ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
169

Be to, priešingai, nei tvirtina ieškovė, kaip nurodo Komisija ir kaip matyti iš protokolų, per kai kuriuos ASEAN susitikimus, kuriuose dalyvavo MTPD, įskaitant 2004 m. vasario 16 d., kovo 16 d. ir lapkričio 5 d. susitikimus, buvo kalbama ne tik apie Europą apimantį konkretiems klientams taikomą susitarimą dėl kainų, kurio įgyvendinimas buvo skrupulingai kontroliuojamas, bet ir apie pasiūlą bei paklausą ateityje, gamybos linijas ir pajėgumus; šie susitikimai buvo susiję su viso pasaulio, įskaitant EEE, rinka. Taigi tokie konkurentų pasikeitimai jautria komercine informacija, kaip per 2004 m. birželio 18 d. ir 2005 m. gruodžio 6 d. susitikimus, yra suderinti veiksmai, dėl kurių gali būti ribojama gamyba ir paskirstomos rinkos dalys. Formalaus susitarimo dėl šių dviejų pažeidimo aspektų nebuvimas neturi reikšmės ginčijamo sprendimo teisėtumui, kaip tai matyti iš teismo praktikos, pagal kurią pakanka, kad keitimasis informacija sumažintų ar panaikintų netikrumą dėl atitinkamos rinkos veikimo, ir dėl šios priežasties riboja įmonių konkurenciją (šiuo klausimu žr. 2009 m. birželio 4 d. Teisingumo Teismo sprendimo T‑Mobile Netherlands ir kt., C-8/08, Rink. p. I-4529, 35 punktą ir jame nurodytą teismo praktiką). Be to, kaip teigia Komisija, viena iš diskusijos dalių buvo susijusi su Azija ir tai paaiškinama tuo, jog daugelis gamybos padalinių buvo tame regione.
93

Be to, jau buvo konstatuota, kad nors įgyvendindamos savo įgaliojimus institucijos turi užtikrinti, kad ekonominės veiklos vykdytojams nustatytomis pareigomis nebūtų viršijama to, kas būtina valdžios tikslams pasiekti, tai nereiškia, kad šis įpareigojimas turi būti vertinamas atsižvelgiant į konkrečios veiklos vykdytojų grupės individualią situaciją. Atsižvelgiant į ekonominių aplinkybių įvairovę ir sudėtingumą, toks vertinimas būtų ne tik neįmanomas, tačiau ir sukeltų nuolatinį teisinį nesaugumą (1973 m. spalio 24 d. Sprendimo Balkan-Import-Export, 5/73, Rink., EU:C:1973:109, 22 punktas ir 1994 m. gruodžio 15 d. Sprendimo Unifruit Hellas / Komisija, T‑489/93, Rink., EU:T:1994:297, 74 punktas). Be to, buvo nuspręsta, kad dėl Sąjungos ribojamosiomis priemonėmis siekiamo rinkos sąlygų gerinimo Komisija nėra įpareigojama kiekvienai konkrečiai įmonei užtikrinti minimalią gamybos apimtį, nustatomą pagal jos pačios pelningumo ir plėtros kriterijus (šiuo klausimu žr. 1982 m. liepos 7 d. Sprendimo Klöckner-Werke / Komisija, 119/81, Rink., EU:C:1982:259, 13 punktą ir 1983 m. lapkričio 30 d. Sprendimo Ferriere San Carlo / Komisija, 235/82, Rink., EU:C:1983:356, 18 punktą).
11.

Iš Reglamento Nr. 659/1999, nustatančio išsamias [SESV 108] straipsnio taikymo taisykles, 6 straipsnio 1 dalies matyti, kad Komisijos sprendime pradėti formalią tyrimo procedūrą priemonės, galinčios būti su vidaus rinka nesuderinama valstybės pagalba, analizė yra tik preliminari. Iš to matyti, kad pranešime apie šios procedūros pradžią Komisija negali būti įpareigota pateikti galutinę nagrinėjamos pagalbos analizę. Be to, SESV 108 straipsnio 2 dalyje numatyto tyrimo etapo paskirtis – suteikti Komisijai galimybę gauti išsamią informaciją apie visus bylos duomenis. Todėl aplinkybė, kad sprendime pradėti tyrimo procedūrą nenurodoma tam tikra informacija, neleidžia teigti, kad Komisijos procedūra buvo nenuosekli. (žr. 132 punktą)
83

