GENERALINĖS ADVOKATĖS

VERICA TRSTENJAK IŠVADA,

pateikta 2009 m. gegužės 14 d. ( 1 )

Byla C-199/08

Erhard Eschig

prieš

UNIQA Sachversicherung AG

„Teisinių išlaidų draudimas — Direktyva 87/344/EEB — 4 straipsnio 1 dalis — Apdraustojo laisvė pasirinkti advokatą — Sutartinis apribojimas — Keliems apdraustiesiems tuo pačiu įvykiu padaryta žala — Draudiko pasirinktas teisinis atstovas“

I — Įžanga

1. Šio prejudicinio sprendimo priėmimo proceso dalykas yra Austrijos Aukščiausiojo Teismo (toliau – prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas) prejudicinis klausimas dėl 1987 m. birželio 22 d. Tarybos direktyvos dėl įstatymų ir kitų teisės aktų, susijusių su teisinių išlaidų draudimu, derinimo ( 2 ) aiškinimo. Prejudicinis klausimas susijęs su Direktyvos 87/344 4 straipsnio 1 dalies a punktu, pagal kurį teisinių išlaidų draudimu apsidraudęs asmuo, kai kreipiamasi į advokatą ar kitą asmenį, kuris pagal nacionalinės teisės aktus turi reikiamą kvalifikaciją ginti apdraustąjį, jam atstovauti arba ginti jo interesus bet kokiame tyrime ar teismo procese (toliau kalbant apie advokatą arba kitą asmenį, kuris pagal nacionalinės teisės aktus turi reikiamą kvalifikaciją, bus vartojama bendra „teisinio atstovo“ sąvoka), turi teisę laisvai pasirinkti teisinį atstovą.

2. Pagrindinė byla prasidėjo dėl atsakovės pagrindinėje byloje atsisakymo kompensuoti ieškovo pagrindinėje byloje išlaidas advokatui, įgaliotam jam atstovauti, bankrutavus dviem investicinių paslaugų įmonėms. Atsakovė pagrindinėje byloje tai grindžia tuo, kad sutarties pagrindą sudarančios bendrosios draudimo taisyklės suteikia teisę jai pačiai parinkti teisinį atstovą, nes dėl bankroto žalą patyrė keletas joje apsidraudusių asmenų ir todėl tai yra vadinamasis kolektyvinės žalos atvejis.

3. Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas pageidauja sužinoti, ar Direktyvos 87/344 4 straipsnio 1 dalies a punktą reikia aiškinti kaip draudžiantį nacionalinių teisės aktų aiškinimą, pagal kurį teisinių išlaidų draudimo įmonė gali į teisinių išlaidų draudimo sutartį įtraukti sąlygą, suteikiančią draudikui teisę įvykus draudiminiam įvykiui, dėl kurio žalą patyrė didelis apdraustųjų skaičius, pasirinkti teisinį atstovą ir taip apriboti atskirų apdraustųjų teisę laisvai rinktis teisinį atstovą (toliau – kolektyvinės žalos išlyga).

II — Teisinis pagrindas

A — Bendrijos teisė

4. Pagal Direktyvos 87/344 vienuoliktos konstatuojamosios dalies redakciją vokiečių kalba ( 3 ) teisinių išlaidų draudimu apsidraudusio asmens interesai reikalauja, kad visais atvejais, atsiradus interesų konfliktui, apdraustasis pats galėtų pasirinkti advokatą arba kitą asmenį, kuris turi nacionalinių įstatymų numatytus reikalavimus atitinkančią kvalifikaciją teismo ar administraciniame procese.

5. Pagal Direktyvos 87/344 12 konstatuojamąją dalį valstybėms narėms turėtų būti suteikta galimybė atleisti įmones nuo būtinybės suteikti apdraustajam šią teisę pasirinkti advokatą, jeigu teisinių išlaidų draudimas apsiriboja tiktai bylomis, susijusiomis su kelių transporto priemonių naudojimu jų teritorijoje ir jei yra įvykdytos kitos ribojančios sąlygos.

6. Direktyvos 87/344 3 straipsnis suformuluotas taip: „1. Teisinių išlaidų draudiminė apsauga turi būti sutarties, sudarytos atskirai nuo kitų draudimo grupių, objektas arba ji turi būti numatyta atskiroje vieno draudimo poliso dalyje, kur nurodomas teisinių išlaidų draudiminės apsaugos pobūdis ir, jei to reikalauja valstybė narė, atitinkamos draudimo įmokos dydis. 2. Kiekviena valstybė narė imasi reikiamų priemonių užtikrinti, kad jos teritorijoje įsisteigusios draudimo įmonės taikytų pagal valstybės narės nustatytas priemones arba, jeigu tai leidžia valstybė narė, savo pačių pasirinkimu bent vieną iš šių alternatyvių sprendimų: a) draudimo įmonė garantuoja, kad joks jos darbuotojas, kuris užsiima pretenzijų dėl teisinių išlaidų tvarkymu arba su tuo susijusia teisine konsultacija, tuo pačiu metu nevykdys panašios veiklos: — jeigu tai mišri draudimo įmonė – dėl kitos jos vykdomos draudimo grupės, — nepriklausomai nuo to, ar draudimo įmonė yra mišri, ar specializuota – kitoje įmonėje, turinčioje finansinių, komercinių ar administracinių ryšių su pirmąja ir vykdančioje vieną ar daugiau kitų Direktyvoje 73/239/EEB nurodytų grupių draudimą; b) draudimo įmonė patiki su teisinių išlaidų draudimu susijusių pretenzijų tvarkymą kitai atskiro juridinio asmens statusą turinčiai įmonei. Ši įmonė nurodoma 1 dalyje minėtoje atskiroje sutartyje arba atskiroje sutarties dalyje. Jei atskiro juridinio asmens statusą turinti įmonė turi ryšį su draudimo įmone, vykdančia vieną ar daugiau kitų Direktyvos 73/239/EEB priedo A dalyje nurodytų grupių draudimą, tos įmonės darbuotojai, kurie užsiima pretenzijų tvarkymu arba su tuo susijusia teisine konsultacija, negali tuo pačiu metu vykdyti tokios pat ar panašios veiklos kitoje įmonėje. Be to, valstybės narės gali taikyti tuos pačius reikalavimus ir įmonės valdymo personalui; c) draudimo įmonė sutartyje suteikia apdraustajam teisę patikėti savo interesų gynybą savo pasirinktam advokatui arba, jei tai leidžia nacionalinės teisės aktai, bet kuriam kitam reikiamą kvalifikaciją turinčiam asmeniui nuo to momento, kai jis įgyja teisę pagal draudimo polisą pateikti savo draudikui tokį reikalavimą. 3. Nepriklausomai nuo pasirinkto sprendimo, teisines išlaidas apsidraudusių asmenų interesai pagal šią direktyvą laikomi turinčiais lygiavertės apsaugos garantijas.“

7. Direktyvos 87/344 4 straipsnyje nustatyta: „1. Kiekvienoje teisinių išlaidų draudimo sutartyje aiškiai pripažįstama, kad: a) kai kreipiamasi į advokatą ar kitą asmenį, kuris pagal nacionalinės teisės aktus turi reikiamą kvalifikaciją ginti apdraustąjį, jam atstovauti arba ginti jo interesus bet kokiame tyrime ar teismo procese, apdraustasis turi teisę laisvai pasirinkti tokį advokatą arba kitą asmenį; b) kilus interesų konfliktui, apdraustasis turi teisę laisvai pasirinkti advokatą arba, jei jis to nori ir tą leidžia nacionalinės teisės aktai, bet kurį kitą reikiamą kvalifikaciją turintį asmenį ginti jo interesus. 2. Advokatas – asmuo, turintis teisę užsiimti profesine veikla pagal vieną iš apibrėžimų, pateiktų Direktyvoje 77/249/EEB.“

