ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
53

Be to, reikia atmesti Tarybos argumentą, kad nedaromas tiesioginis poveikis ieškovo teisinei padėčiai, nes ginčijamais aktais nustatytos priemonės taikomos tik Sąjungoje įsteigtoms įstaigoms. Nors iš tiesų ginčijamuose aktuose nustatyti draudimai yra pirmiausia taikomi kredito įstaigoms ir kitoms finansų įstaigoms, įsteigtoms Sąjungoje, tačiau šiais draudimais siekiama tiesiogiai paveikti tokius subjektus, kaip ieškovas, kurių ekonominė veikla apribojama dėl to, kad jiems taikomos šios priemonės. Savaime suprantama, kad Sąjungoje įsteigtos įstaigos privalo taikyti minėtas priemones, nes Sąjungos institucijų priimti aktai iš esmės netaikomi už Sąjungos teritorijos ribų. Tačiau tai nereiškia, kad subjektai, kuriems ginčijami aktai daro poveikį, nėra tiesiogiai susiję su jiems taikomomis ribojamosiomis priemonėmis. Iš tiesų, aplinkybė, kad Sąjungos ūkio subjektams draudžiama atlikti tam tikrų rūšių sandorius su ne Sąjungoje įsteigtais subjektais, prilygsta draudimui šiems subjektams atlikti aptariamus sandorius su Sąjungoje veikiančiais ūkio subjektais. Be to, pritarti Tarybos argumentui reikštų laikytis nuomonės, kad net tais atvejais, kai įšaldomos asmeninės į sąrašą įtrauktų asmenų, kuriems taikomos ribojamosios priemonės, lėšos, šie asmenys nėra tiesiogiai susiję su tokiomis priemonėmis, nes jų taikymas pirmiausia priklauso Sąjungos valstybių narių ir fizinių arba juridinių asmenų kompetencijai.
204

Iš tikrųjų, pirma, pagalbos dydis priklauso nuo per aukcionus perkamų pajėgumų apimties ir galutinės kainos. Viena vertus, aukcionuose Jungtinės Karalystės perkama pajėgumų apimtis nustatoma įvertinus elektros energijos poreikį, esamus pajėgumus ir taikant patikimumo reikalavimą, leidžiantį užtikrinti reikiamą pajėgumų pakankamumą piko laikotarpiais (ginčijamo sprendimo 32 konstatuojamoji dalis). Taigi pajėgumų apimtis yra tiesiogiai susijusi su piko laikotarpiais suvartojamos elektros energijos kiekiu. Kuo poreikis minėtais laikotarpiais yra mažesnis, tuo mažiau Jungtinei Karalystei reikia pirkti pajėgumų, kad būtų užtikrintas reikiamas elektros energijos tiekimo saugumo lygis. Kita vertus, per aukcionus perkamos pajėgumų apimties sumažinimas taip pat gali mažinti galutinę kainą, nes dėl tos pačios pajėgumų apimties gali konkuruoti daugiau pajėgumų tiekėjų. Iš tikrųjų, kaip savo pranešime pripažino Jungtinė Karalystė, didesnė konkurencija leidžia sumažinti galutinę kainą (pranešimo 2 punktas „Box 2 – When will it be possible to withdraw the Capacity Market?“). Pranešime, be kita ko, pripažįstama, kad elektros vartojimo piko laikotarpiais sumažinimas galiausiai leidžia nutraukti pajėgumų pirkimą (žr. pranešimo 47 puslapyje pateiktas 8 ir 9 diagramas, kuriose nurodyta, kad „missing money“ problema laipsniškai mažės plėtojantis poreikio valdymui).
6

Subsidijų sutartis B susijusi su veiksmais „Palankių sąlygų dalyvauti informacinėse sesijose apie naudojimąsi tarpininko paslaugomis sudarymas Europos Sąjungoje: vaizdo gidas, kaip supaprastinti ginčų sprendimą“ (Making information sessions on the use of mediation easily available throughout the ES: A video guide to facilitate settlement). Vykdant šiuos veiksmus buvo kuriama speciali vaizdo medžiaga, kad būtų atkreiptas teisininkų ir bylos šalių dėmesys į tarpininkavimo tarpvalstybiniuose ginčuose pobūdį ir naudą.
67

