ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Byla C‑89/17

Secretary of State for the Home Department

prieš

Rozanne Banger

(Upper Tribunal (Immigration and Asylum Chamber) prašymas priimti prejudicinį sprendimą)

„Prašymas priimti prejudicinį sprendimą – Europos Sąjungos pilietybė – SESV 21 straipsnis – Sąjungos piliečių teisė laisvai judėti ir gyventi Sąjungos teritorijoje – Direktyva 2004/38/EB – 3 straipsnio 2 dalies pirmos pastraipos b punktas – Partneris, su kuriuo Sąjungos pilietis palaiko ilgalaikius santykius, jeigu jie tinkamai patvirtinami – Grįžimas į valstybę narę, kurios pilietybę turi Sąjungos pilietis – Prašymas išduoti leidimą gyventi šalyje – Išsamus pareiškėjo asmeninių aplinkybių nagrinėjimas – 15 ir 31 straipsniai – Veiksminga teisminė gynyba – Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartija – 47 straipsnis“

Santrauka – 2018 m. liepos 12 d. Teisingumo Teismo (ketvirtoji kolegija) sprendimas

Sąjungos pilietybė – Sutarties nuostatos – Teisė laisvai judėti ir apsigyventi valstybių narių teritorijoje – Sąjungos pilietis, grįžtantis į savo pilietybės valstybę narę po gyvenimo kitoje valstybėje narėje vien kaip Sąjungos pilietis – Jo šeimos narių, kurie yra trečiosios valstybės piliečiai, išvestinė teisė gyventi šalyje – Sąlygos – Direktyvoje 2004/38 nustatytų sąlygų taikymas pagal analogiją (SESV 21 straipsnio 1 dalis; Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2004/38) Sąjungos pilietybė – Sutarties nuostatos – Teisė laisvai judėti ir apsigyventi valstybių narių teritorijoje – Sąjungos pilietis, grįžtantis į savo pilietybės valstybę narę po gyvenimo kitoje valstybėje narėje vien kaip Sąjungos pilietis – Prašymas išduoti leidimą gyventi šalyje partneriui, su kuriuo minėtas pilietis palaiko ilgalaikius santykius, jeigu jie tinkamai patvirtinami – Valstybės narės pareiga palengvinti tokio leidimo išdavimą (SESV 21 straipsnio 1 dalis; Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2004/38) Sąjungos pilietybė – Sutarties nuostatos – Teisė laisvai judėti ir apsigyventi valstybių narių teritorijoje – Sąjungos pilietis, grįžtantis į savo pilietybės valstybę narę po gyvenimo kitoje valstybėje narėje vien kaip Sąjungos pilietis – Prašymas išduoti leidimą gyventi šalyje partneriui, su kuriuo minėtas pilietis palaiko ilgalaikius santykius, jeigu jie tinkamai patvirtinami – Atmetimas – Pareiga pagrįsti sprendimą dėl prašymo atmetimo išsamiai išnagrinėtomis asmeninėmis prašytojo aplinkybėmis (SESV 21 straipsnio 2 dalis; Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2004/38 3 straipsnio 2 dalis) Sąjungos pilietybė – Teisė laisvai judėti ir apsigyventi valstybių narių teritorijoje – Direktyva 2004/38 – Teisę turintys asmenys – Kiti Sąjungos piliečio šeimos nariai, trečiųjų šalių piliečiai, nenurodyti direktyvos 2 straipsnio 2 dalyje pateiktoje apibrėžtyje – Partneris, su kuriuo minėtas pilietis palaiko ilgalaikius santykius, jeigu jie tinkamai patvirtinami – Prašymas išduoti leidimą gyventi šalyje – Atmetimas – Teisė pareikšti ieškinį – Teisminė kontrolė – Apimtis (Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 47 straipsnis; Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2004/38 3 straipsnio 2 dalis, 30 ir 31 straipsniai)
34

