byla C-357/07) (1)

(Šeštoji PVM direktyva - Atleidimas nuo mokesčio - 13 straipsnio A skirsnio 1 dalies a punktas - Viešųjų pašto tarnybų teikiamos paslaugos)

2009/C 141/10

Proceso kalba: anglų

Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court)

Šalys pagrindinėje byloje

Ieškovė: TNT Post UK Ltd, The Queen

Atsakovė: The Commissioners of Her Majesty's Revenue & Customs

Dalyvaujant: Royal Mail Group Ltd

Dalykas

Prašymas priimti prejudicinį sprendimą — High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court) — 1977 m. gegužės 17 d. Šeštosios Tarybos direktyvos 77/388/EEB dėl valstybių narių apyvartos mokesčių įstatymų derinimo — Bendra pridėtinės vertės mokesčio sistema: vienodas vertinimo pagrindas (OL L 145, p. 1, 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 9 sk., 1 t., p. 23) 13 straipsnio A skirsnio 1 dalies a punkto aiškinimas — Tam tikros bendrojo intereso veiklos neapmokestinimas — Viešųjų pašto tarnybų teikiamos paslaugos — „Viešųjų pašto tarnybų“ sąvoka — Pašto paslaugas teikiančios komercinės bendrovės galimas įtraukimas

Rezoliucinė dalis

1. Sąvoka „viešosios pašto tarnybos“, esanti 1977 m. gegužės 17 d. Šeštosios Tarybos direktyvos 77/388/EEB dėl valstybių narių apyvartos mokesčių įstatymų derinimo — Bendra pridėtinės vertės mokesčio sistema: vienodas vertinimo pagrindas 13 straipsnio A skirsnio 1 dalies a punkte turi būti aiškinama taip, kad ji numato viešuosius arba privačius subjektus, valstybės narės teritorijoje teikiančius apibrėžtos kokybės pagrindinius vartotojų poreikius atitinkančias universaliąsias pašto paslaugas arba jų dalį, kaip jos apibrėžtos 1997 m. gruodžio 15 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 97/67/EB dėl Bendrijos pašto paslaugų vidaus rinkos plėtros bendrųjų taisyklių ir paslaugų kokybės gerinimo, iš dalies pakeistos 2002 m. birželio 10 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2002/39/EB, 3 straipsnyje.

2. Šeštosios direktyvos 77/388 13 straipsnio A skirsnio 1 dalies a punkte numatytas atleidimas nuo mokesčio taikomas paslaugų, išskyrus keleivių gabenimo ir telekomunikacijų paslaugas, teikimui ir su tuo susijusių prekių tiekimui, kai šį tiekimą ir teikimą vykdo viešosios pašto tarnybos, t. y. kaip operatoriai, kurie valstybėje narėje teikia visas universaliąsias pašto paslaugas ar jų dalį. Jis netaikomas paslaugų teikimui ir su tuo susijusių prekių tiekimui, kurių sąlygos buvo suderėtos individualiai.

(1) OL C 247, 2007 10 20.
—

nepriėmusi 2004 m. kovo 31 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2004/17/EB dėl subjektų, vykdančių veiklą vandens, energetikos, transporto ir pašto paslaugų sektoriuose, vykdomų pirkimų tvarkos derinimo 1 straipsnio antros dalies b punktui, c punkto antrajai pastraipai ir d punktui. 13 dalies antrajai pastraipai, 14 straipsnio 4 daliai, 17 straipsnio 10 dalies a ir c punktams, 34 straipsnio 8 daliai, 36 straipsnio 2 daliai, 39 straipsnio 2 daliai, 45 straipsnio 1 daliai ir 3 dalies a ir c punktams, 48 straipsnio 1–4 dalims ir 6 dalies c punktui, 49 straipsnio 2 dalies antrai įtraukai ir 3–5 dalims, 50 straipsnio 1 dalies pirmosios pastraipos c punktui, 52 straipsnio 1 daliai, 57 straipsnio 1 dalies antrosios pastraipos d ir e punktams ir 3 dalies pirmam sakiniui bei 65 straipsnio 2 daliai visiškai ir teisingai įgyvendinti būtinų įstatymų ir kitų teisės aktų,
2)

