ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Keywords

Summary



Keywords

1. Valstybių teikiama pagalba – Sąvoka – Įsikišimas, kuriuo sumažinamos įmonės išlaidos – Įtraukimas

(SESV 107 straipsnio 1 dalis)

2. Valstybių teikiama pagalba – Sąvoka – Priemonės atrankinis pobūdis – Vertinimo kriterijus

(SESV 107 straipsnio 1 dalis)

3. Valstybių teikiama pagalba – Sąvoka – Susitarimas tarp valstybės ir ūkio subjekto, neturintis valstybės pagalbos požymių – Vėlesni su susitarimu, suteikiančiu pranašumą ūkio subjektui, nesusijusių sąlygų pakeitimai – Netaikymas, išskyrus susitarimo atrankinio pobūdžio atveju

(SESV 107 straipsnio 1 dalis)

Summary

1. Žr. sprendimo tekstą.

(žr. 52, 53 punktus)

2. Žr. sprendimo tekstą.

(žr. 54 punktą)

3. Kai valstybė su ūkio subjektu sudaro susitarimą, kuris neturi valstybės pagalbos požymių pagal SESV 107 straipsnį, to, kad vėliau su tokiu susitarimu nesusijusios sąlygos pasikeičia taip, jog aptariamas ūkio subjektas įgyja pranašumą kitų panašaus susitarimo nesudariusių ūkio subjektų atžvilgiu, nepakanka, kad susitarimas ir vėlesni su juo nesusijusių sąlygų pakeitimai kartu būtų vertinami kaip valstybės pagalba.

Iš tikrųjų, nesant tokio principo, bet kurį susitarimą, kurį ūkio subjektas sudaro su valstybe ir kuris neturi valstybės pagalbos požymių pagal SESV 107 straipsnį, visada būtų galima ginčyti, kai situacija rinkoje, kurioje veikia susitarimą sudaręs ūkio subjektas, pasikeičia, ir jam suteikiamas toks pranašumas ar kai valstybė objektyviai pagrįstai įgyvendina savo teisę priimti teisės aktus pasikeitus situacijai rinkoje, laikydamasi iš tokio susitarimo kylančių teisių ir pareigų. Vis dėlto tokių elementų, kaip susitarimas ir vėlesni su juo nesusijusių sąlygų pakeitimai, derinys gali būti laikomas valstybės pagalba, kai sudaryto susitarimo sąlygos valstybės buvo pasiūlytos tik vienam ar keliems konkretiems ūkio subjektams, nesiremiant objektyviais kriterijais, išplaukiančiais iš visuotinai taikomų nuostatų, galiojančių visiems ūkio subjektams.

Šiuo klausimu reikia pažymėti, jog aplinkybės, kad tik vienas ūkio subjektas sudarė tokį susitarimą, nepakanka pripažinti susitarimo atrankinį pobūdį, nes ši aplinkybė gali visų pirma išplaukti iš kitų ūkio subjektų suinteresuotumo nebuvimo.

Be to, taikant SESV 107 straipsnio 1 dalį vieną valstybės pagalbos priemonę gali sudaryti keli elementai, jei, atsižvelgiant į jų laiką, tikslą ir įmonės padėtį šių elementų intervencijos metu, ryšys tarp šių elementų yra toks glaudus, kad jų neįmanoma atskirti. Esant tokiai situacijai toks elementų derinys gali būti laikomas valstybės pagalba, kai valstybė tokiu elgesiu siekia apsaugoti vieną ar kelis rinkoje veikiančius ūkio subjektus, sudarydama su jais susitarimą, užtikrinantį nekintantį mokesčio dydį per visą susitarimo galiojimo laikotarpį, tuo pačiu metu ketindama vėliau padidinti mokestį, kai įgyvendina savo teisę priimti teisės aktus, kad kiti sudarant susitarimą rinkoje jau veikę ar naujai į rinką atėję ūkio subjektai atsidurtų mažiau palankioje padėtyje.

