C 62/21

2020 m. gruodžio 28 d. Maria Teresa Coppo Gavazzi ir kt. pateiktas apeliacinis skundas dėl 2020 m. spalio 15 d. Bendrojo Teismo (aštuntoji išplėstinė kolegija) priimto sprendimo sujungtose bylose T-389/19–T-394/19, T-397/19, T-398/19, T-403/19, T-404/19, T-406/19, T-407/19, T-409/19–T-414/19, T-416/19–T-418/19, T-420/19–T-422/19, T-425/19–T-427/19, T-429/19–T-432/19, T-435/19, T-436/19, T-438/19–T-442/19, T-444/19–T-446/19, T-448/19, T-450/19–T-454/19, T-463/19 ir T-465/19 Maria Teresa Coppo Gavazzi ir kt. / Parlamentas

(Byla C-725/20 P)

(2021/C 62/25)

Proceso kalba: italų

Šalys

Apeliantai: Maria Teresa Coppo Gavazzi, Cristiana Muscardini, Luigi Vinci, Agostino Mantovani, Anna Catasta, Vanda Novati, Francesco Enrico Speroni, Maria Di Meo, Giuseppe Di Lello Finuoli, Raffaele Lombardo, Olivier Dupuis, Leda Frittelli, Livio Filippi, Vincenzo Viola, Antonio Mussa, Mauro Nobilia, Sergio Camillo Segre, Stefano De Luca, Riccardo Ventre, Mirella Musoni, Francesco Iacono, Vito Bonsignore, Claudio Azzolini, Vincenzo Aita, Mario Mantovani, Vincenzo Mattina, Romano Maria La Russa, Giorgio Carollo, Fiammetta Cucurnia, atstovaujanti save ir kaip Giulietto Chiesa įpėdinė, Roberto Costanzo, Giorgio Gallenzi, kaip Giulio Cesare Gallenzi įpėdinis, Vitaliano Gemelli, Pasqualina Napoletano, Ida Panusa, atstovaujami advokato M. Merola

Kita proceso šalis: Europos Parlamentas

Apeliantų reikalavimai

— Panaikinti skundžiamą sprendimą;

— grąžinti bylą T-453/19 Panusa / Parlamentas Bendrajam Teismui nagrinėti iš esmės;

— panaikinti ginčijamus sprendimus, susijusius su kitais ieškovais;

— priteisti iš Europos Parlamento bylinėjimosi abiejose instancijose išlaidas.

Apeliacinio skundo pagrindai ir pagrindiniai argumentai

Pirmame apeliacinio skundo pagrinde apeliantai teigia, kad Bendrasis Teismas padarė teisės klaidą, nes nusprendė, kad jo nagrinėjami ginčijami sprendimai nebuvo susiję su teise į pensiją ir neturėjo jai įtakos, jis taip pat nusprendė, kad tie sprendimai atitinka bendruosius principus ir Pagrindinių teisių chartiją. Klaida atsirado dėl to, kad abstrakčiai ir savavališkai buvo atskirta teisė į pensiją nuo teisės į pensijos išmokas. Ginčijami sprendimai neigiamai paveikė pačią teisę į pensiją, taip pažeisdami ne tik Parlamento narių Statuto įgyvendinimo priemonėse nustatytas normas, bet ir teisę į nuosavybę, taip pat prieštaravo proporcingumo, teisinio saugumo ir teisėtų lūkesčių apsaugos principams.

Antrajame apeliacinio skundo pagrinde apeliantai teigia, kad Bendrasis Teismas padarė įvairių teisės klaidų vertindamas apeliantų pirmojoje instancijoje pateiktus procesinius panaikinimo pagrindus, visų pirma, kiek tai susiję su ginčijamų sprendimų teisingo teisinio pagrindo nustatymų, aktą priėmusio skyriaus vadovo kompetencija ir nepakankamu motyvavimu. Bendrasis Teismas turėjo nuspręsti, kad ginčijami sprendimai pagrįsti dabar panaikintomis nuostatomis ir, kadangi tai yra ypatingos administracinės priemonės, juos turėjo priimti Europos Parlamento biuras. Be to, Bendrasis Teismas neproporcingai išplėtė galimybę motyvuoti per relationem. Iš tiesų motyvai nurodyti ne ginčijamuose sprendimuose, bet Europos Parlamento teisės skyriaus nuomonėje, į kurią ginčijamuose sprendimuose ar parengiamuose aktuose net nėra aiškios nuorodos.

Trečiajame apeliacinio skundo pagrinde apeliantė byloje T-453/19 teigia, kad Bendrasis Teismas padarė teisės klaidą, nes nusprendė, kad jos ieškinys nepriimtinas, nes ji neturėjo intereso pareikšti ieškinį. Bendrasis Teismas iš tiesų neįvertino galimybės, kad pensijos išmokų, kurias ji gauna, teisinis pagrindas yra kitas, net jei apie tai buvo diskutuojama per posėdį. Nepaisant to, kad kitas teisinis pagrindas garantuoja apeliantei didesnes pensijos išmokas, negalima paneigti jos intereso pareikšti ieškinį.