ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
38

Be to, kaip savo išvados 26–28 punktuose pažymėjo generalinis advokatas, jeigu energetikos produktai, naudojami gamyboje, būtų neapmokestinami dėl to, kad išgauti produktai nėra energetikos produktai, Direktyvos 2003/96 nustatytoje apmokestinimo sistemoje atsirastų spraga ir energetikos produktai, kurie iš principo yra apmokestinami pagal šią sistemą, galėtų likti neapmokestinti. Šios energetikos produktų dalies naudojimui, nors jis turi būti apmokestinamas, būtų taikoma apmokestinamojo įvykio išimtis, numatyta šios direktyvos 21 straipsnio 3 dalies pirmame sakinyje. Be to, minėtos energetikos produktų dalies naudojimo neapmokestinimo nekompensuotų vėlesnis iš tų produktų gautų galutinių produktų apmokestinimas, jeigu taip naudojant išgauti galutiniai produktai arba nebūtų energetikos produktai, kaip tai suprantama pagal Direktyvos 2003/96 2 straipsnio 1 dalį, arba nebūtų skirti naudoti kaip variklių degalai arba krosnių kuras, kaip tai suprantama pagal šios direktyvos 2 straipsnio 4 dalies b punkto pirmą įtrauką (šiuo klausimu žr. 2015 m. vasario 12 d. Sprendimo Oil Trading Poland, C‑349/13, EU:C:2015:84, 30 punktą ir 2018 m. birželio 6 d. Sprendimo Koppers Denmark, C‑49/17, EU:C:2018:395, 24 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
40

Šiuo klausimu iš „Guide to the Copyright and Related Rights Treaties Administered by WIPO“, PINO parengto aiškinamojo dokumento, kuris, nors ir nėra teisiškai privalomas, vis dėlto padeda aiškinti WPPT (pagal analogiją, kiek tai susiję su Berno konvencijos dėl literatūros ir meno kūrinių apsaugos (1971 m. liepos 24 d. Paryžiaus aktas), iš dalies pakeistos 1979 m. rugsėjo 28 d., vadovu, žr. 2011 m. spalio 4 d. Sprendimo Football Association Premier League ir kt., C‑403/08 ir C‑429/08, EU:C:2011:631, 201 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją), matyti, kad WPPT atnaujino Romos konvencijos 3 straipsnio b punkte įtvirtintą „fonogramos“ apibrėžtį, kuri, be kita ko, „reiškia, jog tuo atveju, kai audiovizualinis įrašas nėra kūrinys, atlikimo, kitų garsų ar garsų išraiškos, užfiksuotos tokiame audiovizualiniame įraše, įrašus reikia laikyti „fonograma“; tai iš principo taip pat priminė generalinis advokatas savo išvados 50 punkte.
24

Šeštojoje direktyvoje nustatyta atskaitos sistema siekiama visiškai atleisti verslininką nuo vykdant bet kokią ekonominę veiklą mokėtino ar sumokėto PVM naštos. Taip bendra PVM sistema užtikrinamas visiškas bet kokios ekonominės veiklos apmokestinimo neutralumas, neatsižvelgiant į jos tikslą ar rezultatą, jeigu pati ši veikla iš esmės apmokestinama PVM (2019 m. liepos 3 d. Sprendimo The Chancellor, Masters and Scholars of the University of Cambridge, C‑316/18, EU:C:2019:559, 22 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
37

Vis dėlto tai, kad visuomenė gali nemokamai važiuoti nagrinėjamu savivaldybės keliu, neturi reikšmės. Iš tiesų iš Teisingumo Teismo turimos bylos medžiagos matyti, kad šio kelio platinimo darbai buvo atlikti ne konkrečios savivaldybės ar viešojo eismo poreikiams tenkinti, o tam, kad tas savivaldybės kelias būtų pritaikytas prie sunkvežimių eismo, atsiradusio ieškovei pagrindinėje byloje eksploatuojant klinčių karjerą. Be to, vėliau šiuo keliu naudojosi tiek sunkvežimiai, tiek kitos transporto priemonės. Bet kuriuo atveju ieškovės pagrindinėje byloje išlaidos, susijusios su nagrinėjamo savivaldybės kelio platinimu, kaip matyti iš šio sprendimo 34 punkto, gali būti susietos su jos, kaip apmokestinamojo asmens, ekonomine veikla, ir dėl to šios išlaidos nėra susijusios su neapmokestinama veikla ar veikla, kuri nepatenka į PVM taikymo sritį, tačiau tai turi patikrinti prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas.
21

