ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys C 295/23

2012 m. liepos 26 d.Tribunale di Milano (Italija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Nintendo Co., Ltd ir kt. prieš PC Box Srl ir 9Net Srl

(Byla C-355/12)

2012/C 295/41

Proceso kalba: italų

Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

Tribunale di Milano

Šalys pagrindinėje byloje

Ieškovės: Nintendo Co., Ltd, Nintendo of America Inc., Nintendo of Europe GmbH

Atsakovės: PC Box Srl, 9Net Srl

Prejudiciniai klausimai

1. Ar Direktyvos 2001/29/EB (1) 6 straipsnis, atsižvelgiant į šios direktyvos 48 konstatuojamąją dalį, turi būti aiškinamas taip, kad techninių apsaugos priemonių, susijusių su autorių teisių saugomais kūriniais ar objektais, apsauga gali būti taikoma ir sistemai, kurią gamina ir parduoda ta pati įmonė ir kurios aparatinėje įrangoje (hardware) instaliuotas įtaisas, skirtas atpažinti atskiroje laikmenoje, kurioje yra saugomas kūrinys (tos pačios įmonės bei trečiųjų asmenų, turinčių saugomus kūrinius, pagamintas vaizdo žaidimas), esantį atpažinimo kodą, be kurio minėtas kūrinys negali būti matomas ir naudojamas toje sistemoje, taip integruojant į minėtą įrenginį sistemą, nesąveikaujančią su papildomais įrenginiais ir gaminiais, kurie pagaminti ne tą sistemą pagaminusios įmonės?

2. Ar Direktyvos 2001/29/EB 6 straipsnis, atsižvelgiant į šios direktyvos 48 konstatuojamąją dalį, pagal kurį reikia įvertinti, ar gaminio arba sudedamosios dalies naudojimas siekiant šalinti techninę apsaugos priemonę ar jos vengti yra svarbesnis už kitus tikslus ar komerciniu požiūriu svarbų panaudojimą, gali būti aiškinamas taip, kad nacionalinis teismas turi taikyti tokius vertinimo kriterijus, pagal kuriuos paaiškėtų tikroji paskirtis, kurią teisių turėtojas suteikė gaminiui, apimančiam saugomą turinį, t. y. alternatyviai arba tuo pačiu metu turi taikyti kiekybinio pobūdžio kriterijus, susijusius su lyginamo naudojimo apimtimi, ar kokybinio pobūdžio kriterijus, susijusius su tokio naudojimo pobūdžiu ir svarba?

(1) OL L 167, p. 10; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 17 sk., 1 t., p. 230.
LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys C 133/18

2012 m. vasario 17 d.High Court of Ireland (Airija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Health Service Executive prieš S. C. ir A. C.

(Byla C-92/12)

2012/C 133/33

Proceso kalba: anglų

Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

High Court of Ireland (Airija)

Šalys pagrindinėje byloje

Ieškovė: Health Service Executive

Atsakovės: S. C. ir A. C.

Prejudiciniai klausimai

1. Ar teismo sprendimas, kuriuo nurodoma nustatytą laiką priverstinai laikyti vaiką kitos valstybės narės institucijoje, užtikrinančioje gydymo ir švietimo priežiūrą, patenka į Tarybos reglamento Nr. 2201/2003 (1) dalykinę taikymo sritį?

2. Jeigu atsakymas į pirmąjį klausimą yra teigiamas, kokios pareigos, susijusios su konsultavimosi ir sutikimo davimo mechanizmo pobūdžiu, atsiranda (jeigu atsiranda) pagal Tarybos reglamento Nr. 2201/2003 56 straipsnį, siekiant užtikrinti veiksmingą numatomo priverstinai laikyti vaiko apsaugą?

3. Jeigu valstybės narės teismas svarsto nustatytam laikui įkurdinti vaiką stacionarioje kitos valstybės narės globos institucijoje ir pagal Tarybos reglamento Nr. 2201/2003 56 straipsnį yra gavęs tos valstybės sutikimą, ar tam, kad vaikas galėtų būti faktiškai įkurdintas, teismo sprendimas, kuriuo nurodyta nustatytam laikui apgyvendinti vaiką stacionarioje kitos valstybės narės globos institucijoje, turi būti pripažintas ir (arba) paskelbtas vykdytinu toje kitoje valstybėje narėje?