Be to, Vokietijos Federacinė Respublika, remdamasi SESV 258 straipsnio antros pastraipos formuluote, tvirtina, kad Komisija gali pareikšti Teisingumo Teisme ieškinį dėl įsipareigojimų neįvykdymo, tik jeigu atitinkama valstybė narė per nustatytą terminą neatsižvelgia į pagrįstą nuomonę. Iš tiesų SESV 258 straipsnis, kaip procedūrinė norma, turi būti aiškinama siaurai, kad būtų užtikrintas teisinis saugumas. Be to, Vokietijos Federacinė Respublika nurodo Teisingumo Teismo jurisprudenciją, iš kurios matyti, kad Komisija negali jame pareikšti ieškinio dėl įsipareigojimų neįvykdymo, jeigu atitinkama valstybė narė nutraukė pažeidimą prieš baigiantis pagrįstoje nuomonėje nustatytam terminui (2003 m. birželio 5 d. Sprendimo Komisija / Italija, C‑145/01, EU:C:2003:324, 15 punktas).
51

Sprendimu įtraukti subjektą į asmenų ir subjektų, kurių turtas įšaldomas, sąrašą šiam subjektui nesuteikiama konkrečių garantijų, kad Taryba neturi jokio kito su juo susijusio motyvo, išskyrus nurodytus to sprendimo motyvus, arba kitų įrodymų, galinčių pateisinti ribojamųjų priemonių taikymą jam. Be to, kaip Bendrasis Teismas pagrįstai nurodė skundžiamo sprendimo 59 punkte, 2014 m. liepos 3 d. Sprendimas National Iranian Tanker Company / Taryba (T‑565/12, EU:T:2014:608) negalėjo sukelti NITC teisėtų lūkesčių, kad Taryba, nepažeisdama šio sprendimo, negali ateityje priimti sprendimo pakartotinai įtraukti į sąrašą. Be to, to paties sprendimo 77 punkte Bendrasis Teismas nurodė, kad nebuvo galima iš anksto atmesti galimybės, kad NITC bus vėl įtraukta į asmenų ir subjektų, kurių lėšos įšaldomos, sąrašus ir kad Taryba turėjo galimybę iš naujo įtraukti ją į šiuos sąrašus, remdamasi pakankamai teisiškai pagrįstais motyvais.
100

Be to, tai, kad EIG investuotojai per EIG veikia laivų nuomos be įgulos ir laivų pirkimo ir pardavimo rinkoje, neprieštarauja ne tik ginčijamo sprendimo 28 konstatuojamajai daliai, bet ir, priešingai, nei Bendrasis Teismas nurodė skundžiamo sprendimo 175 punkte, jo 27 konstatuojamajai daliai, pagal kurią EIG teisinis subjektiškumas yra kitoks nei jų narių.
21

Be to, pagal SESV 263 straipsnio ketvirtą pastraipą Bendrasis Teismas skundžiamo sprendimo 59–61 punktuose atmetė ieškinį kaip nepriimtiną tiek, kiek jis buvo susijęs, pirma, su Reglamento Nr. 267/2012 30a straipsniu, įtrauktu ginčijamo reglamento 1 straipsnio 15 punktu, motyvuodamas tuo, kad ši nuostata netaikoma Bank Mellat kaip Irane įsteigtai finansų įstaigai, ir, antra, su Reglamento Nr. 267/2012 30b straipsnio 3 dalies pirma pastraipa, motyvuodamas tuo, kad ši nuostata nėra tiesiogiai susijusi su Bank Mellat ir kad dėl jos, be to, reikia patvirtinti įgyvendinimo priemones.
47

