ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
36

Be to, iš Fizinių asmenų pajamų mokesčio įstatymo 39 straipsnio 2 dalies ir Pelno mokesčio įstatymo 121 straipsnio 6 dalies matyti, kad pareigos pateikti informaciją nesilaikymas ar pavėluotas jos įvykdymas lemia tai, kad į mokesčio mokėtojo mokėtino mokesčio bazę įtraukiamos sumos, atitinkančios užsienyje esančio nedeklaruoto turto ar teisių vertę, įskaitant atvejus, kai šis turtas ar teisės įtraukti į kapitalą per metus arba finansinius metus, dėl kurių jau pasibaigęs senaties terminas dieną, kai turėjo būti įvykdyta pareiga pateikti informaciją. Vis dėlto mokesčių mokėtojas, kuris įvykdė šią pareigą per nustatytą terminą, išsaugo teisę pasinaudoti senaties terminu, kiek tai susiję su galimai nuslėptomis pajamomis, kurios buvo panaudotos įsigyti užsienyje turimam turtui ar teisėms.
80

Iš tiesų, pirma, priešingai, nei teigia Vengrija, trečiosios šalies pilietis arba asmuo be pilietybės įgyja tarptautinės apsaugos prašytojo, kaip jis suprantamas pagal šias nuostatas, statusą, kai tik pateikia tokį prašymą (2020 m. gruodžio 17 d. Sprendimo Komisija / Vengrija(Tarptautinės apsaugos prašytojų priėmimas), C‑808/18, EU:C:2020:1029, 100 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija). Antra, Direktyvos 2013/32 8 straipsnio 2 dalis ir 22 straipsnio 1 dalis turi būti aiškinamos taip, kad jomis taip pat užtikrinama galimybė suteikti pagalbą siekiant pateikti tokį prašymą. Iš tiesų, be to, kad Direktyva 2013/32 siekiama užtikrinti galimybę veiksmingai, lengvai ir greitai pasinaudoti tarptautinės apsaugos procedūra, jau nuo tarptautinės apsaugos prašymo pateikimo etapo (2020 m. gruodžio 17 d. Sprendimo Komisija / Vengrija(Tarptautinės apsaugos prašytojų priėmimas), C‑808/18, EU:C:2020:1029, 104–106 punktais ir juose nurodyta jurisprudencija), iš kartu aiškinamų Direktyvos 2013/32 8 straipsnio 1 ir 2 dalių matyti, kad sienos perėjimo punktuose teikiamos pagalbos tikslas, be kita ko, yra palengvinti trečiųjų šalių piliečiams arba asmenims be pilietybės pateikti tarptautinės apsaugos prašymą. Be to, šios direktyvos 22 straipsnio 1 dalyje aiškiai įtvirtinta teisė tartis su patarėju teisės klausimais visais procedūros etapais.
76

Be to, kaip matyti, 10000 BGN ribinė vertė taikoma, nepaisant to, ar sandoris vykdomas iš karto, ar dalimis atliekant kelias operacijas, o tai leidžia nustatyti asmenų, mėginančių apeiti minėtą teisės aktą išskaidant mokėtiną sumą reikiamą skaičių kartų tam, kad ji nepatektų į to teisės akto taikymo sritį, veiksmus.
204

Klausimas, ar atsižvelgiant į tai, kad poreikio valdymo operatoriai gali sudaryti sutartis arba per pereinamojo laikotarpio, arba per ilgalaikius, tačiau ne per abiejų rūšių aukcionus, aptariama priemone būtų leidžiama patobulinti poreikio valdymą ir būtų laikomasi 2014–2020 m. gairių 232 punkto a papunkčio, susijęs su motyvų pagrįstumu ir dėl tos priežasties – su ginčijamo sprendimo teisėtumu iš esmės, kuris yra atskiras klausimas, palyginti su klausimu dėl esminio procedūrinio reikalavimo, t. y. pareigos motyvuoti, laikymosi (pagal analogiją žr. 2008 m. liepos 10 d. Sprendimo Bertelsmann ir Sony Corporation of America / Impala, C‑413/06 P, EU:C:2008:392, 181 punktą ir nurodytą jurisprudenciją).
43

