C 513/21

2021 m. rugsėjo 28 d.Unie van Professionele Transporteurs en Logistieke Ondernemers (UPTR) pateiktas apeliacinis skundas dėl 2021 m. liepos 28 d. Bendrojo Teismo (aštuntoji kolegija) nutarties byloje T-634/20 UPTR / Parlamentas ir Taryba

(Byla C-603/21 P)

(2021/C 513/31)

Proceso kalba: nyderlandų

Šalys

Apeliantė: Unie van Professionele Transporteurs en Logistieke Ondernemers (UPTR), atstovaujama advocaat F. Vanden Bogaerde

Kitos proceso šalys: Europos Parlamentas ir Europos Sąjungos Taryba

Apeliantės reikalavimai

Apeliantė Teisingumo Teismo prašo:

— pirma, pripažinti apeliacinį skundą priimtinu,

— antra, panaikinti 2020 m. liepos 15 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) 2020/1055 (1), kuriuo iš dalies keičiami reglamentai (EB) Nr. 1071/2009, (EB) Nr. 1072/2009 ir (ES) Nr. 1024/2012, siekiant juos suderinti su pokyčiais kelių transporto sektoriuje, 2 straipsnio 4 punktą. Pagrįsti tai Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo suvestinės redakcijos 263 straipsniu bei toliau nurodytais apeliacinio skundo pagrindais.

— trečia, nuspręsti dėl bylinėjimosi išlaidų.

Apeliacinio skundo pagrindai ir pagrindiniai argumentai

Pirmas apeliacinio skundo pagrindas: pradinio ieškinio priimtinumas

Apeliantės narės turi galėti pasinaudoti veiksminga teismine gynyba. Kad ši veiksminga teisminė gynyba būtų taikoma, šioje byloje sąvokos „tiesiogiai ir konkrečiai susiję“ negalima aiškinti siaurai. Tai išplaukia iš ypatingo su baudžiamąja teise ir sankcijomis susijusio konteksto, kur apeliantės narės neturi subjektinės teisės, todėl negali tiesiogiai kreiptis į teismus.

Vargu, ar veiksminga teismine gynyba galima laikyti tai, kad apeliantės narės priverstos atsidurti neteisėtoje padėtyje, kad taptų priklausomos nuo kontrolės institucijų, kurios turi turėti galimybę jas parsekioti arba bausti, bet neprivalo to daryti. Be to, veiksminga teismine gynyba nėra užtikrinama, nes nacionalinis teismas ne visuomet privalo pateikti Teisingumo Teismui prejudicinį klausimą.

Antras apeliacinio skundo pagrindas: vidaus rinkos iškraipymas

Europos Sąjungos sutarties 3 straipsnio 3 dalies tikslas yra Europos vidaus rinkos sukūrimas. Kuriant šią vidaus rinką, be kita ko laikomasi laisvės teikti paslaugas principo.

Laisvė teikti transporto paslaugas reglamentuojama Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo VI antraštinėje dalyje.

Kelių transporto srityje, visų pirma kabotaže, turėjo būti siekiama laipsniško liberalizavimo.

Istoriniu požiūriu šis transporto rinkos liberalizavimas faktiškai buvo pasiektas. Tačiau pasiektas liberalizavimas buvo sumažintas, o pašalintos kliūtys sugrąžintos. Dėl ginčijamos nuostatos pasiektas liberalizavimas buvo dar labiau sumažintas, nes joje įtvirtintas platus ribojimas, ypač nepalankus transporto įmonėms, kurios yra apeliantės narės.

Į tikruosius motyvus, kuriais grindžiamas šis ribojimas, jau buvo atsižvelgta kitomis Sąjungos teisėkūros priemonėmis (Mobility Package).

Ginčijama nuostata pažeidžiama ESS 3 straipsnio 3 dalis ir laisvės teikti paslaugas principas, įtvirtintas SESV IV antraštinėje dalyje, todėl ta nuostata turi būti panaikinta.

Trečias apeliacinio skundo pagrindas: proporcingumo principo pažeidimas

Pasiūlymo dėl Europos Parlamento ir Tarybos reglamento, kuriuo iš dalies keičiami reglamentai (EB) Nr. 1071/2009 ir (EB) Nr. 1072/2009, siekiant juos suderinti su pokyčiais kelių transporto sektoriuje, poveikio vertinimas buvo atliktas atsižvelgiant į siekį toliau liberalizuoti kabotažo transportą Europos Sąjungoje.

Atliekant šį poveikio vertinimą nebuvo atsižvelgtą į jokį galimą laukimo terminą, kuris buvo įtrauktas tik vėlesnėje teisėkūros procedūros stadijoje. Taigi galima tik daryti prielaidą, kad nustatytas keturių dienų laukimo terminas po paskutinės kabotažo operacijos turės svarbių pasekmių kabotažo operacijų skaičiui Europos Sąjungoje. Tačiau šios pasekmės nebuvo įvertintos atliekant poveikio vertinimą per teisėkūros procedūrą.

Kiek tai susiję su taisyklių dėl kabotažo transporto pakeitimo, dėl kurio iki tol pasiektas liberalizavimo lygis buvo smarkiai sumažintas nustačius keturių dienų laukimo terminą po paskutinės kabotažo operacijos, negalima teigti, kad tai nėra „esminis“ pakeitimas. Taigi norint tęsti teisėkūros procedūrą, poveikio vertinimas turi būti privalomas.

Europos Parlamentas ir Taryba negali teigti, kad naujas poveikio vertinimas per teisėkūros procedūrą nėra tinkamas ar privalomas.

Vadinasi, naujo poveikio vertinimo neatlikimas laikytinas proporcingumo principo, kuris yra privalomas Europos Parlamentui ir Tarybai, pažeidimu.

(1) OL L 249, 2020, p. 17.