Be to, šio TANVR Nr. 8 aiškinimo logiką patvirtina, pirma, Reglamento Nr. 21/2004 3 straipsnio a ir b punktuose išvardytų elementų, pakartotų to reglamento 4 ir 5 straipsniuose, ir, antra, Reglamento Nr. 21/2004 3 straipsnio c ir d punktuose nurodytų elementų, pakartotų to reglamento 6–8 straipsniuose, pobūdžio skirtumas. Iš tiesų, priešingai nei Reglamento Nr. 21/2004 4 ir 5 straipsniuose išvardyti elementai, to reglamento 6–8 straipsniuose nurodyti elementai susiję su pareigomis, kurios iš esmės tenka tik valstybėms narėms, o tai galima paaiškinti teisės aktų leidėjo noru nepadaryti šių pareigų vykdymo išmokų ūkininkams sąlyga.
54

Todėl Reglamento Nr. 1972/2002 4 konstatuojamoje dalyje numatyta galimybė remtis pagrindinio reglamento 2 straipsnio 5 dalimi, be kita ko, tuo atveju, jei panašaus produkto pardavimai neleidžia tinkamo palyginimo dėl iškraipymo. Iš to taip pat išplaukia, kad tokia situacija gali atsirasti, be kita ko, kai rinkoje egzistuoja ypatinga situacija, kaip nurodyta pagrindinio reglamento 2 straipsnio 3 dalies antroje pastraipoje, kiek tai susiję su atitinkamo produkto dirbtinai maža kaina, tačiau tokio tipo situacijų nesusiejant vien su atvejais, kai eksporto valstybė tiesiogiai reguliuoja panašaus produkto ar jo pagrindinių žaliavų kainą.
59

Pažymėtina ir tai, kad, kaip primena Taryba, Komisija 2009 m. sausio 27 d. rašte pirmajam ieškovui pranešė apie jo pavardės įtraukimą į Reglamento Nr. 314/2004 6 straipsnyje nurodytų asmenų sąrašą, o 2009 m. gruodžio 18 d. rašte jam pasiūlė pateikti pastabas ir galimą prašymą Tarybai išbraukti iš sąrašo. Be to, 2009 m. spalio 26 d. ir lapkričio 26 d., 2010 m. sausio 21 d. ir vasario 10 d. laiškuose pirmasis ieškovas kreipėsi į visus Tarybos narius ir pateikė savo pastabas dėl jo pavardės ir jam priklausančių bendrovių pavadinimų įtraukimo į aptariamus sąrašus. 2010 m. vasario 16 d. rašte Taryba atmetė pirmojo ieškovo argumentus, be kita ko, nurodydama 2003 m. spalio 15 d. ekspertų grupės antroje ataskaitoje, parengtoje globojant JTO (toliau – 2003 m. spalio 15 d. ataskaita), pateiktas aplinkybes. Taryba pirmajam ieškovui pranešė, kad nagrinėjamas įtraukimas į sąrašus paliekamas, remiantis Sprendimu 2010/92. Pirmasis ieškovas į šį raštą atsakė 2010 m. balandžio 19 d. laiške, o į šį laišką Taryba atsakė 2010 m. birželio 7 d. rašte. Galiausiai 2011 m. gegužės 13 d. laiške pirmasis ieškovas pateikė pastabas Sąjungos vyriausiajam įgaliotiniui užsienio reikalams ir saugumo politikai, o 2011 m. birželio 29 d. gavo Europos išorės veiksmų tarnybos atsakymą. Be to, atsakydama į du 2011 m. spalio 11 d. ir lapkričio 3 d. pirmojo ieškovo laiškus Taryba 2011 m. lapkričio 9 d. rašte jam priminė, kad bet kuriuo metu jai galima pateikti prašymą ribojamąsias priemones nagrinėti iš naujo.
35