Pirma, dėl jų dalyvavimo administracinėje procedūroje, t. y. kriterijaus, kuris nėra nei būtinas, nei savaime pakankamas, bet vis dėlto svarbus, iš ginčijamo reglamento 2 konstatuojamosios dalies matyti, kad ieškovės inicijavo dalinės tarpinės peržiūros procedūrą, kai 2011 m. birželio 9 d., remdamosi pagrindinio reglamento 11 straipsnio 3 dalimi, pateikė prašymą [atlikti peržiūrą]. Be to, iš ginčijamo reglamento 2 konstatuojamosios dalies taip pat matyti, kad joje pateikti ieškovių pavadinimai, o tai, priešingai, nei tvirtina Taryba, kartu su kitais veiksniais yra svarbu vertinant jų konkrečią sąsają. Beje, per tarpinės peržiūros procedūrą jos mažiausiai penkis kartus teikė rašytines pastabas dėl atsisakymo suteikti RES dviem Kinijos eksportuojantiems gamintojams ir Komisijos taikytos normaliosios vertės apskaičiavimo metodikos. Taip pat jos dalyvavo 2012 m. gegužės 10 d. susitikime su Komisijos atstovais. Be to, visų pirma iš ginčijamo reglamento 39 ir 41 konstatuojamųjų dalių matyti, kad tam tikri ieškovių per peržiūros procedūrą pateikti argumentai buvo jame aiškiai atmesti.
63

Be to, ieškovės teigia, jog dėl to, kad jos vienintelės prašo atleisti nuo baudų ar jas sumažinti, jų padėtis skiriasi nuo kitų Sprendimo Automobilių stiklai adresačių. Tačiau pagal ginčijamą sprendimą Komisijai leidžiama, kiek tai susiję su atitinkamų klientų tapatybės paskelbimu, taikyti vienodą požiūrį visoms Sprendimo Automobilių stiklai adresatėms. Ši aplinkybė neproporcingai nepalanki ieškovėms, nes nuorodos į automobilių gamintojus, susijusius su karteliu, dauguma atvejų daromos į jų pačių klientus. Dėl šios aplinkybės pažeidžiama ir profesinė paslaptis, be to, bylas nagrinėjančio pareigūno vertinimuose padaryta akivaizdi vertinimo klaida ir tie vertinimai nemotyvuoti.
45

Nagrinėjamu atveju anglų kalbą mokanti minėtos plačiosios visuomenės dalis žodį „vogue“ suprastų kaip su mada susijusį terminą, o žodį „teen“ kaip darantį aiškią nuorodą į paauglius. Be to, į švedų kalbą žodis „teenager“ verčiamas panašios struktūros žodžiu, būtent „tonåring“. Tuo remiantis darytina išvada, kad žodžių junginys „teen vogue“ būtų suprastas kaip paprasta linksniuojama žodžio „vogue“ forma, nes žodžių junginys „paaugliams skirtos mados prekės“, suprantama, sietinas su žodžių junginiu „mados prekės“. Taigi, šis akivaizdus panašumas konceptualiu požiūriu gali tik sustiprinti Apeliacinės tarybos išvadą, susijusią, pirma, su žymenų, dėl kurių kilo ginčas, panašumu, ir, antra, su galimybe supainioti. Be to, su atitinkamos visuomenės žiniomis susijusi klaida neturi įtakos ginčijamo sprendimo teisėtumui; primintina, kad, kalbant apie ne anglakalbę visuomenę, Apeliacinės tarybos išvada, kad palyginimas konceptualiu požiūriu nedaro įtakos žymenų panašumo vertinimui, išlieka teisinga (žr. 2013 m. rugsėjo 16 d. Bendrojo Teismo sprendimo Gitana prieš VRDT – Teddy (GITANA), T‑569/11, 67 punktą ir jame nurodytą teismų praktiką).
45

Be to, šie ligoninėje paruošti vaistai tiekiami pagal „tikrą, o ne per tarpininkus pateiktą užsakymą“, t. y., kaip per posėdį paaiškino Prancūzijos Respublika, o Komisija neprieštaravo, šiuos vaistus gydytojas skiria realiai įvertinęs savo pacientus ir remdamasis vien gydymo motyvais.
30