Vis dėlto prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas pažymi, kad byla, kurioje buvo priimtas šis sprendimas, skiriasi nuo pagrindinių bylų, nes jos nesusijusios su nepilnamečiu, kuriam buvo suteiktas pabėgėlio statusas. Be to, kadangi Direktyvoje 2003/86 numatytas terminas sprendimui dėl prašymo dėl šeimos susijungimo priimti, teisė į šeimos susijungimą nepriklauso nuo to, kaip operatyviai išnagrinėjamas šis prašymas. Bet kuriuo atveju šioje byloje nagrinėjamu atveju pagrindinėje byloje nagrinėjami sprendimai dėl prašymų atmetimo buvo priimti per 1980 m. gruodžio 15 d. įstatymo 12bis straipsnio 2 dalyje nustatytą terminą.
27

Savo ruožtu Hydro Energo teigia, kad sąvoka „strypai ir juostos“ pagal KN neapima pagrindinėje byloje nagrinėjamo gaminio, nes dėl pjūvio plokštumoje matomų didelių porų, kiaurymių ir įtrūkimų negali būti laikoma, kad jis turi vientisą ir netuščiavidurį skerspjūvį per visą ilgį. Be to, gaminys buvo valcuotas suteikiant stačiakampio formą tik tam, kad būtų lengviau jį transportuoti, ir jo neketinama naudoti niekam kitam, tik išlydyti. Hydro Energo šiuo klausimu remiasi KN 74 skirsnio 1 pastabos d punkto antra pastraipa ir mano, kad gaminio priskyrimas prie KN 7403 arba 7407 pozicijos priklauso ne tik nuo formos ar ankstesnio apdorojimo, bet ir nuo jo apdorojimo laipsnio ir galimo panaudojimo. Dėl šios priežasties Hydro Energo mano, kad pagrindinėje byloje nagrinėjamas gaminys turėtų būti priskirtas prie KN 74032100 subpozicijos.
Be to, iš to paties dokumento 28 ir 29 puslapių matyti, kad pagal Sprendimo 2011/278 9 straipsnio 9 dalį turi būti atsižvelgiama tik į didelį pajėgumo pakeitimą, atliktą po šio bazinio laikotarpio pradžios. Ši išvada pakartota dokumento „Questions & Answers on the harmonised free allocation methodology for the EU-ETS post 2012“ („Klausimai ir atsakymai dėl suderinto nemokamų taršos leidimų suteikimo metodo Europos Sąjungoje po 2012 m.“) 6 puslapyje.
12

Vieną iš šių paramos priemonių, vadinamą „pirmąja priemone“ arba „priemone Nr. 1“, sudarė 2006 m. FSIH atliktas 49,9 % bendrovės Duferco US akcijų, kurias ji turėjo nuo 2003 m., perleidimas bendrovei DII. Šis akcijų perleidimas buvo atliktas vykstant deryboms prieš NLMK grupei įsigyjant Duferco grupės akcijų per SIF, nes NLMK grupė išreiškė pageidavimą, kad SIF kontroliuotų visą Duferco US akcinį kapitalą. Taigi, kad pasitrauktų iš Duferco US, 2006 m. birželio 14 d. FSIH pasiūlė DII išpirkti jos turimas Duferco US akcijas, o vėliau šis pasiūlymas buvo perleistas Ultima, kuri juo pasinaudojo ir už 125,85 mln. JAV dolerių (maždaug 95 mln. EUR) perpirko visas FSIH turimas Duferco US akcijas.
57