Komisija teigia, kad šį pagrindą reikia pripažinti nepriimtinu ar nereikšmingu arba – bet kuriuo atveju – jį reikia atmesti kaip nepagrįstą. Visų pirma Komisija teigia, kad ginčijamame sprendime atlikto periodinės baudos skaičiavimo nepaveikė to sprendimo 34 punkte suformuluotas prašymas, kaip obiter dictum, į neteisėtą pagalbą įtraukti sudėtines palūkanas. Iš tikrųjų, dėl šio prašymo nepasikeitė Komisijos nustatytas periodinės baudos dydis, nes ji tik atsižvelgė į anksčiau Italijos valdžios institucijų pateiktus duomenis. Be to, Italijos Respublika negali ginčyti tame administracinės procedūros etape pateikto prašymo įtraukti sudėtines palūkanas, nes sprendime, kurį reikia įvykdyti (žr. 64 punktą), Teisingumo Teismas, nustatydamas bazinę periodinės baudos sumą, rėmėsi Italijos pateiktais duomenimis, kuriuose buvo atsižvelgta į sudėtines palūkanas. Taigi sudėtinių palūkanų įtraukimas yra ne tik teisėtas, atsižvelgiant į Europos Sąjungos teisės aktuose dėl pagalbos susigrąžinimo nustatytus kriterijus ir į šiuo klausimu šalių pasiektą susitarimą, bet taip pat siejamas su sprendimo, kurį reikia įvykdyti, res judicata galia.
68

Antra, pakanka pažymėti, kad EBI sprendimas akivaizdžiai nėra vienas iš Reglamento Nr. 1093/2010 18 ir 19 straipsniuose numatytų sprendimų, kuriais EBI gali įpareigoti nacionalines priežiūros institucijas imtis atitinkamų konkrečių veiksmų kritinei padėčiai ištaisyti ar tarp jų galintiems kilti nesutarimams tarpvalstybinių situacijų atvejais spręsti; šalys to taip pat neginčija. Be kita ko, konstatuotina, kad grįsdama skundą ieškovė nenurodė jokių minėto reglamento 17 straipsnio 1 dalyje nurodytų pagal šio reglamento 10–15 straipsnius nustatytų techninių reguliavimo standartų ir techninių įgyvendinimo standartų pažeidimų – ji, be kita ko, tai patvirtino per posėdį. Be to, priešingai, nei tvirtina ieškovė, nei iš jos EBI skirto 2013 m. liepos 2 d. rašto, nei iš 2014 m. gegužės 20 d. nagrinėjant administracinę bylą pateiktų atsikirtimų į EBI atsakymą nematyti, kad po to, kai pateikė skundą, ji būtų rėmusis Reglamento Nr. 1093/2010 10–15 straipsniuose nurodytų teisės normų pažeidimu.
Be to, Bendrasis Teismas neturi ieškinio prieduose ieškoti ir nustatyti pagrindų, kuriuos jis galėtų laikyti pagrindžiančiais ieškinį, nes priedai atlieka tik įrodomąją ir pagalbinę funkciją.

Remiantis Europos Sąjungos Teisingumo Teismo statuto 21 straipsnio pirma pastraipa, kuri procesui Bendrajame Teisme taikoma pagal to statuto 53 straipsnio pirmą pastraipą, ir 1991 m. gegužės 2 d. Bendrojo Teismo procedūros reglamento, kuris buvo taikomas ieškinio pareiškimo metu, 44 straipsnio 1 dalies c punktu, kiekviename ieškinyje turi būti nurodytas ginčo dalykas, reikalavimai ir pagrindų, kuriais remiamasi ieškinyje, santrauka, ir tam, kad ieškinys būtų priimtinas, reikia, kad svarbiausios faktinės ir teisinės aplinkybės, kuriomis jis pagrįstas, būtų bent jau trumpai, bet nuosekliai ir suprantamai nurodytos pačiame ieškinio tekste.

