18

Galiausiai skundžiamo sprendimo 260–279 punktuose Pirmosios instancijos teismas atmetė penktąjį ieškinio pagrindą, susijusį su pagrindinio reglamento 8 straipsnio 6 ir 7 dalių pažeidimu nagrinėjant patento savininko antikonkurencinių veiksmų poveikį, pateikdamas šiuos motyvus: „260. Pagal nusistovėjusią teismų praktiką nustatydamos žalą Bendrijos institucijos privalo išnagrinėti, ar jų įrodinėjamą žalą iš tikrųjų lemia dempingo kainomis parduodamas arba subsidijuotas importas, ir atskirti ją nuo bet kurios žalos, atsiradusios dėl kitų veiksnių, pavyzdžiui, dėl Bendrijos gamintojams poveikį darančių antikonkurencinių veiksmų ([1992 m. birželio 11 d. Teisingumo Teismo sprendimo] Extramet Industrie prieš Tarybą [C-358/89, Rink. p. I–3813] 16 punktas ir [2001 m. rugsėjo 19 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo] Mukand ir kt. prieš Tarybą [T-58/99, Rink. p. II–2521] 39 ir 40 punktai). 261. Šiuo atveju iš bylos dokumentų matyti, kad skundą pateikusios Bendrijos pramonės vardu 2003 m. sausio 7 d. pateiktame paaiškinime buvo nurodyta, jog bendrovė CD-R patentų savininkė piktnaudžiavo dominuojančia padėtimi reikalaudama per didelių atskaitymų ir kad Europos gamintojai buvo išstumti iš rinkos dėl bylinėjimosi su šia bendrove. Šis pastebėjimas pramonės vardu pateiktas atsikertant į ieškovės teiginį, kad pritarimo skundui mastas pagrindinio reglamento 10 straipsnio 8 dalies prasme sumažėjo taip, jog nesiekė procedūros pradėjimui reikalaujamos ribos. Tą patį pastebėjimą tyrimo eigoje ieškovė pateikė nurodydama, kad tariamai antikonkurencinių veiksmų, įskaitant per didelių atskaitymų nustatymą, poveikis yra nagrinėtinas veiksnys nustatant žalą. 262. Šiame ieškinio pagrinde ieškovė teigia, kad Taryba neišnagrinėjo šio veiksnio, ginčijamo reglamento 135 konstatuojamojoje dalyje apsiribodama konstatavimu, kad nagrinėjamas teiginys nebuvo patvirtintas jokiu konkurencijos priežiūros institucijų atlikus tyrimą priimtu oficialiu sprendimu. 263. Šiuo atžvilgiu reikia pastebėti, kad iš ginčijamo reglamento 135 konstatuojamosios dalies nematyti, jog Bendrijos institucijos veiksmingai išnagrinėjo klausimą, ar nustatytos žalos nesukėlė nurodyti antikonkurenciniai veiksmai. 264. Taigi, jei šios konstatuojamosios dalies nepakanka tam, kad būtų paneigtas ieškovės nurodyto veiksnio poveikis, reikia pastebėti, kad atsakymas į klausimą, ar Taryba atsižvelgė į minėtą poveikį, vis dėlto turi būti išnagrinėtas atsižvelgiant į ginčijamame reglamente nurodytų motyvų visumą (šiuo klausimu žr. [1995 m. liepos 14 d. Pirmosios instancijos teismo] sprendimo Koyo Seiko prieš Tarybą [T-166/94, Rink. p. II-2129] 79 punktą). 265. Tačiau Taryba nurodo, kad ji atsižvelgė į šį veiksnį ginčijamo reglamento 134 konstatuojamojoje dalyje. Iš šios konstatuojamosios dalies matyti, kad Taryba bendrai išnagrinėjo atskaitymų už patentus mokėjimo poveikį konstatuodama, jog šis veiksnys nebuvo toks, kad nutrauktų priežastinį ryšį šioje byloje. Taryba teigia, kad šiuo konstatavimu ji taip pat atsakė į teiginį, jog atskaitymai buvo per dideli ir laikytini antikonkurenciniais veiksmais. 266. Šiuo atžvilgiu, nors 134 ir 135 konstatuojamosios dalys ir yra skirtinguose skirsniuose, t. y. „Atskaitymai patento savininkui“ ir „Kiti veiksniai“, iš šalių pateiktų argumentų matyti, kad abiejose iš jų yra ta pati bylos medžiagos informacija, susijusi su atskaitymais patento savininkui. Be to, šios konstatuojamosios dalys išdėstytos taip, kad jas reikia skaityti kartu dėl ginčijamo reglamento struktūros. 