GENERALINĖS ADVOKATĖS

CHRISTINE STIX‑HACKL IŠVADA,

pateikta 2004 m. kovo 30 d.( )

Byla C‑168/03

Europos Bendrijų Komisija

prieš

Ispanijos Karalystę

„Valstybės įsipareigojimų neįvykdymas – Direktyva 89/655/EEB ir Direktyva 95/63/EB –Netinkamas perkėlimas– Papildomas pritaikymo laikotarpis“

I – Įvadas

1. Šiuo ieškiniu dėl įsipareigojimų neįvykdymo siekiama išsiaiškinti, ar Ispanijos Karalystė, perkeldama 1989 m. lapkričio 30 d. Tarybos direktyvos 89/655/EEB dėl būtiniausių darbo įrenginių naudojimui taikomų darbuotojų saugos ir sveikatos reikalavimų( ) (toliau – direktyva) redakciją, priimta 1995 m. gruodžio 5 d. Tarybos direktyva 95/63/EB, iš dalies keičiančia Direktyvą 89/655/EEB dėl būtiniausių darbo įrenginių naudojimui taikomų darbuotojų saugos ir sveikatos reikalavimų( ) (toliau – Keičiančioji direktyva), ir numatydama jau naudojamų iki Ispanijos teisės aktų nuostatų įsigaliojimo 1997 m. rugpjūčio 27 d. darbo įrenginių papildomą pritaikymo laikotarpį, pažeidė Bendrijos teisę.

II – Teisinis pagrindas

A – Bendrijos teisė

2. Direktyvos 4 straipsnio 1 dalis nustato:

„Darbo įrenginių naudojimo taisyklės:

1. Nepažeisdamas 3 straipsnio nuostatų, darbdavys privalo įsigyti ir (arba) naudoti:

a) darbo įrenginius, kurie, jeigu duodami darbuotojams naudoti įmonėje ir (arba) įstaigoje pirmą kartą po 1992 m. gruodžio 31 d., atitinka <...>

ii) šios direktyvos I priede nustatytus minimalius reikalavimus <...>;

b) darbo įrenginius, kurie, jeigu buvo duoti darbuotojams naudoti įmonėje ir (arba) įstaigoje iki 1992 m. gruodžio 31 d., ne vėliau kaip per ketverius metus nuo tos dienos pritaikyti darbui taip, kad atitiktų šios direktyvos priede nustatytus būtiniausius reikalavimus.“

3. Keičiančioji direktyva papildė direktyvos I priedo 1 punktą („Bendroji pastaba“) šiuo sakiniu:

„Šie būtiniausi reikalavimai, jeigu jie taikomi naudojamiems darbo įrenginiams, nebūtinai numato tas pačias priemones kaip pagrindiniuose reikalavimuose naujiems darbo įrenginiams.“

I priedo 2 ir 3 punktai nustato būtiniausius darbo įrenginių bendruosius ir specifinius reikalavimus.

B – Nacionalinė teisė

4. 1997 m. liepos 18 d. Karališkojo dekreto Nr. 1215/1997, nustatančio būtiniausius darbo įrenginių naudojimui taikomus darbuotojų saugos ir sveikatos reikalavimus( ) (toliau – Karališkasis dekretas), vienintelė pereinamojo laikotarpio nuostata numato pereinamojo laikotarpio taisykles iki 1997 m. rugpjūčio 27 d., t. y. iki Karališkojo dekreto įsigaliojimo, jau naudotiems darbo įrenginiams.

5. Karališkojo dekreto 1 straipsnio 2, 3 ir 4 dalys nustato, kad darbo klausimais kompetentingos valdžios institucijos gali patvirtinti darbo įrenginių suderinimo su direktyvos I priedo reikalavimais planą (toliau – suderinimo planas), jei tam tikruose sektoriuose dėl ypatingų objektyvių priežasčių neįmanoma direktyvos reglamentuojamų darbo įrenginių pritaikyti prie direktyvos I priedo reikalavimų per 12 mėnesių( ) nuo Karališkojo dekreto įsigaliojimo.