Tam, kad dominuojančią padėtį užimančios įmonės atsisakymas suteikti prieigą prie paslaugos galėtų būti piktnaudžiavimas, kaip tai suprantama pagal SESV 102 straipsnį, reikia, kad dėl tokio atsisakymo rinkoje būtų pašalinta visa paslaugos prašančio asmens konkurencija, kad atsisakymo nebūtų galima objektyviai pateisinti, ir kad paslauga būtų būtina prašymo pateikėjo veiklai vykdyti.

Be to, iš 1998 m. lapkričio 26 d. Sprendimo Bronner, C‑7/97, 43 ir 44 punktų matyti, kad siekiant nustatyti, ar produktas arba paslauga yra būtina tam, kad įmonė galėtų vykdyti savo veiklą atitinkamoje rinkoje, reikia išnagrinėti, ar yra alternatyvių produktų arba paslaugų, net jeigu jie yra ne tokie palankūs, ir ar yra techninių, teisinių ar ekonominių kliūčių, dėl kurių bet kuriai įmonei, siekiančiai vykdyti veiklą minėtoje rinkoje, taptų neįmanoma arba bent jau nepagrįstai sudėtinga sukurti, galimai bendradarbiaujant su kitais operatoriais, alternatyvius produktus arba paslaugas. Remiantis to sprendimo 46 punktu, kad būtų galima pripažinti, jog yra ekonominių kliūčių, reikia bent jau konstatuoti, kad šių produktų arba paslaugų kūrimas nėra ekonomiškai rentabilus tokioms gamybos apimtims, kurios panašios į esamą produktą ar paslaugą kontroliuojančios įmonės apimtis.

Vis dėlto, jeigu telekomunikacijų sektorių reglamentuojantys teisės aktai yra šio sektoriaus teisinis pagrindas ir jais nustatomos konkurencijos sąlygos, kuriomis telekomunikacijų įmonė vykdo savo veiklą atitinkamose rinkose, rėmimasis minėtais teisės aktais taikant SESV 102 straipsnį šios įmonės elgesiui yra tinkamas, be kita ko, vertinant tokio elgesio nesąžiningumą.

Taigi, jeigu plačiajuosčio ryšio telekomunikacijų paslaugų rinkos senbuvis atitinkamais teisės aktais aiškiai įpareigojamas patenkinti visus pagrįstus prašymus atsieti savo vietinę liniją, kad tuo pasinaudodami alternatyvieji operatoriai galėtų teikti savo paslaugas masinėje (arba visuomenei skirtoje) fiksuoto plačiajuosčio ryšio paslaugų mažmeninėje rinkoje, nebūtina, kad Komisija įrodytų, jog tokia prieiga yra būtina.

(žr. 115–117, 121 punktus)
Per procesą Bendrajame Teisme nagrinėtoje konkurencijos byloje pažeista Pagrindinių teisių chartijos 47 straipsnio antra pastraipa, nes proceso trukmė 20 mėnesių viršijo protingą bylos išnagrinėjimo terminą, o tai yra pakankamai akivaizdus Sąjungos teisės normos, kuria siekiama suteikti teisių privatiems asmenims, pažeidimas.

Šiuo laikotarpiu nuo rašytinės proceso dalies pabaigos, kai pateiktas triplikas, iki žodinės proceso dalies pradžios, be kita ko, buvo susisteminti šalių argumentai, bylos parengtos nagrinėti, išanalizuoti ginčų faktiniai ir teisiniai aspektai, pasiruošta žodinei proceso daliai. Taigi šio laikotarpio trukmė ypač priklauso nuo bylos sudėtingumo, šalių elgesio ir atskirųjų procesinių klausimų iškėlimo.