267. Todėl reikia atsižvelgti į išvadas, pateiktas 134 konstatuojamojoje dalyje, kad būtų išnagrinėta, ar Taryba atskyrė dėl ieškovės nurodytų antikonkurencinių veiksmų galbūt atsiradusią žalą. 268. Pirma, ieškovė ginčija šių išvadų reikšmę nurodydama, kad institucijos turėjo tiksliai įvertinti atskaitymų patento savininkui poveikį, jog galėtų padaryti išvadą, kad net jei atskaitymai patento savininkui nebūtų per dideli, Bendrijos pramonė būtų patyrusi žalą. 269. Šiuo atžvilgiu reikia pabrėžti, kad siekdamos paneigti išorinio veiksnio lemiamą poveikį Bendrijos institucijos turi išnagrinėti, ar minėtas poveikis buvo toks, kad nutrauktų priežastinį ryšį tarp nagrinėjamo importo ir Bendrijos pramonei padarytos žalos <…>. Tačiau šis nagrinėjimas nebūtinai reikalauja nustatyti tikslų nagrinėjamo veiksnio poveikį. Pakanka, kad Bendrijos institucijos konstatuotų, jog nepaisant šio išorės veiksnio, nagrinėjamo importo padaryta žala buvo didelė. 270. Šioje byloje Taryba pabrėžė, kad importas iš Indijos Bendrijos pramonei sukėlė didelę žalą, ypač dėl Bendrijos kainų dirbtinio sumažinimo. Ji paaiškino, kad net jei atskaitymai patento savininkui turėjo neigiamą poveikį Bendrijos pramonės pelnui, šis visiems rinkoje esantiems gamintojams poveikį turintis veiksnys buvo jau 1999 m., t. y. dar iki tol, kol importas išaugo. Todėl šis veiksnys negalėjo sukelti neigiamos Bendrijos gamintojų padėties raidos nuo 1999 metų. Atsižvelgdama į šiuos argumentus Taryba galėjo pagrįstai manyti, kad atskaitymų patento savininkui mokėjimas negalėjo turėti poveikio subsidijuojamo importo sukeltai žalai. 271. Taryba teisingai tvirtina, kad klausimo, ar atskaitymai patento savininkui buvo per dideli dėl patento savininko antikonkurencinių veiksmų, nagrinėjimas bet kuriuo atveju negali paneigti ankstesniame punkte minėtos išvados. 272. Taip pat reikia pastebėti, jog, skirtingai nuo situacijų, nagrinėtų bylose, kuriose priimti minėti sprendimai Extramet prieš Tarybą ir Mukand ir kt. prieš Tarybą, šioje byloje nurodomi antikonkurenciniai veiksmai nepriskirtini Bendrijos gamintojų veiksmams. Taigi, siekdamos įvertinti šį poveikį šioje byloje, Bendrijos institucijos neturėjo nagrinėti, ar pati Bendrijos pramonė neprisidėjo prie patirtos žalos. 273. Antra, nurodydama minėtą sprendimą Mukand ir kt. prieš Tarybą ieškovė teigia, kad dėl dirbtinio kainų sumažinimo atsiradusi žala buvo įvertinta netinkamai, jei Bendrijos kainos buvo dirbtinai padidintos dėl per didelių atskaitymų patento savininkui. 274. Reikia priminti, kad bylos aplinkybės, kuriomis priimtas minėtas sprendimas Mukand ir kt. prieš Tarybą, buvo susijusios su veiksmais, turinčiais poveikį Bendrijos kainoms, o ne importuotų prekių kainoms. Šioje byloje Taryba nustatė, kad nagrinėjamus atskaitymus patento savininkui turėjo mokėti visi gamintojai, įskaitant ieškovę. Ieškovė neginčijo šių faktinių duomenų. 275. Taigi ginčijamo reglamento 134 konstatuojamojoje dalyje Taryba galėjo padaryti išvadą, kad nagrinėjamas išorės veiksnys negali paaiškinti Bendrijos ir Indijos kainų skirtumo bei kad dėl to jis nepaveikė kriterijų, į kuriuos atsižvelgta apskaičiuojant dirbtinio kainų sumažinimo lygį. Net jei atskaitymai patento savininkui būtų per dideli dėl antikonkurencinių veiksmų, šis veiksnys negalėtų paveikti šio įvertinimo. 276. Atsižvelgiant į šiuos argumentus, reikia laikyti, kad ieškovė neįrodė, jog vertindama žalą Taryba nepaneigė poveikio, atsiradusio dėl tariamai antikonkurencinių veiksmų. 277. Tokiomis aplinkybėmis nebereikia priimti sprendimo dėl dublike ieškovės pateikto faktinio įrodymo priimtinumo, t. y. 2003 m. rugpjūčio 3 d. Komisijos pranešimo spaudai, aprašančio tyrimą dėl EB 81 ir EB 82 straipsnių taikymo tipinei licencinei sutarčiai dėl tam tikrų rūšių CD. Iš tikrųjų iš ieškovės argumentų matyti, kad šis įrodymas buvo pateiktas siekiant pagrįsti teiginį, jog Bendrijos institucijos žinojo apie nagrinėjamą veiksnį. Tačiau ji nepaaiškino, kaip šis pranešimas galėjo pagrįsti argumentą, kad tas veiksnys galėjo nutraukti priežastinį ryšį šioje byloje. 278. Todėl penktąjį ieškinio pagrindą reikia atmesti. 279. Iš viso to, kas išdėstyta, darytina išvada, kad reikia atmesti visą ieškinį ir todėl nėra reikalo priimti sprendimą dėl subsidiariai Tarybos pateiktų reikalavimų.“