ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
28

Be to, 2009 m. vasario 11 d. E. B. pateikė pensijų institucijai prašymą apskaičiuoti ir išmokėti nesumokėtą atlyginimą ir skirti didesnę pensiją. Jis pirmiausia teigė, kad siekiant nutraukti esamą diskriminaciją jis, kiek tai susiję su atlyginimu ir pensija, turėtų būti vertinamas taip, tarsi būtų dirbęs iki įstatyme nustatyto pensinio amžiaus. Be to, jis teigė, kad jam mažų mažiausiai priklauso nesumažinta pensija.
57

Pirma, dėl kaltinimo, kuriuo siekiama ginčyti skundžiamo sprendimo 154 punktą, iš to sprendimo 151–154 punktų, susijusių su tariamu apeliančių nurodytu pakenkimu reputacijai, ir, be kita ko, iš to paties sprendimo 154 punkte vartojamų žodžių „kad ir kaip būtų“ matyti, kad pastarajame punkte pateiktas vertinimas yra antraeilis motyvas, nes skundžiamo sprendimo 153 punkte išdėstyto motyvo pakanka, kad būtų atmestas prašymas atlyginti žalą, kiek tai susiję su tokiu tariamu pakenkimu reputacijai.
25

Be to, specifikacija, pagal kurią SGN suteikiama, be kita ko, su sąlyga, kad kumpis bus pjaustomas ir pakuojamas gamybos vietovėje, šią SGN naudojantiems asmenims siekiama suteikti galimybę išlaikyti vieno iš šių produkto pateikimo į rinką būdų kontrolę. Joje numatytu reikalavimu siekiama kuo geriau apsaugoti produkto kokybę, autentiką ir – kaip pasekmę – SGN nuorodos reputaciją, už kurią visiškai ir kolektyviai atsako ją naudojantys asmenys (šiuo klausimu žr. 2003 m. gegužės 20 d. Sprendimo Consorzio del Prosciutto di Parma ir Salumificio S. Rita, C‑108/01, EU:C:2003:296, 65 punktą).
12

Reglamento „Dublinas III“ 21 straipsnyje nustatyta: „1. Jei valstybė narė, kuriai buvo pateiktas tarptautinės apsaugos prašymas, mano, kad už to prašymo nagrinėjimą yra atsakinga kita valstybė narė, ji gali kuo skubiau ir jokiu būdu ne vėliau kaip per tris mėnesius nuo to prašymo pateikimo, kaip apibrėžta 20 straipsnio 2 dalyje, dienos paprašyti, kad ta kita valstybė narė perimtų prašytoją savo žinion. Nepaisant pirmos pastraipos, nustačius atitiktį sistemoje „Eurodac“ lyginant su duomenimis, įregistruotais pagal [EURODAC reglamento] 14 straipsnį, prašymas siunčiamas per du mėnesius nuo to atitikties rezultato gavimo pagal to reglamento 15 straipsnio 2 dalį. Jei prašymas perimti prašytoją savo žinion per pirmoje ir antroje pastraipose nustatytus laikotarpius nepateikiamas, atsakomybė už tarptautinės apsaugos prašymo nagrinėjimą tenka valstybei, kurioje prašymas buvo pateiktas. 2. Prašančioji valstybė narė gali prašyti skubaus atsakymo, jei tarptautinės apsaugos prašymas buvo pateiktas po to, kai asmeniui buvo neleista atvykti arba pasilikti, kai jis buvo sulaikytas už neteisėtą buvimą [šalyje] arba kai jam buvo įteiktas arba įvykdytas sprendimas dėl išsiuntimo. Prašyme nurodoma, dėl kokių priežasčių reikalingas skubus atsakymas ir per kiek laiko tikimasi jo sulaukti. Tas laikotarpis yra ne trumpesnis kaip viena savaitė. 3. 1 ir 2 dalyse nurodytais atvejais prašymas, kad kita valstybė narė perimtų prašytoją savo žinion, pateikiamas naudojant standartinę formą, pridedami tiesioginiai ar netiesioginiai įrodymai, apibūdinti 22 straipsnio 3 dalyje nurodytuose dviejuose sąrašuose, ir (arba) svarbios ištraukos iš prašytojo pareiškimo, leidžiantys prašomos valstybės narės valdžios institucijoms pasitikrinti, ar ji yra atsakinga pagal šiame reglamente nustatytus kriterijus. Komisija, priimdama įgyvendinimo aktus, patvirtina vienodas prašymų perimti savo žinion parengimo ir pateikimo sąlygas. <…>“
22