8. Direktyvos 87/344 5 straipsnis suformuluotas taip: „1. Kiekviena valstybė narė gali numatyti 4 straipsnio 1 dalies taikymo išimtis teisinių išlaidų draudimui, jei yra įvykdytos visos šios sąlygos: a) draudimas apsiriboja tiktai bylomis, susijusiomis su kelių transporto priemonių naudojimu atitinkamos valstybės narės teritorijoje; b) draudimas yra numatytas sutartyje dėl pagalbos suteikimo kelių transporto priemonių avarijos ar gedimo atveju; c) nei teisinių išlaidų draudikas, nei pagalbos draudikas neatlieka jokių atsakomybės grupių draudimo; d) yra numatytos priemonės, garantuojančios, kad teisines konsultacijas ir kiekvienos ginčo šalies atstovavimą vykdo visiškai nepriklausomi advokatai, jeigu šios šalys yra apdraudusios savo teismo išlaidas pas tą patį draudiką. 2) Pagal šio straipsnio 1 dalį valstybės narės draudimo įmonei suteikta išimtis nedaro įtakos 3 straipsnio 2 dalies taikymui.“

B — Nacionalinė teisė

9. Reikšmingi nacionalinės teisės aktai yra 1958 m. Draudimo sutarties įstatymo (toliau – VersVG) 158 k straipsnis ir 158 p straipsnis. VersVG 158 k straipsnyje numatyta: „1. Apdraustasis turi teisę savo atstovu teisminiame ar administraciniame procese laisvai pasirinkti asmenį, turintį teisę verstis profesine šalių atstovavimo veikla. Be to, kilus jo ir draudiko interesų konfliktui, apdraustasis turi teisę laisvai pasirinkti advokatą jo teisiniams interesams ginti. 2. Draudimo sutartyje galima numatyti, kad apdraustasis savo atstovu teisminiame ar administraciniame procese gali pasirinkti tik asmenį, turintį teisę verstis profesine šalių atstovavimo veikla, kurio biuras yra teismo ar administracinės institucijos, kompetentingos nagrinėti numatomą bylą pirmąja instancija, buveinės vietoje. Tuo atveju, kai šioje vietoje nėra bent keturių savo biurus ten turinčių tokios kvalifikacijos asmenų, turi būti suteikta teisė rinktis iš pirmosios instancijos teismo apygardoje, kurioje yra suinteresuotosios institucijos buveinė, dirbančių asmenų. 3. Apie pirmos dalies pirmajame sakinyje nurodytą apdraustajam suteiktą pasirinkimo teisę jam turi būti pranešama, jei jis reikalauja teisinio atstovo dalyvavimo administraciniame ar teisminiame procese; apie tos pačios dalies antrajame sakinyje pripažintą teisę pranešama kilus interesų konfliktui. Jei draudimo įmonė įgaliojo kitą įmonę tvarkyti reikalavimus dėl žalos (158 j straipsnio antrasis sakinys), šiai kitai įmonei taip pat taikoma minėta informavimo pareiga.“

C — Bendrosios teisinių išlaidų draudimo taisyklės

10. Bendrosios teisinių išlaidų draudimo taisyklės yra Austrijos draudimo asociacijos parengtos pavyzdinės taisyklės. Jų 1995 m. galiojusios redakcijos 6.7.3 straipsnyje (toliau – ARB 1995) nustatyta: „Jei gindami savo teisinius interesus keli apdraustieji turi teisę į draudimo apsaugą pagal vieną ar kelias draudimo sutartis ir jei dėl tos pačios ir analogiškos priežasties jų interesai nukreipti prieš tą patį asmenį, draudikas turi teisę pirmiausia ginti teisinius apdraustųjų interesus neteismine tvarka ir patikėti būtinų bandomųjų bylų tvarkymą jo pasirinktam teisiniam atstovui. Jei arba tik paaiškėjus, kad šiomis priemonėmis apdraustieji nepakankamai apsaugomi nuo jų teisių praradimo, ypač baigiantis senaties terminui, draudikas prisiima jo pasirinktų teisinių atstovų reiškiamų kolektyvinių ieškinių ar šių atstovų įgyvendinamų kitų neteisminių ir teisminių interesų gynimo būdų išlaidas.“

III — Faktinės aplinkybės, pagrindinė byla ir prejudiciniai klausimai

11. Ieškovas pagrindinėje byloje, Dr. Erhard Eschig sudarė su atsakove pagrindinėje byloje UNIQA Sachversicherung AG teisinių išlaidų draudimo sutartį, kuriai buvo susitarta taikyti ARB 1995.

12. Ieškovas pagrindinėje byloje investavo pinigus į dvi investicinių paslaugų įmones. Šios įmonės bankrutavo. Dėl bankrotų nukentėjo jis ir keletas tūkstančių kitų investuotojų. Ieškovas pagrindinėje byloje įgaliojo jo gyvenamoje vietoje buveinę turinčią advokato kontorą atstovauti jam, be kita ko, pradėtose bankroto bylose dėl nemokių įmonių turto, šių įmonių valdymo organams iškeltoje baudžiamojoje byloje ir byloje prieš Austrijos Respubliką dėl aplaidžios finansų rinkos priežiūros.

13. Ieškovas pagrindinėje byloje pateikė atsakovei prašymą dėl patvirtinimo, kad bus atlygintos jau patirtos ir būsimos jo pasirinktų advokatų dalyvavimo išlaidos. Atsakovė pagrindinėje byloje šį prašymą atmetė. Ji nurodo, kad apie 180 nukentėjusių asmenų yra apsidraudę pas ją teisinių išlaidų draudimu. Tokiu atveju ARB 1995 6.7.3 straipsnis numato, kad asmenims, apsidraudusiems teisinių išlaidų draudimu, vietoje individualaus proceso gali būti nurodoma dalyvauti bandomuosiuose procesuose arba pateikti kolektyvinį ieškinį ir kad draudikas šiuo atveju turi teisę pasirinkti teisinį atstovą. Todėl ji nesanti įpareigota atlyginti ieškovo išlaidų, patirtų individualiai pradėtame teismo procese.

14. Dėl to ieškovas pagrindinėje byloje pareiškė ieškinį atsakovei pagrindinėje byloje tvirtindamas, pirma, kad atsakovė privalo atlyginti jo advokatų dalyvavimo vykstančiuose ir būsimuose teismo procesuose išlaidas, ir, antra, kad ARB 1995 6.7.3 straipsnis yra negaliojantis ir todėl nėra sudėtinė teisinių išlaidų draudimo sutarties dalis. Ieškovo pagrindinėje byloje reikalavimus atmetė pirmosios ir apeliacinės instancijos teismai. Abiejų instancijų teismai nusprendė, kad VersVG 158 k straipsnio aiškinimas, pagal kurį yra leistina kolektyvinės žalos išlyga, kaip antai įtvirtinta ARB 1995 6.7.3 straipsnyje, atitinka Direktyvos 87/344 4 straipsnio 1 dalies a punktą.

15. Kasacinį skundą nagrinėjusiam, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiam teismui kilo abejonių dėl Direktyvos 87/344 4 straipsnio 1 dalies a punkto aiškinimo. Viena vertus, Direktyvos 87/344 4 straipsnio 1 dalies a punktas numato teisę laisvai pasirinkti teisinį atstovą. Tai atitinka ieškovo pagrindinėje byloje požiūrį. Kita vertus, esama rimtų pagrindų kolektyvinės žalos išlygos leistinumui, kai didelis apsidraudusiųjų teisinių išlaidų draudimu skaičius patyrė žalą dėl to paties įvykio. Vieno teisinio atstovo kelių apsidraudusių teisinių išlaidų draudimu asmenų vardu pradėto bandomojo proceso arba pareikšto kolektyvinio ieškinio išlaidos yra gerokai mažesnės nei išlaidos pareiškiant ieškinius individualiai. Šis išlaidų ribojimas taip pat yra būtinas visų apdraustųjų interesams.