4. Ar teismo sprendimas, kuriuo nurodoma nustatytam laikui įkurdinti vaiką stacionarioje kitos valstybės narės globos institucijoje, tai valstybei narei davus dėl to sutikimą pagal Tarybos reglamento Nr. 2201/2003 56 straipsnį, turi kokią nors teisinę galią toje kitoje valstybėje narėje prieš pripažįstant tokį teismo sprendimą ir (arba) paskelbiant jį vykdytinu užbaigus procesą dėl tokio teismo sprendimo pripažinimo ir (arba) paskelbimo vykdytinu?

5. Jeigu teismo sprendimas, kuriuo nurodoma nustatytam laikui įkurdinti vaiką kitos valstybės narės stacionarioje globos institucijoje pagal Tarybos reglamento Nr. 2201/2003 56 straipsnį yra pratęsiamas papildomam nustatytam terminui, ar, kiekvieną kartą pratęsiant tokį teismo sprendimą, pagal reglamento 56 straipsnį būtina gauti kitos valstybės narės sutikimą?

6. Jeigu teismo sprendimas, kuriuo nurodoma nustatytam laikui įkurdinti vaiką kitos valstybės narės stacionarioje globos institucijoje pagal Tarybos reglamento Nr. 2201/2003 56 straipsnį pratęsiamas papildomam nustatytam terminui, ar šį teismo sprendimą privaloma pripažinti ir (arba) vykdyti toje kitoje valstybėje narėje kiekvieną kartą jį pratęsus?

(1) OL L 338, 2003, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 19 sk., 6 t., p. 243.
2.

Jei dėl augintojų organizacijos veiksmų arba neveikimo neįmanoma veiksmingai atlikti pradėto patikrinimo per vieną patikrinimų laikotarpį, ar administracija gali, nors ir nėra aiškių minėto reglamento nuostatų šiuo klausimu, tęsti patikrinimą per kitą patikrinimų laikotarpį taip nepadarydama procedūros pažeidimo, kuriuo tikrinamas asmuo galėtų remtis skųsdamas sprendimą, priimtą remiantis to patikrinimo rezultatais?
2.

Ar EB sutarties 43 ir 49 straipsniai turi būti aiškinami taip, kad jais iš esmės taip pat draudžiamas toks valstybės narės reguliavimas, koks įtvirtintas 2006 m. liepos 4 d. Dekreto įstatymo Nr. 223, pertvarkyto į Įstatymą Nr. 248/2006, 38 straipsnio 2 dalyje, pagal kurią „2004 m. gruodžio 30 d. Įstatymo Nr. 311 1 straipsnio 287 dalis pakeičiama taip: „287. Ekonomikos ir finansų ministerijos Amministrazione Autonoma dei Monopoli di Stato sprendimais nustatyta nauja lošimų paskirstymo ne per žirgų lenktynes tvarka laikantis tokių kriterijų: … l) nustatyta 2006 m. kovo 1 d. Ekonomikos ir finansų ministro dekreto Nr. 111 (reglamento) reglamentuojamų nustatyto laimėjimo lažybų įmokų ne per žirgų lenktynes rinkimo koncesininkų apsaugos tvarka“.“ Tai visų pirma susiję su tuo, kad minėtoje 38 straipsnio 2 dalyje bendrai užtikrinama iki teisės aktų pakeitimo suteiktų koncesijų apsauga, numatyti įvairūs apribojimai ir priemonės, dėl kurių faktiškai galėtų būti garantuota, kad bus išsaugotos įgytos komercinės pozicijos, kaip matyti iš nustatyto reikalavimo naujus lažybų punktus įrengti ne arčiau nei per nustatytą atstumą nuo tų, kuriems jau išduota koncesija, ir su bendru minėtos 38 straipsnio 2 dalies aiškinimu, kurį pateikė Amministrazione autonoma dei monopoli di Stato, į koncesijų suteikimo sutartis įtraukusi minėtą laikinojo koncesijos galiojimo (vėlesnio panaikinimo galimybės) sąlygą tuo atveju, jei koncesininkas tiesiogiai ar netiesiogiai vykdo panašią tarpvalstybinę lošimų veiklą;
2.