a) Kokią reikšmę pagal Direktyvos 2002/14/EB 4 straipsnio 2 dalies b punktą reikia suteikti sąvokoms „ekonominė veikla“, „situacija“, „struktūra“ ir „galimas užimtumo augimas“, turint omenyje įmonę, kai atsiranda pareiga informuoti darbuotojus ir su jais konsultuotis? b) Ar į minėtų sąvokų taikymo sritį patenka juridinio asmens, šiuo atveju – EOPPEP, darbuotojų atleidimas iš atsakingų pareigų po jo darbo tvarkos taisyklių priėmimo, neišbraukus pareigybių iš jo organizacinės struktūros, t. y. kai pareigos buvo laikinai paskirtos šiems asmenims po privatinės teisės reglamentuojamų juridinių asmenų EKEPIS ir EKEP prijungimo prie atitinkamo subjekto, ir dėl to galima laikyti, kad atsirado pareiga informuoti darbuotojus ir konsultuotis su jais prieš juos atleidžiant? c) Ar atsakymui į pirmesnį klausimą turi įtakos: i) tai, kad darbuotojas buvo atleistas iš vadovo pareigų siekiant užtikrinti tinkamą juridinio asmens veikimą ir patenkinti su darbu susijusius poreikius, kad juridinis asmuo galėtų pasiekti tikslus, kuriems buvo įsteigtas, arba tai, kad jis buvo atleistas ne dėl to, kad, veikdamas kaip laikinas padalinio vadovas, neįvykdė su darbu susijusių pareigų; ii) tai, kad iš vadovų pareigų atleisti darbuotojai liko juridinio asmens organizacinėje struktūroje; arba iii) tai, kad tuo pačiu pareiškėjos kompetentingo organo sprendimu dėl darbuotojų atleidimo iš vadovų pareigų tas atsakingas pareigas buvo laikinai pavesta eiti kitiems asmenims?
5.

Ar tokiu atveju duomenų, gautų iš kitų grupės paslaugų ir trečiųjų šalių interneto svetainių bei programų per jose esančias sąsajas, kaip antai „Facebook Business Tools“, arba per interneto naudotojo kompiuteryje, arba mobiliajame galiniame įrenginyje naudojamus slapukus, arba panašias išsaugojimo technologijas, rinkimas, susiejimas su naudotojo Facebook.com sąsaja ir naudojimas arba kitais būdais jau teisėtai surinktų ir susietų duomenų naudojimas konkrečiu atveju taip pat gali būti pateisinamas pagal BDAR 6 straipsnio 1 dalies c, d ir e punktus, pavyzdžiui, siekiant atsakyti į teisėtą prašymą teikti tam tikrus duomenis (c punktas), kai kovojama su žalinga veikla ir didinamas saugumas (d punktas), atliekami tyrimai visuomenės gerovei ir skatinama sauga, vientisumas ir saugumas (e punktas)?
2)