16. Tuo atveju, jei atitinkamas VersVG 158 k straipsnio aiškinimas atitinka Direktyvos 87/344 4 straipsnio 1 dalies a punktą, kyla klausimas, pagal kokius kriterijus atskirti kolektyvinės žalos atvejus nuo kitų atvejų. Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas abejoja tuo, ar tokia išlyga, kaip antai ARB 1995 6.7.3 straipsnis, pagal kurią teisinių išlaidų draudikas turi teisę pasirinkti teisinį atstovą jau tada, kai nukenčia keletas teisinių išlaidų draudimu apsidraudusių asmenų, yra suderinama su Direktyvos 87/344 tikslais ir reikalavimais.

17. Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas nusprendė sustabdyti bylos nagrinėjimą ir pateikti Teisingumo Teismui tokius prejudicinius klausimus: „1. Ar Direktyvos 87/344 4 straipsnio 1 dalį reikia aiškinti taip, kad jai prieštarauja teisinių išlaidų draudimo įmonės bendrųjų draudimo taisyklių sąlyga, suteikianti draudikui teisę, įvykus draudiminiam įvykiui, dėl kurio žalą patyrė didelis apdraustųjų skaičius (pavyzdžiui, bankrutavus investicinių paslaugų įmonei), pasirinkti teisinį atstovą, taip apribojant atskirų apdraustųjų teisę laisvai rinktis advokatą? 2. Jei atsakymas į pirmąjį klausimą būtų neigiamas, kokiomis sąlygomis pripažintina „kolektyvinė žala“, minėtos direktyvos prasme (arba papildant šią direktyvą) leidžianti suteikti draudikui teisę apdraustojo vardu pasirinkti teisinį atstovą?“

IV — Procesas Teisingumo Teisme

18. 2008 m. balandžio 23 d. Nutartį dėl prašymo priimti prejudicinį sprendimą Teisingumo Teismo kanceliarija gavo 2008 m. gegužės 15 d.

19. Ieškovas pagrindinėje byloje ir atsakovė pagrindinėje byloje, Austrijos ir Čekijos vyriausybės bei Europos Bendrijų Komisija pateikė rašytines pastabas.

20. 2009 m. kovo 11 d. posėdyje dalyvavo ir savo paaiškinimus papildė ieškovo pagrindinėje byloje ir atsakovės pagrindinėje byloje, Austrijos ir Čekijos vyriausybių bei Komisijos atstovai.

V — Pagrindiniai šalių argumentai

21. Visos proceso šalys sutaria, kad Direktyva 87/344 turėtų būti pašalintos patekimo į teisinių išlaidų draudimo rinką kliūtys, kurios atsiranda iš nacionalinių teisės aktų dėl apsaugos nuo interesų konfliktų. Vokietijoje iki Direktyvos 87/344 priėmimo galiojo vadinamasis specializacijos principas, kuris ribojo draudimo įmonių iš kitų valstybių narių patekimą į rinką. Kad būtų palengvintas draudimo įmonių iš kitų valstybių narių patekimas į rinką ir kartu užtikrinta apsauga nuo interesų konfliktų, Direktyvos 87/344 3 straipsnio 2 dalyje buvo numatyti šie trys struktūriniai alternatyvūs sprendimai interesų konfliktams išvengti: pirma, teisinių išlaidų draudimo ir kitų draudimo grupių draudiminius įvykius nagrinėja atskiri darbuotojai, antra, pretenzijų nagrinėjimas perduodamas kitai įmonei ir, trečia, teisinių išlaidų draudimu apsidraudęs asmuo gali laisvai pasinaudoti pasirinkto teisinio atstovo paslaugomis.

22. Toliau visos proceso šalys sutaria, kad Direktyvos 87/344 4 straipsnio 1 dalies b punktas teisinių išlaidų draudimu apsidraudusio asmens apsaugai užtikrina teisę laisvai pasirinkti teisinį atstovą, jei, nepaisant struktūrinio reguliavimo pagal Direktyvos 87/344 3 straipsnio 2 dalį, kyla konkretūs interesų konfliktai.

23. Vis dėlto proceso šalių požiūriai išsiskiria dėl Direktyvos 87/344 4 straipsnio 1 dalies a punkto aiškinimo.

24. Ieškovo pagrindinėje byloje, Austrijos Respublikos ir Čekijos Respublikos nuomone, Direktyvos 87/344 4 straipsnio 1 dalies a punktas užtikrina teisę laisvai pasirinkti advokatą administraciniame ir teismo procese, nepriklausančią nei nuo minėtų alternatyvių sprendimų pasirinkimo, nei nuo konkretaus interesų konflikto buvimo. Ieškovas pagrindinėje byloje mano, kad savarankiška teisės laisvai pasirinkti teisinį atstovą pagal Direktyvos 87/344 4 straipsnio 1 dalies a punktą reikšmė yra ta, kad minėta teisė nepriklauso nuo interesų konflikto buvimo, tačiau turi siauresnę nei Direktyvos 87/344 4 straipsnio 1 dalies b punkto taikymo sritį dėl savo galiojimo tik administraciniame ir teismo procese. Austrijos Respublika nurodo, kad teisė laisvai pasirinkti teisinį atstovą, palyginti su pirminiu direktyvos projektu, nors ir buvo apribota galiojimu administraciniame ir teismo procese, esant šiam ribotam kontekstui vis dėlto turi savarankišką reikšmę.

25. Ieškovas pagrindinėje byloje, Austrijos Respublika ir Čekijos Respublika laikosi nuomonės, kad Direktyvos 87/344 4 straipsnio 1 dalies a punkto formuluotė neleidžia teisinių išlaidų draudikui pasirinkti teisinio atstovo už teisinių išlaidų draudimu apsidraudusį asmenį.

26. Galimybė apriboti taip pat negali būti grindžiama Direktyvos 87/344 5 straipsniu. Iki Direktyvos 87/344 priėmimo automobilių klubai kai kuriose valstybėse narėse per savo teisinius atstovus teikė nariams paramą teisiniuose ginčuose dėl eismo įvykių. Direktyvos 87/344 5 straipsnis yra išimtinė nuostata, kuri leistų išlaikyti minėtą praktiką.

27. Kalbant apie kolektyvinės žalos atvejus, reikia atmesti siaurą Direktyvos 87/344 4 straipsnio 1 dalies a punkto aiškinimą bei teleologinį apribojimą. Ieškovas pagrindinėje byloje nurodo, kad kolektyvinės žalos atvejai buvo žinomi priimant Direktyvą 87/344. Todėl Direktyvos 87/344 4 straipsnio 1 dalies a punkto taikymo sritis negali būti apribota remiantis kolektyvinės žalos atvejų naujumu. Austrijos Respublika šiuo klausimu atkreipia dėmesį į kolektyvinės žalos sąvokos neapibrėžtumą. Galiausiai ieškovas pagrindinėje byloje ir Čekijos Respublika nurodo daugybę nepatogumų teisinių išlaidų draudimu apsidraudusiam asmeniui, kuriuos galėtų lemti kolektyvinės žalos išlygos taikymas.

28. Ieškovas pagrindinėje byloje, Austrijos Respublika ir Čekijos Respublika siūlo į pirmąjį prejudicinį klausimą atsakyti taip, kad Direktyvos 87/344 4 straipsnio 1 dalis draudžia tokį teisinių išlaidų draudimu apsidraudusio asmens teisės laisvai pasirinkti teisinį atstovą ribojimą, koks yra nagrinėjamas pagrindinėje byloje.

29. Atsakovė pagrindinėje byloje laikosi nuomonės, kad Direktyvos 87/344 tikslas nėra užtikrinti teisinių išlaidų draudimu apsidraudusio asmens teisės laisvai pasirinkti teisinį atstovą.

30. Kadangi Direktyvos 87/344 3 straipsnyje numatytos trys interesų konfliktų išvengimo alternatyvos, ir nė vienai iš jų neturėtų būti teikiama pirmenybė, Direktyvos 87/344 4 straipsnio 1 dalies a punktas neturėtų būti aiškinamas taip, kad jis kiekvienu atveju suteikia teisę laisvai pasirinkti teisinį atstovą.