(žr. 64–67 punktus)
2

Ieškovė Soliver NV yra nedidelė stiklo gamintoja, vykdanti veiklą būtent automobilių sektoriuje. Saint-Gobain Glass France SA, Saint-Gobain Sekurit Deutschland GmbH & Co. KG ir Saint-Gobain Sekurit France SAS (toliau visos kartu – Saint-Gobain), kurios taip pat pareiškė ieškinį dėl ginčijamo sprendimo panaikinimo (byla T‑56/09), yra bendrovės, gaminančios, perdirbančios ir platinančios medžiagas, tarp jų – automobilių stiklą. Jos yra Compagnie de Saint-Gobain SA (toliau – Compagnie), kuri taip pat siekia, kad aptariamas sprendimas būtų panaikintas (byla T‑73/09), 100 % priklausančios dukterinės bendrovės. Pilkington Group Ltd apima, be kita ko, bendroves Pilkington Automotive Ltd, Pilkington Automotive Deutschland GmbH, Pilkington Holding GmbH ir Pilkington Italia SpA (toliau visos kartu – Pilkington). Pilkington, kuri taip pat pareiškė ieškinį dėl ginčijamo sprendimo (byla T‑72/09), yra viena didžiausių stiklo ir stiklinimo prekių gamintojų pasaulyje, ypač automobilių sektoriuje.
71

Ieškovė perdavė skaičius, išreikštus USD ir pateiktus ant paprasto popieriaus lapo, be jokios antraštės, kaip sąrašą su daugelio restoranų atidarymo data, ir prekių ženklo „Pollo Tropical CHICKEN ON THE GRILL“ reklaminius skelbimus keliuose laikraščiuose, kurių du paskelbti 1997 m. vasario mėnesį (Horizonte) ir 1997 m. gegužės mėnesį (El Nuevo Impacto), o kiti – 2006 m. Ieškovė, be to, pateikė valgiaraščių kopijų, restoranų nuotraukų ir reklaminės medžiagos.
200

Pagal Procedūros reglamento 87 straipsnio 2 dalį pralaimėjusiai šaliai nurodoma padengti bylinėjimosi išlaidas, jeigu laimėjusi šalis to reikalavo. Be to, pagal to paties reglamento 87 straipsnio 4 dalies pirmą pastraipą į bylą įstojusios valstybės narės pačios padengia savo bylinėjimosi išlaidas.
34

Ginčijamo sprendimo 2 straipsnyje Komisija paprašė Graikijos Respublikos per du mėnesius nuo pranešimo apie šį sprendimą ją informuoti apie priemones, kurių ketina imtis tam, kad ištaisytų 1 straipsnyje numatytų valstybės priemonių antikonkurencines pasekmes. Be to, Komisija nurodė, jog šios priemonės turi būti priimtos ir įgyvendintos per aštuonis mėnesius nuo šio sprendimo priėmimo datos.
50

Toks apibrėžimas atitinka anksčiau pateiktą informuoto vartotojo sąvokos aiškinimą. Iš tikrųjų konferencijos ar susitikimo dalyvis naudojasi konferencijų įtaisu pagal jo paskirtį, t. y. palengvinti dalyviams pasikeisti nuomonėmis bei informacija, ją perduodant ir naudojant kitas susijusias funkcijas, kaip antai balsavimas ar asmenų tapatybės nustatymas. Be to, reguliariai dalyvaudamas konferencijose ar susitikimuose informuotas vartotojas žino įvairius konferencijų prietaisų modelius bei įprastai juos sudarančius elementus. Be to, vartotojas privalo gerai susipažinti su įvairiomis konferencijų įrenginio prietaiso funkcijomis ir jo išvaizda tam, kad šis galėtų atlikti savo funkciją, todėl tai įrodo santykinai didelį pastabumo laipsnį, jam susidūrus su aptariamais gaminiais.
41

Be to, net darant prielaidą, kad, kaip teigia ieškovė, abu žymenys būtų parašyti didžiosiomis ar mažosiomis raidėmis, reikia konstatuoti, kad bet kuriuo atveju vizualus panašumas nesustiprėtų, nes skirtumas, atsirandantis dėl penkių paskutiniųjų raidžių išdėstymo, visada suteikia galimybę kompensuoti panašumą, susidarantį dėl to, kad pirmosios trys raidės sutampa.
28