Vertinant nurodytus pagrindus reikia, be kita ko, priminti, kad Sąjungos institucijos turi didelę diskreciją įgyvendinti priemones, kurių reikia imtis siekiant apsaugoti žmonių sveikatą. Be to, jau buvo nuspręsta, kad bendros žemės ūkio politikos srityje jos turi didelę diskreciją nustatyti siekiamus tikslus ir pasirinkti tinkamas veiklos priemones (žr. 2002 m. rugsėjo 11 d. Sprendimo Pfizer Animal Health / Taryba, T‑13/99, Rink., EU:T:2002:209, 166 punktą ir jame nurodytą teismo praktiką).
107

Kalbant apie ieškovių reikalavimų, pateiktų dėl ginčijamuose raštuose Komisijos iš ieškovių reikalaujamų delspinigių, pagrįstumą, iš pradžių reikia atmesti argumentus, kuriuos nurodo ieškovės rašytinėse pastabose, pateiktose pareiškus ieškinį, ypač pastabose dėl Komisijos pateikto nepriimtinumu grindžiamo prieštaravimo išdėstytus argumentus dėl delspinigių nesąžiningumo, nes šie argumentai yra nepriimtini pagal Europos Sąjungos Teisingumo Teismo statuto 21 straipsnį, kuris procesui Bendrajame Teisme taikomas pagal to paties statuto 53 straipsnio pirmą pastraipą, ir Bendrojo Teismo procedūros reglamento 44 straipsnio 1 dalies c punktą dėl to, kad jų nėra ieškinyje (šiuo klausimu žr. 2005 m. vasario 14 d. Nutarties Ravailhe / Regionų komitetas, T‑406/03, Rink. VT, EU:T:2005:40, 52 ir 53 punktus ir juose nurodytą teismo praktiką; 2007 m. rugsėjo 17 d. Sprendimo Microsoft / Komisija, T‑201/04, Rink., EU:T:2007:289, 94 punktą ir jame nurodytą teismo praktiką ir 2009 m. kovo 27 d. Sprendimo Alves dos Santos / Komisija, T‑184/08, EU:T:2009:87, 18–21 punktus).
182

Be to, Austrijos Respublikos per posėdį daryta nuoroda į Bundesarbeitskammer pateiktus dokumentus, kurie, jos teigimu, rodo, kaip skirtingos priemonės daro įtaką skirtingų sektorių įmonėms, negali būti vertinama kaip pakankama tenkinant gairių 158 ir 159 punktuose nustatytus reikalavimus. Pirma, be to, kad Austrijos Respublika nepateikė minėtų dokumentų Bendrajam Teismui, kad patikslintų nurodytus faktinius argumentus, reikia priminti, kad Bundesarbeitskammer buvo pareiškėja per Komisijos procedūrą (žr. šio sprendimo 5 punktą) ir kad ji savo tvirtinimais nesiekė, kad nagrinėjama priemonė būtų pripažinta valstybės pagalba, kurią Komisija galėtų pripažinti leidžiama dėl suderinamumo su gairėmis (žr., be kita ko, ginčijamo sprendimo 47–51 konstatuojamąsias dalis). Antra, kaip matyti iš Austrijos Respublikos per posėdį pateiktų pareiškimų, nors Komisijai buvo pateikti tam tikri dokumentai, kilo klausimas dėl to, kokio tikslumo informacija turėjo būti pateikta. Taigi, nors Austrijos Respublika per posėdį tvirtino, kad Komisijos reikalavimai šiuo atžvilgiu buvo „neproporcingi“, šie tvirtinimai yra nepriimtini (žr. šio sprendimo 181 punktą). Taip pat reikia nurodyti šio sprendimo 180 punktą, kuriame buvo konstatuota, kad dar atsakymų į Bendrojo Teismo įgyvendinant proceso organizavimo priemones pateiktus klausimus etape, nors Teismas ir pateikė konkrečius prašymus šiuo klausimu, Austrijos Respublika netvirtino nusiuntusi Komisijai atsižvelgiant į gairių 158 ir 159 punktus būtiną informaciją išanalizuoti nagrinėjamą priemonę ir neginčijo Komisijos šiuo klausimu pateiktų reikalavimų proporcingumo.
33