31. Tai matyti jau iš Direktyvos 87/344 vienuoliktos konstatuojamosios dalies, pagal kurią ši teisė visada pripažįstama tada, kai iškyla interesų konfliktas. Iš to a contrario darytina išvada, kad nesant tokio interesų konflikto iš esmės nėra teisės laisvai pasirinkti teisinį atstovą.

32. Tai patvirtina ir Direktyvos 87/344 5 straipsnyje numatyta išimtis. Šis straipsnis parodo, kad yra leistinos laisvo teisinio atstovo pasirinkimo išimtys. Direktyvos 87/344 5 straipsnis yra ne absoliuti išimtis, o tik pavyzdys. Nesant nuostatų apie kolektyvinę žalą, teisinių išlaidų draudimu apsidraudusio asmens interesais yra būtina atitinkamai aiškinti ar pagal analogiją taikyti Direktyvos 87/344 5 straipsnį. Austrija įstatymu jau įtvirtino tokią išimtį, VersVG 158 k straipsnio 2 dalyje numatydama teisės pasirinkti teisinį atstovą apribojimą pagal vietą.

33. Tai taip pat atitinka direktyvos effet utile. Yra svarbu, koks aiškinimas leistų pasiekti didžiausią praktinę naudą. Draudimo sektoriuje visada reikia remtis teisinių išlaidų draudimu apsidraudusių asmenų, kaip visumos, interesu. Dėl to turi būti siekiama užtikrinti apdraustiesiems vienodas sąlygas ir kuo veiksmingiau, laikantis vienodo požiūrio, turimą kapitalą padaryti prieinamą visiems teisinių išlaidų draudimu apsidraudusiems asmenims. Atsižvelgiant į kiekvienam vartotojui prieinamos teisinės apsaugos interesą, yra būtina priimti specialias nuostatas kolektyvinės žalos atvejams.

34. Vis dėlto kolektyvinės žalos atvejai Direktyvos 87/344 priėmimo metais (1987 m. ) dar nebuvo svarstomi.

35. Be to, atsakovė pagrindinėje byloje nurodo kolektyvinės žalos išlygos neleistinumo padarinius. Šiuo klausimu ji nagrinėja, pirma, konkurencinį santykį tarp teisinių išlaidų draudimo ir proceso išlaidų apmokėjimo. Antra, ji nurodo, kad Direktyva 87/344 nereglamentuoja teisinių išlaidų draudimo išmokų apimties. Todėl kolektyvinės žalos išlygos neleistinumas gali lemti atsisakymą drausti tam tikrą riziką ir maksimalių išmokų ribų nustatymą.

36. Galiausiai atsakovė pagrindinėje byloje nurodo kolektyvinės žalos išlygos privalumus asmeniui, apsidraudusiam teisinių išlaidų draudimu.

37. Atsakovė pagrindinėje byloje siūlo Teisingumo Teismui į pirmąjį prejudicinį klausimą atsakyti, kad Direktyvos 87/344 4 straipsnio 1 dalies a punktas turi būti aiškinamas taip, jog kolektyvinės žalos atvejais asmens, apsidraudusio teisinių išlaidų draudimu, teisės pasirinkti teisinį atstovą perleidimas teisinių išlaidų draudikui laikytinas leistinu.

38. Dėl antrojo prejudicinio klausimo atsakovė pagrindinėje byloje teigia, kad kolektyvinės žalos atvejai yra įvykiai, dėl kurių keletas asmenų patiria žalą, dėl kurios bent jau abstrakčiai proceso ekonomijos tikslais būtų tinkama spręsti viename teismo procese arba bandomajame procese. Šiame kontekste reikia atsižvelgti į tai, ar kalbama apie atvejus, kai žalingas įvykis turi didelę reikšmę, ar atskiri draudėjai patiria tiesioginę ir tokios pačios rūšies žalą, ar vienodas teisinis pagrindas ir ar atsakovai iš principo yra tie patys.

39. Komisijos nuomone, teisė laisvai pasirinkti advokatą pagal Direktyvos 87/344 4 straipsnio 1 dalies a punktą negali būti laikoma savarankišku direktyvos tikslu. Antraip abi pirmos struktūrinės alternatyvos, įtvirtintos Direktyvos 87/344 3 straipsnio 2 dalyje, netektų reikšmės. Tuomet jos būtų ne alternatyvūs sprendimai, o tik papildomos priemonės.

40. Komisija primena, kad Direktyva 87/344 šiuo klausimu nukrypsta nuo pirminio Komisijos direktyvos pasiūlymo. Jame buvo numatyta pirminė teisė laisvai pasirinkti advokatą. Vis dėlto Bendrijos įstatymų leidėjas šio pasiūlymo nesilaikė nuosekliai. Konkrečiai kalbant, šis laisvas advokato pasirinkimas buvo apribotas galiojimu teismo ir administraciniuose procesuose.

41. Šiam aiškinimui pritariama taip pat ir Direktyvos vienuoliktoje konstatuojamojoje dalyje. Pagal ją teisinių išlaidų draudimu apsidraudusio asmens interesai reikalauja, kad jis pats galėtų pasirinkti advokatą, ypač tada, kai kyla interesų konfliktas.

42. Komisijos manymu, Direktyva 87/344 nenumato absoliučios teisės laisvai pasirinkti teisinį atstovą. Todėl ši teisė, įtvirtinta Direktyvos 87/344 4 straipsnio 1 dalies a punktu, gali būti ribojama, jei tai atitinka atskiro teisinių išlaidų draudimu apsidraudusio asmens interesus.

43. Nėra jokių požymių, kad kolektyvinės žalos atvejai buvo svarstomi rengiant direktyvos projektą. Todėl Direktyva 87/344 nedraudžia kolektyvinės žalos išlygų taikymo, kol yra užtikrinama apdraustojo apsauga.

44. Kalbant apie klausimą, kokiais kriterijais remiantis turi būti nustatoma, kada esama masinės žalos, nagrinėjamu atveju esant 16000 nukentėjusių asmenų, pažymėtina, kad dėl to nekyla abejonių, todėl nėra būtina atsakyti į šį klausimą.

45. Į pirmąjį prejudicinį klausimą Komisija siūlo atsakyti, kad Direktyvos 87/344 4 straipsnio 1 dalis turi būti aiškinama kaip nedraudžianti sąlygos, kuri suteikia teisinių išlaidų draudikui teisę įvykus draudiminiam įvykiui, dėl kurio žalą patyrė didelis apdraustųjų skaičius, pasirinkti teisinį atstovą, taip apribojant atskirų apdraustųjų teisę laisvai jį rinktis.

VI — Teisinis vertinimas

A — Pirmasis prejudicinis klausimas

46. Savo pirmuoju klausimu prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas teiraujasi dėl Direktyvos 87/344 4 straipsnio 1 dalies a punkto aiškinimo. Jis nori žinoti, ar ši nuostata turi būti aiškinama kaip draudžianti nacionalinės teisės normos, kaip antai VersVG 158 k straipsnis, aiškinimą, pagal kurį kolektyvinės žalos išlyga teisinių išlaidų draudimo sutartyse yra leistina.

47. Mano įsitikinimu, į šį klausimą turi būti atsakyta teigiamai dėl šių priežasčių. Pirma, Direktyvos 87/344 4 straipsnio 1 dalies a punkto formuluotė kolektyvinės žalos atvejams nenumato jokių išimčių (1). Antra, bendra Direktyvos 87/344 struktūra liudija teisės laisvai pasirinkti teisinį atstovą teismo ir administraciniame procese pagal Direktyvos 87/344 4 straipsnio 1 dalies a punktą savarankišką reikšmę (2). Trečia, Direktyvos 87/344 5 straipsnis negali būti pagal analogiją taikomas kolektyvinės žalos atvejams (3). Ketvirta, nėra prielaidų Direktyvos 87/344 4 straipsnio 1 dalies a punkto teleologiniam apribojimui.