6. Motyvuotas didžiausių sektoriaus darbdavių organizacijų prašymas yra tokio patvirtinimo pradinė sąlyga. Be to, išklausomos darbuotojų atstovų, Socialinės apsaugos ir darbo saugos inspekcijos bei Nacionalinio darbo saugos ir sveikatos instituto nuomonės. Sprendime dėl prašymo patvirtinti suderinimo planą atsižvelgiama į pritaikymo techninių problemų sudėtingumą ir poveikį bei alternatyvias prevencines priemones, užtikrinančias tinkamą darbuotojų sveikatos apsaugą ir saugą. Gali būti suteikiamas visiškas arba dalinis patvirtinimas. Prašymas turi būti pateiktas per devynis mėnesius nuo Karališkojo dekreto įsigaliojimo, o sprendimas priimamas per kitus tris mėnesius. Suderinimo planas negali būti ilgesnis kaip penkeri metai. Remdamosi šiuo planu jame nurodytos įmonės gali kreiptis dėl jo taikymo; kompetentingos valdžios institucijos vėl svarsto šį prašymą ir nauju administraciniu aktu gali jį atmesti arba patenkinti visiškai ar iš dalies arba nustatyti tam tikras sąlygas.

III – Aplinkybės, ikiteisminė procedūra ir ieškinys

7. 1996 m. rugsėjo 26 d. sprendime( ) Teisingumo Teismas pripažino, kad per nustatytą terminą nepriimdama jokių direktyvą perkeliančių nuostatų Ispanijos Karalystė ją pažeidė. Todėl 1997 m. buvo priimtas Karališkasis dekretas, kuris perkėlė direktyvos nuostatas į Ispanijos teisę.

8. Kadangi, Komisijos nuomone, Karališkajame dekrete numatytos pereinamojo laikotarpio taisyklės, skirtos iki jo įsigaliojimo jau naudotiems darbo įrenginiams, prieštarauja direktyvai, 2000 m. ji dar kartą prieš Ispanijos Karalystę pradėjo EB sutartyje numatytą procedūrą dėl įsipareigojimų neįvykdymo. Komisija, išsiuntusi Ispanijos Karalystei oficialų įspėjimą bei prašydama pateikti savo pastabas, 2002 m. liepos 1 d. išsiuntė argumentuotą nuomonę, nurodydama per du mėnesius imtis būtinų priemonių Ispanijos teisės aktams suderinti su direktyva. Ispanijos vyriausybė atsakė 2002 m. liepos 31 d. laišku, kuriame ginčijo nurodytą įsipareigojimų neįvykdymą.

9. 2003 m. balandžio 10 d. Komisija pagal EB 226 straipsnį pareiškė ieškinį Ispanijos Karalystei dėl įsipareigojimų nevykdymo, kuris Teisingumo Teismo sekretoriate buvo įregistruotas 2003 m. balandžio 11 d.

Komisija Teisingumo Teismo prašo:

1. Pripažinti, kad 1997 m. liepos 18 d. Karališkojo dekreto Nr. 1215/1997, nustatančio būtiniausius darbo įrenginių naudojimui taikomus darbuotojų saugos ir sveikatos reikalavimus, vienintelės pereinamojo laikotarpio nuostatos 1 dalyje numatydama papildomą darbo įrenginių, kurie jau buvo duoti darbuotojams naudoti įmonėje ir (arba) įstaigoje iki 1997 m. rugpjūčio 27 d., pritaikymo laikotarpį, Ispanijos Karalystė neįvykdė įsipareigojimų pagal EB 10 ir EB 249 straipsnius bei 1989 m. lapkričio 30 d. Tarybos direktyvos 89/655/EEB, iš dalies pakeistos 1995 m. gruodžio 5 d. Tarybos direktyva 95/63/EB, 4 straipsnio 1 dalies b punktą.

2. Priteisti iš Ispanijos Karalystės bylinėjimosi išlaidas.

Ispanijos Karalystė Teisingumo Teismo prašo:

– atmesti ieškinį ir priteisti iš Komisijos bylinėjimosi išlaidas.

IV – Dėl įsipareigojimų neįvykdymo

A – Pagrindiniai šalių argumentai

10. Komisija teigia, kad Ispanijos teisės aktų nuostatos, susijusios su galimybe patvirtinti suderinimo planus, numato ilgesnį už direktyvos 4 straipsnio 1 dalies b punkte nustatytą pritaikymo laikotarpį, nes jos leidžia po 1996 m. gruodžio 31 d. naudoti direktyvos nuostatų neatitinkančius senus darbo įrenginius, prireikus net iki 2003 m. rugpjūčio 27 dienos. Direktyvos I priede, iš dalies pakeistame Keičiančiąja direktyva, numatyta bendroji pastaba taip pat neapima tokių taisyklių, nes ji neleidžia jokio direktyvos 4 straipsnyje 1 dalies b punkte nustatyto pereinamojo laikotarpio pratęsimo.