Kad įrodytų šį pagrindą, ieškovė nurodo 2008 m. liepos 22 d. lordo Malloch-Brown, Minister of State to the Foreign and Commonwealth Office (Užsienio reikalų ir Tautų Sandraugos viceministras) Lordų Rūmams pateiktą pareiškimą. Apklausiamas, dėl ko Jungtinės Karalystės vyriausybė, užuot pasipriešinusi, kad PMOI būtų palikta ginčijamame sąraše, susilaikė per 2008 m. liepos 15 d. balsavimą Taryboje, po kurio buvo priimtas ginčijamas sprendimas, nepaisydama POAC ir Court of Appeal sprendimų, Minister of State, cituojant oficialių jo pareiškimą Hansard, pareiškė, kad: „Mes buvome nusprendę atsižvelgti į šį (Court of Appeal) sprendimą ir todėl negalėjome palaikyti (Prancūzijos) vyriausybės, pateikusios naują, anksčiau nežinomą informaciją, kuria remdamasi ji sugebėjo įtikinti daugelį Europos vyriausybių ją palaikyti. Priežastys, dėl kurių mes susilaikėme, o ne pasipriešinome, kad (PMOI) būtų palikta sąraše, buvo sudėtingos, nes tai bendras sąrašas, apimantis visas teroristines organizacijas, ir reikia balsuoti arba už šį sąrašą, arba prieš jį. Todėl atsiduriame labai nemalonioje padėtyje, kai arba paliekamas ankstesnis sąrašas, tačiau tokiu atveju mes nieko nepasiekiame, nes PMOI jame liktų įrašyta, arba Europoje nebebūtų teroristinių organizacijų sąrašo. Mes pagalvojome, kad tai būtų nepriimtina grėsmė Jungtinės Karalystės žmonėms bei likusiam kontinentui.“
67

Pirma, ieškovės nemano, kad šioje nuostatoje įtvirtinta norma gali būti mutatis mutandis taikoma antidempingo priemonių galiojimo termino peržiūros procedūrai tais atvejais, kai prašymas peržiūrėti visiškai neatsiimamas, tačiau sumažėja pritarimo jam lygis. Nei šios nuostatos formuluotė, kuri, be to, yra aiški ir visiškai nereikalaujanti išaiškinimo, nei struktūra neleidžia išplėsti jos taikymo srities taip, kad ji apimtų tokią situaciją. Patvirtinus Tarybos pasiūlytą Pagrindinio reglamento 9 straipsnio 1 dalies aiškinimą, jai būtų suteikta naujų potencialiai labai didelių galių. Be to, tai panaikintų Pagrindinio reglamento 3 straipsnio 1 dalyje, 9 straipsnio 4 dalyje ir 11 straipsnio 2 dalyje įtvirtinto reikalavimo, kad, norint įvesti antidempingo muitą, reikia įrodyti žalą to paties reglamento 4 straipsnio 1 dalyje apibrėžtai „Bendrijos pramonei“, prasmę. Taryba iš tiesų galėtų teigti turinti teisę veikti Bendrijos interesais ir neprivalėtų įrodinėti žalos šiai pramonei.
310

Šiuo atžvilgiu reikia priminti, kad, pirma, tuo metu, kai Otis pateikė savo prašymą Komisijai, [konfidencialu], ši institucija 2004 m. vasario 12 d. jau buvo gavusi Kone prašymą dėl to paties pažeidimo ir taip pat buvo gavusi informacijos iš trečiojo asmens. Be to, ji jau du kartus buvo suorganizavusi patikrinimus Vokietijoje liftų ir eskalatorių sektoriuje. Taigi 2004 m. vasario 12 d. prašyme Kone jau buvo informavusi Komisiją [konfidencialu]. Be to, ieškovės byloje T‑145/07 neginčija Komisijos išvados, kad buvo padarytas vienas tęstinis pažeidimas liftų ir eskalatorių sektoriuje, todėl negalima sutikti su argumentais, kad Otis neturėjo būti skirta bauda už „kartelį dėl liftų“ už laikotarpį nuo 2000 m. gruodžio mėn. iki 2002 m. birželio mėn. ir už „kartelį dėl eskalatorių“ už laikotarpį nuo 1995 m. rugpjūčio mėn. iki 2002 m. birželio mėn.
51