1. Dėl Direktyvos 87/344 4 straipsnio 1 dalies a punkto formuluotės

48. Pagal Direktyvos 87/344 4 straipsnio 1 dalies a punktą kiekvienoje teisinių išlaidų draudimo sutartyje aiškiai pripažįstama, jog kai kreipiamasi į teisinį atstovą, kad šis gintų asmenį, apsidraudusį teisinių išlaidų draudimu, jam atstovautų arba gintų jo interesus bet kokiame tyrime ar teismo procese, asmuo, apsidraudęs teisinių išlaidų draudimu, turi teisę laisvai pasirinkti tokį atstovą.

49. Pagal Direktyvos 87/344 4 straipsnio 1 dalies a punkto formuluotę pasirinkimo teisė iš tiesų apribota galiojimu administraciniame ir teismo procese. Vis dėlto pagal šį apribojimą nematyti išimties kolektyvinės žalos atvejais. Remiantis principu ubi lex non distinguit, nec nos distinguere debemus, Direktyvos 87/344 4 straipsnio 1 dalies a punkto formuluotė draudžia atskirti kolektyvinės žalos ir kitus atvejus. Todėl pagal Direktyvos 87/344 4 straipsnio 1 dalies a punkto formuluotę kolektyvinės žalos išlyga, pagal kurią teisinių išlaidų draudikas, o ne teisinių išlaidų draudimu apsidraudęs asmuo gali pasirinkti teisinį atstovą, neleidžiama.

2. Dėl teisės laisvai pasirinkti teisinį atstovą teismo ir administraciniame procese savarankiškos reikšmės

50. Atsakovės pagrindinėje byloje ir Komisijos nuomone, teisė laisvai pasirinkti teisinį atstovą pagal Direktyvos 87/344 4 straipsnio 1 dalies a punktą neturi savarankiškos reikšmės. Kadangi jos, pagrįsdamos savo požiūrį, remiasi Direktyvos 87/344 sistema, tikslais ir priėmimo aplinkybėmis, pirmiausia norėčiau trumpai išsakyti nuomonę dėl šios direktyvos priėmimo aplinkybių, tikslų ir turinio.

51. Direktyva 87/344 yra viena iš keleto direktyvų ( 4 ), kuriomis turėtų būti palengvintas patekimas į rinką tiesioginio draudimo srityje ( 5 ). Teisinių išlaidų draudimo srityje patekimo į rinką apribojimai atsirado dėl skirtingo reglamentavimo valstybėse narėse, kuriuo siekta išvengti interesų konfliktų ( 6 ).

52. Interesų konfliktai gali kilti ypač tada, kai draudimo įmonė siūlo kelių grupių draudimą. Pavyzdžiui, jei draudimo įmonė siūlo apdrausti atsakomybę ir teisines išlaidas, negalima atmesti galimybės, kad ginčo atveju pastaroji veiks ir žalą padariusiojo, ir nukentėjusio asmens pusėje ( 7 ).

53. Siekiant išvengti interesų konfliktų, Vokietijoje galiojo specializacijos reikalavimas. Kadangi daugelyje kitų valstybių narių draudimo įmonės buvo organizuotos kaip mišrios draudimo įmonės, jos neatitiko specializacijos reikalavimo. Todėl minėtoms įmonėms šis reikalavimas veikė kaip patekimo į rinką apribojimas.

54. Šį apribojimą turėjo pašalinti Direktyva 87/344, kuria turėjo būti sukurti saugikliai interesų konfliktams išvengti ( 8 ). Šiame kontekste reikia nagrinėti Direktyvos 87/344 3 straipsnio 2 dalį, kurioje numatyti trys alternatyvūs interesų konfliktų išvengimo sprendimai: — pagal a punktą pirmasis sprendimas iš esmės numato, kad draudimo įmonės darbuotojas užsiima specialiai pretenzijų dėl teisinių išlaidų tvarkymu arba su tuo susijusia teisine konsultacija ir tuo pačiu metu nevykdo panašios veiklos (toliau – specialiosios kompetencijos modelis), — remiantis b punktu, pagal antrąjį sprendimą su teisinių išlaidų draudimu susijusių pretenzijų tvarkymas turi būti patikėtas kitai atskiro juridinio asmens statusą turinčiai įmonei (toliau – darbų perkėlimo kitai įmonei modelis), — pagal sprendimą, numatytą c punkte, draudimo įmonė privalo sutartyje suteikti apdraustajam teisę patikėti savo interesų gynybą pasirinktam teisiniam atstovui nuo to momento, kai jis įgyja teisę pagal draudimo polisą pateikti savo draudikui reikalavimą (toliau – teisinio atstovo modelis).

55. Visi šie sprendimai pagal Direktyvos 87/344 3 straipsnio 3 dalį yra laikomi lygiaverte teisinių išlaidų draudimu apsidraudusio asmens interesų apsauga. Valstybės narės turi užtikrinti, kad jų teritorijoje įsisteigusios draudimo įmonės taikytų bent vieną iš šių alternatyvių sprendimų. Vis dėlto jos gali nuspręsti, kurį alternatyvų sprendimą pasirinkti, arba leisti įmonėms pasirinkti iš daugiau nei vieno alternatyvaus sprendimo.

56. Be struktūrinių priemonių interesų konfliktams išvengti pagal Direktyvos 87/344 3 straipsnio 2 dalį, Direktyvos 87/344 4 straipsnio 1 dalies b punktas numato apsaugą nuo konkrečių interesų konfliktų. Pagal šią nuostatą teisinių išlaidų draudimu apsidraudęs asmuo turi teisę laisvai pasirinkti teisinį atstovą, jei kyla interesų konfliktas.

57. Priešingai atsakovės pagrindinėje byloje ir Komisijos požiūriui, nei iš teisės laisvai pasirinkti teisinį atstovą teismo ir administraciniame procese pagal 4 straipsnio 1 dalies a punktą santykio su struktūrinėmis priemonėmis interesų konfliktams išvengti (a), nei iš jos santykio su teise laisvai pasirinkti teisinį atstovą interesų konflikto atveju (b), nei iš Direktyvos 87/344 tikslų, nei iš Direktyvos 87/344 priėmimo aplinkybių neišplaukia, kad minėta teisė neturi savarankiškos reikšmės.

a) Dėl teisės laisvai pasirinkti teisinį atstovą pagal Direktyvos 87/344 4 straipsnio 1 dalies a punktą santykio su struktūrinėmis priemonėmis interesų konfliktams išvengti pagal Direktyvos 87/344 3 straipsnio 2 dalį

58. Atsakovė pagrindinėje byloje ir Komisija teigia, kad teisė laisvai pasirinkti teisinį atstovą pagal Direktyvos 87/344 4 straipsnio 1 dalies a punktą turi būti nagrinėjama kartu su Direktyvos 87/344 3 straipsnio 2 dalies c punktu ir tėra tik speciali teisinio atstovo modelio forma. Jeigu teisei laisvai pasirinkti teisinį atstovą būtų suteikta savarankiška reikšmė, galiausiai visada būtų taikomas teisinio atstovo modelis pagal Direktyvos 87/344 3 straipsnio 2 dalies c punktą. Taip savo reikšmę prarastų kiti du alternatyvūs sprendimai, t. y. specialios kompetencijos modelis pagal Direktyvos 87/344 3 straipsnio 2 dalies a punktą ir darbų perkėlimo kitai įmonei modelis pagal Direktyvos 87/344 3 straipsnio 2 dalies b punktą.

59. Ši argumentacija neįtikina.

60. Visų pirma specialios kompetencijos modelis pagal Direktyvos 87/344 3 straipsnio 2 dalies a punktą ir darbų perkėlimo kitai įmonei modelis pagal Direktyvos 87/344 3 straipsnio 2 dalies b punktą savo atskirą galiojimo sritį išlaiko ir tada, kai iš Direktyvos 87/344 4 straipsnio 1 dalies a punkto kildinama savarankiška teisė laisvai pasirinkti teisinį atstovą teismo ir administraciniame procese.