Be to, atsižvelgiant į nusistovėjusią teismo praktiką, šiuo atveju reikia padaryti išvadą, kad teisminės kontrolės, kuri turi būti vykdoma, be kita ko, motyvų, kuriais nagrinėjamu atveju grindžiamas asmens arba subjekto įrašymas į ginčijamų sprendimų priede esantį sąrašą, dėl kurio šiems adresatams taikoma ribojamųjų priemonių visuma, teisėtumo atžvilgiu, veiksmingumas reiškia, kad atitinkama Sąjungos institucija, kiek įmanoma, turi pranešti suinteresuotajam asmeniui arba subjektui šiuos motyvus tuo metu, kai nusprendžia įtraukti tuos asmenis į sąrašą, arba bent jau kuo greičiau po to, kai tai padaryta, tam, kad tie asmenys per nustatytą terminą galėtų pasinaudoti teise pareikšti ieškinį (žr. Sprendimo Kadi 336 punktą ir jame nurodytą teismo praktiką).
11

Ieškovė kaltina Apeliacinę tarybą siaurai aiškinus Reglamento Nr. 207/2009 34 straipsnį. Ji teigia, kad Apeliacinė taryba šią nuostatą aiškino neatsižvelgdama į jos kontekstą, t. y. prekių ženklų apsaugos nuo galimybės supainioti su tapačiais arba panašiais prekių ženklais sistemą. Šiuo klausimu Apeliacinė taryba turėjo atsižvelgti į tai, kad Bendrijos prekių ženklo ir ankstesnio nacionalinio prekių ženklo žodiniai elementai „justing“ yra tapatūs ir kad šio konstatavimo negali paneigti aplinkybė, jog šiuose dviejuose prekių ženkluose naudoti skirtingi tipografiniai ženklai. Be to, abiem nagrinėjamais prekių ženklais žymimų prekių tapatumas yra absoliutus ir Apeliacinė taryba to nepaneigė. Galiausiai, dėl nagrinėjamų prekių ženklų vaizdinių elementų ji pažymi, jog jų skirtumai turėtų būti vertinami atsižvelgiant į ankstesnio nacionalinio prekių ženklo „grafinių pakeitimų proceso“ kontekstą, o tai jokiu būdu nepaneigė, jog tai „vienas prekių ženklas“, nes dėl to jis liko nepakitęs.
Ne bet kokiam įmonių asociacijos sprendimui, varžančiam šalių ar vienos iš jų laisvę, taikomas SESV 101 straipsnio 1 dalyje įtvirtintas draudimas. Norint taikyti šią normą konkrečiu atveju, visų pirma reikia atsižvelgti į bendrą tos įmonių asociacijos sprendimo priėmimo ar jo padarinių kontekstą ir ypač į tokio sprendimo tikslus. Be to, reikia įvertinti, ar siekiant šių tikslų konkurenciją ribojantys tokio sprendimo padariniai yra neišvengiami. Be to, reikia įvertinti, ar siekiant šių tikslų konkurenciją ribojantys tokio sprendimo padariniai yra neišvengiami. Iš tiesų, bendrojo intereso pagrindai, visų pirma – gero profesijos vykdymo interesas, gali pateisinti SESV 101 straipsnio 1 dalies netaikymą tam tikriems konkurencijos apribojimams, jeigu jie būtini. Šiuo atveju farmacininkus vienijančios profesinės asociacijos, kurių bent dalis verčiasi ekonomine veikla ir gali būti pripažįstami įmonėmis, veiksmai turi neperžengti teisės aktų leidėjo ir viešojo administravimo subjektų teisės aktuose nustatytų ribų, o pati Asociacija neturi įgaliojimų priimti teisės aktus.

Todėl, kai ši asociacija veikia remdamasi kitokiu nei pažodinis teisės aktų aiškinimu ar net laikydamasi tam tikros strategijos nustato labiausiai ribojantį aiškinimą, negali būti išvengta SESV 101 straipsnio 1 dalies taikymo tokiems veiksmams, remiantis argumentu, kad šie veiksmai susiję su siekiamu teisėtu tikslu. Iš tiesų privataus juridinio asmens atstovaujamieji organai negali išplėsti įstatymo teikiamos apsaugos apimties, kad apsaugotų grupės interesus, jeigu teisės aktų leidėjas nustatė teikiamos apsaugos ribas ir paliko tam tikros konkurencijos galimybę.