Puma, be kita ko, teigia, kad Bendrasis Teismas teisingai taikė gero administravimo principą, kai konstatavo, kad pati Puma„tinkamai nurodė“ tris ankstesnius sprendimus vykdydama pagal Reglamento Nr. 2868/95 19 taisyklės 2 dalies c punktą jai tenkančią pareigą įrodyti, kad ankstesni prekių ženklai turi gerą vardą. Iš tiesų, būtų sunku daryti išvadą, kad rėmimasis šiais trimis ankstesniais sprendimais reiškia tik bendro pobūdžio nuorodą į ankstesnėse procedūrose pateiktus dokumentus, kai tai yra galutiniai administracinės institucijos sprendimai, kuriais pripažįstamas proteste aiškiai nurodytų prekių ženklų geras vardas ir kurie paskelbti ir yra prieinami EUIPO interneto svetainėje, o svarbių jų dalių santrauka pateikta proteste procedūros kalba. Tokie sprendimai savaime yra nepakeičiami ir neginčijami ankstesnių prekių ženklų gero vardo įrodymai. Be to, geras vardas yra objektyvus faktas, turintis erga omnes poveikį, ir laikas yra vienintelė aplinkybė, galinti jam daryti įtaką, tačiau šiuo klausimu EUIPO neatliko jokios analizės.
20

Savo ieškinyje Z. Sziber prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo prašė visų pirma pripažinti nagrinėjamą paskolos sutartį negaliojančia tiek, kiek, pirma, jos dalykas yra neįmanoma suteikti paslauga, nes joje nenumatyta nei įvairių mėnesinių įmokų dydžio, nei konkrečios paskolinto kapitalo sumos ir palūkanų, be to, neįmanoma sumos užsienio valiuta pervesti į paskolos Vengrijos forintais sąskaitą, antra, šioje sutartyje tiksliai nenurodyta keitimo kurso ir, trečia, ERSTE Bank neįvykdė reikalavimo tinkamai įvertinti paskolą, atsižvelgiant į paskolos gavėjo kreditingumą, turint omenyje, be kita ko, užsienio valiutos kurso riziką. Be to, vartotojas, kuris neturi aiškios ir suprantamos informacijos, negali įvertinti užsienio valiutos kurso rizikos dydžio.
39

Šiuo klausimu reikia priminti, kad pagal Bendrojo susitarimo 1 punkto a papunktį vienas iš šio susitarimo tikslų yra pagerinti darbo pagal terminuotas sutartis kokybę, užtikrinant nediskriminavimo principo paisymą. Be to, Bendrojo susitarimo preambulės trečioje pastraipoje nurodyta, kad šis susitarimas „rodo socialinių partnerių siekį sukurti bendruosius pagrindus, kurie užtikrintų vienodų sąlygų taikymą pagal terminuotas sutartis dirbantiems darbuotojams, apsaugant juos nuo diskriminavimo“. Direktyvos 1999/70 14 konstatuojamojoje dalyje šiuo klausimu nurodyta, kad Bendrojo susitarimo tikslas – be kita ko, pagerinti darbo pagal terminuotas darbo sutartis kokybę, nustatant būtiniausius reikalavimus ir užtikrinant nediskriminavimo principo taikymą (2010 m. gruodžio 22 d. Sprendimo Gavieiro Gavieiro ir Iglesias Torres, C‑444/09 ir C‑456/09, EU:C:2010:819, 47 punktas; 2013 m. gruodžio 12 d. Sprendimo Carratù, C‑361/12, EU:C:2013:830, 40 punktas ir 2014 m. kovo 13 d. Sprendimo Nierodzik, C‑38/13, EU:C:2014:152, 22 punktas).
13

Anot minėtos institucijos, tam, kad būtų nustatytas SESV 102 straipsnio antros pastraipos c punkto pažeidimas, kainų diskriminacija turi galėti faktiškai iškraipyti konkurenciją rinkoje ir dėl to viena ar kelios konkuruojančios įmonės turi atsidurti konkurencijos atžvilgiu nepalankioje padėtyje, palyginti su kitomis įmonėmis. Aiškinimas, pagal kurį visi diskriminuojantys dominuojančią padėtį užimančios įmonės veiksmai ipso facto lemia SESV 102 straipsnio antros pastraipos c punkto pažeidimą, prieštarautų Teisingumo Teismo jurisprudencijai.
4

