ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
32

Primintina, kad, remiantis teismų praktika, prekių ženklai, kuriems taikomas Reglamento Nr. 40/94 7 straipsnio 1 dalies b punktas (dabar Reglamento Nr. 207/2009 7 straipsnio 1 dalies b punktas), visų pirma yra tokie prekių ženklai, kurie atitinkamos visuomenės požiūriu paprastai naudojami versle atitinkamoms prekėms ar paslaugoms pristatyti arba kurių atžvilgiu bent jau yra konkrečių duomenų, leidžiančių daryti išvadą, kad jie yra tinkami naudoti tokiais tikslais. Be to, žymenys, kuriems taikoma ši nuostata, negali atlikti esminės prekių ženklo funkcijos – nurodyti prekės ar paslaugos kilmę, kad vartotojas, kuris įsigyja šiuo prekių ženklu pažymėtą prekę arba paslaugą, vėliau įsigydamas galėtų priimti vienokį sprendimą, jeigu patirtis yra teigiama, arba kitokį, jeigu ji neigiama (2003 m. gruodžio 3 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo Nestlé Waters France prieš VRDT (Butelio forma), T-305/02, Rink. p. II–5207, 28 punktas; 2004 m. kovo 31 d. Sprendimo Fieldturf prieš VRDT (LOOKS LIKE GRASS… FEELS LIKE GRASS… PLAYS LIKE GRASS), T-216/02, Rink. p. II-1023, 23 ir 24 punktai ir 2004 m. lapkričio 24 d. Sprendimo Henkel prieš VRDT (Balto ir permatomo flakono forma), T-393/02, Rink. p. II-4115, 30 punktas).
4

Pagal naujų nuostatų 107a straipsnį „pereinamojo laikotarpio nuostatos“ pateikiamos minėtų nuostatų XIII priede. Pagal šio priedo 26 straipsnio 3 dalį: „Pareigūnai, kurie pateikė prašymą dėl pervedimo per nustatytą terminą, tačiau nepriėmė jiems pateikto pasiūlymo, kurie nepateikė prašymo dėl pervedimo per anksčiau nustatytą terminą ar kurių prašymas buvo atmestas dėl to, kad buvo pateiktas po to termino, vis dar turi galimybę pirmą kartą ar iš naujo pateikti tokį prašymą ne vėliau kaip iki 2004 m. spalio 31 dienos.“
2008 m. liepos 2 d. Pirmosios instancijos teismo (penktoji kolegija) sprendimas Ashoka prieš VRDT (DREAM IT, DO IT!)

(Byla T‑186/07)

„Bendrijos prekių ženklas – Žodinio Bendrijos prekių ženklo DREAM IT, DO IT! paraiška – Absoliutus atmetimo pagrindas – Skiriamojo požymio nebuvimas – Reglamento (EB) Nr. 40/94 7 straipsnio 1 dalies b punktas“

Bendrijos prekių ženklas – Bendrijos prekių ženklo sąvoka ir įgijimas – Absoliutūs atmetimo pagrindai – Skiriamųjų požymių neturintys prekių ženklai (Tarybos direktyvos Nr. 40/94 7 straipsnio 1 dalies b punktas) (žr. 37–38 punktus)

Dalykas

Ieškinys dėl 2007 m. kovo 15 d. VRDT pirmosios apeliacinės tarybos sprendimo (byla R 635/2006‑1), susijusio su žodinio žymens DREAM IT, DO IT! įregistravimu kaip Bendrijos prekių ženklo.