Be to, skundžiamas sprendimas pažeidžia Reglamento Nr. 207/2009 51 straipsnio 1 dalies a punktą ir 76 straipsnį. Jame daroma klaidinga prielaida, kad įstojusi į bylą šalis turi pateikti įrodymus dėl naudojimo, kuriuo išsaugomos su ginčijamu prekių ženklu susijusios teisės. Iš tiesų, viena vertus, vykstant Reglamento Nr. 207/2009 51 straipsnio 1 dalies a punkte nurodytai teisių panaikinimo procedūrai pirmenybė teikiama principui, kad Tarnyba ex officio nagrinėja faktus. Kita vertus, iš Reglamento Nr. 207/2009 nuostatų ir loginės struktūros, o ypač iš nuostatų dėl teisių panaikinimo ir nuostatų dėl protesto bei registracijos pripažinimo negaliojančia remiantis santykiniais atmetimo pagrindais palyginimo matyti, kad vykstant procedūrai dėl teisių panaikinimo paprastai įrodymus dėl naudojimo turi patekti ne ginčijamo prekių ženklo savininkas. Iš to taip pat matyti, kad Tarnybos atsisakymas atsižvelgti į įrodymus remiantis tuo, kad jie tariamai nepateikti laiku, nepagrįstas.
LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys C 65/8

2011 m. gruodžio 22 d.Upper Tribunal (Jungtinė Karalystė) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Anita Chieza prieš Secretary of State for Work and Pensions

(Byla C-680/11)

2012/C 65/15

Proceso kalba: anglų

Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

Upper Tribunal

Šalys pagrindinėje byloje

Ieškovė: Anita Chieza

Atsakovė: Secretary of State for Work and Pensions

Prejudicinis klausimas

1. Ar nevienodas požiūris dėl lyties nedarbingumo išmokų sistemoje yra neišvengiamai ir objektyviai susijęs su skirtingu pensiniu amžiumi ir todėl patenka į Direktyvos 79/7 (1) 7 straipsnio 1 dalies a punkte įtvirtintos leidžiančios nukrypti nuostatos taikymo sritį, jeigu pareiškėja: a) yra moteris; b) suserga nesulaukusi pensinio amžiaus (moterų pensinis amžius — 60 metų); c) darbdavys jai 28 savaites moka įstatymuose numatytą ligos pašalpą (toliau — ĮLP) ir per tą laiką ji sulaukia pensinio amžiaus; d) sulaukusi pensinio amžiaus pateikia prašymą skirti trumpalaikio nedarbingumo išmoką; e) yra įvykdžiusi įmokų mokėjimo reikalavimus, taikomus nustatant teisę gauti trumpalaikio nedarbingumo išmoką; f) jai atsisakoma skirti trumpalaikio nedarbingumo išmoką, nes pagal teisės aktus jos „nedarbingumo laikotarpis“ prasidėjo jai sulaukus pensinio amžiaus (nes teisės aktuose numatyta, kad laikotarpis, kuriuo asmuo turi teisę gauti ĮLP, neįskaitomas į nedarbingumo laikotarpį), tačiau jeigu pareiškėjas vyras, kuris suserga prieš pat sulaukdamas 60 metų, 28 savaites gauna darbdavio mokamą ĮLP ir sulaukęs 60 metų pateikia prašymą skirti trumpalaikio nedarbingumo išmoką, iš esmės turėtų teisę gauti trumpalaikio nedarbingumo išmoką, nes jo nedarbingumo laikotarpis prasidėjo jam nesulaukus pensinio amžiaus, nors ir suėjus 60 metų?

(1) 19798 m. m. gruodžio 19 d. Tarybos Direktyva dėl vienodo požiūrio į vyrus ir moteris principo nuoseklaus įgyvendinimo socialinės apsaugos srityje

OL L 6, p. 24
LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys C 282/7

2011 m. liepos 6 d. Maurice Emram pateiktas apeliacinis skundas dėl 2011 m. gegužės 10 d. Bendrojo Teismo (antroji kolegija) priimto sprendimo byloje T-187/10 Emram prieš VRDT

(Byla C-354/11)

2011/C 282/13

Proceso kalba: prancūzų

Šalys

Apeliantas: Maurice Emram, atstovaujamas advokato M. Benavï

Kitos proceso šalys: Vidaus rinkos derinimo tarnyba (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui), Guccio Gucci Spa

Apelianto reikalavimai

— Panaikinti visą Bendrojo Teismo sprendimą tiek, kiek juo buvo atmestas ieškinys dėl 2010 m. vasario 11 d. Vidaus rinkos derinimo tarnybos (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui) pirmosios apeliacinės tarybos sprendimo panaikinimo.