Antra, šiomis aplinkybėmis Tarybos pateikti argumentai dėl esmės yra nepagrįsti. Visų pirma SESV 341 straipsnyje, jame numatyta, kad sprendimas dėl institucijų būstinės vietos pasirinkimo priimamas „bendru valstybių narių vyriausybių sutarimu“, atmetama galimybė balsuoti šio straipsnio taikymo srityje. Be to, kaip matyti, be kita ko, iš šio sprendimo 20 punkte minėto reglamento pasiūlymo, EMA būstinės vietos pasirinkimas priklauso išimtinei Sąjungos kompetencijai. Tokia kompetencija negali būti įgyvendinama valstybių narių aktu. Be to, SESV 341 straipsnio negalima plačiai aiškinti taip, kad jis taikomas Sąjungos agentūroms. Comune di Milano mano, kad naujausia šių agentūrų būstinės vietos pasirinkimo praktika rodo šio valstybių narių pasirinkimo perkelti atsakomybę Tarybai ar net Tarybai ir Parlamentui tendenciją. Be to, Tarybos argumentas, kad ginčijamas sprendimas priskirtinas valstybėms narėms, nes EMA būstinės vieta anksčiau buvo pasirinkta jų priimtu aktu, taip pat visiškai nepagrįstas. Galiausiai Comune di Milano nurodo kitus oficialius įrodymus, patvirtinančius, kad šis sprendimas priskirtinas Tarybai, t. y. pirma, pačios Taryba pateiktus ir išplatintus aktus ir ataskaitas ir, antra, EMA ir Nyderlandų valdžios institucijų išplatintus informacinius dokumentus.
17

Antra, apeliantė tvirtina, kad Bendrasis Teismas taikė pernelyg griežtą ir neteisingą kriterijų, nes tik patikrino, ar ji galėjo „visiškai teisėtai“ naudoti ginčijamą dokumentą po to, kai E. De Capitani jį paskelbė savo tinklaraštyje. Iš tiesų pats E. De Capitani nurodė, kad paskelbta prašomo dokumento versija yra „versija, kurioje [jis] išskyrė ištraukas ir įterpė pastabas“, o apeliantė pabrėžia, kad jos, kaip mokslininkės, privalančios laikytis universitetinių kokybės, objektyvumo ir etikos reikalavimų, statusas įpareigoja ją remtis tik iš autentiškų šaltinių gauta informacija. Be to, iš Reglamento Nr. 1049/2001 tikslo nematyti, kad jis turi būti aiškinamas taip, jog dokumento paskelbimas, kurį atlieka trečiasis asmuo, gali atstoti atitinkamos institucijos pagal šį reglamentą suteiktą teisę visuomenei susipažinti su tokiu dokumentu.
54

Be to, svarbu priminti, kad Sąjungos teisės aktais sukurta dotacijų sistema grindžiama, be kita ko, tuo, kad naudos gavėjas įvykdo tam tikrus įsipareigojimus, suteikiančius jam teisę gauti numatytą finansinę paramą. Taigi, pagal nacionalinėmis valdymo ir kontrolės sistemomis įtvirtintą tvarką būtent nacionalinės kompetentingos institucijos turi įsitikinti, kad atitinkamas paramos gavėjas prisiima vykdyti savo įsipareigojimus. Šiuo tikslu minėtoms nacionalinėms institucijoms leidžiama reikalauti, kad šis paramos gavėjas tokį įsipareigojimą prisiimtų prieš priskiriant šį projektą prie atitinkamos pagalbos (šiuo klausimu žr. 2014 m. rugsėjo 3 d. Sprendimo Baltlanta, C‑410/13, EU:C:2014:2134, 56–58 punktus ir nurodytą jurisprudenciją). Be to, iš Reglamento Nr. 1083/2006 60 straipsnio b punkto matyti, kad vadovaujančioji institucija tikrina bendrai finansuojamų produktų ir paslaugų teikimą.
51