Šios direktyvos 8 straipsnio 2 dalies pirmoje ir ketvirtoje pastraipose buvo nustatyta: „Nukrypstant nuo 4 straipsnio nuostatų ir nepažeidžiant 3 straipsnio dalies arba [1978 m. gruodžio 21 d. Tarybos] direktyvos 79/117/EEB[, draudžiančios pateikti į rinką ir naudoti augalų apsaugos produktus, turinčius tam tikrų veikliųjų medžiagų (OL L 33, 1979, p. 36; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 3 sk., 4 t., p. 33)] nuostatų, valstybė narė gali per 12 mėnesių nuo pranešimo apie šią direktyvą įregistruoti ir pateikti į vidaus rinką augalų apsaugos produktus, savo sudėtyje turinčius veikliųjų medžiagų, neįrašytų į I priedą, kurios jau dvejus metus nuo pranešimo apie šią direktyvą dienos yra rinkoje. <…> Pirmojoje pastraipoje nurodytu 12 metų laikotarpiu 19 straipsnyje minėtam Komitetui įvertinus tokią veikliąją medžiagą, gali būti nuspręsta, laikantis tame straipsnyje nustatytos tvarkos, kad medžiaga gali būti įrašyta į I priedą ir kokiomis sąlygomis arba tuomet, kai 5 straipsnio nuostatos nevykdomos arba nebuvo pateikta būtina informacija ir duomenys per numatytą laikotarpį, kad tokia veiklioji medžiaga nebus įrašyta į I priedą. Valstybės narės užtikrina, kad augalų apsaugos produktai būtų atitinkamai registruojami, registracija panaikinama ar prireikus taisoma per numatytą laikotarpį.“
6

Tos pačios konvencijos 9 straipsnyje „Teisė kreiptis į teismus“ nustatyta: „<…> 2. Kiekviena Šalis, vadovaudamasi savo nacionaliniais įstatymais, užtikrina, kad atitinkami visuomenės atstovai <…> turėtų teisę kreiptis dėl priimtų sprendimo pakartotinio nagrinėjimo teisme ir (arba) kitoje, nepriklausomoje ir [n]ešališkoje įstatymų nustatyta tvarka įsteigtoje, institucijoje siekiant teisiniu ir procesiniu požiūriu užginčyti bet kokio sprendimo teisėtumą, veiksmus arba neveikimą, nepažeidžiant 6 straipsnio nuostatų ir kai tai reglamentuoja nacionaliniai įstatymai bei nepažeidžiant žemiau pateikiamos 3 dalies, kitų atitinkamų šios Konvencijos nuostatų. <…> Šios 2 dalies nuostatos neriboja galimybės panaudoti išankstinio svarstymo administracinėje institucijoje procedūrą ir netaiko reikalavimo išnaudoti administracinio svarstymo procedūras prieš kreipiantis į teismines instancijas tais atvejais, kai toks reikalavimas nustatytas nacionaliniuose įstatymuose. 3. Be to, ir nepažeidžiant 1 ir 2 dalyse minimų pakartotinio nagrinėjimo procedūrų, kiekviena Šalis užtikrina, kad visuomenės atstovai, atitinkantys nacionaliniuose įstatymuose numatytus kriterijus, jeigu tokie yra, galėtų administracine arba teismo tvarka kreiptis dėl privačių asmenų arba valstybės institucijų, pažeidžiančių nacionalinių įstatymų nuostatas, susijusias su aplinkosauga, veiksmų arba neveikimo užginčijimo. 4. Be to, ir nepažeidžiant 1 dalies nuostatų, vykdant 1, 2 ir 3 dalyse nurodytas procedūras, turi būti užtikrintos atitinkamos ir veiksmingos teisinės gynybos priemonės, įskaitant, jei reikia, tokias teisines gynybos priemones kaip teismo įpareigojimas nepažeisti ieškovo teisių ar sustabdyti veiksmus, pažeidžiančius tas teises, ir tos priemonės turi būti teisingos, [n]ešališkos, pasiūlytos laiku ir ne per daug brangios. <…>“
8