— Panaikinti Apeliacinės tarybos sprendimą remiantis Teisingumo Teismo statuto 61 straipsniu.

— Priteisti iš VRDT bylinėjimosi išlaidas Bendrajame Teisme bei Teisingumo Teisme ir iš Gucci bendrovės bylinėjimosi išlaidas, patirtas VRDT ir Bendrajame Teisme.

Apeliacinio skundo pagrindai ir pagrindiniai argumentai

Apeliantas nurodo 1993 m. gruodžio 20 d. Tarybos Reglamento (EB) Nr. 40/94 dėl Bendrijos prekių ženklo (1) 8 straipsnio 1 dalies b punkto ir 2009 m. vasario 26 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 207/2009 dėl Bendrijos prekių ženklo (2) 17 straipsnio pažeidimą.

Šiuo klausimu apeliantas visų pirma pažymi, jog Bendrasis Teismas nusprendė, kad yra supainiojimo galimybė, tačiau neatsižvelgė į visas reikšmingas bylos aplinkybes, o būtent į tai, kad ankstesni prekių ženklai rinkoje nenaudojami, į ankstesnių prekių ženklų skiriamuosius požymius, į tai, kad iš tikrųjų rinkoje yra kitų tos pačios rūšies prekių, turinčių žymenį „G“, ir į tai, kad atitinkama visuomenė skiria didelį dėmesį šios rūšies žymenims identifikuojant komercinį prekių ženklą. Be to, apeliantas tvirtina, kad Bendrasis Teismas padarė išvadą dėl netinkamo panašių prekių ženklų panašumo vertinimo, kurį lėmė be kita ko aplinkybių iškraipymas, netinkamas ankstesnių prekių ženklų skiriamųjų požymių ir dominuojančio pobūdžio vertinimas bei klaidingas nagrinėjamų prekių pobūdžio vertinimas.

Antra, apeliantas nurodo klaidingą Bendrojo Teismo praktikos vertinimą, nes, pažeidžiant minėto Reglamento 2007/2009 17 straipsnį, nebuvo atsižvelgta į ankstesnius nacionalinius sprendimus.

Galiausiai jis tvirtina, kad Bendrasis Teismas pažeidė vienodo požiūrio principą, nes jis tik iš dalies įvertino žymenų panašumą ir ignoravo prašomo prekių ženklo žodinį turinį ir žymenis lygino tik remdamasis labai plačiais kriterijais.

(1) OL L 11, 1994, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 17 sk., 1 t., p. 146.

(2) OL L 78, p. 1.
—

Pripažinti, kad iki 2009 m. gruodžio 22 d. neparengusi upės baseino valdymo planų (tiek upės baseino rajonų, kurie driekiasi tik jos teritorijoje, tiek tarptautinių upės baseino rajonų) ir iki 2010 m. kovo 22 d. nenusiuntusi Komisijai upės baseino valdymo planų kopijos, Graikijos Respublika neįvykdė įsipareigojimų pagal 2000 m. spalio 23 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2000/60/EB, nustatančios Bendrijos veiksmų vandens politikos srityje pagrindus, 13 straipsnio 1–3 bei 6 dalis ir 15 straipsnio 1 dalį. Be to, iki 2008 m. gruodžio 22 d. nepradėjusi informavimo ir atitinkamos konsultavimosi su visuomene dėl upės baseino valdymo planų procedūros, Graikijos Respublika neįvykdė įsipareigojimų pagal šios direktyvos 14 straipsnio 1 dalies c punktą.
LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys C 113/7

2011 m. sausio 31 d.Tribunale di Milano (Italija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą baudžiamojoje byloje prieš Assane Samb

(Byla C-43/11)