Vis dėlto Bundesgerichtshof (Aukščiausiasis Federalinis Teismas) abejoja, ar H. J. Maniero priklauso nepalankioje padėtyje esančių asmenų grupei. Iš tiesų, šio teismo teigimu, pirma, H. J. Maniero laisvai kalba vokiečių kalba, gyvena Vokietijoje, todėl būtų galėjęs be kliūčių mokytis šioje valstybėje narėje. Be to, jo pasirinkimas įgyti išsilavinimą Armėnijoje nebuvo susijęs su jo etninė kilme.
5

Šio nutarimo 3.80a straipsnis suformuluotas taip: „1. Prašymas pakeisti leidimą gyventi <…> į leidimą gyventi, kuriam taikomas su nelaikinomis humanitarinėmis priežastimis susijęs ribojimas, atmetamas, jeigu prašymą pateikia užsienietis, kaip tai suprantama pagal 3.51 straipsnio 1 dalies pradžią ir a punkto 1 papunktį, neišlaikęs Pilietinės integracijos įstatymo 7 straipsnio 2 dalies a punkte nurodyto egzamino arba negavęs diplomo, pažymėjimo ar kito dokumento, kaip tai suprantama pagal šio įstatymo 5 straipsnio 1 dalies c punktą. 2. [1 dalis] netaikoma, jeigu užsienietis: <…> e) buvo atleistas nuo pilietinės integracijos pareigos <…> <…> 4. Be to, Nyderlandų ministras gali netaikyti 1 dalies, jeigu mano, kad dėl šios nuostatos taikymo kils akivaizdžiai ypatingų sunkumų.“
44

Be to, reikia pažymėti, kad, siekdamas nustatyti, ar buvo padarytas nuosavybės teisės, įtvirtintos 1952 m. kovo 20 d. pasirašyto Europos žmogaus teisių ir pagrindinių laisvių apsaugos konvencijos papildomo protokolo Nr. 1 1 straipsnyje, kuriame numatyta, kad kiekvienas fizinis ar juridinis asmuo turi teisę, kad būtų gerbiama jo nuosavybė, pažeidimas, Europos žmogaus teisių teismas, atsižvelgdamas į bylos aplinkybes, vertino, ar piniginės sankcijos, tiek baudžiamosios, tiek administracinės, nereiškia tokios pernelyg didelės naštos asmeniui ar nuosavybės atėmimo iš asmens, su kuriuo jos susijusios, kad jos laikytinos neproporcingomis (žr., be kita ko, 2013 m. birželio 18 d. EŽTT sprendimo S.C. Complex Herta Import Export S.R.L. Lipova prieš Rumuniją, CE:ECHR:2013:0618JUD001711804, 38 punktą ir 2014 m. kovo 4 d. EŽTT sprendimo Grande Stevens ir kt. prieš Italiją, CE:ECHR:2014:0304JUD001864010, 199 punktą).
2

Šis prašymas pateiktas nagrinėjant Commissioners for Her Majesty’s Revenue and Customs (Mokesčių ir muitų institucija, Jungtinė Karalystė, toliau – mokesčių institucija) ir Volkswagen Financial Services (UK) Ltd (toliau – VWFS) ginčą dėl metodo, taikomo nustatant grąžinamą pirkimo pridėtinės vertės mokesčio (PVM), kurį ši bendrovė sumokėjo vykdydama vieną iš savo veiklos sričių, t. y. be kita ko, teikdama motorinių transporto priemonių išperkamosios nuomos paslaugas, dalį.
38