Bylos duomenys

Bendrijos prekių ženklo paraišką pateikęs asmuo: Ashoka Prašomas įregistruoti Bendrijos prekių ženklas: žodinis prekių ženklas DREAM IT, DO IT! 35, 36, 41 ir 45 klasių paslaugoms – paraiška Nr. 3 844 792 Eksperto sprendimas: atmesti paraišką Apeliacinės tarybos sprendimas: atmesti apeliaciją

Rezoliucinė dalis

1. Atmesti ieškinį.
Keywords

Subject of the case

Rezoliucinė dalis



Keywords

Ieškinys dėl panaikinimo

–

Pagrindai

–

Motyvų nebuvimas arba stoka

–

Vertinimo klaida (EB 230 straipsnis) (žr. 36

–

39, 48, 50

–

52, 66

–

67, 70, 74, 77 punktus)

Subject of the case

Dalykas

Prašymas panaikinti 2006 m. vasario 23 d. Komisijos sprendimą C(2006) 465 (galutinis), kuriuo nurodoma kartu su palūkanomis grąžinti avansą, sumokėtą kaip finansinė parama pagal programą „Prince“ daliai „The EURO – Its genuine and essential impact on schoolchildren“ (Eurogenesis), susijusiai su pasiruošimu eurui įvesti, kuri skirta mokiniams, vykdyti.

Rezoliucinė dalis

Rezoliucinė dalis

1. Atmesti ieškinį.

2. Priteisti iš KEK Diavlos bylinėjimosi išlaidas.
2009 m. rugsėjo 16 d. Pirmosios instancijos teismo (penktoji kolegija) sprendimas JanSport Apparel prieš VRDT (BUILT TO RESIST)

(Byla T-80/07)

„Bendrijos prekių ženklas — Žodinio Bendrijos prekių ženklo BUILT TO RESIST paraiška — Absoliutus atmetimo pagrindas — Apibūdinamasis pobūdis — Reglamento (EB) Nr. 40/94 7 straipsnio 1 dalies c punktas (dabar — Reglamento (EB) Nr. 207/2009 7 straipsnio 1 dalies c punktas)“

Bendrijos prekių ženklas — Bendrijos prekių ženklo sąvoka ir įgijimas — Absoliutūs atmetimo pagrindai — Prekių ženklai, sudaryti tik iš žymenų arba nuorodų, kurie gali būti naudojami prekių savybėms žymėti (Tarybos reglamento Nr. 40/94 7 straipsnio 1 dalies c punktas) (žr. 24–29 ir 41–47 punktus)

Dalykas

Ieškinys dėl 2007 m. sausio 12 d. VRDT antrosios apeliacinės tarybos sprendimo (byla R 1090/2006-2), susijusio su paraiška įregistruoti žodinį prekių ženklą BUILT TO RESIST kaip Bendrijos prekių ženklą.

Bylos duomenys

Bendrijos prekių ženklo paraišką pateikęs asmuo: JanSport Apparel Corp. Prašomas įregistruoti Bendrijos prekių ženklas: nacionalinis žodinis prekių ženklas BUILT TO RESIST 16, 18 ir 25 klasių prekėms ir paslaugoms – paraiška Nr. 2937522 Eksperto sprendimas: atmesti paraišką Apeliacinės tarybos sprendimas: atmesti apeliaciją

Rezoliucinė dalis

1. Atmesti ieškinį.

2. Priteisti iš JanSport Apparel Corp. bylinėjimosi išlaidas

2009 m. rugsėjo 16 d. Pirmosios instancijos teismo (penktoji kolegija) sprendimas JanSport Apparel prieš VRDT (BUILT TO RESIST)

(Byla T-80/07)

„Bendrijos prekių ženklas — Žodinio Bendrijos prekių ženklo BUILT TO RESIST paraiška — Absoliutus atmetimo pagrindas — Apibūdinamasis pobūdis — Reglamento (EB) Nr. 40/94 7 straipsnio 1 dalies c punktas (dabar — Reglamento (EB) Nr. 207/2009 7 straipsnio 1 dalies c punktas)“

Bendrijos prekių ženklas — Bendrijos prekių ženklo sąvoka ir įgijimas — Absoliutūs atmetimo pagrindai — Prekių ženklai, sudaryti tik iš žymenų arba nuorodų, kurie gali būti naudojami prekių savybėms žymėti (Tarybos reglamento Nr. 40/94 7 straipsnio 1 dalies c punktas) (žr. 24–29 ir 41–47 punktus)

Dalykas

Ieškinys dėl 2007 m. sausio 12 d. VRDT antrosios apeliacinės tarybos sprendimo (byla R 1090/2006-2), susijusio su paraiška įregistruoti žodinį prekių ženklą BUILT TO RESIST kaip Bendrijos prekių ženklą.