Ar Reglamento (ES) Nr. 604/2013 27 straipsnis, siejamas su 18 straipsnio 1 dalies a punktu arba su reglamento „Dublinas III“ 18 straipsnio 2 dalies b, c, d punktais ir 20 straipsnio 5 dalimi, turi būti aiškinamas taip, kad jame nustatyti skirtingi skundo dalykai, įvairūs motyvai, kuriais gali būti remiamasi nagrinėjant skundą teisme, ir įvairūs pareigos suteikti informaciją ir surengti asmeninį pokalbį, kaip tai suprantama pagal Reglamento (ES) Nr. 604/2013 4 ir 5 straipsnius, pažeidimo pagrindai? Jeigu atsakymas į antrąjį klausimą teigiamas: ar Reglamento (ES) Nr. 604/2013 4 ir 5 straipsniai turi būti aiškinami taip, kad juose numatytos informavimo garantijos egzistuoja tik 18 straipsnio 1 dalies a punkte nurodytu atveju, o ne ir per atsiėmimo procedūrą, ar jie turi būti aiškinami taip, kad per šią procedūrą turi būti įvykdyta bent jau pareiga informuoti apie 19 straipsnyje numatytą atsakomybės perleidimą arba apie prieglobsčio procedūros ir prašytojų priėmimo procedūros sisteminius trūkumus, dėl kurių kyla 3 straipsnio 2 dalyje numatyta nežmoniško ar žeminančio elgesio grėsmė, kaip tai suprantama pagal Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 4 straipsnį?
2021 m. kovo 30 d.Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi pateiktas apeliacinis skundas dėl 2021 m. sausio 20 d. Bendrojo Teismo (antroji kolegija) priimto sprendimo byloje T-328/17 RENV Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi / EUIPO – M. J. Dairies (BBQLOUMI)

(Byla C-201/21 P)

(2021/C 263/09)

Proceso kalba: anglų

Šalys

Apeliantė: Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi, atstovaujama QC S. Malynicz, baristerio S. Baran, solisitorės V. Marsland

Kitos proceso šalys: Europos Sąjungos intelektinės nuosavybės tarnyba (EUIPO), M. J. Dairies EOOD

2021 m. gegužės 21 d. pirmininko pavaduotojo nutartimi Teisingumo Teismas nutarė atmesti apeliacinį skundą kaip nepriimtiną ir priteisti iš Foundation for the Protection of the Traditional Cyprus Cheese named Halloumi bylinėjimosi išlaidas.
1.

Ar 2012 m. gruodžio 12 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) Nr. 1215/2012 (1) dėl jurisdikcijos ir teismo sprendimų civilinėse ir komercinėse bylose pripažinimo ir vykdymo 36 ir 39 straipsniai, siejami su Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 47 straipsniu bei veiksmingumo ir lygiavertiškumo principais (lojalaus bendradarbiavimo principas pagal ESS 4 straipsnio 3 dalį), turi būti aiškinami taip, kad pagal juos yra draudžiamas valstybės narės teisės aktas, kuriame nustatyta, kad nutartis dėl teismo sprendimo vykdymo, kurią teismas priima be prieš tai vykusio rungimosi principu grindžiamo proceso ir be vykdomojo rašto, remdamasis tik vykdymo siekiančios bylos šalies teiginiais, gali būti apskųsta pasinaudojant vienintele teisių gynimo priemone – pagrįstu prieštaravimu, kurį privaloma pateikti per aštuonias dienas valstybės narės kalba taip pat tuo atveju, kai adresatui nesuprantama kalba surašyta nutartis dėl teismo sprendimo vykdymo įteikiama kitoje valstybėje narėje, o per dvylika dienų pateiktas prieštaravimas atmetamas motyvuojant praleistu terminu?
2020 m. gruodžio 22 d.High Court of Justice Business and Property Courts of England and Wales (Jungtinė Karalystė) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje London Steam-Ship Owners’ Mutual Insurance Association Limited / Ispanijos Karalystė

(Byla C-700/20)

(2021/C 110/19)

Proceso kalba: anglų

Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

High Court of Justice Business and Property Courts of England and Wales

Šalys pagrindinėje byloje

Ieškovė: London Steam-Ship Owners’ Mutual Insurance Association Limited

Atsakovė: Ispanijos Karalystė

Prejudiciniai klausimai

1. Atsižvelgiant į klausimų, į kuriuos turi atsakyti nacionalinis teismas, kad nuspręstų, ar turi priimti teismo sprendimą pagal 1996 m. Arbitražo akto 66 straipsnį, pobūdį, ar taikant šią nuostatą priimtas teismo sprendimas gali būti laikomas atitinkamu valstybės narės, kurioje prašoma pripažinimo, „teismo sprendimu“, kaip jis suprantamas pagal Reglamento Nr. 44/2001 (1) 34 straipsnio 3 dalį?