(žr. 37, 38, 40, 41, 347 punktus)
Komisijos teisė leisti įsigyti akcijų po to, kai yra priimtas sprendimas leisti bankų sektoriuje veikiančiai įmonei suteikti dideliam valstybės narės ekonomikos sutrikimui atitaisyti skirtą valstybės pagalbą, kuriame draudžiama įsigyti akcijų, išplaukia iš jos bendrų administracinės institucijos, kuri, kaip šioje srityje priimto sprendimo autorė, turi teisę jį panaikinti ar pakeisti, įgaliojimų. Todėl konkretus tokios galimybės nenurodymas tokiame sprendime negali būti laikomas Restruktūrizavimo komunikato pažeidimu.

Be to, atsižvelgiant į valstybės pagalbos suderinamumo su vidaus rinka nagrinėjimo pobūdį, vertindama, be kita ko, ar priemonių kombinacija jai leidžia manyti, kad pagalba yra suderinama su vidaus rinka, Komisija naudojasi didele diskrecija, todėl Bendrojo Teismo atliekama kontrolė šiuo atžvilgiu yra tikrai ribota.

Nors vertinant, ar priimant sprendimus, kuriais bankų sektoriuje restruktūrizavimo plano pagrindu leidžiama valstybės pagalba, kuriai taikomos įvairios sąlygos, yra laikomasi vienodo požiūrio principo, negalima atmesti galimybės in abstracto palyginti specifines restruktūrizavimo priemones ir įvairiuose sprendimuose numatytas sąlygas, vis dėlto restruktūrizuojant įmonę ir nustatant sąlygas, taikomas teikiamai pagalbai, dėmesys turi būti skiriamas jai pačiai būdingoms problemoms, o kitų įmonių patirtis kitomis aplinkybėmis gali būti nesvarbi. Bet kuriuo atveju, jei Bendrajam Teismui reikėtų nagrinėti, ar kituose Komisijos sprendimuose tirtos situacijos yra panašios į ieškovo situaciją, pareiga įrodyti, ar jos yra panašios ar nepanašios, tenka ieškovui.

Valstybės pagalbos srityje motyvavimas, kuris yra santykinai glaustas ir kurį daugiausia sudaro Restruktūrizavimo komunikato principų priminimas, yra priimtinas, jei motyvai aiškiai ir nedviprasmiškai atskleidžia Komisijos samprotavimus, nes ji, be kita ko, taikė šiame komunikate įtvirtintą principą. Be to, ieškovo pasiūlytų alternatyvių priemonių nenagrinėjimas yra pateisinamas, jei iš pateiktų motyvų matyti, kad būtina griežtai taikyti nurodytus principus, kaip antai pagalbos apribojimo iki mažiausios būtinos sumos principą, ir todėl negalima taikyti švelnesnių alternatyvių problemos sprendimo būdų.

Be to, nors priėmus Komisijos komunikatus dėl pagalbos finansų sektoriui vykstant finansų krizei pradėta vykdyti nauja politika, Komisijai dėl to nėra taikoma didesnė motyvavimo pareiga.

Galiausiai, bet kuriuo atveju kito sprendimo motyvavimo apimtis nėra tokia reikšminga, kad leistų Bendrajam Teismui įvertinti, ar ginčijamas sprendimas yra teisiškai motyvuotas.

(žr. 135, 136, 139, 141 punktus)
Pagrindiniai sprendimo dėl prašymų pateikti informacijos motyvai nurodyti paties Reglamento Nr. 1/2003 18 straipsnio 3 dalyje. Šioje nuostatoje numatyta, kad Komisija nurodo prašymo teisinį pagrindą ir tikslą, nurodo, kokios informacijos reikia, ir nustato laikotarpį, per kurį informacija turi būti pateikta. Be to, Reglamento Nr. 1/2003 18 straipsnio 3 dalyje nustatyta, kad Komisija taip pat nurodo 23 straipsnyje numatytas nuobaudas, nurodo ar skiria 24 straipsnyje numatytas nuobaudas ir nurodo teisę į sprendimo peržiūrėjimą Teisingumo Teisme. Taigi Komisija neprivalo tokio sprendimo adresatui pateikti visos turimos informacijos dėl įtariamų pažeidimų arba atlikti tikslią šių pažeidimų teisinę kvalifikaciją, tačiau privalo aiškiai nurodyti įtarimus, kuriuos ketina patikrinti.