Dėl bylos sudėtingumo pirmiausia primintina, kad ieškiniai, susiję su Komisijos atliekamu konkurencijos teisės taikymu, palyginti su kitomis bylų rūšimis, yra sudėtingesni, atsižvelgiant, be kita ko, į ginčijamo sprendimo ilgumą, bylos medžiagos apimtį ir būtinumą atlikti daugelio sudėtingų faktinių aplinkybių, dažnai besitęsiančių laike ir erdvėje, detalų vertinimą. Taigi, 15 mėnesių nuo rašytinės proceso dalies pabaigos iki žodinės proceso dalies pradžios iš esmės yra tinkama bylų, susijusių su konkurencijos teisės taikymu, nagrinėjimo trukmė. Be to, ieškiniai dėl to paties sprendimo, kurį Komisija priėmė taikydama Sąjungos konkurencijos teisę, iš esmės turi būti nagrinėjami lygiagrečiai, įskaitant tuos atvejus, kai šie ieškiniai nesujungti. Toks lygiagretus nagrinėjimas pateisinamas, be kita ko, šių ieškinių tarpusavio ryšiu ir būtinumu užtikrinti jų analizės ir pateiktino atsakymo nuoseklumą. Todėl lygiagretus tarpusavyje susijusių bylų nagrinėjimas gali pateisinti laikotarpio nuo rašytinės proceso dalies pabaigos iki žodinės proceso dalies pradžios pailgėjimą vienu mėnesiu dėl kiekvienos papildomos susijusios bylos. Galiausiai bylos sudėtingumas faktiniu, teisiniu ir procesiniu aspektais nepateisina ilgesnės proceso trukmės, nes, be kita ko, nuo rašytinės proceso dalies pabaigos iki žodinės proceso dalies pradžios bylos nagrinėjimas dėl kokių nors Bendrojo Teismo priimtų proceso organizavimo priemonių nebuvo nei sustabdytas, nei vėlavo.

Dėl šalių elgesio ir atskirųjų procesinių klausimų iškėlimo nagrinėjamoje byloje pasakytina, kad toks elgesys ar tokių klausimų iškėlimas byloje neturėjo įtakos trukmei nuo rašytinės proceso dalies pabaigos iki žodinės proceso dalies pradžios.

Taigi 46 mėnesiai, praėję nuo rašytinės proceso dalies pabaigos iki žodinės proceso dalies pradžios, reiškia, kad šioje byloje buvo 20 mėnesių nepateisinamo neveikimo laikotarpis.

(žr. 48, 49, 51, 52, 54, 55, 59–61 ir 63 punktus)
Be to, būtent kompetentinga Sąjungos institucija kilus ginčui turi patvirtinti motyvų, nurodytų dėl atitinkamo asmens, pagrįstumą, o ne šis asmuo turi pateikti šių motyvų pagrįstumą paneigiančių įrodymų.

Teisinės valstybės principo laikymasis yra viena iš pagrindinių vertybių, kuriomis grindžiama Sąjunga, kaip matyti iš ESS 2 straipsnio, taip pat ES sutarties ir Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos preambulių. Be to, remiantis ESS 49 straipsniu teisinės valstybės principo laikymasis yra būtinoji narystės Sąjungoje sąlyga. Teisinės valstybės sąvoka taip pat įtvirtinta Žmogaus teisių ir pagrindinių laisvių apsaugos konvencijos preambulėje, kur ji suformuluota kaip „teisės viršenybė“.

Teisingumo Teismo ir Europos Žmogaus Teisių Teismo praktikoje, Europos Tarybos veikloje, kurią vykdo Europos komisija „Demokratija per teisę“, pateikiamas neišsamus principų ir normų, kuriuos gali apimti teisinės valstybės sąvoka, sąrašas. Tarp jų yra teisėtumo, teisinio saugumo, taip pat savavališko naudojimosi vykdomosios valdžios galiomis draudimo; nepriklausomų ir nešališkų teismų; veiksmingos teisminės kontrolės, įskaitant pagrindinių teisių paisymą, ir lygybės prieš įstatymą principai. Be to, kai kuriuose Sąjungos išorės veiksmų srities teisės aktuose, pavyzdžiui, Reglamente Nr. 1638/2006, išdėstančiame bendrąsias nuostatas, kurios nustato Europos kaimynystės ir partnerystės priemonę, be kita ko, nurodyta kova su korupcija – kaip principas, kurį apima teisinės valstybės sąvoka.

