2)

Jei bent į dalį pirmojo klausimo būtų atsakyta teigiamai ir kiek tai susiję su nepagrįstai suteiktos pagalbos susigrąžinimo būdais: a) Ar FEDER pagalbą gavusios perkančiosios organizacijos nesilaikymas vienos ar kelių viešųjų pirkimų taisyklių renkantis už subsidijuojamo projekto įgyvendinimą atsakingą paslaugų teikėją yra pažeidimas Reglamento Nr. 2988/95 (3) prasme? Ar aplinkybė, kad kompetentinga nacionalinė institucija sprendimo suteikti FEDER pagalbą priėmimo momentu negalėjo nežinoti, jog pagalbą gausiantis subjektas pažeidė viešųjų pirkimų taisykles dar iki pagalbos suteikimo pasamdęs už minėtos institucijos finansuojamo projekto įgyvendinimą atsakingą paslaugų teikėją, gali turėti įtakos nustatant pažeidimą Reglamento Nr. 2988/95 prasme? b) Jei į 2 klausimo a dalį būtų atsakyta teigiamai ir kadangi Teisingumo Teismas nusprendė (2009 m. sausio 29 d. Sprendimas Hauptzollamt Hamburg-Jonas prieš Josef Vosding Schlacht, Kûhl- und Zerlegebetrieb GmbH & Co, C-278/07–C-280/07), jog Reglamento Nr. 2988/95 3 straipsnyje numatytas senaties terminas taikomas administracinėms priemonėms, kaip antai ūkio subjekto nepagrįstai gautos pagalbos išieškojimui dėl jo padarytų pažeidimų: — ar senaties termino eigos pradžia reikia laikyti datą, kai pagalba buvo pervesta jos gavėjui, ar datą, kai šis panaudojo gautą subsidiją atsiskaitydamas su paslaugų teikėju, pasamdytu pažeidžiant vieną ar kelias viešųjų pirkimų taisykles? — ar senaties terminas nutrūksta, kai kompetentinga nacionalinė institucija persiunčia subsidijos gavėjui tikrinimo ataskaitą, kurioje konstatuojamas viešųjų pirkimų taisyklių nesilaikymas ir dėl to nacionalinė institucija raginama susigrąžinti pervestas sumas? — kai valstybė narė pasinaudoja jai Reglamento Nr. 2988/95 3 straipsnio 3 dalimi suteikta galimybe taikyti ilgesnį senaties terminą, o būtent kai Prancūzijoje taikomas bendrasis senaties terminas, ginčo aplinkybių atsiradimo metu nustatytas Civilinio kodekso 2262 straipsnyje, pagal kurį „Tiek daiktine, tiek prievoline teise pagrįstiems ieškiniams taikomas trisdešimties metų senaties terminas […]“, ar tokio termino atitiktį Bendrijos teisei, ir konkrečiai proporcingumo principui reikia vertinti atsižvelgiant į maksimalų senaties terminą, numatytą nacionalinės teisės akte, kuriuo naudojamasi kaip teisiniu pagrindu nacionalinės administracijos reikalavimui grąžinti lėšas, ar atsižvelgiant į konkrečiu atveju faktiškai taikomą terminą? c) Jei atsakymas į 2 klausimo a dalį būtų neigiamas, ar Bendrijos finansiniai interesai yra kliūtis teismui tokios kaip nagrinėjama šioje byloje pagalbos suteikimui taikyti nacionalines nuostatas dėl teises sukuriančių sprendimų atšaukimo, pagal kurias, išskyrus nebuvimo, apgaulingo gavimo ar gavėjo prašymo atvejus, administracija gali atšaukti teises sukuriantį individualų neteisėtą sprendimą tik per keturis mėnesius nuo jo priėmimo, tačiau su pagalbos teikimu susijusiame individualiame administraciniame sprendime gali būti numatytos naikinamosios sąlygos, kurių įvykdymas leidžia susigrąžinti pagalbą nenustatant jokių terminų; tačiau reikėtų patikslinti, kad Valstybės Taryba nusprendė, jog šią nacionalinę taisyklę reikia aiškinti taip, kad taikant Bendrijos teisės aktą nepagrįstai suteiktos pagalbos gavėjas ja gali remtis tik jei jis veikė sąžiningai?