Todėl, nors sprendimo motyvai surašyti labai bendrais žodžiais ir tuos motyvus vertėtų patikslinti, vis dėlto galima teigti, kad nuoroda į įtariamus pažeidimus, aiškinama atsižvelgiant į sprendimą pradėti procedūrą pagal Reglamento Nr. 1/2003 11 straipsnio 6 dalį, atitinka minimalų aiškumo lygį, todėl galima daryti išvadą, jog laikytasi to reglamento 18 straipsnio 3 dalyje išdėstytų reikalavimų.

(žr. 21, 24, 31, 37 punktus)
766)

Companhia Previdente teigia, kad neturi būti pripažinta solidariai atsakinga su Socitrel, nes nedarė lemiamos įtakos Socitrel elgesiui. Pirma, ji tvirtina, kad Komisija nenurodė konkrečių faktų, leidžiančių daryti išvadą, jog Companhia Previdente darė lemiamą įtaką Socitrel. Be to, ji teigia, kad iki 1999 m., kai Socitrel tapo jai beveik 100 % priklausančia dukterine bendrove, nebuvo galima taikyti lemiamos įtakos prezumpcijos. Abi įmonės buvo atskiri subjektai, vykdantys skirtingą veiklą, o Socitrel komercinė veikla buvo savarankiška. Tai parodo aplinkybė, kad nupirkus Socitrel jos valdyba nepasikeitė ir liko visiškai nepriklausoma. Be to, Companhia Previdente apsiribojo naudojimusi socialinėmis teisėmis ir pareigų vykdymu – tvirtino metines Socitrel ataskaitas ir priėmė sprendimus dėl dividendų politikos ir kapitalo struktūros. Galiausiai Companhia Previdente teigia, kad jos valdybos nariai dalyvavo Socitrel valdyboje neturėdami vykdomųjų funkcijų ir kad pagal Portugalijos teisę šis dalyvavimas Socitrel valdyboje buvo asmeninio pobūdžio ir nereiškė atstovavimo patronuojančiajai bendrovei.
52

2006 m. vasario 17 d. atsakymas į klausimą raštu E‑4772/05 (toliau – antrasis atsakymas) suformuluotas taip: „Remiantis šiuo metu turima informacija, Komisijai atrodytų, kad Ispanijos (mokesčių) taisyklės, susijusios su prestižo vertės nurašymu, taikomos visoms Ispanijos bendrovėms, neatsižvelgiant į jų dydį, sektorius, teisinę formą ir tai, ar jos privačios, ar viešosios, nes tai yra bendrosios nuvertėjimo taisyklės. Todėl neatrodo, kad jos patenka į valstybės pagalbos taisyklių taikymo sritį. Žinoma, Komisija išsamiai išanalizuos visą tai paneigiančią informaciją, kuri jai bus suteikta“. (According to the information currently in its possession, it would however appear to the Commission that the Spanish(tax) rules related to the write off of ‘goodwill’ are applicable to all undertakings in Spain independently from their sizes, sectors, legal forms or if they are privately or publicly owned because they constitute general depreciation rules. Therefore, they do not appear to fall within the scope of application of the state aid rules. The Commission will of course thoroughly investigate any information that would come to its knowledge indicating the contrary.)
186

Be to, dėl Tessenderlo Chemie iš ginčijamo sprendimo 352 konstatuojamosios dalies išplaukia, kad Komisija manė, jog jos pateikti įrodymai turėjo didelę papildomąją vertę, kaip tai suprantama pagal pranešimą dėl bendradarbiavimo. Tessenderlo Chemie, kuri, be to, buvo pirmoji, pateikusi informacijos ir įrodymų dėl laikotarpio nuo 1969 m. iki 1989 m., dėl kurio buvo suteiktas dalinis atleidimas nuo baudos, kaip tai suprantama pagal pranešimo dėl bendradarbiavimo 23 dalį, pateikė daug kokybiškų įrodymų, kurie dėl savo pobūdžio ir tikslumo laipsnio sustiprino Komisijos galimybę nustatyti kartelio egzistavimą nuo 1989 m. balandžio 1 d. iki 2004 m. vasario 10 d. Šie įrodymai, be kita ko, tai išsamūs kartelio veikimo ir vertinimo aprašymai, rankraščiai apie tuometes aplinkybes, susijusias su antikonkurencinio pobūdžio dvišaliais ar daugiašaliais susitikimais (ad hoc CEPA atveju Super CEPA ir CEFIC), pardavimų lentelių, kvotų, klientų ir (arba) visų laikotarpių kainų rankraščiai. Todėl Komisija už minėtą laikotarpį 50 % sumažino baudą.
1