(žr. 98 ir 99 punktus)
Be to, būtent kompetentinga Sąjungos institucija kilus ginčui turi patvirtinti motyvų, nurodytų dėl atitinkamo asmens, pagrįstumą, o ne šis asmuo turi pateikti šių motyvų pagrįstumą paneigiančių įrodymų.

Teisinės valstybės principo laikymasis yra viena iš pagrindinių vertybių, kuriomis grindžiama Sąjunga, kaip matyti iš ESS 2 straipsnio, taip pat ES sutarties ir Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos preambulių. Be to, remiantis ESS 49 straipsniu teisinės valstybės principo laikymasis yra būtinoji narystės Sąjungoje sąlyga. Teisinės valstybės sąvoka taip pat įtvirtinta Žmogaus teisių ir pagrindinių laisvių apsaugos konvencijos preambulėje, kur ji suformuluota kaip „teisės viršenybė“.

Teisingumo Teismo ir Europos Žmogaus Teisių Teismo praktikoje, Europos Tarybos veikloje, kurią vykdo Europos komisija „Demokratija per teisę“, pateikiamas neišsamus principų ir normų, kuriuos gali apimti teisinės valstybės sąvoka, sąrašas. Tarp jų yra teisėtumo, teisinio saugumo, taip pat savavališko naudojimosi vykdomosios valdžios galiomis draudimo; nepriklausomų ir nešališkų teismų; veiksmingos teisminės kontrolės, įskaitant pagrindinių teisių paisymą, ir lygybės prieš įstatymą principai. Be to, kai kuriuose Sąjungos išorės veiksmų srities teisės aktuose, pavyzdžiui, Reglamente Nr. 1638/2006, išdėstančiame bendrąsias nuostatas, kurios nustato Europos kaimynystės ir partnerystės priemonę, be kita ko, nurodyta kova su korupcija – kaip principas, kurį apima teisinės valstybės sąvoka.

(žr. 87 ir 88 punktus)
2015 m. gegužės 21 d. Bendrojo Teismo (devintoji kolegija) sprendimas

Wine in Black / VRDT – Quinta do Noval-Vinhos (Wine in Black)

(Byla T‑420/14)

„Bendrijos prekių ženklas — Protesto procedūra — Žodinio Bendrijos prekių ženklo „Wine in Black“ paraiška — Ankstesnis žodinis Bendrijos prekių ženklas „NOVAL BLACK“ — Santykinis atmetimo pagrindas — Galimybės supainioti nebuvimas — Žymenų panašumas — Reglamento (EB) Nr. 207/2009 8 straipsnio 1 dalies b punktas“

1. Bendrijos prekių ženklas — Bendrijos prekių ženklo sąvoka ir įgijimas — Santykiniai atmetimo pagrindai — Ankstesnio tapataus arba panašaus prekių ženklo, įregistruoto tapačioms arba panašioms prekėms ar paslaugoms, savininko protestas — Galimybė supainioti su ankstesniu prekių ženklu — Vertinimo kriterijai (Tarybos reglamento Nr. 207/2009 8 straipsnio 1 dalies b punktas) (žr. 15, 40 punktus)

2. Bendrijos prekių ženklas — Bendrijos prekių ženklo sąvoka ir įgijimas — Santykiniai atmetimo pagrindai — Ankstesnio tapataus arba panašaus prekių ženklo, įregistruoto tapačioms arba panašioms prekėms ar paslaugoms, savininko protestas — Galimybė supainioti su ankstesniu prekių ženklu — Žodiniai prekių ženklai „Wine in Black“ ir „NOVAL BLACK“ (Tarybos reglamento Nr. 207/2009 8 straipsnio 1 dalies b punktas) (žr. 16, 39, 46 punktus)

3. Bendrijos prekių ženklas — Bendrijos prekių ženklo sąvoka ir įgijimas — Santykiniai atmetimo pagrindai — Ankstesnio tapataus arba panašaus prekių ženklo, įregistruoto tapačioms arba panašioms prekėms ar paslaugoms, savininko protestas — Nagrinėjamų prekių ženklų panašumas — Vertinimo kriterijai — Sudėtinis prekių ženklas (Tarybos reglamento Nr. 207/2009 8 straipsnio 1 dalies b punktas) (žr. 18 punktą)

Dalykas

Ieškinys dėl 2014 m. kovo 6 d. VRDT pirmosios apeliacinės tarybos sprendimo (byla R 1601/2013‑1), susijusio su protesto procedūra tarp Quinta do Noval-Vinhos, SA ir Wine in Black GmbH.