2. Atsižvelgiant į tai, kad dėl arbitražo sprendimo, kaip antai 1996 m. Arbitražo akto 66 straipsnyje numatytas sprendimas, priimtas teismo sprendimas yra teismo sprendimas, kuris nepatenka į Reglamento Nr. 44/2001 materialinę taikymo sritį dėl 1 straipsnio 2 dalies d punkte numatytos su arbitražu susijusios išimties, ar toks teismo sprendimas gali būti laikomas atitinkamu valstybės narės, kurioje prašoma pripažinimo, „teismo sprendimu“, kaip jis suprantamas pagal reglamento 34 straipsnio 3 dalį?

3. Darant prielaidą, kad Reglamento Nr. 44/2001 34 straipsnio 3 dalis netaikoma, jeigu kitos valstybės narės teismo sprendimo pripažinimas ir vykdymas prieštarautų nacionalinei viešajai tvarkai dėl to, kad juo būtų pažeidžiamas res judicata principas atsižvelgiant į ankstesnį nacionalinį arbitražo sprendimą arba ankstesnį teismo sprendimą, kurį remdamasis arbitražo sprendimu priėmė valstybės narės, kurioje prašoma pripažinimo, teismas, ar galima remtis Reglamento Nr. 44/2001 34 straipsnio 1 dalimi kaip pagrindu atsisakyti pripažinti arba vykdyti teismo sprendimą, arba, ar reglamento 34 straipsnio 3 ir 4 dalyse numatyti visi pagrindai, kuriais remiantis dėl res judicata ir (arba) nesuderinamumo galima užkirsti kelią teismo sprendimo, kaip jis suprantamas pagal reglamentą, pripažinimui ir vykdymui?

(1) 2000 m. gruodžio 22 d. Tarybos reglamentas (EB) Nr. 44/2001 dėl jurisdikcijos ir teismo sprendimų civilinėse ir komercinėse bylose pripažinimo ir vykdymo (OL L 12, 2001, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 19 sk., 4 t., p. 42).
2020 m. spalio 30 d.Spetsializiran nakazatelen sad (Bulgarija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą baudžiamojoje byloje prieš IR

(Byla C-569/20)

(2021/C 28/38)

Proceso kalba: bulgarų

Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

Spetsializiran nakazatelen sad

Šalis pagrindinėje baudžiamojoje byloje

IR

Prejudiciniai klausimai

Ar Direktyvos 2016/343 (1) 8 straipsnio 2 dalies b punktas kartu su šios direktyvos 36–39 konstatuojamosiomis dalimis ir Pamatinio sprendimo 2009/299 4a straipsnio 1 dalies b punktas kartu su šio sprendimo 7–10 konstatuojamosiomis dalimis turi būti aiškinami taip, kad jie apima atvejį, kai kaltinamasis buvo informuotas apie jam pareikštus pirminius kaltinimus, tačiau jam pabėgus jis objektyviai nebegali būti informuotas apie nagrinėjimą teisme, be to, jį gina ex officio paskirtas advokatas, su kuriuo ryšių jis visiškai nepalaiko?

Jei į šį klausimą būtų atsakyta neigiamai: ar Direktyvos 2016/343 9 straipsniui kartu su 8 straipsnio 4 dalies antru sakiniu ir Pamatinio sprendimo 2009/299 4a straipsnio 3 daliai kartu su 1 dalies d punktu neprieštarauja nacionalinės teisės nuostatos (NPK 423 straipsnio 1 ir 5 dalys), pagal kurias dėl in absentia įgyvendintų tyrimo priemonių ir in absentia priimto nuosprendžio teisinė apsauga nenumatoma, jeigu kaltinamasis po to, kai jam buvo pranešta apie pirminį kaltinimą, slapstosi ir dėl to jo negalima informuoti nei apie bylos nagrinėjimo teisme laiką ir vietą, nei apie neatvykimo į teismą pasekmes?