2011/C 113/12

Proceso kalba: italų

Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

Tribunale di Milano

Šalis pagrindinėje byloje

Assane Samb

Prejudicinis klausimas

Ar, atsižvelgiant lojalaus bendradarbiavimo ir direktyvų veiksmingumo principus, Direktyvos 2008/115/EB (1) 15 ir 16 straipsniais draudžiama, kad trečiosios šalies pilietis, nelegaliai esantis valstybėje narėje, būtų baudžiamas laisvės atėmimo bausme iki ketverių metų, jeigu jis neįvykdė questore pirmojo įpareigojimo, ir iki penkerių metų, jeigu nevykdė vėlesnių įpareigojimų (dėl ko kriminalinė policija privalo jį suimti), vien dėl to, kad per išsiuntimo procedūrą jis nepakankamai bendradarbiavo, o konkrečiai dėl to, kad jis tiesiog nevykdė administracinės valdžios institucijos įpareigojimo išvykti?

(1) OL L 348, p. 98.
LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys C 72/11

2010 m. gruodžio 17 d.Najvyšší súd Slovenskej republiky (Slovakija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje SAG ELV Slovensko, a.s., FELA Management AG, ASCOM (Schweiz) AG, Asseco Central Europe, a.s., TESLA Stropokov, a.s., Autostrade per l'Italia S.p.A., EFKON AG, Stalexport Autostrady S.A. prieš Úrad pre verejné obstarávanie

(Byla C-599/10)

2011/C 72/19

Proceso kalba: slovakų

Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

Najvyšší súd Slovenskej republiky

Šalys pagrindinėje byloje

Ieškovės: SAG ELV Slovensko, a.s., FELA Management AG, ASCOM (Schweiz) AG, Asseco Central Europe, a.s., TESLA Stropokov, a.s., Autostrade per l'Italia S.p.A., EFKON AG, Stalexport Autostrady, S.A.

Atsakovė: Úrad pre verejné obstarávanie

Dalyvaujant: Národná diaľničná spoločnosť, a.s.

Prejudiciniai klausimai

1. Ar 2004 m. kovo 31 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2004/18/EB dėl viešojo darbų, prekių ir paslaugų pirkimo sutarčių sudarymo tvarkos derinimo (1) redakciją, galiojusią susiklostant bylos aplinkybėms, reikia aiškinti taip, kad pagal kartu skaitomus šios direktyvos 51 ir 2 straipsnius, atsižvelgiant į nediskriminavimo ir skaidrumo principus sudarant viešojo pirkimo sutartis, perkančioji organizacija privalo prašyti paaiškinti pasiūlymą, laikydamasi asmens procesinės subjektinės teisės papildyti ar paaiškinti pagal šios direktyvos 45–50 straipsnius pateiktus sertifikatus ir dokumentus, jei dėl sunkiai suprantamo ar neaiškaus konkurso pasiūlymo dalyvis gali būti pašalintas iš konkurso?

2. Ar Direktyvos [2004/18/EB] redakciją, galiojusią susiklostant bylos aplinkybėms, reikia aiškinti taip, kad pagal kartu skaitomus šios direktyvos 51 ir 2 straipsnius, atsižvelgiant į nediskriminavimo ir skaidrumo principus sudarant viešojo pirkimo sutartis, perkančioji organizacija neprivalo prašyti paaiškinti pasiūlymą, jei laiko įrodyta, jog neįvykdyti su sutarties dalyku susiję reikalavimai?

3. Ar Direktyvos [2004/18/EB] redakcijos, galiojusios susiklostant bylos aplinkybėms, 51 ir 2 straipsnius atitinka nacionalinės teisės nuostata, pagal kurią įsteigta pasiūlymų vertinimo komisija gali tik raštu paprašyti konkurso dalyvių paaiškinti pasiūlymą? Ar perkančiosios organizacijos pozicija, jog ji neprivalo prašyti, kad konkurso dalyvis paaiškintų neįprastai mažą kainą, atitinka Direktyvos [2004/18/EB] 55 straipsnį, ir ar, atsižvelgiant į perkančiosios organizacijos pirmos ir antros ieškovių grupėms pateikto klausimo dėl neįprastai mažos kainos formuluotę, jos turėjo galimybę pakankamai paaiškinti pagrindinius pateikto pasiūlymo elementus?