Bylos duomenys

Bendrijos prekių ženklo paraišką pateikęs asmuo: JanSport Apparel Corp. Prašomas įregistruoti Bendrijos prekių ženklas: nacionalinis žodinis prekių ženklas BUILT TO RESIST 16, 18 ir 25 klasių prekėms ir paslaugoms – paraiška Nr. 2937522 Eksperto sprendimas: atmesti paraišką Apeliacinės tarybos sprendimas: atmesti apeliaciją

Rezoliucinė dalis

1. Atmesti ieškinį.
173

Be to, 2002 m. rekomendacijų 2.5 punkto antroje pastraipoje, be kita ko, konkrečiai nurodyta, kad „koregavimo dydis [paprastai] taikomas dėl išlaidų, dėl kurių yra rizikos“, ir kad „jei trūkumas atsiranda dėl susijusių valdžios institucijų tinkamos kontrolės sistemos nepatvirtinimo, koregavimas turi būti taikomas visoms išlaidoms, dėl kurių minėta kontrolės sistema reikalinga“. Pagal tą pačią pastraipą „koregavimas paprastai taikomas išlaidoms per nagrinėjamą laikotarpį, pavyzdžiui, per apskaitinius metus, bet jei pažeidimai atsiranda dėl sistemingų trūkumų, kurie akivaizdžiai yra ilgalaikiai ir įtakoja kelerių metų išlaidas [daro įtaką kelerių metų išlaidoms], koregavimas turi būti taikomas visoms valstybės narės deklaruotoms išlaidoms nuo to laiko, kai sistemoje atsirado trūkumas, iki to mėnesio, per kurį jis buvo ištaisytas“.
1.

Panaikinti 2006 m. sausio 17 d. Tarybos reglamentą (EB) Nr. 85/2006, nustatantį galutinį antidempingo muitą ir galutinai surenkantį laikinąjį muitą, nustatytą Norvegijos kilmės išaugintos lašišos importui, tiek, kiek jis susijęs su Marine Harvest Norway AS, Fjord Seafood Norway AS teisių perėmėja, dėl antidempingo muito, taikyto jos importui iki 2007 m. rugsėjo 18 d., ir su Alsaker Fjordbruk AS.
—

2004 m. buvo įsteigtos bendrovės Majątek Hutniczy sp. z o.o. (toliau – MH) ir Majątek Hutniczy Plus (toliau – MH Plus). Visas jų akcinis kapitalas priklausė HCz. MH buvo perduotas su plieno pramone susijęs HCz turtas, o MH Plus perduotas tam tikras kitas gamybai būtinas turtas,
102

Be to, kalbant apie aplinkybę, kad Komisija pasiūlė ieškovei savanoriško atidėjimo alternatyvą, reikia atkreipti dėmesį, kad jei vienas veiksmas gali būti kelių susijusių motyvų rezultatas, tai Komisijos pateiktuose dokumentuose nurodytas faktas, kad ji nerimavo dėl galimo apeliacinio skundo pavojaus, nereiškia, kad ji tuo pat metu nesiekė sumažinti klaidų aptikimo poveikio tyrimo terminui. Beje, ieškovės pateikta analogija su ankstesniais sprendimais neįtikina dėl to, kad skundžiamame sprendime, kaip pabrėžia Komisija, buvo apimtas gerokai ilgesnis terminas, be to, jo poveikis iš dalies atgalinis, nes juo patvirtinta sustabdymo pradžios data buvo ankstesnė už jo priėmimo datą.
15