61. Teisinio atstovo modelis pagal Direktyvos 87/344 3 straipsnio 2 dalies c punktą būtent turinio prasme peržengia Direktyvos 87/344 4 straipsnio 1 dalies a punkto ribas. Direktyvos 87/344 4 straipsnio 1 dalies a punktas teisę laisvai pasirinkti teisinį atstovą numato tik administracinio arba teismo proceso atveju. Priešingai, teisinių išlaidų draudimu apsidraudęs asmuo pagal teisinio atstovo modelį, numatytą Direktyvos 87/344 3 straipsnio 2 dalies c punkte, turi teisę patikėti savo interesų gynybą teisiniam atstovui nuo to momento, kai jis įgyja teisę pagal draudimo polisą pateikti savo draudikui reikalavimą, taigi dar iki administracinio ir teismo proceso ( 9 ).

62. Preziumuojant savarankišką teisę laisvai pasirinkti teisinį atstovą teismo ir administraciniame procese, specialios kompetencijos modelio ir darbų perkėlimo kitai įmonei modelio galiojimo sritis iš tiesų susiaurinama, tačiau jų atskira galiojimo sritis išlieka.

63. Priešingai, pagal atsakovės pagrindinėje byloje ir Komisijos aiškinimą Direktyvos 87/344 4 straipsnio 1 dalies a punktas nebeturėtų atskiros galiojimo srities. Pasirinkus teisinio atstovo modelį, teisė laisvai pasirinkti teisinį atstovą atsiranda dar iki administracinio arba teismo proceso pradžios. Jei Direktyvos 87/344 4 straipsnio 1 dalies a punktas būtų taikomas tik teisinio atstovo modelio pasirinkimo atveju, ši nuostata nebeturėtų norminio turinio ( 10 ).

64. Atsižvelgiant į romėnų teisės principą ut res magis valeat quam pereat, pagal kurį aiškinimas, kiekvienam straipsniui paliekantis savarankišką reikšmę, turi turėti viršenybę prieš aiškinimą, kuriuo atmetama atskirų straipsnių savarankiška reikšmė, santykis tarp Direktyvos 87/344 3 straipsnio 2 dalies ir 4 straipsnio 1 dalies a punkto patvirtina aiškinimą, pagal kurį Direktyvos 87/344 4 straipsnio 1 dalies a punktas suprantamas kaip savarankiška teisė laisvai pasirinkti teisinį atstovą.

b) Dėl teisės laisvai pasirinkti teisinį atstovą pagal Direktyvos 87/344 4 straipsnio 1 dalies a punktą santykio su apsauga nuo konkrečių interesų konfliktų pagal Direktyvos 87/344 4 straipsnio 1 dalies b punktą

65. Taip pat Direktyvos 87/344 4 straipsnio 1 dalies b punktas, pagal kurį numatoma teisė laisvai pasirinkti teisinį atstovą konkretaus interesų konflikto atveju, mano manymu, liudija teisės laisvai pasirinkti teisinį atstovą administraciniame ir teismo procese pagal Direktyvos 87/344 4 straipsnio 1 dalies a punktą savarankišką reikšmę. Jeigu 4 straipsnio 1 dalies a punktas būtų apribotas atvejais, kuriais iškyla konkretus interesų konfliktas, Direktyvos 87/344 4 straipsnio 1 dalies a punktas šalia Direktyvos 87/344 4 straipsnio 1 dalies b punkto nebeturėtų savarankiškos reikšmės.

c) Dėl Direktyvos 87/344 tikslų

66. Taip pat remiantis Direktyvos 87/344 tikslais nekyla abejonių dėl Direktyvos 87/344 4 straipsnio 1 dalies a punkto savarankiškos reikšmės.

67. Kadangi atsakovė pagrindinėje byloje pirmiausia remiasi tuo, jog Direktyvos 87/344 pagrindinis tikslas buvo kliūčių patekti į rinką pašalinimas, kad tam reikėjo suderinti teisės normas dėl teisinių išlaidų draudimu apsidraudusių asmenų apsaugos nuo interesų konfliktų ir kad, be to, neturėjo būti sukurta jokių teisių ar garantijų teisinių išlaidų draudimu apsidraudusiems asmenims, tokie argumentai neįtikina.

68. Iš tiesų Direktyvos 87/344 pagrindinis tikslas neabejotinai yra kliūčių patekti į rinką pašalinimas, suderinant teisės aktus dėl apsaugos nuo interesų konfliktų. Vis dėlto tai savaime neatmeta galimybės, kad direktyva gali turėti reguliavimo sričių, išeinančių už apsaugos nuo interesų konfliktų ribų.

69. Antra, atsakovė pagrindinėje byloje ir Komisija savo atsiliepimuose nurodė, kad Direktyvos 87/344 preambulėje atsižvelgiama tik į tikslą apsaugoti nuo interesų konfliktų.

70. Šis argumentas taip pat neįtikina. Visų pirma reikia pabrėžti, kad direktyvos tikslai, kuriais pagal EB 249 straipsnio 3 dalį yra susaistytos valstybės narės, kyla iš nagrinėjamos direktyvos straipsnių. Įpareigojančiam poveikiui egzistuoti nebūtina, kad į šiuos tikslus būtų atskirai atsižvelgiama taip pat ir direktyvos preambulėje.

71. Be to, nuoroda į Direktyvos 87/344 vienuoliktos konstatuojamosios dalies redakciją vokiečių kalba negali pateisinti siauro Direktyvos 87/344 4 straipsnio 1 dalies a punkto supratimo dar ir dėl to, kad ši redakcija skiriasi nuo redakcijų kitomis kalbomis. Pagal redakcijas kitomis kalbomis teisinių išlaidų draudimu apsidraudusio asmens interesas reikalauja, kad apdraustasis pats galėtų pasirinkti advokatą arba kitą asmenį, kuris pagal nacionalinės teisės aktus turi reikiamą kvalifikaciją, atstovauti jam teismo ir administraciniame procese, ir visada, kai kyla interesų konfliktas ( 11 ). Taip vienuoliktos konstatuojamosios dalies redakcijoje kitomis kalbomis taip pat aiškiai nurodomas teisinių išlaidų draudimu apsidraudusio asmens interesas pasirinkti teisinį atstovą teismo ir administraciniame procese, neatsižvelgiant į apsaugos nuo interesų konfliktus. ( 12 )

d) Dėl Direktyvos 87/344 priėmimo aplinkybių

72. Toliau Komisija argumentuoja, kad iš Direktyvos 87/344 priėmimo aplinkybių išplaukia, jog, priešingai nei pirminiame direktyvos projekte, negalima preziumuoti plačios teisės laisvai pasirinkti teisinį atstovą. Minėtame projekte buvo numatyta neribota teisė laisvai pasirinkti teisinį atstovą ( 13 ).

73. Šis argumentas taip pat neįtikina. Kaip jau minėta, teisės laisvai pasirinkti teisinį atstovą formuluotė galutinėje redakcijoje iš tiesų buvo pakeista ir apribota atstovavimu teismo ir administraciniame procese. Vis dėlto vien iš to negalima daryti prielaidos, kad teismo ir administraciniu procesu apribotas teisinio atstovo pasirinkimas šalia interesų konflikto išvengimo tikslo neturi turėti savarankiškos reikšmės. Iš direktyvos priėmimo aplinkybių veikiau galima daryti išvadą, kad nors pirminis tikslas laisvai pasirinkti teisinį atstovą buvo apribotas teismo ir administraciniu procesu, dėl šio apribojimo jis vis dėlto nėra priklausomas nuo interesų konflikto buvimo. Nei pirminiame Komisijos pasiūlyme dėl direktyvos ( 14 ), nei kituose teisėkūros proceso dokumentuose ( 15 ) nematyti požymių, kad Direktyvos 87/344 4 straipsnio 1 dalies a punktu turėjo būti sukurtas tik dar vienas interesų konflikto išvengimo instrumentas, o ne savarankiška teisė pasirinkti teisinį atstovą ( 16 ).

e) Tarpinė išvada

74. Todėl darau tarpinę išvadą, kad Direktyvos 87/344 4 straipsnio 1 dalies a punkto vieta bendroje Direktyvos 87/344 struktūroje ir šios direktyvos tikslai patvirtina teisės laisvai pasirinkti teisinį atstovą administraciniame ir teismo procese savarankišką reikšmę, o direktyvos priėmimo aplinkybės bent jau tam neprieštarauja ( 17 ).