Airija taip pat teigia, kad SESV 260 straipsnio 3 dalies taikytinumą reikia vertinti kiekvienu konkrečiu atveju ir atsižvelgiant į atitinkamos valstybės narės sąžiningumą. Kadangi šia nuostata Komisijai suteikti įgaliojimai dėl savo pobūdžio yra diskreciniai, darytina išvada, kad Komisijos bendra politika, išdėstyta Komisijos komunikate „ES teisė. Geresnis taikymas – geresni rezultatai“ (OL C 18, 2017, p. 10), pasireiškianti sistemingu prašymu skirti vienkartines ir periodines baudas, neatitinka šios nuostatos tikslo. Be to, ši politika neleidžia atsižvelgti į sąžiningas valstybių narių pastangas. Nagrinėjamu atveju Komisija buvo informuota apie pažangą perkeliant Direktyvą 2015/849 ir apie jos perkėlimo priemonių priėmimo tvarkaraštį. Tokiomis aplinkybėmis įpareigojimas sumokėti vienkartinę sumą veikiausiai neleistų pasiekti tokio atgrasomojo poveikio, kaip Komisijos nurodyta „Sąjungos teisės aktais siekiamų bendrųjų interesų“ apsauga, bet, priešingai, galėtų paskatinti valstybes nares pakenkti direktyvų perkėlimo kokybei, jas perkeliant per nustatytą terminą. Taigi Komisijos požiūris pažeidžia ESS 5 straipsnio 4 dalyje įtvirtintą proporcingumo principą. Be to, toks požiūris nesuderinamas su Komisijai pagal ESS 4 straipsnio 3 dalį tenkančia lojalaus bendradarbiavimo pareiga. Komisijos sprendimas sistemingai reikalauti sumokėti vienkartinę sumą nemotyvuojant šio prašymo kiekvienu konkrečiu atveju, be kita ko, prieštarautų Teisingumo Teismo jurisprudencijai, pagal kurią vienkartinės sumos mokėjimo nurodymas negali būti automatinis ir dėl jo turi būti sprendžiama atsižvelgiant į bylos aplinkybes. Tačiau šiuo atveju Komisijos tikslas yra pateikti Airijos pavyzdį ir ateityje paskatinti kitas valstybes nares laikytis direktyvose numatytų perkėlimo terminų. Tai būtų neteisinga ir neteisėta. Be to, Komisijos elgesys grindžiamas prielaida, kad valstybės narės siekia pavėlinti direktyvų perkėlimą, o tai iš tikrųjų reiškia, kad daroma prielaida dėl valstybių narių nesąžiningumo. Tokia prezumpcija prieštarautų ESS 4 straipsnio 3 dalyje numatytai lojalaus bendradarbiavimo pareigai.
39

Be to, nors to nematyti nei iš prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo pateiktos informacijos, nei iš suinteresuotųjų šalių pateiktų pastabų, konstatuotina, kad 2016 m. liepos 13 d. kolektyvinės sutarties 46 straipsnio I dalies B ir C punktuose numatytos specialiosios atostogos iš dalies patenka į Bendrojo susitarimo, taigi ir Direktyvos 2010/18 taikymo sritį, nes kai kurios iš šių atostogų gali atitikti tas, kurias valstybės narės pagal šio Bendrojo susitarimo 7 straipsnio 1 dalį turi suteikti darbuotojams, tačiau tai turi patikrinti prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas.
23

Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiame teisme – Rayonen sad Haskovo (Haskovo apylinkės teismas, Bulgarija) QH pareiškė ieškinį Kasaciniam teismui dėl žalos, kurią ji mano patyrusi dėl to, kad 2011 m. spalio 25 d. nutartyje jis pažeidė Sąjungos teisę, atlyginimo. Grįsdama šį ieškinį QH, be kita ko, teigia, kad Kasacinis teismas turėjo taikyti Direktyvos 2003/88 7 straipsnį ir pripažinti jos teisę į mokamas kasmetines atostogas už laikotarpį, per kurį ji negalėjo jomis pasinaudoti dėl neteisėto atleidimo iš darbo. QH priduria, kad jeigu Kasacinis teismas turėjo abejonių dėl galimybės taikyti šią nuostatą, jis, kaip aukščiausiosios instancijos teismas, turėjo pateikti Europos Sąjungos Teisingumo Teismui prašymą priimti prejudicinį sprendimą pagal SESV 267 straipsnį dėl šios Sąjungos teisės nuostatos aiškinimo. QH teigimu, tai, kad Kasacinis teismas nesilaikė jam tenkančios pareigos kreiptis į Teisingumo Teismą, turi būti laikoma neteisėtu veiksmu, padariusiu QH reikalaujamų sumų dydžio žalos.
37

Šio aiškinimo negali paneigti argumentas, kad automobilių nuomos bendrovės suteikia savo klientams erdves, kurias Stim ir SAMI laiko „viešomis“, t. y. nuomojamų automobilių salonus, kuriuose galima klausytis saugomų kūrinių per šiuose automobiliuose įrengtus radijo imtuvus. Iš tiesų tokių erdvių, kaip ir pačių radijo imtuvų, suteikimas nėra paskelbimo veiksmas. Be to, iš Teisingumo Teismo jurisprudencijos matyti, kad vietos, kurioje vyksta paskelbimas, privatus ar viešas pobūdis neturi reikšmės (šiuo klausimu žr. 2006 m. gruodžio 7 d. Sprendimo SGAE, C‑306/05, EU:C:2006:764, 50 punktą).
37