Iš esmės ieškovė tvirtina, kad priimdama ginčijamą sprendimą Apeliacinė taryba pažeidė Reglamento Nr. 40/94 7 straipsnio 1 dalies b ir c punktus. Šiuo klausimu ji nurodo, kad Apeliacinė taryba suklydo vertindama žymens ULTIMATE FIGHTING CHAMPIONSHIP reikšmę, taip pat vertindama ryšį tarp žymens ULTIMATE FIGHTING CHAMPIONSHIP ir prekių ženklo paraiškoje nurodytų prekių ir paslaugų. Be to, ji nurodo, kad kai kurie sporto rungtynių pavadinimai gali būti naudojami kaip prekių ženklai ir turi skiriamųjų požymių.
33

2004 m. lapkričio 2 d. atsakyme šios ministerijos darbuotoja J. Sadie nurodė: „Susisiekiau su kitu ekspertu dėl Plectranthus klausimo, dr. G. Brits, kuris taip pat yra selekcininkas. Pirma, Plectranthus yra viena iš augalų genčių, kuri jau daugelį metų priklauso E. van Jaarsveld veiklos sričiai, todėl jis iš tikrųjų yra šios augalų genties ekspertas ir Jūs galite pasitikėti jo teikiama informacija. Antra, Plectranthus ornatus yra iš tropinės Afrikos (Tanzanija ir Kenija) kilusi augalų rūšis. Ši rūšis labai artima P. neochilus rūšiai iš Pietų Afrikos Respublikos, tik pastaroji ilgiau žydi, o P. ornatus lapo viršūnė yra apvalesnė. Atrodo, kad sodininkai šias dvi rūšis painioja. Kadangi daugelis sodininkų nėra kvalifikuoti botanikai, identifikuodami augalus jie pasikliauja kitų nuomone, ir tik retas iš jų gali įžvelgti subtilų skirtumą tarp tokių rūšių kaip šios. Pretoria Herbarium yra 1960 m. sode surinktų ir sudžiovintų P. ornatus pavyzdžių. Patvirtinimą dėl sudžiovintų aklimatizuotų ir iš Pietų Afrikos Respublikos sodo paimtų augalų pavyzdžių galima rasti neseniai pasirodžiusioje dr. H. F. Glen knygoje „Cultivated Plants of southern Africa – names, common names, literature“ ( 2002, 326 p.). 1975 m. L. E. Codd knygoje „Plectranthus (Labiataea) and allied genera in southern Africa“ (Bothalia 11, 4, p. 371–442) P. ornatus apibūdintas kaip Pietų Afrikos Respublikoje auginamas ir beveik aklimatizavęsis augalas. Tai straipsnyje „The genus Plectranthus in South Africa: diagnostic characters and simple fields keys“, pasirodžiusiame 1999 m. rugsėjo mėn. Plantlife Nr. 22 (p. 8–15), patvirtina A. Hankey. Iš tikrųjų ši rūšis atkeliavo iš Afrikos, ir jeigu net iš privačių sodų paimtų augalų negalima atskirti nuo veislės, kurios atžvilgiu selekcininkas pateikė paraišką dėl teisinės apsaugos, tai reiškia, kad ši „veislė“ nėra išskirtinė. <…> Galime nustatyti, kur P. ornatus auginama, bet tam reikės laiko. Tačiau galiu Jums rekomenduoti Port Elizabeth Rodene Wholesale Nursery sodininkus, kurie skundėsi dėl Jungtinėse Valstijose įregistruotos P. neochilus, nes iš paveikslėlių šios rūšies jie negali atskirti nuo įprastos P. neochilus, kurią augina beveik 15 metų.“
30

Anot ieškovės, domeno, kurio savininkė ji yra, vardas „pagesjaunes.com“, turi būti laikomas ankstesne teise, kuria galima remtis prieš ankstesnį prekių ženklą. Be to, ankstesnis prekių ženklas turi neryškų skiriamąjį požymį ir netgi yra bendrinis. Be to, prašomas įregistruoti prekių ženklas nėra neteisėtas ankstesnio prekių ženklo imitavimas. Galiausiai į bylą įstojusi šalis negali remtis jokiu ankstesnio prekių ženklo geru vardu.
56