Be to, reikia pažymėti, kad per posėdį ieškovės išreikštos abejonės dėl Komisijos pasiūlymo parengimo procedūros ir dėl institucijų vertinimo, ar įmonė atitiko pagrindinio reglamento 2 straipsnio 7 dalies c punkto pirmosios pastraipos antroje įtraukoje nustatytą sąlygą, pačios savaime negali būti panaikinimo pagrindas, turint mintyje, kad toks pagrindas būtų naujas ir todėl nepriimtinas, kaip tai tvirtino ir Taryba bei jos pusėje į bylą įstojusios šalys. Iš tiesų, kaip ieškovė patvirtino per posėdį, šiais argumentais siekta nurodyti tik papildomus pirmojo pagrindo motyvus.
Antidempingo reglamento Nr. 384/96 5 straipsnio 4 dalyje (dabar – Reglamento Nr. 1225/2009 5 straipsnio 4 dalis) neįtvirtinta jokia Komisijos pareiga nutraukti vykdomą antidempingo procedūrą, jei pritariančių skundui Bendrijos gamintojų gamybos apimtis tapo mažesnė nei 25 % visos Bendrijos gamybos apimties. Ši nuostata susijusi tik su Komisijos tyrimui pradėti būtinu pritarimo skundui lygiu. Be to, pagal šio reglamento 9 straipsnio 1 dalimi (dabar – Reglamento Nr. 1225/2009 3 straipsnio 1 dalis), Komisijai nenustatyta pareiga nutraukti procedūrą, kai skundas atsiimamas. Taip a fortiori turėtų būti ir paprasto pritarimo jam lygio sumažėjimo atveju. Kadangi pagrindinio reglamento 5 straipsnio 4 dalis ir 9 straipsnio 1 dalis peržiūros procedūroms taikomos pagal šio reglamento 11 straipsnio 5 dalį (dabar – Reglamento Nr. 1225/2009 11 straipsnio 5 dalis), minėti principai galioja ir tuo atveju, kai vykdant peržiūros tyrimą prašymui peržiūrėti pritariančių gamintojų gamybos apimtys tapo mažesnės nei 50 % Bendrijos gamybos apimties. Darytina išvada, kad institucijos turėjo teisę tęsti peržiūros procedūrą nepaisydamos to, jog Pagrindinio reglamento 5 straipsnio 4 dalyje minima 50 % riba galbūt nebebuvo siekiama.

Be to, Pagrindinio reglamento 9 straipsnio 1 dalyje institucijoms aiškiai suformuluotas įpareigojimas atsižvelgti į Bendrijos interesus iš tiesų numatytas tik tuo atveju, kai dėl atsiimto skundo jos ketina nutraukti procedūrą.

(žr. 84–87 punktus)
Sujungtos bylos T-114/07 ir T-115/07

Last Minute Network Ltd

prieš

Vidaus rinkos derinimo tarnybą (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui) (VRDT)

„Bendrijos prekių ženklas — Registracijos pripažinimo negaliojančia procedūra — Vaizdinis Bendrijos prekių ženklas LAST MINUTE TOUR — Ankstesnis neregistruotas nacionalinis prekių ženklas LASTMINUTE.COM — Santykinis atmetimo pagrindas — Nuoroda į ankstesniam prekių ženklui taikomą nacionalinę teisę — Ieškinys dėl prisidengimo svetimu vardu (action for passing off) common law sistemoje — Reglamento (EB) Nr. 40/94 8 straipsnio 4 dalis ir 52 straipsnio 1 dalies c punktas (dabar — atitinkamai Reglamento (EB) Nr. 207/2009 8 straipsnio 4 dalis ir 53 straipsnio 1 dalies c punktas)“

2009 m. birželio 11 d. Pirmosios instancijos teismo (septintoji kolegija) sprendimas II ‐ 1921

Sprendimo santrauka

Bendrijos prekių ženklas – Atsisakymas nuo teisinės apsaugos, panaikinimas ir negaliojimas – Santykiniai negaliojimo pagrindai

(Tarybos reglamento Nr. 40/94 8 straipsnio 4 dalis ir 52 straipsnio 1 dalies c punktas)

Pagal Reglamento Nr. 40/94 dėl Bendrijos prekių ženklo 52 straipsnio 1 dalies c punktą, padavus prašymą Vidaus rinkos derinimo tarnybai (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui), Bendrijos prekių ženklo registracija paskelbiama negaliojančia, jeigu yra šio reglamento 8 straipsnio 4 dalyje nurodyta ankstesnė teisė ir tenkinamos šioje dalyje nurodytos sąlygos.