Be abejo, šiuose teisės aktuose taip pat numatytos skirtingos galimybės pasinaudoti įsisteigimo parama sąlygos, priklausomai nuo to, ar jaunasis ūkininkas įsisteigia kartu su kitais jaunaisiais ūkininkais, ar su kitais šiai kategorijai nepriklausančiais ūkininkais. Vis dėlto nei Reglamente Nr. 1305/2013, nei Deleguotajame reglamente Nr. 807/2014 nereikalaujama, kad jaunųjų ūkininkų, kurių situacija yra skirtinga, galimybės pasinaudoti įsisteigimo parama būtų lygiavertės. Be to, jaunųjų ūkininkų įsisteigimo paramos tikslą atitinka tai, kad kartu įsisteigiantiems jauniesiems ūkininkams sąlygos pasinaudoti šia parama yra palankesnės nei jauniesiems ūkininkams, kurie steigiasi kartu su šiai kategorijai nepriklausančiais ūkininkais.
14

Bendrasis Teismas atmetė ieškinį kaip nepriimtiną tiek, kiek juo buvo siekiama panaikinti pirmąjį ginčijamą sprendimą, nes apeliantė neįrodė, kad tas sprendimas yra konkrečiai su ja susijęs. Šiuo klausimu skundžiamo sprendimo 53 punkte Bendrasis Teismas nusprendė, kad vien dėl apeliantės dalyvavimo administracinėje procedūroje negalima daryti išvados, jog ji turi teisę pareikšti ieškinį dėl pirmojo ginčijamo sprendimo. Be to, skundžiamo sprendimo 55 punkte Bendrasis Teismas konstatavo, kad apeliantė neužėmė jokios padėties atitinkamose rinkose, kuriai galėjo turėti įtakos pardavėjoms suteikta pagalba. Galiausiai, minėto sprendimo 56 punkte Bendrasis Teismas nusprendė, jog apeliantės argumentų, kad ji būtų galėjusi įsigyti Nürburgring turtą ir taip patekti į atitinkamas rinkas, jeigu nebūtų buvusi diskriminuojama per konkurso procedūrą, ir kad dėl reputacijos praradimo bei neigiamos viešos informacijos, kurią lėmė jos atmetimas konkurso procedūroje, paskelbimo jai buvo sunku įsigyti arba eksploatuoti kitas lenktynių žiedines trasas, negalėjo pakakti, kad ji būtų individualizuota pardavėjoms suteiktos pagalbos ir pirmojo ginčijamo sprendimo atžvilgiu.
32

To paties nutarimo 8.12 straipsnis suformuluotas taip: „1. Užsienietis, nurodytas 8.7 straipsnio 1 dalyje, teisėtai gyvena Nyderlandų teritorijoje ilgiau kaip tris mėnesius nuo atvykimo, jeigu: a. yra pagal darbo sutartį arba savarankiškai dirbantis asmuo Nyderlanduose arba į Nyderlandus atvyko ieškoti darbo, jeigu gali tai įrodyti ir turi realių galimybių įsidarbinti; b. sau ir savo šeimos nariams turi pakankamai išteklių ir visavertį sveikatos draudimą Nyderlanduose; c. jis priimtas į studijas, kurios įtrauktos į Centraal register opleidingen hoger onderwijs (Aukštojo mokslo studijų centrinis registras, Nyderlandai) <…>; <…> 2. Užsieniečio teisėtas gyvenimas šalyje, nurodytas 1 dalies a punkte, nenutrūksta vien dėl to, kad šis pilietis nebedirba pagal darbo sutartį ar savarankiškai: a. nes yra laikinai nedarbingas dėl ligos ar nelaimingo atsitikimo; b. nes yra bedarbis dėl nuo jo valios nepriklausančių priežasčių, išdirbęs pagal darbo sutartį ar vykdęs savarankišką veiklą bent vienus metus ir užsiregistravęs kaip darbo ieškantis asmuo Uitvoeringsinstituut werknemersverzekeringen (Darbuotojų draudimo administravimo institutas, Nyderlandai); c. bent šešis mėnesius po to, kai tapo bedarbis dėl nuo jo valios nepriklausančių priežasčių, pasibaigus trumpesnės nei vienų metų trukmės sutarčiai, arba po to, kai ne savo noru buvo bedarbis pirmus dvylika mėnesių, jeigu užsiregistravo kaip darbo ieškantis asmuo Darbuotojų draudimo administravimo institute; d. jeigu jis pradeda profesinio rengimo kursą, kuris, išskyrus nedarbą dėl priežasčių, nepriklausančių nuo asmens valios, yra susijęs su jo ankstesne profesine veikla. <…>“
33