11. Ispanijos vyriausybė teigia, kad direktyvos 4 straipsnio 1 dalies b punktui neprieštarauja Ispanijos teisės aktų nuostatos dėl suderinimo planų. Pirmiausia ji nurodo, kad ginčijamos nacionalinės nuostatos po 2003 m. rugpjūčio 27 d. nebeturi jokio praktinio poveikio. Tačiau pagrindinis Ispanijos vyriausybės argumentas yra tas, kad taisyklės dėl suderinimo planų nepratęsia direktyvos 4 straipsnyje 1 dalies b punkte nustatyto pereinamojo laikotarpio. Priešingai, tai yra direktyvos I priedo bendrojoje pastaboje po pakeitimo nustatytos galimybės jau naudojamiems darbo įrenginiams taikyti švelnesnius reikalavimus nei nustatytieji direktyvos I priedo 2 ir 3 punktuose, perkėlimas.

B – Vertinimas

12. Bendrijos įpareigojimai perkelti direktyvą kyla, pirma, tiesiogiai pagal pačią direktyvą, ir antra, pagal EB 10 straipsnį bei EB 249 straipsnio 3 dalį. Šiuo konkrečiu atveju reikia išsiaiškinti, ar Ispanijos teisės aktų nuostatos dėl suderinimo planų yra direktyvos 4 straipsnio 1 dalies b punkto pažeidimas.

13. Dėl Ispanijos vyriausybės argumento, kad Karališkajame dekrete numatytas pereinamasis laikotarpis baigėsi 2003 m. rugpjūčio 27 d., pažymėtina, kad pagal nusistovėjusią Teisingumo Teismo praktiką įsipareigojimo neįvykdymas turi būti vertinamas pasibaigus argumentuotoje nuomonėje nustatytam terminui( ). Šis terminas baigėsi 2002 m. rugsėjo 1 d. Tuo metu suderinimo planai, kurie iš esmės buvo patvirtinti iki 2003 m. rugpjūčio 27 d., vis dar galėjo būti taikomi, todėl Komisijos kritikuojama nacionalinė teisinė situacija tada dar egzistavo.

14. Dėl šalių argumentų apie direktyvos 4 straipsnio 1 dalies b punkto ir pakeistos I priede numatytos bendrosios pastabos santykį reikia pateikti toliau nurodomus argumentus.

15. Iš direktyvos 4 straipsnio 1 dalies b punkto matyti, kad jei darbo įrenginiai valstybėse narėse jau buvo naudojami iki 1992 m. gruodžio 31 d. (toliau – seni darbo įrenginiai), jie ir toliau visais atvejais, t. y. neatsižvelgiant į darbuotojams keliamo pavojaus laipsnį, galėjo būti naudojami iki 1996 m. gruodžio 31 d. Vis dėlto pagal pirminę direktyvos redakciją šiuos senus darbo įrenginius po 1997 m. sausio 1 d. būtų buvę galima toliau naudoti tik tuo atveju, jei jie visiškai atitiktų direktyvos I priedo 2 ir 3 punktų reikalavimus.

16. Tačiau dar iki šios datos, t . y. 1996 m. sausio 19 d., įsigaliojo Keičiančioji direktyva( ). Kadangi po padarytų pakeitimų direktyvos 4 straipsnio 1 dalies b punktas teikia nuorodą į jos I priedą, nuo to momento Ispanijos Karalystė turėjo teisę priimti seniems darbo įrenginiams taikomus nacionalinės teisės aktus atsižvelgdama į Keičiančiąja direktyva papildytą bendrąją pastabą. Pakeista bendroji pastaba nustato, kad nuo to momento valstybės narės „nebūtinai numato tas pačias priemones kaip pagrindiniuose reikalavimuose naujiems darbo įrenginiams“.

17. Kadangi pagal pirminės direktyvos redakcijos 4 straipsnio 1 dalies b punktą valstybės narės galėjo leisti kurį laiką naudoti senus darbo įrenginius, net jeigu šie nevisiškai atitiko I priede nustatytus reikalavimus, jos, be abejo, taip pat galėjo pagal pirminę direktyvos redakciją pritarti senų darbo įrenginių naudojimui, jeigu šie tik iš dalies atitiko naujiems darbo įrenginiams keliamus reikalavimus, nes jiems „nebūtinai turėjo numatyti tas pačias priemones“.

18. Dėl šios priežasties direktyvos I priedo bendroji pastaba, papildyta Keičiančiąja direktyva, neabejotinai gali būti suprantama tik kaip keičianti direktyvos 4 straipsnio 1 dalies b punktą tuo, kad nuo šiol valstybėms narėms leidžiama priimti teisės aktus, pagal kuriuos seni darbo įrenginiai, iš esmės atitinkantys „nebūtinai tuos pačius“ reikalavimus kaip nauji įrenginiai, gali būti naudojami ir po 1996 m. gruodžio 31 d. bei, kaip atrodo, praktiškai neribotą laiką. Tačiau po 1997 m. sausio 1 d. negali būti naudojami jokie direktyvos I priede nustatytų reikalavimų neatitinkantys seni darbo įrenginiai.