3. Dėl Direktyvos 87/344 5 straipsnio taikymo pagal analogiją kolektyvinės žalos atvejams

75. Atsakovė pagrindinėje byloje remiasi tuo, kad iš Direktyvos 87/344 5 straipsnio išplaukia, jog teisė laisvai pasirinkti teisinį atstovą pagal Direktyvos 87/344 4 straipsnio 1 dalies a punktą gali būti ribojama. Šis argumentas taip pat yra atmestinas. Iš Direktyvos 87/344 5 straipsnio nei tiesiogiai, nei pagal analogiją negalima daryti išvados dėl galimybės riboti laisvą teisinio atstovo pasirinkimą kolektyvinės žalos atvejais.

76. Visų pirma Direktyvos 87/344 5 straipsnis numato griežtai apribotą išimtį dėl teisės laisvai pasirinkti teisinį atstovą. Direktyvos 87/344 5 straipsnyje aiškiai nustatyta, kad valstybė narė teisę laisvai pasirinkti teisinį atstovą gali riboti tik tada, kai įvykdomos visos 5 straipsnio kumuliacinės sąlygos. Todėl Direktyvos 87/344 5 straipsnis pagal savo formuluotę negali būti suprantamas kaip pavyzdinis sąrašas.

77. Be to, ši nuostata išreiškia konkrečiam atvejui skirtą ir todėl pagal analogiją netaikytiną specialią taisyklę. Ji buvo priimta tam tikrų valstybių narių iniciatyva tam, kad būtų išlaikytas status quo dėl Jungtinės Karalystės ir Nyderlandų automobilių klubų siūlomo teisinių išlaidų draudimo, susijusio su eismo įvykiais ( 18 ).

78. Be to, griežtai apribotos, pagal analogiją netaikytinos specialios taisyklės egzistavimas, mano manymu, veikiau prieštarauja bendrai galimybei riboti teisę pagal Direktyvos 87/344 4 straipsnio 1 dalies a punktą, nei ją patvirtina.

4. Dėl teisės laisvai pasirinkti teisinį atstovą pagal Direktyvos 87/344 4 straipsnio 1 dalies a punktą teleologinio apribojimo kolektyvinės žalos atvejais

79. Galiausiai atsakovė pagrindinėje byloje ir Komisija remiasi tuo, kad Direktyvos 87/344 priėmimo momentu kolektyvinės žalos reiškinys dar nebuvo žinomas. Todėl teisė laisvai pasirinkti teisinį atstovą pagal Direktyvos 87/344 4 straipsnio 1 dalies a punktą negali būti taikoma kolektyvinės žalos atvejams.

80. Šie argumentai taip pat atmestini. Kadangi Direktyvos 87/344 4 straipsnio 1 dalies a punkto formuluotė kolektyvinės žalos atvejais nenumato jokios išimties, atsakovė pagrindinėje byloje ir Komisija galiausiai siekia šios nuostatos teleologinio apribojimo. Tačiau tai kelia prielaidą, kad Direktyvos 87/344 4 straipsnio 1 dalies a punkto formuluotė prieš įstatymų leidėjo valią yra platesnė už šio ketinimus. Nagrinėjamu atveju tai negali būti priimta.

81. Pirmiausia faktiniu požiūriu negalima daryti prielaidos, kad kolektyvinė žala Bendrijos įstatymų leidėjui nebuvo žinoma. Kolektyvinės žalos reiškinys nėra apribotas finansų sektoriumi. Ieškovas pagrindinėje byloje teisingai nurodo, kad direktyva buvo priimta po vadinamosios Contergan arba Thalidomid bylos ( 19 ).

82. Kadangi atsakovė pagrindinėje byloje teisiniu požiūriu teigia, kad turi būti atsižvelgiama į galimą kolektyvinių ieškinių įtraukimą į Austrijos civilinio proceso teisę, pakanka nurodyti, jog šis pareiškimas nukreiptas į galimą ateities įvykį ( 20 ) ir vien dėl to negali pateisinti teleologinio apribojimo. Taip pat aplinkybė, kad Komisija konkurencijos teisės ( 21 ) arba vartotojų apsaugos ( 22 ) srityse nustatė kolektyvinių ieškinių skatinimo galimybių, nepateisina teleologinio apribojimo. Jei šiuo klausimu ateityje Direktyvos 87/344 nuostatų keitimas taps būtinas, atitinkamai pakeisti Direktyvos 87/344 nuostatas bus Bendrijos įstatymų leidėjų užduotis.

83. Toliau turiu rimtų abejonių dėl to, ar Direktyvos 87/344 4 straipsnio 1 dalies a punktas gali būti laikomas platesniu už įstatymų leidėjo ketinimus.

84. Pirma, Direktyvos 87/344 4 straipsnio 1 dalies a punkto reguliavimo turinys yra apribotas. Jis nustato, kad teisė laisvai pasirinkti teisinį atstovą egzistuoja tik tada, kai kreipiamasi į tokį atstovą, kad apdraustasis būtų ginamas, jam atstovaujama arba ginami jo interesai teismo arba administraciniame procese. Atvirkščiai, sąlygos, kuriomis teisinių išlaidų draudimu apsidraudęs asmuo turi teisę reikalauti iš savo teisinių išlaidų draudiko įtraukti teisinį atstovą, nereglamentuojamos Direktyvos 87/344 4 straipsnio 1 dalies a punktu. Minėtos sąlygos, laikantis kitų atitinkamų privalomų Bendrijos arba nacionalinės teisės normų, išplaukia iš teisinių išlaidų draudimo sutarties.

85. Antra, Direktyvoje 87/344 yra tik keletas atskirų teisinių išlaidų draudimo turinio struktūros kriterijų. Pavyzdžiui, nėra reglamentuota, kokias sritis turi apimti teisinių išlaidų draudimas. Todėl laikydamosi nacionalinių kriterijų draudimo įmonės gali laisvai atsisakyti sričių, kuriose didesnė kolektyvinės žalos tikimybė, arba reikalauti didesnių įmokų šių sričių draudimui ( 23 ).

86. Todėl atsakovės reikalaujama apdraustųjų apsauga atsižvelgiant į pastovias įmokas ir aiškią išlaidų struktūrą nebūtinai turi būti pasiekta ribojant laisvą teisinio atstovo pasirinkimą.

5. Išvada

87. Darytina išvada, kad Direktyvos 87/344 4 straipsnio 1 dalies a punktas turi būti aiškinamas kaip draudžiantis nacionalinės teisės normos, kaip antai VersVG 158 k straipsnis, aiškinimą, pagal kurį teisinių išlaidų draudimo sutartyje gali būti numatyta, kad tais atvejais, kai dėl to paties įvykio žalą patiria didelis apdraustųjų skaičius, teisę pasirinkti teisinį atstovą turi teisinių išlaidų draudikas, o ne teisinių išlaidų draudimu apsidraudęs asmuo.

B — Antrasis prejudicinis klausimas

88. Kadangi antrasis prejudicinis klausimas užduotas tik kaip papildomas, į jį atsakyti nereikia.

VII — Išvada

89. Atsižvelgdama į tai, kas išdėstyta, Teisingumo Teismui siūlau į prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo klausimus atsakyti taip: 1987 m. birželio 22 d. Tarybos direktyvos 87/344/EEB dėl įstatymų ir kitų teisės aktų, susijusių su teisinių išlaidų draudimu, derinimo 4 straipsnio 1 dalies a punktas turi būti aiškinamas kaip draudžiantis nacionalinės teisės nuostatos, kaip antai Austrijos draudimo sutarties įstatymo 158 k straipsnis, aiškinimą, pagal kurį teisinių išlaidų draudimo sutartyse yra leistina išlyga, kad įvykus draudiminiam įvykiui, dėl kurio žalą patyrė didelis apdraustųjų skaičius, teisę pasirinkti teisinį atstovą, turintį ginti teisinių išlaidų draudimu apsidraudusį asmenį, atstovauti jam arba ginti jo interesus teismo arba administraciniame procese, turi teisinių išlaidų draudikas, o ne teisinių išlaidų draudimu apsidraudęs asmuo.