Iš tiesų, kai jokio transporto bilieto už mažesnę kainą neįsigyta, sutarties atsisakymo atveju vartotojui grąžinama už šią kortelę sumokėta suma, ir vartotojas praranda teisę pasinaudoti nuolaida vėliau perkamiems keleivinio transporto bilietams. Be to, iš pastabų, pateiktų per žodinę proceso Teisingumo Teisme dalį, matyti, kad tuo atveju, jei transporto bilietas už mažesnę kainą būtų įsigytas per sutarties atsisakymo laikotarpį, būtų galima įpareigoti vartotoją sumokėti sumažintos transporto bilieto kainos, sumokėtos naudojant nuolaidų kortelę, ir visos šio bilieto kainos skirtumą.
24

Be to, kai nacionalinis teismas ex officio konstatuoja, kad ši pareiga pažeista, nelaukdamas, kol vartotojas dėl to pateiks prašymą, jis turi taikyti visas pasekmes, kylančias pagal nacionalinę teisę dėl tokio pažeidimo, su sąlyga, kad laikomasi rungimosi principo ir šio teismo paskirtos sankcijos atitinka Direktyvos 2008/48 23 straipsnyje nustatytus reikalavimus, kaip juos aiškina Teisingumo Teismas (šiuo klausimu žr. 2016 m. balandžio 21 d. Sprendimo Radlinger ir Radlingerová, C‑377/14, EU:C:2016:283, 71, 73 ir 74 punktus). Šiuo klausimu reikia priminti, kad šios direktyvos 23 straipsnyje numatyta, kad, pirma, sankcijų, taikomų už nacionalinių nuostatų, priimtų taikant šios direktyvos 8 straipsnį, pažeidimą, taisyklės turi būti apibrėžtos taip, kad sankcijos būtų veiksmingos, proporcingos ir atgrasančios, ir, antra, valstybės narės imasi visų priemonių, būtinų užtikrinti, kad jos būtų taikomos. Neperžengiant šių ribų, taisyklių dėl sankcijų pasirinkimas paliekamas valstybių narių diskrecijai (šiuo klausimu žr. 2014 m. kovo 27 d. Sprendimo LCL Le Crédit Lyonnais, C‑565/12, EU:C:2014:190, 43 punktą).
106

Nagrinėjamu atveju arbitražo susitarimo 7 straipsnio 3 dalyje nustatyta, kad šalys imasi visų būtinų priemonių arbitražo sprendimui įvykdyti, įskaitant, jeigu reikia, nacionalinės teisės aktų pakeitimus, per 6 mėnesius nuo to sprendimo priėmimo dienos. Be to, išnašose, susijusiose su Reglamento Nr. 1380/2013 I priedo 8 ir 10 punktais, nurodyta, kad, kalbant apie Kroatijos Respubliką ir Slovėnijos Respubliką, prieigos prie šių valstybių narių pakrantės remiantis kaimynystės santykiais režimas, nustatytas šio reglamento I priede, „taikomas nuo tada, kai bus visiškai įgyvendintas [arbitražo sprendimas]“. Neginčijama, kaip nurodė ir generalinis advokatas savo išvados 164 punkte, kad arbitražo sprendimas nebuvo įvykdytas.
24

Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas pažymi, kad Vokietijoje profesinės pensijos išmokos gali būti suteikiamos pagal įvairias taisykles. Viena vertus, darbdavys gali tiesiogiai mokėti išmokas, privalomas išmokėti pagal savo įmonės profesinių pensijų sistemą. Antra vertus, jis gali šias išmokas išmokėti per išorės įstaigas. Taigi darbdavys nemoka jokios išmokos, bet numato jos išmokėjimą netiesiogiai: per darbdavio darbuotojo naudai sudarytą gyvybės draudimą, per paramos fondą arba per pensijų kasą, kuriam (-iai) jis paveda valdyti savo įmonės profesinių pensijų sistemą.
52