Iš kartu skaitomų šių dviejų nuostatų matyti, kad neregistruoto prekių ženklo arba kito prekyboje naudojamo didesnę negu vietinę reikšmę turinčio žymens savininkui pareikalavus gali būti panaikinta vėlesnio Bendrijos prekių ženklo registracija, kai ir jeigu pagal taikomus valstybės narės teisės aktus, pirma, teisės į tą žymenį buvo įgytos iki paraiškos įregistruoti Bendrijos prekių ženklą padavimo dienos ir, antra, tas žymuo jo savininkui suteikia teisę uždrausti naudoti vėlesnį prekių ženklą.

Norint taikyti Reglamento Nr. 40/94 8 straipsnio 4 dalį reikia atsižvelgti tiek į nacionalinės teisės aktus, taikomus remiantis šioje nuostatoje daroma nuoroda, tiek į atitinkamoje valstybėje narėje priimtus teismų sprendimus. Tuo remdamasis prašymą pripažinti registraciją negaliojančia pateikęs asmuo turi įrodyti, kad nagrinėjamas žymuo patenka į nurodytų valstybės narės teisės aktų taikymo sritį ir kad jis leidžia uždrausti naudoti vėlesnį prekių ženklą.

(žr. 45–47 punktus)
1.

Panaikinti 2006 m. sausio 17 d. Tarybos reglamentą (EB) Nr. 85/2006, nustatantį galutinį antidempingo muitą ir galutinai surenkantį laikinąjį muitą, nustatytą Norvegijos kilmės išaugintos lašišos importui, tiek, kiek jis susijęs su Fiskeri og Havbruksnæringens Landsforening, Norske Sjømatbedrifters Landsforening, Salmar Farming AS, Hydroteck AS, Hallvard Lerøy AS ir Lerøy Midnor AS.
5

2003 m. birželio 27 d. įstojusi į bylą šalis Klosterbrauerei Weissenohe GmbH & Co. KG pagal Reglamento Nr. 40/94 51 straipsnio 1 dalies a punktą ir 7 straipsnio 1 dalies c punktą (dabar – Reglamento (EB) Nr. 207/2009 52 straipsnio 1 dalies a punktas ir 7 straipsnio 1 dalies c punktas) pateikė prašymą pripažinti prekių ženklo CANNABIS registraciją negaliojančia, kiek ji susijusi su 32 ir 33 klasių prekėmis.
62

Be to, iš skundžiamų laiškų išplaukia, kad Komisija, atlikusi pirminį skunde nurodytos pagalbos vertinimą, manė, jog EB 88 straipsnio 1 dalies procedūra buvo taikytina dėl to, kad tai buvo esama pagalba. Todėl, priešingai nei tvirtina ieškovė, skundžiami laiškai nėra sprendimas nutraukti bylą dėl to, kad šios subsidijos nėra valstybės pagalba.
101

Šiuo atveju ieškovė Pirmosios instancijos teismo prašo „nustatyti nuostolius ex aequo et bono“. Todėl reikia konstatuoti, kad be to, jog ieškovė ieškinyje neapskaičiavo patirtos žalos, kurią ji tariamai patyrė, ji nepateikė ir jokių faktinių įrodymų, kurie leistų nustatyti jos apimtį. Ji tik abstrakčiai ir bendrai nurodė patirtą žalą, tačiau nepateikė jokių patikslinimų dėl šios žalos. Be to, reikia pažymėti, kad ieškovė nenurodo konkrečių aplinkybių, kurios pateisintų jos galimybę neatlikti bent jau apytikslio tariamai patirtos žalos įvertinimo.
13

Iš tikrųjų ginčijamo sprendimo 32 ir 33 punktuose Didžioji apeliacinė taryba nusprendė, kad Reglamento Nr. 40/94 7 straipsnio 3 dalyje numatytas skiriamųjų požymių įgijimas negali kliudyti taikyti minėto reglamento 7 straipsnio 1 dalies e punkto ii papunkčio. 34 punkte ji taip pat pabrėžė, kad Reglamento Nr. 40/94 7 straipsnio 1 dalies e punkto ii papunkčiu siekiama uždrausti registruoti formas, kurių pagrindinės savybės atitinka techninę funkciją, kad visi galėtų laisvai jas naudoti. 36 punkte Apeliacinė taryba nusprendė, kad šis draudimas taip pat taikomas nedidelį savarankišką elementą, pavyzdžiui, spalvą, turinčiai formai. 58 punkte ji paneigė kitų formų, leidžiančių gauti tą patį techninį rezultatą, egzistavimo svarbą. 60 punkte ji nusprendė, kad Reglamento Nr. 40/94 7 straipsnio 1 dalies e punkto ii papunktyje vartojamas žodis „vien“ reiškia, kad vienintelis formos tikslas – gauti techninį rezultatą, o šioje nuostatoje vartojamas žodis „būtina“ reiškia, kad forma reikalinga tam, jog būtų gautas šis techninis rezultatas, tačiau iš to neišplaukia, kad to paties tikslo negalima pasiekti naudojant kitas formas. Be to, 54 ir 55 punktuose ji nurodė nagrinėjamos formos savybes, kurias laikė pagrindinėmis, o 41–63 punktuose nagrinėjo jų funkcionalumą.
14

