21

Atsižvelgdamas į tai, kad pagrindinės bylos baigtis priklauso nuo Sąjungos teisės aiškinimo, High Court (Aukštasis teismas) nusprendė sustabdyti bylos nagrinėjimą ir pateikti Teisingumo Teismui šiuos prejudicinius klausimus: „1. Ar sprendimas pratęsti leidimo dėl plėtros galiojimo trukmę reiškia pritarimą projektui, kuriam gali būti taikoma [Buveinių direktyvos] 6 straipsnio 3 dalis? 2. Ar atsakymui į prieš tai paminėtą [pirmąjį klausimą] turi įtakos kuri nors iš toliau nurodytų aplinkybių: a) leidimas dėl plėtros (kurio trukmė turi būti pratęsta) buvo išduotas pagal nacionalinės teisės nuostatą, kuria nebuvo tinkamai įgyvendinta Buveinių direktyva, nes teisės akte nurodytas vertinimas pagal Buveinių direktyvą buvo neteisingai prilygintas poveikio aplinkai vertinimui pagal Direktyvą [85/337]? b) Pradiniame leidime dėl plėtros nebuvo nurodyta, ar prašymas dėl leidimo buvo nagrinėjamas pagal Buveinių direktyvos 6 straipsnio 3 dalyje nustatytą [pirmąjį ar antrąjį] etapą, be to, jame nepateikiama „visapusišk[ų], tiksl[ių] ir galutini[ų] duomen[ų] bei išvad[ų], galin[čių] išsklaidyti pagrįstas moksl[o] abejones dėl numatytų darbų poveikio nagrinėjamai [teritorijai]“, kaip to reikalauja Teisingumo Teismas 2011 m. lapkričio 24 d. Sprendime Komisija / Ispanija (C‑404/09, EU:C:2011:768); c) Pradinis leidimo dėl plėtros terminas baigėsi, todėl pasibaigė leidimo dėl plėtros galiojimas visam plėtros projektui. Pagal leidimą dėl plėtros negalima atlikti jokių plėtros darbų tol, kol nagrinėjamas galimas leidimo galiojimo termino pratęsimas; d) Pagal leidimą dėl plėtros niekada nebuvo atlikta jokių plėtros darbų. 3. Jeigu atsakymas [į pirmąjį klausimą] yra teigiamas, į kokias aplinkybes turi atsižvelgti kompetentinga institucija, atlikdama [pirmojo etapo] patikrinimą pagal Buveinių direktyvos 6 straipsnio 3 dalį? Pavyzdžiui, ar kompetentinga institucija turi atsižvelgti į kurią nors arba visas toliau nurodytas aplinkybes: i) ar yra kokių nors pakeitimų, susijusių su numatytais darbais ir naudojimu; ii) ar kaip nors pasikeitė aplinkos sąlygos, pavyzdžiui, atsižvelgiant į Europos svarbos teritorijų nustatymą po to, kai buvo priimtas sprendimas išduoti leidimą dėl plėtros; iii) ar buvo kokių nors svarbių pasikeitimų mokslo žinių srityje, pavyzdžiui, ar buvo atliktos naujesnės apklausos apie Europos svarbos teritorijų reikalavimus atitinkančius interesus? Be to, ar kompetentinga institucija turi įvertinti viso plėtros projekto poveikį aplinkai? 4. Ar yra koks nors skirtumas tarp: i) leidimo dėl plėtros, kuriame nustatomas veiklai taikomas terminas (veiklos etapas); ir ii) leidimo dėl plėtros, kuriame tik nustatomas terminas, kuriuo gali būti atliekami statybos darbai (statybos etapas), tačiau nenustatoma jokio termino, taikomo veiklai arba naudojimui, jeigu per tą laikotarpį statybos darbai užbaigiami? 5. Kaip nacionalinio teismo pareiga (jei apskritai ji yra) aiškinti teisės aktus kuo labiau atsižvelgiant į Buveinių direktyvos ir [Konvencijos dėl teisės gauti informaciją, visuomenės dalyvavimo priimant sprendimus ir teisės kreiptis į teismus aplinkosaugos klausimais, pasirašytos 1998 m. birželio 25 d. Orhuse ir Europos bendrijos vardu patvirtintos 2005 m. vasario 17 d. Tarybos sprendimu 2005/370/EB (OL L 124, 2005, p. 1; toliau – Orhuso konvencija)] nuostatas priklauso nuo reikalavimo, kurį bylos šalys aiškiai iškėlė šiuose klausimuose, kuriuos prašoma išaiškinti? Konkrečiau kalbant, jeigu nacionalinėje teisėje numatyti du sprendimų priėmimo procesai, iš kurių tik pagal vieną užtikrinama atitiktis Buveinių direktyvai, ar nacionalinis teismas nacionalinės teisės aktus privalo aiškinti taip, kad galima taikyti tik reikalavimus atitinkantį sprendimų priėmimo procesą, nepaisant to, kad teisme nagrinėjamos bylos šalys aiškiai neprašė būtent tokio aiškinimo? 6. a) Jeigu Teisingumo Teismas atsakytų [į antrojo klausimo a punktą], kad reikia nagrinėti, ar leidimas dėl plėtros (kurio trukmė turi būti pratęsta) buvo išduotas pagal nacionalinės teisės nuostatą, kuria remiantis buvo netinkamai įgyvendinta Buveinių direktyva, ar tokiu atveju nacionalinis teismas turi netaikyti nacionalinės procesinės teisės taisyklės, pagal kurią projekto oponentui atimama galimybė ginčyti ankstesnio leidimo dėl plėtros (kurio galiojimas pasibaigė) teisėtumą pateikus vėlesnį prašymą suteikti leidimą dėl plėtros? b) Ar tokia nacionalinės proceso teisės norma neprieštarauja pareigai imtis taisomųjų veiksmų, kaip neseniai buvo pakartotinai patvirtinta [2016 m. lapkričio 17 d. Sprendime Stadt Wiener Neustadt (C‑348/15, EU:C:2016:882)]?“