Rezoliucinė dalis

1. Panaikinti 2014 m. kovo 6 d. Vidaus rinkos derinimo tarnybos (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui) (VRDT) pirmosios apeliacinės tarybos sprendimą (byla R 1601/2013‑1).
78

Tačiau Komisija savo pasiūlymo 186 konstatuojamoje dalyje taip pat konstatavo, kad investicijos „2009 m. staiga sumažėjo ir nuo to laiko nepasiekė buvusio lygio“. Be to, pagal Komisijos pasiūlymo 185 konstatuojamąją dalį „iš makroekonominių duomenų analizės matyti, kad Sąjungos pramonės gamybos ir pardavimo apimtis nagrinėjamuoju laikotarpiu, t. y. laikotarpiu nuo 2008 m. sausio 1 d. iki 2011 m. gruodžio 31 d., sumažėjo“. Be to, „Sąjungos pramonė visos rinkos dalies, kurią prarado 2009 m., taip ir neatgavo, rinkos dalis per nagrinėjamąjį laikotarpį iš viso sumažėjo 3 procentiniais punktais (iki 77 proc. per PTL)“. Galiausiai „užimtumas ir pajėgumai sumažėjo dėl tęsiamos restruktūrizacijos, šį sumažėjimą reikia vertinti atsižvelgiant į didėjantį pajėgumų naudojimą ir našumą“.
40

Prieš pradedant, jeigu prireiks, nagrinėti du ieškinio pagrindus, reikia ex officio patikrinti, ar EACEA turėjo kompetenciją priimti 2013 m. spalio 8 d. sprendimą (dėl viešosios tvarkos išlyga grindžiamo pagrindo, susijusio su sprendimo, kurio teisėtumą turi įvertinti Sąjungos teismas, autoriaus kompetencijos neturėjimu, žr. 1960 m. gegužės 10 d. Sprendimo Vokietija / Vyriausioji valdyba, 19/58, Rink., EU:C:1960:19, p. 488; 2003 m. sausio 28 d. Sprendimo Laboratoires Servier / Komisija, T‑147/00, Rink., EU:T:2003:17, 45 punktą ir 2013 m. gruodžio 13 d. Sprendimo Vengrija / Komisija, T‑240/10, Rink., EU:T:2013:645, 70 punktą); pažymėtina, kad šalys galėjo pagal rungimosi principą pareikšti savo pozicijas dėl šio klausimo, nes pati EACEA, pateikdama nepriimtinumu grindžiamą prieštaravimą, tvirtina, kad ji nebūtų turėjusi kompetencijos priimti tokį sprendimą, kaip 2013 m. spalio 8 d. sprendimas, ir kad per teismo posėdį EACEA buvo pateikti įvairūs klausimai, visų pirma siekiant išsiaiškinti, ar ji turi kompetenciją persvarstyti tokį sprendimą, kaip 2013 m. rugpjūčio 2 d. sprendimas, ir ar prašymų skirti dotacijas atmetimo atveju egzistuoja ribota kompetencija. Per teismo posėdį buvo paprašyta, kad ieškovė pateiktų savo nuomonę dėl šių klausimų ir dėl EACEA pateiktų atsakymų į šiuos klausimus. Iš to matyti, kad, kalbant apie pagrindą, susijusį su ginčijamo akto autoriaus kompetencijos nebuvimu, tiek rašytinėje, tiek žodinėje proceso dalyse buvo laikomasi rungimosi principo, kaip numatyta teismo praktikoje dėl ex officio iškelto pagrindo (šiuo klausimu žr. 2009 m. gruodžio 2 d. Sprendimo Komisija / Airija ir kt., C‑89/08 P, Rink., EU:C:2009:742, 57 ir 60 punktus).
6