Dėl vizualaus nagrinėjamų žymenų palyginimo ieškovė tvirtina, kad Apeliacinė taryba nepakankamai įvertino ankstesnio prekių ženklo logotipo „S“ svarbą manydama, jog jis būtų suvokiamas kaip dekoratyvinis elementas arba kaip pirmoji žodžio „seat“ raidė. Tokia išvada prieštarauja ginčijamame sprendime pateiktam tvirtinimui, kad abu prekių ženklai skiriasi vizualiai tuo, jog ankstesniame prekių ženkle yra minėtas logotipas, o prašomame įregistruoti prekių ženkle – žodis „magic“. Logotipas „S“ yra vizualus dominuojantis ankstesnio prekių ženklo elementas, o prašomame įregistruoti prekių ženkle dėmesį iš karto pritraukia žodis „magic“. Taigi Apeliacinė taryba turėjo padaryti išvadą, jog apskritai žymenų, dėl kurių kilo ginčas, vizualus panašumas yra labai mažas. Be kita ko, logotipas „S“ yra labai gerai žinomas ir skiriamasis kaip ir Citroën, Peugeot, Audi, Mercedes, Toyota bei Honda logotipai. Jeigu į tai nebūtų atsižvelgta, vaizdiniam arba sudėtiniam prekių ženklui būtų suteikta visiškai žodinė apsauga, o tai neleistina Bendrijos prekių ženklo ekonomijos tikslais, nes labai dažnai prekių ženklai apsaugos yra verti tik dėl sudedamosios dalies, kurią sudaro emblema. Galiausiai šiuo atveju neatsižvelgimas į sudedamąją dalį, kurią sudaro emblema, reikštų sudėtinio prekių ženklo „visišką išskaidymą“, kuris yra neleistinas (2005 m. birželio 28 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo Canali Ireland prieš VRDT – Canal Jean (CANAL JEAN CO. NEW YORK), T-301/03, Rink. p. II-2479, 48 punktas). Pagrįsdama šį argumentą ieškovė per posėdį nurodė ir Teisingumo Teismo sprendimą Nestlé prieš VRDT (C-193/06 P, nepaskelbta Rinkinyje).
24

Trečia, ieškovė mano, kad Apeliacinė taryba neteisingai atmetė jos argumentus, pagal kuriuos būtina paneigti atitinkamų ankstesniu prekių ženklu žymimų prekių ir mažmeninėje prekyboje teikiamų paslaugų panašumą, siekiant išvengti per daug išplėstos prekių ženklų, bendrai skirtų mažmeninės prekybos paslaugoms, apsaugos. To nepadarius, prekių ženklo, registruoto mažmeninėje prekyboje teikiamoms paslaugoms, savininkas galėtų reikalauti apsaugos visų prekių, kurios gali būti parduodamos mažmeninėje prekyboje, atžvilgiu. Ši su per daug išplėsta apsauga susijusi rizika nebuvo panaikinta, kaip to reikalauja kriterijai, Teisingumo Teismo išdėstyti šio sprendimo 17 punkte minėtame sprendime Praktiker Bau- und Heimwerkermärkte, kuriame buvo nurodyta, jog būtini patikslinimai dėl su paslaugomis susijusių prekių ar prekių rūšių. Iš tikrųjų dar įmanoma įregistruoti prekių ženklą, skirtą mažmeninėje prekyboje teikiamoms paslaugoms, susijusioms su visomis 1–34 klasių prekėmis.
14

