Keywords

Summary



Keywords

1. Europos Sąjungos pilietybė — Sutarties nuostatos — „Ratione materiae“ taikymo sritis — Netaikymas vien vidaus situacijoms — Nacionalinės mokesčių teisės aktas, susijęs su išlaikymo išmokų atskaita iš apmokestinamųjų pajamų — Atsižvelgimas į išlaikymo išmokų, sumokėtų kitoje valstybėje narėje gyvenančiam gavėjui, mokestinį vertinimą — Vien vidaus situacijos nebuvimas

(EB 17 straipsnis)

2. Europos Sąjungos pilietybė — Vienodas vertinimas — Diskriminacija dėl pilietybės — Teisė laisvai judėti ir laisvai apsigyventi valstybių narių teritorijoje — Nacionalinės teisės aktas, susiejantis galimybę kitoje valstybėje narėje gyvenančiam buvusiam sutuoktiniui sumokėtas išlaikymo išmokas atskaityti iš apmokestinamųjų pajamų su jų apmokestinimu pastarojoje valstybėje — Priimtinumas

(EB 12 straipsnis ir 18 straipsnio 1 dalis)

Summary

1. EB 17 straipsnyje įtvirtinta Sąjungos pilietybe nesiekiama išplėsti Sutarties ratione materiae taikymo srities vidaus situacijoms, neturinčioms jokio ryšio su Bendrijos teise. Tačiau tik dėl šios aplinkybės valstybės narės piliečio, kuris nepasinaudojo laisvo judėjimo teise, padėties negalima laikyti vien tik vidaus situacija.

Kalbant apie nacionalinės mokesčių teisės aktą, kuriame, siekiant nustatyti, ar galima atskaityti išlaikymo išmokas, kurias atitinkamoje valstybėje narėje gyvenantis mokesčių mokėtojas sumokėjo kitoje valstybėje narėje gyvenančiam gavėjui, atsižvelgiama į minėtų išmokų vertinimą pagal valstybės narės, kurioje gyvena šis gavėjas, mokesčių teisės aktus, pastarojo pasinaudojimas EB 18 straipsnyje įtvirtinta teise laisvai judėti ir apsigyventi kitoje valstybėje narėje turi poveikį mokesčių mokėtojo teisei į atskaitą toje valstybėje narėje, kurioje jis gyvena.

Todėl tokia situacija negali būti laikoma vidaus situacija, neturinčia jokio ryšio su Bendrijos teise.

(žr. 20, 22, 24–25 punktus)

2. EB 12 straipsnio pirmoji pastraipa ir 18 straipsnio 1 dalis turi būti aiškinamos taip, kad jos nedraudžia to, kad valstybėje narėje gyvenantis mokesčių mokėtojas pagal nacionalinės teisės aktus negalėtų iš savo šioje valstybėje narėje apmokestinamųjų pajamų atskaityti išlaikymo išmokų, sumokėtų savo buvusiam sutuoktiniui, gyvenančiam kitoje valstybėje narėje, kurioje šios išmokos neapmokestinamos, nors jis turėtų tokią teisę, jei jo buvęs sutuoktinis vis dar gyventų toje pačioje valstybėje narėje.

Iš tiesų EB 12 straipsniu nesiekiama panaikinti galimų požiūrio į asmenis ir įmones, patenkančius į Bendrijos jurisdikciją, skirtumų, egzistuojančių atskirose valstybėse narėse, jei visiems į jų taikymo sritį patenkantiems asmenims jie yra taikomi remiantis objektyviais kriterijais ir neatsižvelgiant į jų nacionalinę priklausomybę.

Be to, Sutartis negarantuoja to, kad Sąjungos piliečio veiklos perkėlimas į kitą valstybę narę nei ta, kurioje jis iki tol gyveno, neturės jokio poveikio apmokestinimui. Dėl valstybių narių teisės aktų šioje srityje skirtumų toks perkėlimas, atsižvelgiant į aplinkybes, piliečiui gali būti daugiau ar mažiau palankus arba nepalankus netiesioginio apmokestinimo atžvilgiu. Toks pat principas a fortiori taikomas tokiai situacijai, kurioje suinteresuotasis asmuo pats nepasinaudojo savo laisvo judėjimo teise, tačiau, jo buvusiam sutuoktiniui perkėlus gyvenamąją vietą į kitą valstybę narę, teigia tapęs nevienodo vertinimo auka.

(žr. 34, 45–47 punktus ir rezoliucinę dalį)