Kadangi taikytinos teisės pasirinkimui taikytinas trukmės apribojimas, Hagos protokolo rengėjai jo 8 straipsniui taikyti nustatė tam tikras sąlygas, siekdami kuo labiau sumažinti neigiamų pasekmių riziką, ypač kylančią kreditoriui. Vienas iš tokių rizikos atvejų numatytas protokolo 8 straipsnio 3 dalyje, pagal kurią tik šalys, sulaukusios 18 metų amžius, turi tokį pasirinkimą pagal šį straipsnį. Be to, to paties 8 straipsnio 5 dalyje numatyta, kad šalių nurodyta teisė netaikoma, jeigu ją taikant kuri nors šalis patirtų akivaizdžiai neteisingų ar nepagrįstų pasekmių, nebent šalys teisės nurodymo metu buvo apie jas informuotos ir apie tai žinojo.
60

Remdamasis tokiais įrodymais Bendrasis Teismas klaidingai įvertino nagrinėjamo pažeidimo trukmę ir apimtį. Be Samsung pateiktų įrodymų, kurie esą turėjo būti pripažinti nepriimtinais, Komisija nebūtų galėjusi konstatuoti nei to, kad apeliantė darė pažeidimą 2003 m., nei to, kad ji dalyvavo darant vieną tęstinį pažeidimą. Konkrečiai kalbant, apeliantė ginčija skundžiamo sprendimo 143 ir 144 punktus ir to sprendimo 150 punkte pateiktą nuorodą į to laikotarpio įrodymus ir Renesas pateiktus įrodymus, nes jų Bendrasis Teismas nenagrinėjo.
10

KN paaiškinimai (OL C 137, 2011, p. 1) susiję su 2010 m. spalio 5 d. Komisijos reglamento (ES) Nr. 861/2010 (OL L 284, 2010, p. 1) redakcijos KN. Reglamento Nr. 861/2010 ir Įgyvendinimo reglamento Nr. 1001/2013 redakcijos KN 8525 pozicija ir 85258019, 85258030, 85258091 ir 85258099 subpozicijos išdėstytos identiškai. Su šiomis pozicijomis ir subpozicijomis susiję KN paaiškinimai suformuluoti taip: „8525 Radijo arba televizijos laidų perdavimo aparatūra, su priėmimo arba garso įrašymo ar atkūrimo aparatūra, arba be jos; televizijos kameros, skaitmeniniai fotoaparatai ir vaizdo kameros su vaizdo magnetofonu <...> 8525 80 11–8525 80 99 televizijos kameros, skaitmeniniai fotoaparatai ir vaizdo kameros su vaizdo magnetofonu Žr. SS paaiškinimų 8525 pozicijos paaiškinimų B dalį. Šiose subpozicijose neklasifikuojami elektroniniai skaitymo įrenginiai, skirti silpnaregiams (žr. paaiškinimų 8543 70 90 subpozicijos paaiškinimus). 8525 80 30 Skaitmeniniai fotoaparatai Šiai subpozicijai priskiriami skaitmeniniai fotoaparatai visuomet gali įrašyti nejudamo vaizdo kadrus (nuotraukas) į vidinę atmintinę arba į keičiamąsias laikmenas. Daugelio šiai subpozicijai priskiriamų fotoaparatų konstrukcija atitinka įprastinio fotoaparato konstrukciją ir jie neturi atlenkiamo vaizdo ieškiklio. Be to, šie fotoaparatai gali atlikti vaizdo fiksavimo funkciją, dėl to juos galima naudoti vaizdų sekai (filmams) įrašyti. Fotoaparatai priskiriami šiai subpozicijai, jeigu jie gali, panaudojant didžiausią atmintinės talpą, padaryti mažiausiai 30 minučių trukmės vaizdo įrašą (filmą), kurio kokybė – 800 × 600 vaizdo elementų (arba aukštesnė), 23 kadrų per sekundę (arba didesniu) dažniu. Lyginant su 8525 80 91 ir 8525 80 99subpozicijoms priskiriamomis vaizdo kameromis su vaizdo magnetofonu, daugelis skaitmeninių fotoaparatų (kuomet naudojami kaip vaizdo kameros) negali atlikti vaizdo mastelio pokyčio funkcijos darant vaizdo įrašą. Nepriklausomai nuo atminties talpos, kai kuriuose fotoaparatuose vaizdo įrašymas po tam tikro laiko automatiškai nutraukiamas. 8525 80 91 ir 8525 80 99 Vaizdo kameros su vaizdo magnetofonu Šioms subpozicijoms priskiriamos vaizdo kameros su vaizdo magnetofonu visuomet gali įrašyti vaizdų seką (filmus) į vidinę atmintinę arba į keičiamąsias laikmenas. <...> Šios skaitmeninės vaizdo kameros su vaizdo magnetofonu taip pat gali atlikti nejudamo vaizdo kadrų (nuotraukų) įrašymo funkciją. Skaitmeniniai fotoaparatai nepriskiriami šioms subpozicijoms, jeigu jie [ne]gali, panaudojant didžiausią atmintinės talpą, padaryti mažiausiai 30 minučių trukmės vaizdo įraš[o] (film[o]), kurio kokybė – 800 × 600 vaizdo elementų (arba aukštesnė), 23 kadrų per sekundę (arba didesniu) dažniu.“
16