Be to, remiantis Bendrojo susitarimo 1 punkto a papunkčiu, vienas iš šio susitarimo tikslų – pagerinti darbo pagal terminuotas darbo sutartis kokybę, užtikrinant, kad būtų paisoma nediskriminavimo principo. Beje, Bendrojo susitarimo preambulės trečioje pastraipoje nurodyta, kad šis susitarimas „rodo socialinių partnerių siekį sukurti bendruosius pagrindus, kurie užtikrintų vienodų sąlygų taikymą pagal terminuotas sutartis dirbantiems darbuotojams, apsaugant juos nuo diskriminavimo“. Direktyvos 1999/70 14 konstatuojamojoje dalyje šiuo klausimu pažymėta, kad Bendruoju susitarimu siekiama, be kita ko, pagerinti darbo pagal terminuotas darbo sutartis kokybę, nustatant būtiniausius reikalavimus, kuriais būtų užtikrintas nediskriminavimo principo taikymas (2021 m. kovo 17 d. Sprendimo Consulmarketing, C‑652/19, EU:C:2021:208, 48 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
70

Be to, skundžiamo sprendimo 110–114 punktuose Bendrasis Teismas nusprendė, kad Taryba teisės požiūriu nepakankamai atsakė į argumentus, kuriuos PKK pateikė 2015 m. kovo 6 d. rašte vykstant procedūrai, per kurią buvo priimtas Sprendimas 2015/521 ir Įgyvendinimo reglamentas Nr. 2015/513. Bendrojo Teismo teigimu, užuominos su 2015–2017 m. aktais susijusiuose motyvų pareiškimuose, kad Taryba nesėkmingai ieškojo duomenų, pateisinančių PKK pavadinimo išbraukimą iš ginčijamo sąrašo, šiuo klausimu nepakanka. Be to, Bendrasis Teismas konstatavo, kad 2015 m. kovo 27 d. Tarybos raštas, kuriuo PKK buvo pranešta apie su šiuo sprendimu ir šiuo reglamentu susijusius motyvų pareiškimus, negalėjo ištaisyti šio nepakankamo motyvavimo. Pirma, šis laiškas buvo išsiųstas vėliau, nei priimtas minėtas sprendimas ir minėtas reglamentas. Antra, Bendrasis Teismas pažymėjo, kad, nors minėtame laiške nurodyta, jog kurdų grupių, kovojusių su grupuote „Islamo valstybė“, egzistavimas neturi įtakos Tarybos vertinimui dėl PKK tolesnio dalyvavimo teroristinėje veikloje pavojaus, ši institucija nenurodė aplinkybių, dėl kurių padarė išvadą, kad toks pavojus išlieka.
2

Šis prašymas pateiktas nagrinėjant Friends of the Irish Environment Ltd ir Commissioner for Environmental Information (Informacijos apie aplinką komisaras, Airija) ginčą dėl galimybės susipažinti su baigtos teismo bylos medžiaga.
21