Atvirkščiai, pagrindinėje byloje nagrinėjama papildoma išmoka siekiama atlyginti aukšto lygio sportininkams, kurie atstovavo priimančiajai valstybei narei arba jos teisinėms pirmtakėms tarptautinėse sporto varžybose ir parodė puikius rezultatus. Konkrečiai kalbant, mokant šią papildomą išmoką jos gavėjams ne tik užtikrinamas finansinis saugumas, kompensuojant ribotą dalyvavimą darbo rinkoje laikotarpiu, skirtu aukšto meistriškumo sporto pratyboms, bet kartu (ir svarbiausia) išreiškiamas ypatingas visuomenės pripažinimas už sportinius laimėjimus atstovaujant šaliai. Jei darbuotojas migrantas pelnė tokį pripažinimą, kurį taip pat pelnė priimančiosios valstybės narės piliečiai, esantys tokioje pačioje situacijoje, t. y. kaip tos pačios rinktinės nariai laimėję medalius per kolektyvinio sporto varžybas, tai gali jam padėti integruotis į šios valstybės narės visuomenę. Be to, Teisingumo Teismas jau pripažino didelę sporto, ypač neprofesionalaus sporto, socialinę svarbą Sąjungoje, kurią atspindi SESV 165 straipsnis, ir sporto vaidmenį integruojantis į priimančiosios valstybės narės visuomenę (šiuo klausimu žr. 2019 m. birželio 13 d. Sprendimo TopFit ir Biffi, C‑22/18, EU:C:2019:497, 33 punktą).
14

C. M. Service, kuriai, pasibaigus konkurso procedūrai, buvo skirta antra vieta, pateikė skundą Tribunale amministrativo regionale per il Lazio (Lacijaus regiono administracinis teismas, Italija); ji prašė panaikinti 2017 m. balandžio 12 d. Romos universiteto „La Sapienza“ sprendimą pagrindinėje byloje nagrinėjamą viešojo pirkimo sutartį sudaryti su GTE Tedeschi (bendra vertė –31744359,67 EUR be PVM ir su saugumu susijusių išlaidų). Grįsdama savo skundą C. M. Service nurodė pagrindą, susijusį su Italijos teisėje numatytų bendrųjų apribojimų pažeidimu, nes darbų dalis, kurią konkurso laimėtojas planavo pavesti subrangovams, sudarė daugiau kaip 30 % visos šios viešojo pirkimo sutarties vertės. Ji taip pat teigė, kad perkančioji organizacija atidžiai ir konkrečiai neišnagrinėjo konkurso laimėtojo pateikto pasiūlymo, nes ji, pažeisdama atitinkamas Italijos teisės nuostatas, sutiko su tuo, kad įmonėms subrangovėms būtų mokama daugiau kaip 20 % mažiau, palyginti su sudarytoje viešojo pirkimo sutartyje nurodytomis vieneto kainomis.
24

Be to, 2017 m. liepos 20 d. sprendimu kompetentinga Nyderlandų institucija išplėtė 2017 m. balandžio 26 d. sprendime nustatytą lengvatinio laikotarpio taikymo sritį taip, kad, be dviejų jame konkrečiai nurodytų partijų, iki 2017 m. lapkričio 1 d. buvo galima pristatyti ir iki 2018 m. lapkričio 1 d. naudoti produkto Vaselife UB atsargas, kurių partijos numeris 272-994-S 4.
59

Komisija pripažino, kad šiuo atveju pagrįstoje nuomonė nustatyto termino paskutinę dieną, t. y. 2017 m. balandžio 16 d., visos dvylika Prancūzijos teritorijos zonų, su kuriomis susijęs jos ieškinys, formaliai buvo oro kokybės plano dalykas. Vis dėlto ji mano, kad šie planai neveiksmingi, nes nepašalino nuolatinio viršijimo atvejų, kurių Prancūzijoje būta nuo 2010 m. Be to, išanalizavusi minėtus planus ir kitas priemones, kurių ėmėsi Prancūzijos Respublika, taip pat šios valstybės narės valdžios institucijų per ikiteisminę procedūrą pateiktą informaciją, Komisija, priekaištaudama šioms institucijoms dėl jų pasyvaus elgesio ir dėl to, kad jos priėmė neprivalomas priemones, teigia, kad nagrinėjamuose planuose nėra numatyta tinkamų priemonių siekiant, kad NO2 ribinių verčių viršijimo laikotarpis būtų „kuo trumpesnis“. Be to, nė viename iš šių planų nenurodyta struktūrinių pakeitimų būtinybė.
25