2010 m. sausio 20 d. – jau po to, kai buvo priimtas 2009 m. spalio 15 d. Sprendimas Hochtief ir Linde-Kca-Dresden (C‑138/08, EU:C:2009:627), Fővárosi Ítélőtábla (Sostinės apeliacinis teismas) priėmė sprendimą, kuriuo paliko nepakeistą 2006 m. balandžio 28 d. sprendimą. Jis, be kita ko, nurodė, kad nesiaiškino, ar padariusi išvadą dėl konsorciumo kandidatūros netinkamumo perkančioji organizacija padarė pažeidimą dėl to, kad nesuteikė jam galimybės gintis, nes pirmosios instancijos teismui pateiktame ieškinyje šis kaltinimas nebuvo nurodytas. Hochtief tik apeliacinėje instancijoje pirmą kartą tvirtino, kad draudimas, kuriuo remtasi prieš konsorciumą, buvo neproporcingas jo teisės pateikti paraišką ir pasiūlymą apribojimas, draudžiamas pagal EB 220 straipsnį, 1993 m. birželio 14 d. Tarybos direktyvos 93/37/EEB dėl viešojo darbų pirkimo sutarčių sudarymo tvarkos derinimo (OL L 199, 1993, p. 54, 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 6 sk., 2 t. p. 163) 6 straipsnį ir Teisingumo Teismo jurisprudenciją.
12

Reglamento Nr. 1307/2013 4 straipsnio „Terminų apibrėžtys ir susijusios nuostatos“ 1 dalies b, c ir e punktuose nustatyta: „Šiame reglamente vartojamų terminų apibrėžtys: <…> b) valda – visi žemės ūkio veiklai naudojami ir ūkininko valdomi vienetai vienos valstybės narės teritorijoje; c) žemės ūkio veikla – i) žemės ūkio produktų gamyba, kultivavimas arba auginimas, įskaitant derliaus nuėmimą, melžimą, gyvulių veisimą ir laikymą ūkininkavimo tikslais, arba ii) žemės ūkio paskirties žemės ploto išlaikymas tokios būklės, kad jis būtų tinkamas ganyti arba kultivuoti be parengiamosios veiklos, kurią vykdant nebūtų apsiribota įprastais žemės ūkio metodais ir įrenginiais, vadovaujantis kriterijais, kuriuos nustato valstybės, narės remdamosi Komisijos nustatyta sistema, arba iii) minimalios veiklos, kurią apibrėžia valstybės narės, vykdymas ganyti arba kultivuoti tinkamos būklės natūraliai laikomame žemės ūkio paskirties žemės plote; <…> e) žemės ūkio paskirties žemės plotas – bet koks žemės plotas, naudojamas kaip ariamoji žemė, daugiamečiai žolynai ir daugiametės ganyklos arba naudojamas daugiamečiams pasėliams auginti“.
21

