LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys C 118/15

2016 m. vasario 5 d.Comunidad Autónoma de Cataluña ir el Centre de Telecomunicacions i Tecnologies de la Informació de la Generalitat de Catalunya (CTTI) pateiktas apeliacinis skundas dėl 2015 m. lapkričio 26 d. Bendrojo Teismo (penktoji kolegija) priimto sprendimo byloje T-465/13 Comunidad Autónoma de Cataluña ir CTTI/Komisija

(Byla C-67/16 P)

(2016/C 118/18)

Proceso kalba: ispanų

Šalys

Apeliantai: Comunidad Autónoma de Cataluña ir Centre de Telecomunicacions i Tecnologies de la Informació de la Generalitat de Catalunya (CTTI), atstovaujami advokatų J. L. Buendía Sierra ir A. Lamadrid de Pablo

Kitos proceso šalys: Europos Komisija ir SES Astra

Apeliantų reikalavimai

Apeliantai Teisingumo Teismo prašo:

— panaikinti 2015 m. lapkričio 26 d. Bendrojo Teismo sprendimą,

— priimti galutinį sprendimą dėl ieškinio dėl panaikinimo ir panaikinti 2013 m. birželio 19 d. Komisijos sprendimą (1),

— priteisti iš Europos Komisijos bylinėjimosi išlaidas.

Apeliacinio skundo pagrindai ir pagrindiniai argumentai

Skundžiamu sprendimu buvo patvirtintas Komisijos sprendimas dėl valstybės pagalbos, susijęs su Ispanijos valdžios institucijų priimtomis įvairiomis priemonėmis, skirtomis užtikrinti, kad antžeminės skaitmeninės televizijos (AST) signalas pasiektų atokius teritorijos regionus, kur gyvena tik 2,5 % populiacijos. Sprendime pripažinta, kad iš esmės rinka nesiūlytų šios paslaugos be viešosios valdžios institucijų įsikišimo. Nepaisant to, jame neigiama, jog tai yra bendros ekonominės svarbos paslauga (BESP), ir teigiama, kad formaliai viešosios valdžios institucijos tos paslaugos „aiškiai“ neapibrėžė ir neužsakė. Skundžiamame sprendime taip pat teigiama, kad, bet kuriuo atveju, viešosios valdžios institucijos neturi įgaliojimų rinktis konkrečią technologiją, kad galėtų organizuoti BESP.

Pirmasis ir vienintelis apeliacinio skundo pagrindas: teisės klaidos aiškinant SESV 14 straipsnį, 106 straipsnio 2 dalį ir 107 straipsnio 1 dalį bei SESV Protokolą Nr. 26 dėl bendrus interesus tenkinančių paslaugų ir SESV Protokolą Nr. 29 dėl valstybių narių visuomeninės transliacijos sistemos.

Konkrečiai apeliantai teigia, kad skundžiamame sprendime Bendrasis Teismas padarė klaidą:

— aiškiai pažeisdamas „akivaizdžios klaidos“ ribą nagrinėdamas įvairius viešosios valdžios institucijų veiksmus apibrėžiant ir užsakant BESP,

— nepagrįstai apribodamas valstybių narių turimą „plačią diskreciją“, kuri taikoma tiek apibrėžiant, tiek „organizuojant“ BESP, ir kuri dėl tos priežasties apima BESP teikimo būdų ir konkrečios technologijos pasirinkimą neatsižvelgiant į tai, kad tai nurodyta paslaugą apibrėžiančiame arba atskirame dokumente,

— analizuodamas taikytiną Ispanijos teisę,

— neatsižvelgdamas į aplinkybę, kad BESP „apibrėžimas“ ir BESP „užsakymas“ vienoje ar keliose įmonėse gali būti pateiktas vienu ar keliais aktais,

— neatsižvelgdamas į aplinkybę, kad BESP „apibrėžimas“ ir BESP „užsakymas“ reikalauja taikyti ne konkrečią formuluotę ar žodžių junginį, o materialinę ir funkcinę analizę,

— neigdamas, kad turi būti taikomas SESV Protokolas Nr. 29 dėl transliacijos ir ESS.

(1) 2013 m. birželio 19 d. Komisijos sprendimas dėl valstybės pagalbos SA.28599 (C 23/10 (ex NN 36/10, ex CP 163/09)), kurią Ispanijos Karalystė suteikė skaitmeninės antžeminės televizijos diegimui atokiuose ir mažiau urbanizuotuose regionuose (už Kastilijos-La Mančos ribų) (OL L 217, 2014, p. 52).