Be to, ieškovė nurodo, kad pati VRDT įregistravo kitus ieškovės prekių ženklus, kuriuos, remiantis ginčijamu sprendimu, reikėjo atsisakyti registruoti. Šiuo klausimu ieškovė savo ieškinyje nurodė tris Bendrijos prekių ženklus, kurių savininkė ji yra. Pirmajame, kurio registracijos Nr. 2793479, yra klevo lapas, kuriame yra raidės „rw“. Antrajame, kurio registracijos Nr. 2788115, be kita ko, yra klevo lapas, padengtas motyvu iš Jungtinių Valstijų vėliavos piešinio. Trečiajame prekių ženkle, be kitų elementų, yra vėliava, panaši į Jungtinių Valstijų vėliavą. Be to, ieškovė pažymi, kad tiek prašomą įregistruoti prekių ženklą, tiek pirmiau nurodytus tris prekių ženklus jau įregistravo Beniliukso intelektinės nuosavybės tarnyba ir kitos nacionalinės prekių ženklų tarnybos.
Atsižvelgiant vien į prekių ženklo ir patronimo tapatumą negalima daryti išvados, jog suinteresuotoji visuomenė manys, kad asmuo, kurio patronimas sudaro prekių ženklą, sukūrė šiuo prekių ženklu žymimas prekes, taip šią visuomenę suklaidinant Reglamento Nr. 40/94 50 straipsnio 1 dalies c punkto prasme. Iš tiesų prekių ženklus, kuriuos sudaro patronimas, įprasta naudoti visuose prekybos sektoriuose, o suinteresuotoji visuomenė gerai žino, kad nebūtinai kiekvienas iš patronimo sudarytas prekių ženklas rodo tokio paties vardo stilistą.

Teisingumo Teismas nustatė esminę prekių ženklo paskirtį, kuri yra garantuoti vartotojui ar galutiniam naudotojui ženklu pažymėtos prekės ar paslaugos kilmės tapatybę, leidžiant jam nesunkiai atskirti šią prekę ir paslaugą nuo kitos kilmės prekės ar paslaugos. Iš tikrųjų tam, kad prekių ženklas galėtų atlikti savo, kaip esminio neiškreiptos konkurencijos sistemos, kurią Sutartimi siekiama įtvirtinti ir išlaikyti, elemento vaidmenį, jis turi užtikrinti, kad juo pažymėtos prekės ir paslaugos buvo pagamintos ar suteiktos kontroliuojant vienai įmonei, atsakingai už jų kokybę.

Be to, kalbant apie Direktyvos 89/104 valstybių narių įstatymams, susijusiems su prekių ženklais, suderinti 12 straipsnio 2 dalies b punkte, kurio norminis turinys iš esmės sutampa su Reglamento Nr. 40/94 50 straipsnio 1 dalies c punkto norminiu turiniu, įtvirtintus panaikinimo pagrindus, pažymėtina, jog Teisingumo Teismas nusprendė, kad negalima panaikinti prekių ženklo, atitinkančio juo žymimų prekių kūrėjo ir pirmojo gamintojo vardą, savininko teisių dėl šios vienintelės ypatybės, remiantis tuo, kad minėtas prekių ženklas gali suklaidinti visuomenę, būtent kai geras vardas, susijęs su šiuo prekių ženklu, buvo perleistas kartu su įmone, gaminančia juo žymimas prekes. Ši išvada motyvuojama realaus suklaidinimo nebuvimu arba pakankamai rimtos galimybės suklaidinti paprastą vartotoją nebuvimu. Net jeigu pastarajam, perkančiam atitinkamą prekę, galėtų daryti įtaką įsivaizdavimas, jog asmuo, kurio vardą atitinka prekių ženklas, dalyvavo ją kuriant, įmonė, kuri yra prekių ženklo savininkė, atsako už minėtų drabužių savybes ir kokybę.

