LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys C 89/13

2012 m. sausio 13 d.Dashiqiao Sanqiang Refractory Materials Co. Ltd pateiktas apeliacinis skundas dėl 2011 m. gruodžio 16 d. Bendrojo Teismo (pirmoji kolegija) priimto sprendimo byloje T-423/09, Dashiqiao Sanqiang Refractory Materials prieš Tarybą

(Byla C-15/12 P)

2012/C 89/21

Proceso kalba: prancūzų

Šalys

Apeliantė: Dashiqiao Sanqiang Refractory Materials Co. Ltd, atstovaujama advokatų J.-F. Bellis ir R. Luff

Kitos proceso šalys: Europos Sąjungos Taryba, Europos Komisija

Apeliantės reikalavimai

— Pripažinti šią apeliaciją priimtiną ir pagrįstą.

— Panaikinti 2011 m. gruodžio 16 d. Europos Sąjungos Bendrojo Teismo (pirmoji kolegija) sprendimą byloje T-423/09, Dashiqiao Sanqiang Refractory Materials prieš Tarybą, ir priimti šioje byloje naują sprendimą.

— Patenkinti pirmojoje instancijoje pateiktus reikalavimus, t. y. panaikinti apeliantei 2009 m. rugsėjo 7 d. Tarybos reglamentu (EB) Nr. 826/2009, iš dalies keičiančiu Reglamentą (EB) Nr. 1659/2005, kuriuo tam tikroms importuojamoms Kinijos Liaudies Respublikos kilmės magnezijos plytoms nustatomas galutinis antidempingo muitas (1), nustatyto antidempingo muito dalį, viršijančią tą muitą, kuris jai būtų buvęs nustatytas pagal per pradinį tyrimą taikytą skaičiavimo metodą, kuriuo, vadovaujantis pagrindinio reglamento (2) 2 straipsnio 10 dalimi, atsižvelgiama į aplinkybę, kad Kinijoje taikomas eksporto PVM negrąžintas.

— priteisti iš Tarybos bylinėjimosi abejose instancijose išlaidas.

Apeliacinio skundo pagrindai ir pagrindiniai argumentai

Apeliantė nurodo tris pagrindus, susijusius su tuo, kad Bendrasis Teismas atmetė antrąjį reglamento panaikinimo pagrindą, kuriame ji tvirtino, kad Taryba ir Komisija pažeidė pagrindinio antidempingo reglamento 11 straipsnio 9 dalį.

Kaip pirmąjį pagrindą apeliantė nurodo tai, kad Bendrasis Teismas padarė teisės klaidą, kai atsisakė nagrinėti, koks eksporto kainos ir normaliosios vertės palyginimo metodas taikytas per pradinį tyrimą, todėl jis negalėjo padaryti pagrįstos išvados, kad per peržiūros procedūrą šis „metodas nepakeistas“, kaip tai suprantama pagal pagrindinio reglamento 11 straipsnio 9 dalį. Per pradinį tyrimą iš tikrųjų naudotas kainų palyginimo „be PVM“ pagrindu metodas, o per peržiūros procedūrą naudotas radikaliai kitoks palyginimo „įskaitant PVM“ pagrindu metodas. Pastarojo metodo taikymas lėmė daug didesnį dempingo skirtumą nei tas, kuris būtų buvęs apskaičiuotas taikant per pradinį tyrimą naudotą metodą.

Kaip antrąjį klausimą apeliantė nurodo tai, kad Bendrasis Teismas padarė teisės klaidą, kai nusprendė, kad institucijos privalo nebetaikyti per pradinį tyrimą taikyto eksporto kainų ir normaliosios vertės palyginimo metodo, jei jis lemia tokią korekciją, kokios atlikti neleidžiama pagal pagrindinio reglamento 2 straipsnio 10 dalies b punktą, nes taip jis supainiojo „korekcijos“ ir „palyginimo metodo“ sąvokas.

Kaip trečiąjį pagrindą apeliantė nurodo tai, kad Bendrasis Teismas padarė teisės klaidą, kai nusprendė, kad per laikotarpį nuo pradinio tyrimo metu iki peržiūros procedūros pasikeitusi grąžinto PVM dalis sudaro pasikeitusias aplinkybes, kurios pateisina metodo pakeitimą, nors nenustatyta, kad dėl šio skirtumo per pradinį tyrimą naudotas palyginimo metodas tapo netinkamas. Kadangi „aplinkybių pasikeitimo“ išimtį reikia aiškinti siaurai, skundžiamo teismo sprendimo 62–64 punktuose nurodyti motyvai akivaizdžiai neatitinka šio reikalavimo.

(1) OL L 240, p. 7.

(2) 1995 m. gruodžio 22 d. Tarybos reglamentas (EB) Nr. 384/96 dėl apsaugos nuo importo dempingo kaina iš Europos bendrijos narėmis nesančių valstybių (OL L 56, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 11 sk., 10 t., p. 45).