(1) OL L 134, 2004 4 30, p. 114; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 6 sk., 7 t., p. 132.
LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys C 346/25

2010 m. liepos 5 d.Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia — Sezione Terza (Italija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje ENI SpA prieš Autorità per l'Energia Elettrica e il Gas e Cassa Conguaglio per il Settore Elettrico

(Byla C-329/10)

()

2010/C 346/40

Proceso kalba: italų

Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia — Sezione Terza

Šalys pagrindinėje byloje

Ieškovė: ENI SpA

Atsakovė: Autorità per l'Energia Elettrica e il Gas e Cassa Conguaglio per il Settore Elettrico

Prejudicinis klausimas

Ar Sutarties 23, 43, 49 ir 56 straipsniais bei 2003 m. Direktyvos Nr. 54 (1) 11 straipsnio 2 ir 6 dalimis ir 24 straipsniu draudžiami nacionalinės teisės aktai, kuriais nepranešus ES Komisijai atitinkami elektros energijos gamintojai, kurie konkrečiomis aplinkybėmis yra esminiai tenkinant dispečerinio valdymo paslaugos poreikį, nuolat įpareigojami pateikti pasiūlymus elektros biržoje pagal tinklo operatoriaus nustatytus reikalavimus, ir kuriais iš gamintojų atimama galimybė nustatyti šių pasiūlymų vertę, taikant kriterijus, kurie nebuvo iš anksto nustatyti remiantis „skaidria, nediskriminuojančia, rinkos veikimu paremta tvarka“?

(1) OL L 176, p. 37; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 12 sk., 2 t., p. 211
LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys C 113/19

2010 m. vasario 2 d.Agencja Wydawniczą Technopol sp. z o.o. pateiktas apeliacinis skundas dėl 2009 m. lapkričio 19 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo sujungtose bylose T-425/07 ir T-426/07 Agencja Wydawnicza Technopol prieš VRDT (100)

(Byla C-56/10 P)

2010/C 113/29

Proceso kalba: lenkų

Šalys

Apeliantė: Agencja Wydawniczą Technopol sp. z o.o., atstovaujama D. Rzążewska

Kita proceso šalis: Vidaus rinkos derinimo tarnyba (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui)

Apeliantės reikalavimai

— panaikinti 2009 m. lapkričio 19 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimą sujungtose bylose T-425/07 ir T-426/07;

— grąžinti bylą nagrinėti Bendrajam Teismui;

— priteisti iš VRDT bylinėjimosi Teisingumo Teisme išlaidas.

Apeliacinio skundo pagrindai ir pagrindiniai argumentai

Apeliantė teigia, kad Pirmosios instancijos teismas pažeidė Prekių ženklų reglamento (1) 38 straipsnio 2 dalį, nes taikė klaidingus teisės kriterijus spręsdamas dėl Apeliacinės tarybos kvietimo pateikti pareiškimą apie išimtinių teisių į skaitmenis 100 ir 300 atsisakymą pagrįstumo.

Apeliantė teigia, kad Pirmosios instancijos teismas pažeidė Prekių ženklų reglamento 7 straipsnio 1 dalies c punktą, nes taikė klaidingus teisės kriterijus spręsdamas, kad elementai, dėl kurių prašoma pateikti pareiškimą apie teisių atsisakymą, yra apibūdinamojo pobūdžio.

Be to, apeliantės teigimu, Pirmosios instancijos teismas pažeidė Prekių ženklų reglamento 7 straipsnio 1 dalies c punktą, 38 straipsnio 2 dalį, 76 straipsnį, ar visas šias nuostatas, tinkamai neatsižvelgęs į Tarnybos praktiką dėl žymenų, sudarytų iš skaitmenų ar žyminčių leidinio turinį, registravimo.

(1) 1993 m. gruodžio 20 d. Tarybos reglamentas (EB) Nr. 40/94 dėl Bendrijos prekių ženklo (OL L 11, 1994, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 17 sk., 1 t., p. 146), pakeistas 2009 m. vasario 26 d. Tarybos reglamentu (EB) Nr. 207/2009 dėl Bendrijos prekių ženklo (Kodifikuota redakcija) (OL L 78, 2009 3 24, p. 1).
—