(Ištaisyta 2021 m. balandžio 15 d. nutartimi) Europos Komisija teigia, kad apibūdindamas faktines ir teisines aplinkybes prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas nepakankamai paaiškino ir patikslino, kuo grindžia pateiktus klausimus ir būtinybę į juos atsakyti. Be to, kaip ir Rumunijos vyriausybė, ji nurodo, kad antrasis ir trečiasis klausimai yra nepriimtini, nes jie pateikti dėl Direktyvos 2003/88 6 straipsnio. Rumunijos vyriausybė taip pat nurodo, jog Teisingumo Teismo atsakymas, susijęs su prielaida, kad darbuotojas yra sudaręs sutartis su keliais skirtingais darbdaviais, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiam teismui visiškai nenaudingas, nes prejudiciniame sprendime pateikta analizė turi būti susijusi su pagrindinėje byloje nagrinėjama situacija, t. y. šiuo atveju situacija, kai darbuotojas sudarė kelias sutartis su vienu darbdaviu. Be to, Komisija abejoja, ar Direktyva 2003/88 taikytina pagrindinėje byloje: šioje byloje keliamas darbuotojų darbo užmokesčio klausimas, o, kaip matyti iš jurisprudencijos, toje direktyvoje šis klausimas nereglamentuojamas.
70

Nors to sprendimo 39 punkte Teisingumo Teismas padarė išvadą, kad toje byloje nagrinėta reklamos sistema yra nenuosekli ir negali užtikrinti, kad bus įgyvendintas jos tikslas, susijęs su visuomenės sveikatos apsauga, motyvuodamas tuo, jog ši sistema apima medicininio ir chirurginio gydymo, kurį atlieka privačios gydymo įstaigos, reklamos per nacionalinius televizijos kanalus draudimą, kartu suteikiant galimybę transliuoti tokią reklamą per vietinės televizijos kanalus, tokia išvada akivaizdžiai paaiškinama tuo, kad, kiek tai susiję su tokio gydymo reklama, šis visuomenės sveikatos apsaugos tikslas buvo vienodai svarbus neatsižvelgiant į tai, ar ši reklama transliuojama per nacionalinius televizijos kanalus, ar per vietinius televizijos kanalus.
39

Be to, International Protection Appeals Tribunal (Skundus dėl tarptautinės apsaugos nagrinėjantis teismas) nurodo, kad po to, kai buvo paskelbtas 2018 m. gruodžio 4 d. Sprendimas Minister for Justice and Equality ir Commissioner of An Garda Síochána (C‑378/17, EU:C:2018:979), jis padarė išvadą, kad 2018 m. taisyklės prieštarauja Direktyvos 2013/33 15 straipsniui, todėl nusprendė taikyti šią direktyvą, o ne nacionalines nuostatas, tad atitinkamiems pareiškėjams buvo leista patekti į Airijos darbo rinką.
21

Konkurencijos taryba iš esmės nurodė, kad, priešingai, nei nusprendė Curtea de Apel București (Bukarešto apeliacinis teismas), bet koks procesinis veiksmas, kuriuo siekiama patraukti atsakomybėn už pažeidimą, nutraukia senaties terminą. Be to, aiškinimas, pagal kurį sprendimas pradėti tyrimą yra paskutinis senaties terminą nutraukiantis veiksmas, lemtų nevienodą nacionalinės konkurencijos teisės ir Sąjungos teisės konkurencijos taisyklių taikymą, nes, kitaip nei Konkurencijos įstatyme, Reglamento Nr. 1/2003 25 straipsnio 3 dalyje nustatyta, kad senaties terminą nutraukiantys veiksmai, be kita ko, yra veiksmai, kurių imtasi bylos, pradėtos dėl pažeidimo, tikslais.
2