Remiantis Bendrojo susitarimo 1 punkto a papunkčiu, šio Bendrojo susitarimo tikslas – pagerinti darbo pagal terminuotas sutartis kokybę, užtikrinant, kad būtų paisoma nediskriminavimo principo. Be to, Bendrojo susitarimo preambulės trečioje pastraipoje nurodyta, kad šis susitarimas „rodo socialinių partnerių siekį sukurti bendruosius pagrindus, kurie užtikrintų vienodų sąlygų taikymą pagal terminuotas sutartis dirbantiems darbuotojams, apsaugant juos nuo diskriminavimo“. Direktyvos 1999/70 14 konstatuojamojoje dalyje šiuo klausimu pažymėta, kad Bendruoju susitarimu siekiama, be kita ko, pagerinti darbo pagal terminuotas sutartis kokybę, nustatant būtiniausius reikalavimus, kuriais būtų užtikrintas nediskriminavimo principo taikymas (2018 m. birželio 5 d. Sprendimo Grupo Norte Facility, C‑574/16, EU:C:2018:390, 36 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
15

2016 m. rugpjūčio mėn. HR ir KO išsiskyrė ir nuo to laiko gyvena atskirai Briuselyje. MO gyvena kartu su HR. Pagal susitarimą su HR KO matosi su dukra kartą per savaitę šeštadieniais nuo 10.00 iki 16.00 val. KO savo bute įrengė dukrai kambarį. Be to, tėvai dalyvavo mediacijos procedūroje siekdami išspręsti jų pareigų MO klausimą. Tačiau 2016 m. lapkričio mėn. ši procedūra buvo nutraukta.
69

Kaip matyti iš to, kas išdėstyta, tam, kad galėtų pasinaudoti PVM direktyvos 143 straipsnio 1 dalies d punkte numatytu importo neapmokestinimu, importuotojas turi, be kita ko, pateikti importo valstybės narės institucijoms įrodymų, kad, pirma, importo momentu aptariamos prekės buvo skirtos išsiųsti arba išgabenti į kitą valstybę narę ir, antra, per vėlesnį tiekimą Bendrijos viduje minėtos prekės buvo siunčiamos arba gabenamos.
47

Be to, tomis pačiomis aplinkybėmis Oftalma pateikė prieštaravimą dėl Pjemonto regiono ir CIOV reikalavimų, nurodydama nemo auditur propriam turpitudinem allegans principą. Ji tvirtino, kad tuo atveju, jeigu sutartis su ja sudaryta neteisėtai, dėl šio neteisėtumo kaltas Pjemonto regionas ir CIOV. Be to, ji teigė, kad atsisakymas sumokėti už jos realiai ir tinkamai suteiktas paslaugas suteikia CIOV nepagrįstą pranašumą.
Atsižvelgiant į tai, kad, jeigu būtų panaikintas draudimas pateikti rinkai oraliniam vartojimui skirtus tabako gaminius, neaiškus būtų teigiamas poveikis vartotojų, norinčių vartoti šiuos gaminius tam, kad mestų rūkyti, sveikatai ir kad, be kita ko, egzistuotų pavojus kitų vartotojų sveikatai, konkrečiai – jaunimui, dėl kurio, remiantis atsargumo principu, reikėtų priimti ribojamąsias priemones, Direktyvos 2014/40 1 straipsnio c punktas ir 17 straipsnis negali būti laikomi akivaizdžiai netinkamais siekiant užtikrinti aukštą visuomenės sveikatos lygį. Priešingai, mažiau ribojančios priemonės, kaip antai Direktyvoje 2014/40 numatytos kitų tabako gaminių atveju, pavyzdžiui, nurodyti daugiau įspėjimų apie galimą žalą sveikatai ir uždrausti tam tikro kvapo ar skonio gaminius, taip pat neatrodo tinkamos siekiamam tikslui pasiekti.