Pripažinti, kad Suomijos Respublika neįvykdė įsipareigojimų pagal Reglamento (EEB, Euratomas) Nr. 1552/89 (1) ir Reglamento (EEB, Euratomas) Nr. 1150/2000 (2) 2, 6 ir 9–11 straipsnius bei Reglamento (EEB) Nr. 2913/92 (3) 220 straipsnį, nes Suomijos valdžios institucijos laikėsi administracinės praktikos, pagal kurią Bendrijos nuosavi ištekliai yra nustatomi tik po to, kai skolininkui skiriamas bent 14 dienų terminas, per kurį jis gali pateikti pastabas šiuo klausimu. Todėl Suomijos valdžios įstaigos, išieškodamos muitus a posteriori, nesilaikė nuosaviems ištekliams pervesti į sąskaitas nustatytų terminų, o dėl to valdžios institucijos vėlavo sumokėti Bendrijos nuosavus išteklius.
LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys C 256/9

2009 m. liepos 24 d. First-tier Tribunal (Tax Chamber) (Jungtinė Karalystė) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Pace plc prieš The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

(Byla C-289/09)

2009/C 256/17

Proceso kalba: anglų

Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

First-tier Tribunal (Tax Chamber)

Šalys pagrindinėje byloje

Ieškovė: Pace plc

Atsakovė: The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

Prejudiciniai klausimai

1. Ar televizoriaus priedėlį (set top box, toliau — STB), atliekantį ryšių funkciją ir turintį standųjį diską, reikia klasifikuoti Kombinuotosios nomenklatūros (toliau — KN) subpozicijoje 8528 71 13, kaip tai nurodyta Komisijos reglamentuose Nr. 1549/2006 (1) ir Nr. 1214/2007 (2), kuriais iš dalies pakeičiamas Tarybos reglamento Nr. 2658/87 1 priedas, nepaisant KN subpozicijoms 8521 90 00 ir 8528 71 13 skirto 2008 m. gegužės 7 d. Europos Bendrijų Komisijos priimto KN paaiškinimo (toliau — KNP) 2008/C112/03?

2. Jeigu nurodytų specifikacijų STB su standžiuoju disku reikia klasifikuoti KN subpozicijoje 8521 90 00, ar tam tikro dydžio muito taikymas yra neteisėtas pagal Bendrijos teisę, nes jis pažeidžia Bendrijos įsipareigojimus pagal Susitarimą dėl prekybos informacijos technologijų produktais (toliau — ITA) ir 1994 m. Bendrojo susitarimo dėl muitų tarifų ir prekybos II straipsnio 1 dalies b punktą, ar, atvirkščiai, klasifikavimas 8521 pozicijoje reiškia, kad atitinkamas produktas nepatenka į atitinkamo ITA punkto taikymo sritį?

3. Ar 12 straipsnio 5 dalies a punktą reikia aiškinti taip, kad 2005 m. balandžio 8 d. privalomoji tarifinė informacija, kuria remiasiPace plc, automatiškai nustojo galioti po 2006 m. gruodžio 31 d. dėl to, kad nebeatitiko Komisijos reglamentu Nr. 1549/2006 įtvirtintos normos? Ar šis Komisijos reglamentas Nr. 1549/2006 nėra „reglamentas“ minėto 12 straipsnio prasme dėl to, kad tai kasmetinis KN atnaujinimas arba dėl to, kad juo neatliekamas konkretus klasifikavimas?

4. Ar Muitinės kodekso 12 straipsnio 6 dalį reikia aiškinti taip, kad priėmus metinį KN atnaujinimą, kuriame nenumatyta jokio jo taikymo PTI turėtojams atidėjimo, tokie turėtojai neturi teisės į taikymo atidėjimą, ar jiems turi būti suteikta teisė į teisėtų lūkesčių principu pagrįstą su klasifikavimu susijusių Komisijos reglamentų taikymo atidėjimą šešiems mėnesiams?

(1) 2006 m. spalio 17 d. Komisijos reglamentas (EB) Nr. 1549/2006, iš dalies keičiantis Tarybos reglamento (EEB) Nr. 2658/87 dėl tarifų ir statistinės nomenklatūros bei dėl Bendrojo muitų tarifo I priedą (OL L 301, p. 1).

(2) 2007 m. rugsėjo 20 d. Komisijos reglamentas (EB) Nr. 1214/2007, iš dalies keičiantis Tarybos reglamento (EEB) Nr. 2658/87 dėl tarifų ir statistinės nomenklatūros bei dėl Bendrojo muitų tarifo I priedą (OL L 286, p. 1).