Taip pat turi būti nuspręsta, kad prekių ženklo, kuris atitinka šiuo prekių ženklu pažymėtų prekių kūrėjo ir pirmojo gamintojo vardą ir pavardę, savininkas vien dėl šios priežasties negali netekti savo teisių remiantis tuo, kad minėtas prekių ženklas gali suklaidinti visuomenę, jeigu šis savininkas teisėtai perleidimo sutartimi įgijo prekių ženklą, kurį sudaro tik kūrėjo patronimas, ir visą įmonės, gaminančios šiuo prekių ženklu pažymėtas prekes, kūrybinį palikimą.

(žr. 30, 32–34 punktus)
33

Per posėdį įstojęs į bylą asmuo tvirtino, kad Apeliacinė taryba teisingai įvertino teismo praktiką, tvirtindama, jog nagrinėjamos prekės nebuvo panašios. Iš esmės jis mano, kad nagrinėjamų prekių platinimo būdai paprastai skiriasi. Be to, estetinis tarpusavio papildymas yra per daug neaiškus kriterijus, kad į jį būtų atsižvelgta. Be to, šis asmuo mano: kadangi nagrinėjami žymenys yra tik šiek tiek panašūs, bet kuriuo atveju negali būti galimybės suklaidinti atitinkamą visuomenę.
23

Pirma, ieškovė nurodo, kad elementas „omega 3“ yra apibūdinamasis ir įprastas žymint maisto produktus, kuriuose ši polinesočiųjų riebalų rūgščių rūšis yra viena iš cheminių sudedamųjų dalių. Šiam argumentui pagrįsti ieškovė pateikia su Ispanijos rinkoje egzistuojančiais maisto produktais susijusius dokumentus, kuriuose pažymimas elementas „omega 3“, taip pat dokumentus, susijusius su Ispanijoje registruotų prekių ženklų, turinčių šį elementą, egzistavimu. Be to, iš Ispanijos teritorijoje platinamų spaudos straipsnių bei interneto tinklaviečių ištraukų, pateiktų ieškovės ieškinio priede, matyti, kad paprastas vartotojas ispanas gerai žino omega 3 rūšies polinesočiųjų riebalų rūgščių naudingąsias savybes ir šio elemento visiškai nelaiko skiriamuoju žymeniu. Tai, kad Ispanijos visuomenės požiūriu elementas „omega 3“ yra apibūdinamasis ir įprastas maisto produktų atžvilgiu, pripažino Oficina Española de Patentes y Marcas (Ispanijos patentų ir prekių ženklų tarnyba) ir per apeliacinį procesą patvirtino Tribunales Superiores de Justicia (Aukščiausieji teisingumo teismai) bylose dėl panašių protestų. Todėl ieškovė mano, jog klaidinga tvirtinti, kad elementas „omega 3“ dominuoja abiejuose prekių ženkluose, dėl kurių kilo ginčas. Be kita ko, Apeliacinės tarybos argumentavimas yra prieštaringas, nes norėdama įrodyti prekių ženklų, dėl kurių kilo ginčas, konceptualų panašumą, ji nurodė, jog vartotojas ispanas pakankamai gerai žino elementą „omega 3“.
Prašymas panaikinti, pirma, 2005 m. balandžio 14 d. Komisijos sprendimą C (2005) 1236 dėl 1989 m. kovo 22 d. Sprendimu C (89) 0570 skirtos paramos sumažinimo ir, antra, 2005 m. rugsėjo 13 d. Komisijos sprendimą C (2005) 3557 dėl 1989 m. kovo 22 d. Sprendimu C (89) 0570 skirtos paramos sumažinimo.
Vykstant Direktyvos 91/414 dėl augalų apsaugos produktų pateikimo į rinką 8 straipsnio 2 dalyje numatytai vertinimo procedūrai Komisijos aktas, kuriuo baigiama procedūra, yra konkrečiai susijęs su pranešėju, pateikusiu dokumentų rinkinį ir dalyvavusiu vertinimo procedūroje. Šiuo atžvilgiu direktyva, kuria tam tikromis sąlygomis leidžiama veiklioji medžiaga, su juo tiek susijusi, kiek ir sprendimas nesuteikti leidimo.