Iš tikrųjų dėl didelio oraliniam vartojimui skirto tabako gaminių rinkos augimo potencialo, kurį patvirtina ir patys šių gaminių gamintojai, taip pat dėl nerūkymo zonų nustatymo, šie gaminiai ypač gali iki tol tabako gaminių nevartojusius asmenis, visų pirma jaunimą, paskatinti pradėti juos vartoti. Be to, oraliniam vartojimui skirti tabako gaminiai ypač pavojingi nepilnamečiams dėl to, kad jų vartojimas yra sunkiai pastebimas. Gaminį paprastai reikia įsidėti tarp lūpos ir dantenų ir jį laikyti (šiuo klausimu žr. 2004 m. gruodžio 14 d. Sprendimo Arnold André, C‑434/02, EU:C:2004:800, 19 punktą). Taigi draudimas pateikti rinkai oraliniam vartojimui skirtus tabako gaminius akivaizdžiai neviršija to, kas būtina siekiant tikslo užtikrinti aukštą visuomenės sveikatos apsaugos lygį.

Kalbant apie tikslą sudaryti palankesnes sąlygas sklandžiam tabako ir susijusių gaminių vidaus rinkos veikimui, reikia pažymėti, kad šiose nuostatose numatyta draudimo pateikti rinkai oraliniam vartojimui skirtus tabako gaminius priemonė taip pat yra tinkama sudaryti palankesnes sąlygas sklandžiam tabako ir susijusių gaminių vidaus rinkos veikimui. Iš tikrųjų Teisingumo Teismas savo 2004 m. gruodžio 14 d. Sprendimo Swedish Match (C‑210/03, EU:C:2004:802) 37 punkte nurodė, kad priimant Direktyvą 92/41 skyrėsi valstybių narių įstatymų ir kitų teisės aktų nuostatos, kuriomis buvo siekiama sustabdyti sveikatai kenksmingų gaminių, kurie buvo naujoviški valstybių narių rinkoje ir laikomi ypač patraukliais jaunimui, vartojimo plitimą. Vadinasi Direktyvos 2014/40 1 straipsnio c punktas ir 17 straipsnis nesukelia akivaizdžiai neproporcingų, palyginti su siekiamais tikslais, nepatogumų.

(žr. 49–53, 55, 56, 61 punktus)
Per procedūrą dėl įsipareigojimų neįvykdymo, vykdomą pagal SESV 258 straipsnį, Komisija turi įrodyti, jog egzistuoja nurodytas įsipareigojimų neįvykdymas. Ji turi Teisingumo Teismui pateikti įrodymų, kad šis galėtų patikrinti tokio įsipareigojimo neįvykdymą, nesiremdamas jokia prezumpcija. Vis dėlto ši institucija, kuri neturi savarankiškų tyrimo įgaliojimų šioje srityje, yra didžiąja dalimi priklausoma nuo informacijos, kurią pateikia galimi skundų pateikėjai, privačios ar viešos institucijos, veikiančios atitinkamos valstybės narės teritorijoje, ir pati valstybė narė. Be to, bet kuris oficialus dokumentas, kurį išdavė atitinkamos valstybės narės institucijos, gali būti laikomas teisėtu informacijos šaltiniu Komisijai inicijuojant SESV 258 straipsnyje nurodytą procedūrą.

(žr. 69, 70 punktus)
Konvencijos dėl Šengeno susitarimo įgyvendinimo 25 straipsnio 2 dalį reikia aiškinti taip, kad trečiosios šalies pilietis, turintis vienos susitariančiosios valstybės išduotą galiojantį leidimą gyventi šalyje, dėl kurio kitoje susitariančiojoje valstybėje buvo priimtas sprendimas grąžinti ir nustatytas draudimas atvykti, nacionaliniame teisme gali remtis teisinėmis pasekmėmis, kurių kyla dėl perspėjimą duodančios susitariančiosios valstybės pareigos pradėti konsultavimosi procedūrą, ir iš to kylančiais reikalavimais.