Loi no 2014‑1104 du 1er octobre 2014 relative aux taxis et aux voitures de transport avec chauffeur (2014 m. spalio 1 d. Įstatymas Nr. 2014‑1104 dėl taksi ir transporto priemonių su vairuotoju; JORF, 2014 m. spalio 2 d., p. 15938) į code des transports (Transporto kodeksas) įterptas L. 3124‑13 straipsnis; jis suformuluotas taip: „Už klientų ryšio užmezgimo su asmenimis, kurie verčiasi L. 3120‑1 straipsnyje nurodyta veikla, [t. y. teikia atlygintinas asmenų vežimo keliais paslaugas naudodami mažiau kaip dešimties vietų transporto priemones, išskyrus kolektyvinį viešąjį transportą ir privatų asmenų vežimą keliais,] tačiau nėra nei kelių transporto įmonės, galinčios teikti atsitiktines šios knygos I antraštinės dalies II skyriuje nurodytas paslaugas, nei taksi, dviratės ar triratės motorinės transporto priemonės arba transporto priemonės su vairuotoju, kaip tai suprantama pagal šią antraštinę dalį, sistemos organizavimą baudžiama laisvės atėmimu dvejiems metams ir 300000 EUR bauda. Juridiniams asmenims, baudžiamąja tvarka pripažintiems padarius šiame straipsnyje nurodytą baudžiamąjį nusižengimą, be baudos, skiriamos code pénal (Baudžiamasis kodeksas) 131‑38 straipsnyje numatyta tvarka, taip pat skiriamos to paties kodekso 131‑39 straipsnio 2–9 punktuose numatytos bausmės. To paties 131‑39 straipsnio 2 punkte nurodytas draudimas susijęs su veikla, kuria verčiantis ar dėl vertimosi ja padarytas pažeidimas. Šio straipsnio 2–7 punktuose numatytos bausmės gali būti skiriamos ne ilgiau nei penkeriems metams.“
43

Antruoju pagrindu, grindžiamu Reglamento Nr. 207/2009 76 straipsnio 2 dalies pažeidimu, apeliantė kaltina Bendrąjį Teismą tuo, kad, pirma, jis taikė šią nuostatą. Iš tiesų, ji taikytina tik jeigu „nenumatyta kitaip“. Pažymėtina, kad Įgyvendinimo reglamento 22 taisyklės 2 dalis ir 40 taisyklės 6 dalis būtent ir yra tokios nuostatos, kuriose „numatyta kitaip“. Be to, nors 50 taisyklės 1 dalies trečioje pastraipoje įtvirtinta specialioji taisyklė, pagal kurią vykstant protesto procedūrai Apeliacinė taryba gali atsižvelgti į naujus faktus, registracijos pripažinimo negaliojančia procedūroje tokia speciali taisyklė nenumatyta. Be to, tai, kad tokią galimybę apeliacinės tarybos turi tik vykstant protesto procedūrai, atitinka šių taisyklių tikslą, nes, kitaip nei protestą reiškianti šalis, kuri privalo laikytis labai trumpo termino, ankstesnės teisės turėtojas gali pats nuspręsti, kada pradėti registracijos pripažinimo negaliojančia procedūrą, o prekių ženklo savininkas, jeigu nepareiškiamas protestas, gali turėti teisėtų lūkesčių dėl jos egzistavimo.
1