Kadangi Direktyvoje 2005/53, iš dalies keičiančioje Direktyvą 91/414, siekiant į ją įtraukti kai kurias veikliąsias medžiagas, numatytos prekybos chlorotalonilu Bendrijos rinkoje sąlygos, visų pirma susijusios su didžiausiu heksachlorobenzeno (HCB) kiekiu, ji daro tiesioginį poveikį bendrovės, gaminančios šią veikliąja medžiagą, teisinei padėčiai. Be to, veiksmai, kurių turi imtis valstybės narės, kad per nustatytą terminą patikrintų, ar augalų apsaugos produktų, kurių sudėtyje yra minėtos medžiagos, leidimai atitinka jos įtraukimo į Direktyvos 91/414 I priedą sąlygas, yra visiškai savaiminio pobūdžio, nes valstybės narės neturi jokios diskrecijos didžiausio HCB kiekio atžvilgiu. Tokiomis sąlygomis Direktyva 2005/53 tiesiogiai paveikiama bendrovės ieškovės teisinė padėtis.

(žr. 71–72, 76–78 punktus)
Reglamento Nr. 1049/2001 dėl galimybės visuomenei susipažinti su Europos Parlamento, Tarybos ir Komisijos dokumentais 6–8 straipsniuose ir Sprendimo 2001/937, iš dalies keičiančio jos darbo tvarkos taisykles, priedo 2–4 straipsniuose įtvirtinta susipažinimo su Komisijos dokumentais procedūra yra dviejų etapų. Pirma, pareiškėjas turi pateikti Komisijai pirminę paraišką dėl galimybės susipažinti su dokumentais. Paprastai Komisija turi pateikti atsakymą į pirminę paraišką per 15 darbo dienų nuo minėtos paraiškos užregistravimo. Antra, visiško arba dalinio atsisakymo atveju pareiškėjas per 15 darbo dienų nuo pirminio Komisijos atsakymo gavimo gali pateikti kartotinę paraišką Komisijos generaliniam sekretoriui, į kurią jis paprastai turi atsakyti per 15 darbo dienų nuo minėtos paraiškos užregistravimo. Visiško arba dalinio atsisakymo atveju pareiškėjas turi teisę pradėti teisminį procesą prieš Komisiją arba paduoti skundą Europos ombudsmenui pagal atitinkamai EB 230 ir 195 straipsniuose įtvirtintas sąlygas.

Iš kartu taikomų Sprendimo 2001/937 priedo 3 ir 4 straipsnių bei Reglamento Nr. 1049/2004 8 straipsnio matyti, kad atsakymas į pirminę paraišką reiškia tik pirmąją poziciją šiuo klausimu, pareiškėjui suteikiant galimybę Komisijos generalinio sekretoriaus paprašyti peržiūrėti šią poziciją. Todėl tik Komisijos generalinio sekretoriaus priimta priemonė, kuri laikoma sprendimu ir visiškai pakeičia ankstesnę poziciją, gali sukelti teisinių pasekmių, galinčių daryti poveikį pareiškėjo interesams, ir todėl dėl jos gali būti pareikštas ieškinys dėl panaikinimo pagal EB 230 straipsnį

Tačiau kadangi Komisija neinformavo suinteresuotojo asmens apie jo teisę pateikti kartotinę paraišką, kaip ji įpareigota tai padaryti pagal minėto reglamento 7 straipsnio 1 dalį, dėl šio pažeidimo ieškinys dėl pirminės paraiškos panaikinimo išimties tvarka tampa priimtinas, kad Komisija negalėtų išvengti Bendrijos teismo kontrolės, nesilaikydama jai nustatytų formalių reikalavimų.