Šis prašymas pateiktas nagrinėjant Kaplan International Colleges UK Limited (toliau – KIC) ir Commissioners for Her Majesty’s Revenue and Customs (Jungtinės Karalystės mokesčių ir muitų administratorius) ginčą dėl atsisakymo jai taikyti neapmokestinimą pridėtinės vertės mokesčiu (PVM), numatytą nepriklausomoms asmenų grupėms.
22

Apeliančių teigimu, iš to darytina išvada, kad, priešingai, nei Bendrasis Teismas nustatė skundžiamo sprendimo 230 punkte, jis negalėjo tinkamai išspręsti jam pateikto ginčo neapklausęs W. Be to, priešingai, nei galima suprasti iš skundžiamo sprendimo 229 punkto, Bendrasis Teismas negali nuspręsti dėl tokios apklausos svarbos jos neatlikęs, o tik nusprendęs, kad bet kuriuo atveju ji negalėtų turėti įtakos jo sprendimo prasmei.
4

2005 m. gegužės 11 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2005/29/EB dėl nesąžiningos įmonių komercinės veiklos vartotojų atžvilgiu vidaus rinkoje ir iš dalies keičiančios Tarybos direktyvą 84/450/EEB, Europos Parlamento ir Tarybos direktyvas 97/7/EB, 98/27/EB bei 2002/65/EB ir Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (EB) Nr. 2006/2004 („Nesąžiningos komercinės veiklos direktyva“) (OL L 149, 2005, p. 22) 11 straipsnyje „Vykdymas [Teisės aktų taikymas]“ numatyta: „1. Kad šios direktyvos nuostatų būtų laikomasi vartotojų interesais, valstybės narės užtikrina pakankamus ir veiksmingus būdus kovoti su nesąžininga komercine veikla. Tokie būdai – tai teisinės nuostatos, pagal kurias asmenys ar organizacijos, kurie pagal nacionalinės teisės aktus laikomi turinčiais teisėtą interesą kovoti su nesąžininga komercine veikla, įskaitant konkurentus, galėtų: a) pradėti bylą dėl tokios nesąžiningos komercinės veiklos; ir / (arba) b) tokią nesąžiningą komercinę veiklą apskųsti administracinei institucijai, kuri kompetentinga priimti sprendimus dėl skundų ar pradėti atitinkamą teisinį bylos nagrinėjimą. Pačios valstybės narės sprendžia, kurios iš šių galimybių turi egzistuoti, ir ar teismai ar administracinės institucijos gali reikalauti, kad skundai pirma būtų nagrinėjami kitais nustatytais būdais, įskaitant nurodytus 10 straipsnyje. Šios galimybės turi būti prieinamos nepriklausomai nuo to, ar vartotojai, kuriems daroma įtaka, yra toje pačioje valstybėje narėje, kurioje įsikūręs prekybininkas, ar kitoje valstybėje narėje. <…> 2. Pagal 1 dalyje nurodytas teisines nuostatas valstybės narės teismams ir administracinėms institucijoms suteikia įgaliojimus, kurie, tais atvejais, kai jie mano, kad tokios priemonės, atsižvelgiant į visus interesus ir ypač į viešąjį interesą, yra būtinos, juos įgalintų [jiems leistų]: a) nurodyti nutraukti nesąžiningą komercinę veiklą arba pradėti atitinkamą teisinį bylos dėl tokios nesąžiningos komercinės veiklos nutraukimo nagrinėjimą; arba b) jei nesąžininga komercinė veikla dar nebuvo vykdoma, bet kyla jos vykdymo grėsmė, uždrausti šią veiklą arba pradėti atitinkamą teisinį bylos dėl tokios veiklos uždraudimo nagrinėjimą, net neturint įrodymų apie prekybininko [verslininko] tikruosius nuostolius ar žalą arba [jo] sąmoningą ketinimą ar aplaidumą. Valstybės narės taip pat priima nuostatas, kad pirmojoje pastraipoje nurodytų priemonių būtų galima imtis skubos tvarka, ir tos priemonės: – turėtų tik laikiną poveikį, arba – turėtų galutinį poveikį, suprantant, kad kiekviena valstybė narė sprendžia, kurią iš šių dviejų galimybių pasirinkti. Be to, siekiant panaikinti ilgalaikius nesąžiningos komercinės veiklos, kurią galutiniu sprendimu yra įsakyta nutraukti, padarinius, valstybės narės teismams ir administracinėms institucijoms gali suteikti įgaliojimus: a) pareikalauti, kad toks sprendimas ar jo dalis būtų paskelbta tokiu būdu, kuris joms atrodo tinkamiausias; b) to, pareikalauti, kad būtų paskelbtas pataisantis pareiškimas. <…>“
3