Savo ieškiniu Europos Komisija prašo Teisingumo Teismo pripažinti, kad, per nustatytą terminą nesiėmusi visų būtinų priemonių įvykdyti 2012 m. vasario 22 d. Komisijos sprendimą 2012/541/ES dėl valstybės pagalbos, kurią Graikija suteikė United Textiles SA (valstybės pagalbos priemonė SA.26534 (C 27/2010, ex NN 6/2009)) (OL L 279, 2012, p. 30), ir nepateikusi Europos Komisijai pakankamai informacijos apie priemones, kurių ji ėmėsi, kaip numatyta Sprendimo 2012/541 4 straipsnyje, Graikija neįvykdė įsipareigojimų pagal to sprendimo 2–4 straipsnius ir SESV.
51

Vadinasi, Reglamento Nr. 469/2009 18 straipsnis turi būti aiškinamas taip, kad jeigu paraiškoje liudijimui gauti nurodyta pirmojo LPR Sąjungoje data yra neteisinga ir dėl to šio liudijimo galiojimo trukmė taip pat yra neteisinga, pagal šią nuostatą liudijimo savininkas gali pateikti skundą dėl ištaisymo tiesiogiai šį liudijimą išdavusiai institucijai. Be to, nesant nuorodos, priešingos Reglamento Nr. 1610/96 17 straipsnio 2 daliai, reikia konstatuoti, kad toks skundas dėl ištaisymo gali būti pateiktas minėtai institucijai, kol nesibaigė liudijimo galiojimo laikas.
50

Antra, dėl pagrindinio reglamento 18 straipsnio 1 dalies konteksto reikia pažymėti, kad šio reglamento 5 straipsnio 10 dalyje numatyta, jog pranešime apie antidempingo procedūros inicijavimą, kurį turi paskelbti Komisija, nurodomas terminas, per kurį suinteresuotosios šalys gali pranešti apie save, raštu pareikšti savo nuomones ir pateikti informaciją, kad į tokias nuomones ir informaciją būtų atsižvelgta atliekant antidempingo tyrimą. Be to, šio reglamento 5 straipsnio 11 dalyje numatyta, kad Komisija, be kita ko, praneša eksportuotojams, importuotojams ir eksportuotojus ar importuotojus atstovaujančioms asociacijoms, kurie, kiek jai žinoma, yra suinteresuoti, apie šio tyrimo inicijavimą. Be to, iš to paties reglamento 6 straipsnio 2 dalies matyti, kad Komisijos tarnybos turi parengti klausimyną, siekdamos gauti minėtam tyrimui būtinos informacijos. Šis klausimynas išsiunčiamas suinteresuotosioms šalims, kurios iš esmės turi 30 dienų atsakymams pateikti.
20

Nacionalinė mokesčių tarnyba iš esmės laikėsi nuomonės, kad minėtos prekės buvo parduotos siekiant jas eksportuoti į Rusiją, dėl to Muitinės kodekso 29 straipsnis nebuvo taikomas. Be to, jos manymu, ji neturėjo informacijos, kuri jai leistų taikyti Muitinės kodekso 30 straipsnio 2 dalies a–d punktuose numatytus vertinimo metodus.
2

Šis prašymas pateiktas nagrinėjant Edward Cussens, John Jennings ir Vincent Kingston ginčą su T. G. Brosnan, Inspector of Taxes (mokesčių inspektorius, Airija), kaip Office of the Revenue Commissioners (Pajamų komisarų tarnyba, Airija) (toliau – mokesčių administratorius) atstovu, dėl PVM, susijusio su nekilnojamojo turto pardavimu, išieškojimo.
5

Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo nurodytos redakcijos įstatymo 4c straipsnyje „Mokesčio sumokėjimo užstatas“ numatyta: „1. Pagal 4 straipsnio 1 ir 2 dalis prašymą įregistruoti kaip mokesčio mokėtoją pateikęs apmokestinamasis asmuo turi pateikti mokesčio sumokėjimo užstatą, pervesdamas tam tikrą sumą į mokesčių administratoriaus sąskaitą arba mokesčių administratoriui <…> be jokių išlygų 12 mėnesių laikotarpiui pateikdamas nustatyto dydžio banko garantiją, <…> jei <…> c) tokio apmokestinamojo asmens vadovas ar akcininkas yra fizinis ar juridinis asmuo, kuris yra vadovas ar akcininkas kito juridinio asmens arba juo buvo, 1. kuris savo veiklos nutraukimo dieną turi ar turėjo 1000 EUR ar daugiau mokestinių skolų, kurios susikaupė per tą laikotarpį, kai minėtas fizinis ar juridinis asmuo buvo šio asmens vadovu ar akcininku, ir kurios, pateikiant prašymą įregistruoti, vis dar nėra sumokėtos; <…> (2) Mokesčių administratorius priima sprendimą dėl prašymą įregistruoti pateikusiam asmeniui taikytinos mokesčio sumokėjimo užstato sumos, kuri turi būti ne mažesnė nei 1000 EUR ir ne didesnė nei 500000 EUR. Nustatydamas mokesčio sumokėjimo užstato sumą mokesčių administratorius įvertina apmokestinamojo asmens mokesčių skolų atsiradimo riziką. Prašymą įregistruoti pateikęs asmuo mokesčio sumokėjimo užstatą turi pateikti per 20 dienų nuo pranešimo apie sprendimą pateikti užstatą gavimo dienos.“
3

2012 m. lapkričio 14 d. Komisijos reglamento (ES) Nr. 1072/2012, kuriuo nustatomas laikinasis antidempingo muitas importuojamiems Kinijos Liaudies Respublikos kilmės keraminiams stalo ir virtuvės reikmenims (OL L 318, 2012, p. 28), 1 straipsnyje nustatyta: „1. Importuojamiems Kinijos Liaudies Respublikos kilmės keraminiams stalo ir virtuvės reikmenims, išskyrus keraminius peilius, kurių KN kodai yra ex 6911 10 00, ex 6912 00 10, ex 6912 00 30, ex 6912 00 50 ir ex 6912 00 90 (TARIC kodai 6911 10 00 90, 6912 00 10 11, 6912 00 10 91, 6912 00 30 10, 6912 00 50 10 ir 6912 00 90 10), nustatomas laikinasis antidempingo muitas. 2. Laikinojo antidempingo muito norma, taikoma 1 dalyje aprašyto produkto, kurį pagamino toliau išvardytos bendrovės, neto kainai Sąjungos pasienyje prieš sumokant muitą, yra tokia: 3. Antidempingo muito normos, nustatytos 2 dalyje nurodytoms bendrovėms, taikomos tik tuo atveju, jei valstybių narių muitinėms pateikiama galiojanti komercinė sąskaita faktūra, atitinkanti II priede išdėstytus reikalavimus. Jeigu tokia sąskaita faktūra nepateikiama, taikomas visoms kitoms bendrovėms nustatytas muitas. 4. Šio straipsnio 1 dalyje nurodytas produktas į laisvą apyvartą Sąjungoje išleidžiamas tik tuo atveju, jeigu pateikiama laikinojo muito dydžio garantija. 5. Jeigu nenurodyta kitaip, taikomos galiojančios muitus reglamentuojančios nuostatos.“
25

Be to, reikia priminti, kad pagal Direktyvos 2001/23 1 straipsnio 1 dalies b punktą tam, kad ši direktyva būtų taikoma, perdavimas turi būti „perdavimas išlaikant ūkio subjekto tapatybę, t. y. išlaikant organizuotą išteklių grupę, kurios tikslas yra ūkinė veikla, nepriklausomai nuo to, ar ta veikla yra pagrindinė, ar pagalbinė“.
18