Jei į šį klausimą būtų atsakyta neigiamai: ar Direktyvos 2016/343 9 straipsnis kartu su Chartijos 47 straipsniu veikia tiesiogiai?

(1) 2016 m. kovo 9 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva (ES) 2016/343 dėl tam tikrų nekaltumo prezumpcijos ir teisės dalyvauti nagrinėjant baudžiamąją bylą teisme aspektų užtikrinimo (OL L 65, 2016, p. 1).
C 304/3

2020 m. vasario 19 d.Currency One S.A. pateiktas apeliacinis skundas dėl 2019 m. gruodžio 19 d. Bendrojo Teismo priimto sprendimo byloje T-501/18 Currency One / EUIPO – Currency One / EUIPO – Cinkciarz.pl

(Byla C-101/20 P)

(2020/C 304/05)

Proceso kalba: lenkų

Šalys

Apeliantė: Currency One S.A., atstovaujama advokato P. Szmidt

Kitos proceso šalys: Europos Sąjungos intelektinės nuosavybės tarnyba, Cinkciarz.pl sp. z o.o.

2020 m. gegužės 28 d. Teisingumo Teismo (prašymus priimti apeliacinį skundą nagrinėjanti kolegija) nutartimi apeliacinis skundas nebuvo priimtas.
C 162/2

2020 m. vasario 6 d.High Court (Airija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje UH / Minister for Agriculture, Food and the Marine, Airija ir Attorney General

(Byla C-64/20)

(2020/C 162/02)

Proceso kalba: airių

Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

High Court

Šalys pagrindinėje byloje

Pareiškėjas: UH

Atsakovai: Minister for Agriculture, Food and the Marine, Airija ir Attorney General

Prejudiciniai klausimai

1. Ar nacionalinis teismas turi diskreciją atsisakyti patenkinti reiškiamus reikalavimus, nepaisydamas savo sprendimo, pagal kurį nacionalinėje teisėje nebuvo įgyvendintas Europos Sąjungos (toliau – Sąjunga) direktyvos tam tikras aspektas, ir, jeigu teismas tokią diskreciją turi, į kokias aplinkybes reikėtų atsižvelgti naudojantis šia diskrecija ir (arba) ar nacionalinis teismas gali atsižvelgti į tas pačias aplinkybes, į kurias jis atsižvelgtų, jeigu spręstų nacionalinės teisės pažeidimo klausimą?

2. Ar Sąjungos teisės tiesioginio veikimo principas būtų pažeistas, jeigu nacionalinis teismas atsisakytų patenkinti šioje byloje reiškiamus reikalavimus, remdamasis 2018 m. gruodžio 11 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) 2019/6 (1) (kurio taikymas atidėtas iki 2022 m. sausio 28 d.) 7 straipsnio įsigaliojimu, nepaisydamas to, kad nacionalinis teismas nusprendė, jog nacionalinėje teisėje nebuvo įgyvendinta Direktyvos 2001/82/EB (2) 61 straipsnio 1 dalyje, 58 straipsnio 4 dalyje ir 59 straipsnio 3 dalyje nurodyta pareiga, t. y. pareiga informaciją ant veterinarinių vaistų pakuočių ir jų etiketėse pateikti valstybės narės oficialiosiomis kalbomis – airių ir anglų kalbomis Airijoje?

(1) 2018 m. gruodžio 11 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) 2019/6 dėl veterinarinių vaistų, kuriuo panaikinama Direktyva 2001/82/EB (OL L 4, 2019, p. 43).

(2) 2001 m. lapkričio 6 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2001/82/EB dėl Bendrijos kodekso, reglamentuojančio veterinarinius vaistus (OL L 311, 2001, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 13 sk., 27 t., p. 3).