Ieškovai Animal Trading Company (ATC) BV, Avicentra NV, Borgstein birds and Zoofood Trading vof, Bird Trading Company Van der Stappen BV, New Little Bird’s Srl, Vogelhuis Kloeg ir Giovanni Pistone vykdo dekoracijoms su voljerais skirtų sugautų laukinių paukščių, visų pirma papūginių, kaip antai papūgų, papūgėlių ir kakadu, ir žvirblinių, importo į Europos Sąjungą veiklą. Jie įsisteigę arba turi buveines Nyderlanduose, Belgijoje ir Italijoje. Jie yra European Association of Im‑ and Exporters of Birds and Live Animals (Europos gyvų paukščių ir gyvūnų importuotojų ir eksportuotojų asociacija, toliau – Europos kambarinių paukščių augintojų asociacija) nariai.
34

Dėl 2008 m. vasario 25 d. dokumento, kaip atskiro ieškinio (toliau – 2008 m. vasario 25 d. ieškinys), priimtinumo primintina, jog remiantis Tarnautojų teismo procedūros reglamento 35 straipsniu ieškinyje, be kita ko, turi būti glaustai nurodomi pagrindai, kuriais remiamasi. Jame turi būti išdėstyta, kuo grindžiamas ieškinio pagrindas, todėl jį nurodžius abstrakčiai netenkinami Teisingumo Teismo statute ir Teismo procedūros reglamente išdėstyti reikalavimai. Be to, šis nors ir glaustas išdėstymas turi būti pakankamai aiškus ir tikslus, kad atsakovas galėtų pasirengti gynybai, o Tarnautojų teismas – priimti sprendimą dėl ieškinio – prireikus be jokios kitos papildomos informacijos (šiuo klausimu ir pagal analogiją žr. 2003 m. birželio 17 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo Seiller prieš EIB, T-385/00, Rink. VT p. I-A-161 ir II-801, 40 punktą ir jame nurodytą teismų praktiką). Pagal teisinio saugumo ir gero teisingumo vykdymo principus tam, kad ieškinys ar, konkrečiau kalbant, ieškinio pagrindas būtų priimtinas, reikalaujama, kad svarbiausios faktinės ir teisinės aplinkybės, kuriomis jis paremtas, būtų nurodytos nuosekliai ir suprantamai pačiame ieškinio tekste (pagal analogiją žr. 2000 m. liepos 4 d. Teisingumo Teismo sprendimo Bergaderm ir Goupil prieš Komisiją, C-352/98 P, Rink. p. I-5291, 34 punktą ir 2005 m. birželio 28 d. Teisingumo Teismo sprendimo Dansk Rørindustri ir kt. prieš Komisiją, C-189/02 P, C-202/02 P, C-205/02 P-C-208/02 P ir C-213/02 P, Rink. p. I-5425, 426 punktą; 2010 m. kovo 19 d. Bendrojo Teismo sprendimo Bianchi prieš ETF, T‑338/07 P, dar nepaskelbto Rinkinyje, 59 punktą).
24

Nors Reglamento Nr. 207/2009 7 straipsnio 2 dalis suformuluota kaip bendroji nuostata, vis dėlto iš jos teksto nematyti, kad joje numatyta taisyklė būtinai turi būti taikoma kiekvienam iš minėto reglamento 7 straipsnio 1 dalyje išvardytų atmetimo pagrindų. Be to, kalbant apie Reglamento Nr. 207/2009 7 straipsnio 1 dalies b punkte numatytą absoliutų atmetimo pagrindą, kurį konkrečiai pabrėžia ieškovė, visiškai galimas atvejis, kad žymuo neturės skiriamojo požymio tik Sąjungos dalyje, visų pirma dėl to, kad jis turi semantinę reikšmę tik kai kuriose kalbose arba dėl to, kad skiriasi su nagrinėjamų prekių ar paslaugų prekyba susijusi praktika.