Šiuo klausimu reikia pažymėti, kad, nors šia nuostata reguliuojama procedūra tarp susitariančiųjų valstybių valdžios institucijų, tai nereiškia, kad dėl to negali atsirasti konkrečių pasekmių privačių asmenų teisėms ir interesams. Iš tikrųjų reikia priminti, kad šioje nuostatoje aiškiai, tiksliai ir besąlygiškai numatyta konsultavimosi procedūra, kurią būtinai turi pradėti susitariančioji valstybė, ketinanti uždrausti atvykti į Šengeno erdvę trečiosios šalies piliečiui, turinčiam kitoje susitariančiojoje valstybėje išduotą galiojantį leidimą gyventi šalyje. Be to, kai leidimą gyventi šalyje išdavusi valstybė mano, kad jį reikia palikti galioti, kitai valstybei kyla taip pat aiški, tiksli ir besąlygiška pareiga atšaukti perspėjimą dėl draudimo atvykti ir, jei reikia, pakeisti jį įtraukimu į nacionalinį neįleidžiamų asmenų sąrašą.

(žr. 57, 58, 60 punktus, rezoliucinės dalies 3 punktą)
Byla C‑270/17 PPU

Tadas Tupikas

(Rechtbank Amsterdam prašymas priimti prejudicinį sprendimą)

„Prašymas priimti prejudicinį sprendimą – Prejudicinio sprendimo priėmimo skubos tvarka procedūra – Policijos ir teismų bendradarbiavimas baudžiamosiose bylose – Europos arešto orderis – Pagrindų sprendimas 2002/584/TVR – Perdavimo tarp valstybių narių tvarka – Vykdymo sąlygos – Neprivalomo nevykdymo pagrindai – Pamatiniu sprendimu 2009/299 įterpto 4a straipsnio 1 dalis – Arešto orderis, išduotas siekiant įvykdyti laisvės atėmimo bausmę – Sąvoka „teisminis nagrinėjimas, po kurio [per kurį] priimtas sprendimas“ – Nagrinėjant bylą pirmojoje instancijoje asmeniškai dalyvavęs suinteresuotasis asmuo – Procesas apeliacinėje instancijoje, per kurį iš naujo nagrinėjama bylos esmė – Arešto orderis, kuriame nepateikta jokios informacijos, kuria remiantis būtų galima patikrinti, ar per apeliacinį procesą buvo užtikrinta kaltu pripažinto asmens teisė į gynybą“

Santrauka – 2017 m. rugpjūčio 10 d. Teisingumo Teismo (penktoji kolegija) sprendimas

Teismų bendradarbiavimas baudžiamosiose bylose–Pagrindų sprendimas dėl Europos arešto orderio ir perdavimo tarp valstybių narių tvarkos–Europos arešto orderio neprivalomojo nevykdymo pagrindai–Arešto orderis, išduotas kaltinamajam nedalyvaujant priimtu sprendimu paskirtos bausmės vykdymo tikslais–Teisminio nagrinėjimo, per kurį priimtas sprendimas, sąvoka–Savarankiškas ir vienodas aiškinimas (Tarybos pagrindų sprendimo 2002/584, iš dalies pakeisto Pamatiniu sprendimu 2009/299, 4a straipsnio 1 dalis) Teismų bendradarbiavimas baudžiamosiose bylose–Pagrindų sprendimas dėl Europos arešto orderio ir perdavimo tarp valstybių narių tvarkos–Europos arešto orderio neprivalomojo nevykdymo pagrindai–Arešto orderis, išduotas kaltinamajam nedalyvaujant priimtu sprendimu paskirtos bausmės vykdymo tikslais–Galimybė vykdyti arešto orderį, nepaisant aplinkybių, kurios yra neprivalomo nevykdymo pagrindai–Sąlygos–Suinteresuotojo asmens teisės į gynybą pažeidimo nebuvimas šio asmens perdavimo atveju (Tarybos pagrindų sprendimo 2002/584, iš dalies pakeisto Pamatiniu sprendimu 2009/299, 4a straipsnio 1 dalis) Teismų bendradarbiavimas baudžiamosiose bylose–Pagrindų sprendimas dėl Europos arešto orderio ir perdavimo tarp valstybių narių tvarkos–Europos arešto orderio neprivalomojo nevykdymo pagrindai–Arešto orderis, išduotas kaltinamajam nedalyvaujant priimtu sprendimu paskirtos bausmės vykdymo tikslais–Teisminio nagrinėjimo, per kurį priimtas sprendimas, sąvoka–Apeliacija–Įtraukimas–Sąlygos (Tarybos pagrindų sprendimo 2002/584, iš dalies pakeisto Pamatiniu sprendimu 2009/299, 4a straipsnio 1 dalis)
18

Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas mano, kad pagrindinėje byloje nagrinėjamos teisės normos ir praktika gali prieštarauti Direktyvai 2014/24. Šiuo aspektu ji visų pirma pažymi, kad Direktyvoje 2014/24 leidžiama nustatyti sutarties sudarymo kriterijus, kurie taikomi per vienas po kito einančius atkrintamuosius etapus tik procedūrose, kurių atveju ši galimybė konkrečiai numatyta, o ne atviruose ir ribotuose konkursuose, kuriuos reglamentuoja taisyklės, konkrečiai apibrėžiančios šių konkursų eigą. Be to, ji teigia, kad sutarties sudarymo kriterijų sistema, taikoma per vienas po kito einančius atkrintamuosius etapus atviruose ir ribotuose konkursuose, gali, pažeidžiant Direktyvos 2014/24 66 straipsnį, sudaryti kliūčių tikrai konkurencijai, kai taikomos ribos gerokai sumažina konkurso dalyvių skaičių galutiniame etape. Galiausiai ji mano, kad pagrindinėje byloje nagrinėjama riba – už techninę pasiūlymo dalį surinkti bent 35 iš 50 balų – kurios nepasiekus pašalinama iš konkurso, gali sudaryti kliūčių tam, kad būtų analizuojami ir vertinami kainos atžvilgiu konkurencingiausi pasiūlymai.
21

2013 m. rugpjūčio mėn. A pagal Paslaugų neįgaliesiems įstatymą Espo savivaldybės paprašė asmeninės pagalbos maždaug penkioms valandoms per savaitę kasdieniams darbams atlikti, be kita ko, apsipirkti, namams tvarkyti ir skalbti. Prašymo pateikimo dieną A ruošėsi persikelti į Taliną (Estija) studijuoti teisės (dieninės studijos, kurių trukmė – treji metai); toks persikėlimas reiškė, kad tris ar keturias dienas per savaitę jis praleis Estijos sostinėje, o savaitgaliais ketino grįžti į Espą. Taigi prašomos paslaugos turėjo būti teikiamos už Suomijos ribų.
18

Antra, Komisija manė, kad jokiu viršesniu viešuoju interesu negalima pateisinti ginčijamų dokumentų atskleidimo. Šiuo klausimu ji iš esmės nurodė, kad, pirma, nors tikslą išlaikyti, saugoti ir gerinti aplinkos kokybę, taigi ir žmonių sveikatą, būtų galima pasiekti, jeigu būtų galimybė be diskriminavimo kreiptis į teismą, ji vis dėlto manė negalinti nustatyti, kuo šių dokumentų atskleidimas šiame etape padėtų Sąjungoje gyvenantiems asmenims netiesiogiai daryti poveikį aplinkai, kurioje jie gyvena. Iš tiesų nacionaliniuose teismuose jau įmanoma pasinaudoti teise kreiptis į teismus, o nagrinėjamais sprendimų priėmimo procesais siekiama ją tik patobulinti. Be to, Komisija nurodė, kad 2013 m. buvo organizuotos viešos konsultacijos, per kurias suinteresuotosios šalys, įskaitant pilietinę visuomenę, galėjo padėti apibrėžti svarbiausias pasiūlymų nuostatas. Antra, ginčijamų dokumentų atskleidimas šiame etape pakenktų sprendimų priėmimo procesams ir paveiktų galimybę pasiekti geriausią įmanomą kompromisą. Viešasis interesas būtų geriau užtikrintas esant galimybei tęsti šiuos procesus be jokio išorinio spaudimo.