Direktyvos 2002/83, panaikintos 2009 m. lapkričio 25 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2009/138/EB dėl draudimo ir perdraudimo veiklos pradėjimo ir jos vykdymo (Mokumas II) (OL L 335, 2009, p. 1; klaidų ištaisymai OL L 219, 2014, p. 66 ir OL L 84, 2015, p. 74), 2, 5, 45 ir 52 konstatuojamosios dalys buvo suformuluotos taip: „(2) Siekiant palengvinti sąlygas pradėti gyvybės draudimo veiklą ir ją vykdyti, būtina pašalinti tam tikrus skirtumus, egzistuojančius tarp priežiūrą reglamentuojančių nacionalinės teisės aktų; kad būtų pasiektas šis tikslas ir kartu užtikrinta atitinkama draudėjų ir naudos gavėjų apsauga visose valstybėse narėse, turėtų būti suderintos nuostatos, susijusios su iš gyvybės draudimo įmonių reikalaujamomis finansinėmis garantijomis. <…> (5) Dėl to ši direktyva yra svarbus žingsnis link nacionalinių rinkų susiliejimo į integruotą rinką ir šiame etape turi būti patvirtintos kitos Bendrijos priemonės siekiant visiems draudėjams suteikti galimybę kreiptis į bet kurį draudiką, kurio pagrindinė buveinė yra Bendrijoje ir kuris joje vykdo veiklą naudodamasis įsisteigimo teise ir laisve teikti paslaugas kartu garantuojant jiems tinkamą apsaugą. <…> (45) Gyvybės draudimo sutartį sudariusiam draudėjui turėtų būti suteikta galimybė per 14–30 dienų laikotarpį nutraukti draudimo sutartį. <…> (52) Vidaus draudimo rinkoje vartotojas turės platesnį ir įvairesnį sutarčių pasirinkimą; tam, kad ši įvairovė ir padidėjusi konkurencija būtų naudinga, jam turi būti suteikta visa informacija, kurios tik reikia, kad jis pasirinktų geriausiai jo poreikius atitinkančią sutartį; šis reikalavimas dėl informacijos yra tuo svarbus, kad įsipareigojimai gali būti labai ilgalaikiai; dėl to turi būti suderintos minimalios nuostatos, kad vartotojas gautų aiškią ir tikslią informaciją apie pagrindines jam siūlomų produktų charakteristikas, taip pat išsamią informaciją apie įstaigas, kurioms gali būti adresuojami visi draudėjų, apdraustųjų ar naudos gavėjų skundai.“
50

Be to, kaip matyti iš Kroatijos vyriausybės pateiktų pastabų, Kroatijos teisės sistemoje egzistuoja alternatyvūs teisių gynimo būdai, t. y. teisme pradėta mokėjimo įsakymo procedūra, galinti kompensuoti nepatogumus, kurių gali kilti notarams suteikus įgaliojimus išduoti vykdomuosius raštus per priverstinio vykdymo procedūras. Šiuo klausimu ši vyriausybė tvirtina, kad nors pagal Civilinio proceso kodekso 446 straipsnio antrą pastraipą tokios teisės gynimo priemonės priimtinumui taikoma suinteresuotumo pareikšti ieškinį pagal šią procedūrą sąlyga, šio straipsnio trečioje pastraipoje įtvirtinta tokio suinteresuotumo egzistavimo prezumpcija, kai atsakovas gyvena užsienyje. Šį aspektą turi patikrinti prašymus priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas.
12