Nagrinėdamas ginčo esmę, Anuliavimo skyrius nusprendė, kad prekių ženklas, dėl kurio kilo ginčas, yra apibūdinamasis Reglamento Nr. 40/94 7 straipsnio 1 dalies c punkto prasme visų nurodytų prekių atžvilgiu, nes yra tik nuoroda į šių prekių rūšį ir kokybę. Iš esmės Anuliavimo skyrius rėmėsi tuo, kad, pirma, Vokietijoje ir Austrijoje žodis „Mozartkugel“ (Mozart rutuliukas) vartojamas nurodant apvalius šokoladinius saldainius su marcipano ir riešutų įdaru bei, antra, pats savaime pavadinimas „Mozart“ apibūdina šį gaminį, nes kad kalbama apie „Kugel“ (rutuliuką), aiškiai ir tiesiogiai matyti iš jo formos. Anuliavimo skyrius nusprendė nesiremti minėtame Oberlandesgericht München sprendime padaryta išvada ir nurodė priežastis, dėl kurių, jo manymu, ieškovės nurodytas 2002 m. balandžio 10 d. VRDT trečiosios apeliacinės tarybos sprendimas (byla R 953/2001-3) nėra svarbus nagrinėjamu atveju. Be to, jis įvertino ieškovės pateiktos apklausos rezultatus ir nusprendė, kad šie nepaneigia išvados, jog prekių ženklas, dėl kurio kilo ginčas, yra apibūdinamasis.
EB 93 straipsnyje ir Direktyvoje 92/81 dėl mineralinėms alyvoms taikomų akcizų suderinimo įtvirtintomis taisyklėmis nacionalinės mokesčių teisės aktų, ypač susijusių su akcizais, suderinimo srityje ir EB 87–89 straipsniuose numatytomis taisyklėmis valstybės pagalbos srityje siekiama to paties tikslo, t. y. skatinti gerą vidaus rinkos veikimą ir kovoti, be kita ko, su konkurencijos iškraipymais. Atsižvelgiant į jų bendrą tikslą, darnus šių įvairių taisyklių įgyvendinimas reikalauja, kad konkurencijos iškraipymo sąvoka būtų tos pačios apimties ir tos pačios reikšmės nacionalinės mokesčių teisės aktų suderinimo ir valstybės pagalbos srityse. Be to, EB 93 straipsnyje ir Direktyvoje 92/81 įtvirtintose taisyklėse nacionalinės mokesčių teisės aktų, ypač susijusių su akcizais, suderinimo srityje Sąjungos institucijoms, t. y. Komisijai, kuri siūlo, ir Tarybai, kuri sprendžia, aiškiai numatyta pareiga įvertinti, ar yra galimas konkurencijos iškraipymas, siekiant leisti ar neleisti valstybei narei pradėti taikyti arba toliau taikyti neapmokestinimą suderintu akcizu pagal Direktyvos 92/81 8 straipsnio 4 dalį, ir ar yra galima nesąžininga konkurencija arba vidaus rinkos veikimo iškraipymas, kuris pateisintų remiantis šiuo straipsniu išduoto leidimo peržiūrėjimą vadovaujantis Direktyvos 92/81 8 straipsnio 5 dalimi. Jei šiuo atžvilgiu įvertinama neigiamai, Komisija turi pasiūlyti Tarybai neleisti taikyti prašomo neapmokestinimo ar prireikus panaikinti ar pakeisti jau išduotą leidimą. Jei Taryba šiuo klausimu turėtų kitokią nuomonę, Komisija galėtų pasinaudoti EB 230 straipsnyje įtvirtinta teise Sąjungos teisme pareikšti ieškinį dėl Tarybos sprendimo leisti neapmokestinti ar palikti galioti jau išduotą leidimą panaikinimo, siekdama, kad būtų patikrinta, jog objektyviai nėra dėl šio neapmokestinimo atsiradusio bet kokio konkurencijos iškraipymo, bet kokios nesąžiningos konkurencijos ar bet kokio vidaus rinkos veikimo iškraipymo. Tačiau Komisija negali nuspręsti, kad galiojant Tarybos išduotam leidimui valstybių narių taikytas neapmokestinimas yra priemonės, apie kurias jai turi būti pranešta taikant valstybės pagalbos kontrolę, nes vien tai, jog Taryba davė savo leidimą, reiškia, kad ji atmetė bet kokį konkurencijos iškraipymą, kurio nesant negali būti Sutartimi draudžiamos pagalbos.

(žr. 72, 84–110 punktus)