To teismo nuomone, laisva konkurencija elektros energijos rinkoje yra iškreipiama, jei tam tikros įmonės yra apmokestinamos dėl jų gamybos formos, net jeigu mokestis nedaro tiesioginio poveikio pačiai elektros energijos gamybai arba pagamintai elektros energijai, bet daro poveikį kurui ir atliekoms ir šiuo tikslu naudojamų priemonių saugojimui be objektyvaus pateisinimo. Be to, šitoks skirtingas požiūris gali prieštarauti Sąjungos teisei, jei būtų nustatyta, kad toks apmokestinimas nėra grindžiamas aplinkos apsauga ir kad jis nustatytas dėl priežasčių, susijusių tik su tarifo deficitu.
38

Dėl šių priežasčių ir esant tokioms sąlygoms 2015 m. gruodžio 17 d. Sprendimo WebMindLicenses (C‑419/14, EU:C:2015:832) 68 punkte Teisingumo Teismas nusprendė, kad pagal Sąjungos teisę nedraudžiama mokesčių administratoriui per administracinę procedūrą nustatyti piktnaudžiavimą PVM srityje, naudojantis įrodymais, gautais per tuo pačiu metu vykdomą su apmokestinamuoju asmeniu susijusį baudžiamąjį procesą, kuris dar nebaigtas. Kaip generalinis advokatas pažymėjo išvados 39 punkte, toks vertinimas taip pat taikomas, kai sukčiavimui PVM srityje nustatyti naudojamasi įrodymais, gautais per tuo pačiu metu vykdomą baudžiamąjį procesą, kuris dar nebaigtas ir nėra susijęs su apmokestinamuoju asmeniu, arba įrodymais, surinktais per susijusias administracines procedūras, kuriose, kaip pagrindinėje byloje, apmokestinamasis asmuo nedalyvavo.
47

Be to, jei būtų laikomasi priešingo aiškinimo, reikėtų įrodyti grėsmę viešajai tvarkai ar visuomenės saugumui ir dėl to taptų labai sudėtinga arba praktiškai neįmanoma išvežti arba išvesdinti trečiosios valstybės piliečių, Sąjungos piliečių sutuoktinių, kurie tik tam tikru laikotarpiu dėl savo sutuoktinių veiklos priimančiojoje valstybėje narėje pasinaudojo teise laikinai gyventi šalyje, nesvarbu, kokia veikla šie Sąjungos piliečiai verčiasi ar kur gyvena dabar, net jeigu tai būtų už Sąjungos ribų.
10

Pagal vieną iš šiose bendrosiose vežimo sąlygose įtvirtintų nuostatų už Deutsche Bahn interneto svetainėje rezervuotus bilietus gali būti sumokėta kreditine kortele, per PayPal, momentiniu pervedimu arba SEPA tiesioginiu debetu. Vis dėlto, remiantis šia nuostata, pastaruoju metodu galima pasinaudoti, tik jeigu tenkinamos įvairios sąlygos, t. y. kad mokėtojas turi turėti gyvenamąją vietą Vokietijoje, duoti sutikimą nurašyti lėšas iš sąskaitos buveinę SEPA erdvėje turinčiame banke ar taupomojoje kasoje, duoti pavedimą bankui ar taupomajai kasai pervesti lėšas ir būti užsiregistravęs Deutsche Bahn interneto svetainėje. Be to, kad būtų įjungta SEPA tiesioginio debeto paslauga, registruojantis taip pat reikia sutikti su mokumo patikra.
19

Be to, iki įsigaliojant Direktyvai 2012/34, Direktyvoje 2001/14 buvo II priedas, analogiškas Direktyvos 2012/34 II priedui. Tačiau, priešingai nuo pastarojo priedo, Direktyvos 2001/14 II priede naudojimasis geležinkelių infrastruktūra nebuvo nurodytas kaip minimali prieigos paslauga, todėl, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo teigimu, buvo akivaizdu, kad „peronai“ turėjo būti priskirti prie Direktyvos 2001/14 II priedo 2 punkto c papunktyje nurodytos kategorijos, kuriai priklauso „keleivių stotys, jų pastatai ir kiti objektai“. Taigi tas teismas laikosi nuomonės, kad jeigu Sąjungos teisės aktų leidėjas būtų norėjęs pakeisti naudojimosi peronais apmokestinimo principą, jis tai būtų nurodęs Direktyvos 2012/34 konstatuojamosiose dalyse, juo labiau kad toks pakeitimas turėtų didelių finansinių pasekmių.