Iš tiesų, šio teismo teigimu, tokio komandiravimo sandorio, koks nagrinėjamas pagrindinėje byloje, ekonominis pobūdis, atrodo, kyla iš to, kad, remiantis šio sprendimo 5 punkte nurodyto įstatyminio dekreto 30 straipsniu, būtinas konkretus komandiruojančio darbdavio interesas, t. y. užtikrinti geresnį patronuojančiosios bendrovės ir patronuojamosios bendrovės bendros struktūros funkcionalumą. Be to, šio intereso buvimas šiuo atveju neginčijamas.
59

Be to, kiek tai susiję su KD10 dienos ribine verte, Komisija pateikia atnaujintus 2017 m. duomenis, siekdama įrodyti, kad, nepaisant to, jog zonoje IT 1911 (Palermas) ir zonoje IT 1215 (Romos aglomeracija) buvo laikomasi minėtų ribinių verčių, šie duomenys nepanaikina jos ieškinio reikalavimuose pateiktų argumentų pagrįstumo. Iš tiesų, tiek, kiek pirmojoje zonoje įsipareigojimų neįvykdymu kaltinama „nuo 2016 [metų]“, t. y. bent jau 2016 m., nepriklausomai nuo 2017 m. duomenų, o antrojoje zonoje bet kuriuo atveju „nuo 2008 [metų]“, Komisijos ieškinyje pateiktos išvados lieka galioti. Be to, Komisija pažymi, kad iš šių duomenų matyti, jog 2017 m. KD10 dienos ribinė vertė buvo viršyta kitose 25 jos ieškinyje nurodytose zonose.
97

Šiuo klausimu Komisija visų pirma teigia, kad ši sąlyga suformuluota taip neapibrėžtai ir bendrai, kad pagal ją galima šio leidimo išdavimą sieti su bet kokia specialia sąlyga, nepaisant GATS XX straipsnio 1 dalies a ir b punktų formuluočių. Be to, tokia išankstinio leidimo sąlyga gali pakenkti siekiui prisiimti įsipareigojimus pagal GATS XVI ir XVII straipsnius, kaip nurodyta GATS preambulės antroje pastraipoje, t. y. „prekybos paslaugomis plėtrai skaidrumo bei tolydaus liberalizavimo sąlygomis“. Be to, net darant prielaidą, kad ši „patekimo į rinką apribojimų“ skiltyje įrašyta sąlyga iš tiesų taikoma nacionaliniam režimui, tokia sąlyga, kaip yra suformuluota, negali apimti konkretaus Aukštojo mokslo įstatymo 76 straipsnio 1 dalies a punkte numatyto reikalavimo, pagal kurį Vengrijos vyriausybė ir valstybės, kurioje yra užsienio aukštojo mokslo įstaigos buveinė, vyriausybė sutiktų būti saistomos sutarties, kurioje įtvirtinama parama šiai įstaigai, jei ši vykdytų veiklą Vengrijoje.
5