19. Tačiau žodis „nebūtinai“ nesuteikia jokių galimybių išsiaiškinti požymius, skirtus nustatyti seniems darbo įrenginiams taikomą saugos lygį. Jis nustato ne daugiau kaip tik pagrindinį principą, kad leidimas naudoti šiuos įrenginius turi būti tam tikra dalimi pagrįstas direktyvos I priedo nuostatomis. Todėl neatrodo, kad nacionalinėms perkėlimo nuostatoms gali būti keliami per dideli reikalavimai.

20. Atrodo, kad suderinimo planų sistema šiuo atžvilgiu tenkina direktyvos I priede numatytos pakeistos bendrosios pastabos reikalavimus:

Suderinimo planų patvirtinimas tiesiogiai priklauso nuo to fakto, kad senų darbo įrenginių standartai užtikrina sveikatą ir saugą darbe. Profesinių sąjungų ir valstybės institucijų, atsakingų už sveikatą ir saugą darbe, dalyvavimu taip pat siekiama apsaugoti darbuotojų interesus. Be to, tai nėra bendras patvirtinimas: seni darbo įrenginiai patvirtinami atlikus dviejų etapų patikrinimą (suderinimo planai ir individualus patvirtinimas, kartu su galimybe nustatyti tam tikras sąlygas), kai kiekvienu etapu atsižvelgiama į skirtingus interesus. Pagaliau nustatomi terminai seniems įrenginiams suderinti.

21. Tačiau nuostatų, susijusių su suderinimo planais, taikymo sritis neatitinka direktyvos 4 straipsnio 1 dalies b punkto.

22. Nors direktyvos I priede numatyta papildyta bendroji pastaba iš tiesų gali keisti taisyklių dėl tolesnio senų darbo įrenginių naudojimo turinį, ji negali pakeisti direktyvos 4 straipsnio 1 dalies b punkto taisyklių, nustatančių datą, kai atskiriami darbo įrenginiai, kuriems ši leidžianti nukrypti nuostata gali būti taikoma kaip „seniems“ darbo įrenginiams. Tai yra tik iki 1992 m. gruodžio 31 d. jau naudotiems darbo įrenginiams( ).

23. Tačiau Karališkasis dekretas apima visus iki 1997 m. rugpjūčio 27 d. naudojamus darbo įrenginius. Todėl pagal Ispanijos teisės aktus iš esmės įmanoma, kad pagal suderinimo planą būtų patvirtinti tik po 1992 m. gruodžio 31 d. pirmą kartą panaudoti darbo įrenginiai, net jeigu jie ir neatitinka direktyvos I priedo 2 ir 3 punktų reikalavimų.

24. Taigi Ispanijos Karalystė, Karališkuoju dekretu leisdama, kad darbo įrenginiai neatitiktų direktyvos I priedo 2 ir 3 punktų reikalavimų, nors jie buvo naudojami tik po 1992 m. gruodžio 31 d., neįvykdė įsipareigojimų pagal Bendrijos teisę, numatytų direktyvos 4 straipsnio 1 dalies b punkte kartu su jos I priede nustatyta bendrąja pastaba, pakeista Keičiančiąja direktyva.

V – Išvada

25. Atsižvelgdama į tai, siūlau Teisingumo Teismui:

1. Pripažinti, kad 1997 m. liepos 18 d. Karališkojo dekreto Nr. 1215/1997, nustatančio būtiniausius darbo įrenginių naudojimui taikomus darbuotojų saugos ir sveikatos reikalavimus, vienintelėje pereinamojo laikotarpio nuostatos 1 dalyje numatydama papildomą darbo įrenginių, kurie jau buvo duoti darbuotojams naudoti įmonėje ir (arba) įstaigoje iki 1992 m. gruodžio 31 d., pritaikymo laikotarpį, Ispanijos Karalystė neįvykdė įsipareigojimų pagal EB 10 ir EB 249 straipsnius bei 1989 m. lapkričio 30 d. Tarybos direktyvos 89/655/EEB dėl būtiniausių darbo įrenginių naudojimui taikomų darbuotojų saugos ir sveikatos reikalavimų, iš dalies pakeistos 1995 m. gruodžio 5 d. Tarybos direktyva 95/63/EB, 4 straipsnio 1 dalies b punktą kartu su I priedo bendrąja pastaba.

2. Priteisti iš Ispanijos Karalystės bylinėjimosi išlaidas.