2008 m. spalio 21 d. Sprendimu 2009/485/EB dėl valstybės pagalbos C 44/07 (ex N 460/07), kurią Prancūzija numato skirti įmonei FagorBrandt (OL L 160, 2009, p. 11), Komisija leido teikti pagalbą, be kita ko, su sąlyga, kad FagorBrandt penkeriems metams sustabdys prekių ženklu „Vedette“ pažymėtų šaldytuvų, šaldiklių, valgio gaminimo įrangos ir indaplovių teikimą rinkai.
80

Ieškovės nuomone, vartotojai nemusulmonai jos etiketę suvokia kaip kokybės simbolį, o ne tik kaip atitikties šariato teisei simbolį. Šiuo klausimu ji nurodo tokius viename laikraštyje pateikiamus reklaminius šūkius kaip „The mark of Quality, Hygiene & Safety“, „Peace of mind for non‑Muslims too“ ir „Besides the Brand, There’s One Symbol You Can Trust“. Per posėdį ji patikslino, kad visame pasaulyje minėtas laikraštis prieinamas popierine ir elektronine forma ir kad jį gali įsigyti ne tik abonentai, kaip ginčijamo sprendimo 38 punkte klaidingai tvirtino Apeliacinė taryba. Todėl minėta taryba klaidingai nusprendė, kad ankstesnio prekių ženklo nežino vartotojai, kurie nesilaiko halal, ir kad todėl sunkiau nustatyti jo „goodwill“. Be to, ieškovė nurodo daug šiame laikraštyje ir keliose interneto svetainėse publikuotų straipsnių. Galiausiai ji nurodo dalyvavusi dviejuose renginiuose Jungtinėje Karalystėje, kuriuose reklamavo savo etiketę.
37

VRDT ir įstojusi į bylą šalis nesutinka su tuo, kad galutinio teismo sprendimo arba non bis in idem principai ir posakis venire contra factum proprium taikytini per administracinę procedūrą VRDT. Jos abi taip pat ginčija ankstesnio Bendrijos prekių ženklo naudojimo iš tikrųjų įrodymo buvimą, nes tam pateikta nepakankamai įrodymų. Pasibaigus bankroto procedūrai, šį prekių ženklą eksploatuojančios bendrovės veikla nutrūko, paskutinės šios bendrovės sąskaitos pateiktos 2004 m., o jos gamykla uždaryta 2007 m. Šią gamyklą jau norėta uždaryti 2004 m., tačiau vienas investuotojas iš Rusijos ją išpirko. Ieškovė neįrodė nei kad minėtu laikotarpiu TVR transporto priemonių tikrai buvo rinkoje, nei kad jos iš tikrųjų buvo parduotos. Neaiškus ir nepatikimas teiginys, jog 2006 m. gamyba sulėtėjo iki 2 arba 3 transporto priemonių per savaitę, yra nepakankamas. Be to, nors nustatytas dalyvavimas automobilių salonuose ir yra buvimo rinkoje rodiklis, tai, kad juose buvo pristatyti prototipai, kaip antai TVR Sagaris prototipas 2004 m. Birmingamo (Jungtinė Karalystė) automobilių salone, dar nereiškia, kad atitinkama transporto priemonė pradėta gaminti arba parduota po šių įvykių. Pateikta reklaminė medžiaga ir spaudos pranešimai taip pat neįrodo nei to, kad per atitinkamą laikotarpį nagrinėjami modeliai tikrai buvo parduoti, nei to, kad tikrai būta rinkos dalies. Vis dėlto ieškovė būtų galėjusi pateikti įtikinamų ankstesnio Bendrijos prekių ženklo naudojimo įrodymų, kaip antai atitinkamos bendrovės sąskaitų, pardavimų skaičių, sąskaitų faktūrų ar kitų reikšmingų finansinių įrodymų.