Be to, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas pažymi, kad pagal pagrindinėje byloje ginčijamą nacionalinę nuostatą vien aplinkybės, kad paslaugos suteikiamos neatlygintinai, pakanka nesuteikti teisės į pirkimo PVM atskaitą, nepriklausomai nuo to, ar atitinkamos paslaugos naudojamos šių paslaugų gavėjo ekonominėje veikloje, ar kitais jo įmonės tikslais. Šis teismas atkreipia dėmesį į skirtumą nuo Direktyvos 2006/112 26 straipsnio 1 dalies b punkto, kuriame teisės į atskaitą nesuteikimui taikoma dviguba sąlyga: paslaugų teikimas turi būti neatlygintinas ir naudojamas kitais nei įmonės veiklos tikslais.
18

Vis dėlto prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas pažymi, kad, kaip matyti iš didžiosios dalies nacionalinės jurisprudencijos ir kaip tvirtina Sofiyska rayonna prokuratura (Sofijos apygardos prokuratūra, Bulgarija), atsižvelgiant, be kita ko, į Baudžiamojo proceso kodekso 4 straipsnio 2 dalį, neįmanoma skiriant subendrintą bausmę atsižvelgti į bausmę, skirtą ankstesniu kitos valstybės narės teismo apkaltinamuoju nuosprendžiu, prieš tai Bulgarijos kompetentingam teismui nepripažinus šio nuosprendžio pagal, be kita ko, šio kodekso 463–466 straipsniuose numatytą specialią užsienio teismų priimtų apkaltinamųjų nuosprendžių pripažinimo ir vykdymo procedūrą. Atsižvelgdamas į šią jurisprudenciją prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas iš esmės nori sužinoti, ar tam, kad būtų galima patenkinti T. Beshkov pareiškimą, Landesgericht Klagenfurt (Klagenfurto apygardos teismas) apkaltinamasis nuosprendis iš pradžių turi būti pripažintas, be kita ko, pagal minėtus 463–466 straipsnius, o gal, kaip nurodo T. Beshkov, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas, remdamasis Baudžiamojo kodekso 8 straipsnio 2 dalimi, kuria į Bulgarijos teisę perkeltas Pamatinis sprendimas 2008/675, gali arba turi pritarti šiam pareiškimui be tokio išankstinio pripažinimo.
21

Reglamento „Dublinas III“ 21 straipsnio 1 dalyje nustatyta: „Jei valstybė narė, kuriai buvo pateiktas tarptautinės apsaugos prašymas, mano, kad už to prašymo nagrinėjimą yra atsakinga kita valstybė narė, ji gali kuo skubiau ir jokiu būdu ne vėliau kaip per tris mėnesius nuo to prašymo pateikimo, kaip apibrėžta 20 straipsnio 2 dalyje, dienos paprašyti, kad ta kita valstybė narė perimtų prašytoją savo žinion. Nepaisant pirmos pastraipos, nustačius atitiktį sistemoje „Eurodac“ lyginant su duomenimis, įregistruotais pagal [reglamento „Eurodac“] 14 straipsnį, prašymas siunčiamas per du mėnesius nuo to atitikties rezultato gavimo pagal to reglamento 15 straipsnio 2 dalį. Jei prašymas perimti prašytoją savo žinion per pirmoje ir antroje pastraipose nustatytus laikotarpius nepateikiamas, atsakomybė už tarptautinės apsaugos prašymo nagrinėjimą tenka valstybei, kurioje prašymas buvo pateiktas.“
(20)

Racionalu apibrėžti koncentracijos sąvoką taip, kad ji apimtų operacijas, dėl kurių atitinkamų įmonių kontrolėje, taip pat ir rinkos struktūroje atsirastų ilgalaikių pokyčių. Todėl taikant šį reglamentą, sąvoka turi apimti visas bendras įmones, ilgą laiką atliekančias [visas] autonomiško ūkinio vieneto funkcijas. Be to, vienos koncentracijos sandoriais reikia laikyti tuos sandorius, kurie glaudžiai siejasi dėl sąlygų arba dėl to, kad jie vyksta kaip per palyginti trumpą laikotarpį sudarytų vertybinių popierių sandorių serija.“