( 1 ) Originalo kalba: vokiečių.

( 2 ) OL L 185, p. 77; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 6 sk., 1 t., p. 187.

( 3 ) Vienuoliktos konstatuojamosios dalies redakcija vokiečių kalba gerokai skiriasi nuo redakcijų kitomis kalbomis. Šį skirtumą nagrinėsiu šios išvados 71 punkte.

( 4 ) Žr. 1973 m. liepos 24 d. Tarybos direktyvą 73/239/EEB dėl įstatymų ir kitų teisės aktų, susijusių su tiesioginio draudimo, išskyrus gyvybės draudimą, veiklos pradėjimu ir vykdymu, derinimo (OL L 228, p. 3; 2004 m., specialusis leidimas lietuvių k., 6 sk., 1 t., p. 14); 1988 m. birželio 22 d. Antrąją Tarybos direktyvą 88/357/EEB dėl įstatymų ir kitų teisės aktų, susijusių su tiesioginiu draudimu, išskyrus gyvybės draudimą, derinimo, apibrėžiančią nuostatas, padedančias veiksmingai naudotis laisve teikti paslaugas, ir iš dalies keičiančią Direktyvą 73/239/EEB (OL L 172, p. 1; 2004 m., specialusis leidimas lietuvių k., 6 sk., 1 t., p. 198); 1990 m. lapkričio 8 d. Antrąją Tarybos direktyvą 90/619/EEB dėl įstatymų ir kitų teisės aktų, susijusių su tiesioginiu draudimu (gyvybės draudimu), derinimo, apibrėžiančią nuostatas, padedančias veiksmingai naudotis laisve teikti paslaugas, ir iš dalies keičiančią Direktyvą 79/267/EEB (OL L 330, p. 50).

( 5 ) Dėl tikslų žr. Direktyvos 87/344 3 konstatuojamąją dalį; dėl to paties taip pat žr. W. G. Bähr „Der Rechtsrahmen für Niederlassungen von europäischen Versicherungsunternehmen in Deutschland – zugleich Anmerkungen zur Corporate Compliance für Niederlassungen“, Liber amicorum für Gerrit Winter, Verlag Versicherungswirtschaft, 2007 m., p. 191–208.

( 6 ) Žr. Direktyvos 87/344 4 konstatuojamąją dalį.

( 7 ) Žr. B. Cerveau ir H. Margeat „Commentaire de la directive du Conseil des Communautés européennes purtant coordination des dispositions législatives réglementaires et administratives concernant l‘assurance protection juridique“, Gazette du Palais, 1987 m., p. 580, 581.

( 8 ) Žr. Direktyvos 87/344 8 konstatuojamąją dalį.

( 9 ) Dėl sąvokos „teismo procesas“ aiškinimo klausimų žr. H. Blundell „Free to choose? Before the event legal expenses insurance and freedom of choice“, Journal of Personal Injury Law, 2004 m., p. 93 ir paskesni.

( 10 ) Žr. B. Cerveau ir H. Margeat, jau minėti šios išvados 7 išnašoje, p. 584.

( 11 ) Redakcija vokiečių kalba tikriausiai pagrįsta pradine ir logine klaidomis. Pradinė klaida buvo žodžių grupės dėl atstovavimo teismo ir administraciniame procese nelaikyti savarankiškos alternatyvos išraiška (kaip tai irgi išreikšta 4 straipsnio 1 dalies a punkte), o suvokti ją kaip papildomą „kito asmens“ kvalifikacijos aprašymą. Toliau žodžiai, kuriais redakcijose kitomis kalbomis išreiškiamas alternatyvus santykis tarp dviejų atvejų grupių (pavyzdžiui, „et chaque fois“ redakcijoje prancūzų kalba ir „and whenever“ redakcijoje anglų kalba), buvo klaidingai išversti kaip „und zwar immer“.

( 12 ) Žr. šios išvados 11 išnašoje minėtą redakciją prancūzų ir anglų kalbomis. Tokią pačią išvadą galima daryti išanalizavus redakciją italų, portugalų, rumunų, slovėnų ir ispanų kalbomis.

( 13 ) Žr. 1979 m. liepos 18 d. Komisijos pasiūlymo dėl direktyvos 5 straipsnį (COM (79) 396 (galutinis), OL C 198, p. 2).

( 14 ) Žr. 13 išnašą.

( 15 ) Žr. 1980 m. lapkričio 19 d Europos ekonominių ir socialinių reikalų komiteto nuomonę dėl pasiūlymo priimti Tarybos direktyvą dėl įstatymų ir kitų teisės aktų, susijusių su teisinių išlaidų draudimu, derinimo (OL C 348, p. 22); 1981 m. rugsėjo 17 d. Europos Parlamento nuomonę dėl Europos Bendrijų Komisijos pasiūlymo Tarybai priimti Direktyvą dėl įstatymų ir kitų teisės aktų, susijusių su teisinių išlaidų draudimu, derinimo (OL C 260, p. 78); 1982 m. vasario 8 d. iš dalies pakeistą pasiūlymą priimti Tarybos direktyvą dėl įstatymų ir kitų teisės aktų, susijusių su teisinių išlaidų draudimu, derinimo (COM (82) 43 (galutinis), OL C 78, p. 9).

( 16 ) Žr. A. Fenyves „Zur Zulässigkeit der „Massenschadensklausel“ in der Rechtsschutzversicherung“, Versicherungsrundschau, 2006 m., p. 22 ir paskesni, p. 25, kuris nurodo, kad istorinė interpretacija neturi didelės reikšmės.

( 17 ) Tokią išvadą daro ir C. Paris „Le régime de l’assurance protection juridique“, Collection des thèses, Édition Larcier, 2004 m., p. 67, kuriame nurodoma, kad Direktyvos 87/344 4 straipsnio 1 dalies a punktas sukuria savarankišką garantiją, kuri negali būti painiojama su struktūrinėmis priemonėmis pagal Direktyvos 87/344 3 straipsnio 2 dalį.

( 18 ) B. Cerveau ir H. Margeat, jau minėti šios išvados 7 išnašoje, p. 584; A. Fenyves, jau minėtas šios išvados 16 išnašoje, p. 23.

( 19 ) Ten buvo kalbama apie medikamentą su veikliąja medžiaga talidomidu, kuris 6-ojo dešimtmečio pabaigoje buvo platinamas Vokietijoje ir Jungtinėje Karalystėje ir lėmė negimusių kūdikių vystymosi sutrikimus.

( 20 ) Dėl kelių nukentėjusių asmenų ieškinių proceso teisės sąlygų: H. W. Rechberger „Zur Einführung eines „Gruppenverfahrens“ in Österreich“, Rechtsschutz gestern, heute, morgen, Festgabe zum 80. Geburtstag von Rudolf Machacek und Franz Matscher, Neuer Wissenschaftlicher Verlag, 2008 m., p. 861–869.

( 21 ) 2008 m. balandžio 2 d. Komisijos baltoji knyga dėl ieškinių atlyginti žalą, patirtą dėl EB antimonopolinių taisyklių pažeidimo (COM (2008) 165 (galutinis)).

( 22 ) 2008 m. lapkričio 27 d. Komisijos žalioji knyga dėl kolektyvinio žalos atlyginimo vartotojams proceso (COM (2008) 794 (galutinis)).

( 23 ) Žr. C. Paris, jau minėtas šios išvados 15 išnašoje, p. 70.