Kadangi Europos bendrija yra teisinė bendrija, kurioje prižiūrima, ar jos institucijų priimti teisės aktai atitinka Sutartį, Bendrijos teisme pareikštiems ieškiniams taikomos procesinės nuostatos turi būti aiškinamos kiek įmanoma taip, kad šių nuostatų taikymas padėtų įgyvendinti tikslą užtikrinti veiksmingą iš Bendrijos teisės kylančių asmenų teisių teisminę gynybą. Teisminės priežiūros reikalavimas yra bendrasis Bendrijos teisės principas, kylantis iš valstybėms narėms bendrų konstitucinių tradicijų ir įtvirtintas Europos žmogaus teisių ir pagrindinių laisvių apsaugos konvencijos 6 ir 13 straipsniuose. Teisė į veiksmingą teisinę gynybą taip pat buvo patvirtinta Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 47 straipsnyje.

(žr. 69–71, 74–75 punktus)
285

Be to, negalėjimas paskirstyti apmokestinimo bazių, siekiant apskaičiuoti mokesčių, kuriuos paprastai būtų turėjusi sumokėti France Télécom, sumą, lemia, kad taip pat neįmanoma nustatyti tikrųjų taikomų tarifų, kurie, be to, yra nebeprieinami. Pavyzdžiui, 2003 m. gegužės mėnesį Komisijai praneštos sumos 1994–1999 metams buvo gautos pagal vidutinį nacionalinį France Télécom apmokestinimo tarifą, taikant tiesioginę ekstrapoliaciją, apskaičiuotą pagal vidutinį svertinį nacionalinį tarifą.
2.

Arch Chemicals, Inc., Arch Timber Protection Ltd, Rhodia UK Ltd, Sumitomo Chemical (UK) plc ir Troy Chemical Co. BV padengia savo ir Europos Komisijos bylinėjimosi išlaidas, įskaitant tas, kurios susijusios su Sumitomo Chemical (UK) plc ir laikinųjų apsaugos priemonių taikymo procedūra.
70

Laikytina, kad gamintojų suskirstymas į tris kategorijas, t. y. į didelius, vidutinius ir mažus ūkio subjektus, yra neblogas būdas įvertini jų santykinę svarbą rinkoje, kad jiems būtų galima nustatyti atitinkamą pradinį baudos dydį, jei toks skirstymas nepateikia per daug iškreipto nagrinėjamų rinkų vaizdo. Be to, reikia pažymėti, kad kartelio dalyviai, turintys 3, 6, 14, 18, 23 ir 29 % rinkos, pasiskirsto pakankamai subalansuotai skalėje nuo 0 iki 30 ir kad Komisijos metodas, kuriuo remdamasi ji nustatė kategorijų ribas prie 10 % ir 20 %, negali a priori būti laikomas nekoherentišku.
139

Taip pat reikia priminti, kad Pirmosios instancijos teismas sprendimo CMB 238 punkte atmetė argumentą dėl piktnaudžiavimo įgaliojimais. Šioje byloje ieškovė neįrodo savo teiginio, kad Pirmosios instancijos teismo sprendime CMB buvo nagrinėjamas visai kitas nei šioje byloje nurodytas argumentas. Atvirkščiai, atrodo, kad šioje byloje nurodytą pagrindą pagrindžiantys argumentai yra labai panašūs į argumentą, kurį Pirmosios instancijos teismas vertino 1993 m. ir yra kuris susijęs su Sprendimu 93/262. Bet kuriuo atveju, kaip konstatavo Pirmosios instancijos teismas, nagrinėdamas penktąjį pagrindą (žr. šio sprendimo 96 punktą), Komisija turėjo teisę Sprendimu 93/82 neskirti baudos CMZ, motyvuodama tuo, kad jos finansinė ir komercinė padėtis skyrėsi nuo kitų pažeidimus dariusių įmonių padėties. Be to, net jei tyrimą, kuriam pasibaigus buvo priimtas Sprendimas 93/82, Komisija pradėjo po to, kai tam tikros diplomatinės derybos buvo nesėkmingos, tas faktas, kad Bendrija pirmiausia nesėkmingai išbandė šį būdą, negali užkirsti Komisijai kelio vykdyti savo įgaliojimus konkurencijos srityje.