Pareigūnų tarnybos nuostatų 90 straipsnis suformuluotas taip: „1. Bet kuris asmuo, kuriam taikomi šie Tarnybos nuostatai, gali paduoti prašymą paskyrimų tarnybai, kad ji priimtų dėl jo sprendimą. Institucija [Paskyrimų tarnyba] apie savo motyvuotą sprendimą prašytojui [suinteresuotajam asmeniui] praneša per keturis mėnesius nuo prašymo gavimo dienos. Jei pasibaigus šiam terminui atsakymas į prašymą negautas, laikoma, kad priimtas sprendimas [implicitinis sprendimas] prašymą atmesti, kuris gali būti skundžiamas pagal šią pastraipą [kitą dalį]. 2. Bet kuris asmuo, kuriam taikomi šie Tarnybos nuostatai, gali paduoti paskyrimų tarnybai skundą dėl kiekvieno jo nenaudai priimto akto, ir tuo atveju, kai minėta institucija [tarnyba] priėmė sprendimą, ir tuo atveju, kai ji nepriėmė Tarnybos nuostatuose nustatyto sprendimo [nesiėmė Tarnybos nuostatuose nurodytų priemonių]. Skundas turi būti paduotas per tris mėnesius. <…> <…> Institucija [Paskyrimų tarnyba] praneša besiskundžiančiajam [suinteresuotajam] asmeniui apie savo motyvuotą sprendimą per keturis mėnesius nuo skundo padavimo dienos. Jei pasibaigus šiam terminui atsakymas į skundą negautas, laikoma, kad priimtas sprendimas skundą atmesti, kuris gali būti skundžiamas pagal 91 straipsnį.“
29

Šiomis aplinkybėmis Verwaltungsgericht Stuttgart (Štutgarto administracinis teismas) nutarė sustabdyti bylos nagrinėjimą ir pateikti Teisingumo Teismui šiuos prejudicinius klausimus: „1. Ar Reglamento Nr. 1013/2006 3 straipsnio 2 dalį <…> reikia aiškinti taip, kad popieriaus, statybinio kartono ir popieriaus gaminių atliekų mišiniai, kurių sudėtis tokia, kad jų atskirai paimtos atliekų frakcijos patenka į Bazelio konvencijos IX priedo B3020 įrašo pirmąsias tris įtraukas, ir kuriuose, be to, yra iki 10 % priemaišų, turi būti klasifikuojami priskiriant Bazelio konvencijos [IX priedo] B3020 kodą, ir dėl to jiems taikomi 18 straipsnyje nustatyti bendrieji informacijos reikalavimai, o ne 4 straipsnyje nustatyta pareiga pranešti? Jei į pirmąjį klausimą būtų atsakyta neigiamai: 2. Ar Reglamento Nr. 1013/2006 3 straipsnio 2 dalį <…> reikia aiškinti taip, kad popieriaus, statybinio kartono ir popieriaus gaminių atliekų mišiniai, kurių sudėtis tokia, kad jų atskirai paimtos atliekų frakcijos patenka į Bazelio konvencijos IX priedo B3020 įrašo pirmąsias tris įtraukas, ir kuriuose, be to, yra iki 10 % priemaišų, nėra priskirtini IIIA priedo 3 punkto g papunkčiui, todėl jiems taikomi ne 18 straipsnyje nustatyti bendrieji informacijos reikalavimai, o 4 straipsnyje nustatyta pareiga pranešti?“
20

Antra, Coty pažymi, kad sprendime dėl prašymo priimti prejudicinį sprendimą pateiktas atsakovių pagrindinėje byloje apibūdinimas nepakankamai atspindi Amazon Services Europe ir Amazon FC Graben vaidmenį, kiek tai susiję su atitinkamų prekių pateikimu rinkai. Šiomis aplinkybėmis ji tvirtina, kad informuojant apie pardavimą ir vykdant pardavimo sutartį šios bendrovės visiškai pakeičia pardavėją. Be to, Amazon Services Europe ir Amazon ES nurodymu, Amazon Europe Core nuolat reklamuoja atitinkamas prekes interneto svetainėje www.amazon.de per Google paieškos sistemos reklaminius skelbimus, kuriuose daroma nuoroda į pačios Amazon ES ir trečiųjų asmenų, valdomų Amazon Services Europe, pasiūlymus. Taigi, vertinant bendrai, atsakovių pagrindinėje byloje veikla gerokai viršija eBay vaidmenį byloje, kurioje priimtas 2011 m. liepos 12 d. Sprendimas L’Oréal ir kt. (C‑324/09, EU:C:2011:474).