Keywords

Summary



Keywords

1. Aplinka – Laukinių paukščių apsauga – Direktyva 79/409 – Perkėlimas į nacionalinę teisę nesiimant teisės aktų leidybos priemonių – Ribos

(Tarybos direktyva 79/409)

2. Aplinka – Laukinių paukščių apsauga – Direktyva 79/409 – Taikymo sritis

(Tarybos direktyvos 79/409 1 ir 11 straipsniai)

3. Aplinka – Laukinių paukščių apsauga – Direktyva 79/409 – Valstybių narių atliekamas įgyvendinimas

(Tarybos direktyvos 79/409 9 straipsnio 1 dalies a punktas ir 2 dalis)

4. Aplinka – Laukinių paukščių apsauga – Direktyva 79/409 – Pareiga uždrausti medžioklę tam tikrais laikotarpiais, kai paukščiai yra ypač pažeidžiami

(Tarybos direktyvos 79/409 7 straipsnio 4 dalis)

5. Aplinka – Laukinių paukščių apsauga – Direktyva 79/409 – Medžioklės pradžios ir pabaigos datos

(Tarybos direktyvos 79/409 9 straipsnio 1 dalies c punktas)

6. Aplinka – Laukinių paukščių apsauga – Direktyva 79/409 – Valstybių narių atliekamas įgyvendinimas

(Tarybos direktyvos 79/409 8 straipsnis ir IV priedas)

Summary

1. Bendrijos normų perkėlimas į vidaus teisę nebūtinai reikalauja formaliai ir pažodžiui atkartoti jų nuostatas aiškioje ir specifinėje nuostatoje; tam gali pakakti bendro teisinio konteksto, jeigu jis realiai užtikrina pakankamai aiškų ir tikslų visišką direktyvos taikymą.

Tačiau perkėlimo tikslumas turi ypatingos reikšmės Direktyvos 79/409 dėl laukinių paukščių apsaugos atveju, nes atitinkamoms valstybėms narėms patikimas bendro paveldo valdymas jų suverenioje teritorijoje.

(žr. 89, 92 punktus)

2. Direktyvos 79/409 dėl laukinių paukščių apsaugos 11 straipsnis, tik nustatantis specifinę pareigą valstybėms narėms rūpintis, kad paukščių rūšių, kurios natūraliomis sąlygomis nėra aptinkamos valstybių narių europinėje teritorijoje, introdukcija nepakenktų vietinei florai ir faunai, negali būti laikomas teisiniu pagrindu, leidžiančiu nukrypti nuo valstybėms narėms pagal direktyvos 1 straipsnį tenkančių apsaugos užtikrinimo pareigų, taikomų visų valstybių narių europinėje teritorijoje, t. y. bet kurioje iš šių valstybių natūraliomis sąlygomis aptinkamų paukščių rūšims, kurios joje yra vietinės, ir toms, kurios aptinkamos tik kitose valstybėse narėse. Iš tiesų visapusės ir veiksmingos laukinių paukščių apsaugos visos Bendrijos viduje svarba, nesvarbu, kokia jų apsistojimo vieta arba keliavimo arealas, nesuderinamą su direktyva daro bet kokį nacionalinės teisės aktą, kuris numato laukinių paukščių apsaugą atsižvelgiant į nacionalinę fauną.

(žr. 101–103 punktus)

3. Nors žalos vynuogynams prevencija iš principo gali būti pagrindas imtis nukrypstančių priemonių pagal Direktyvos 79/409 dėl laukinių paukščių apsaugos 9 straipsnio 1 dalies a punkto trečią įtrauką, tačiau ši nuostata nesudaro teisinio pagrindo tam, kad tam tikrai rūšiai, nors ir ribotą laikotarpį, būtų visiškai netaikoma direktyvoje numatyta apsaugos sistema. Šios apsaugos sistemos netaikymas tam tikrai paukščių rūšiai, nors ir ribotą laikotarpį, faktiškai gali kelti grėsmę net šios rūšies išlikimui. Todėl valstybėms narėms leidžiama priimti nuo laukinių paukščių apsaugos sistemos nukrypstančias nuostatas tik laikantis direktyvos 9 straipsnio 2 dalyje nustatytų reikalavimų.

(žr. 113–115 punktus)

4. Direktyvos 79/409 dėl laukinių paukščių apsaugos 7 straipsnio 4 dalyje įtvirtinta apsaugos nuo medžioklės veiksmų sistema yra apibrėžta plačiai, atsižvelgiant į atitinkamų rūšių biologinius ypatumus bei į tai, kad ji susijusi ne tik su jauniklių auginimo, bet ir įvairių veisimosi stadijų laikotarpiais. 7 straipsnio 4 dalies tikslą iš tiesų atitinka tik tokia schema, kuri yra skirta užtikrinti visišką apsaugą laikotarpiais, kuriais kyla didelis pavojus laukiniams paukščiams. Iš tiesų bet kokie veiksmai laikotarpiais, susijusiais su paukščių veisimusi, net jei nukreipti tik į populiacijos dalį, gali turėti poveikio jų veisimuisi. Taip yra ir poravimosi stadijos atveju, kurios metu atitinkamoms rūšims kyla didelis pavojus ir jos yra ypač lengvai pažeidžiamos. Todėl ši stadija įeina į laikotarpį, kurio metu iš principo draudžiama bet kokia medžioklė.

(žr. 192–195 punktus)

5. Direktyvos 79/409 dėl laukinių paukščių apsaugos 9 straipsnio 1 dalies c punktas valstybėms narėms leidžia nesilaikyti medžioklės pradžios ir pabaigos datų, kurios yra nustatomos atsižvelgiant į šios direktyvos 7 straipsnio 4 dalyje nurodytus tikslus. Šiuo atžvilgiu rekreacinė laukinių paukščių medžioklė minėtoje 7 straipsnio 4 dalyje nurodytais laikotarpiais gali, jei tenkinami jos 9 straipsnio 2 dalies reikalavimai, atitikti „protingo naudojimo“ kriterijų direktyvos 9 straipsnio 1 dalies c punkto prasme. Tačiau šių reikalavimų laikymosi įrodinėjimo našta kiekvieno nukrypimo atveju tenka šį sprendimą priimančiai nacionalinei institucijai.

Be to, priimdamos pastarąją nuostatą perkeliančias priemones valstybės narės turi užtikrinti, kad visais joje numatytų nukrypti leidžiančių nuostatų taikymo atvejais ir visoms saugomoms rūšims leidžiamas sumedžioti kiekis neviršytų limito, atitinkančio nedidelį šių sumedžiojimų skaičių, kuris turi būti nustatytas remiantis tiksliais moksliniais duomenimis. Bendrijos teisės reikalavimus atitinkantis direktyvos perkėlimas reikalauja sudaryti galimybę institucijoms, kompetentingoms suteikti atitinkamos rūšies paukščių išimtinės medžioklės leidimus vadovaujantis leidžiančiomis nukrypti nuostatomis, remtis pakankamai tiksliais rodmenimis dėl būtinų laikytis limitų. Vadinasi, kompetentingos atitinkamos valstybės narės institucijos privalo teisiškai pakankamai tiksliai ir remdamosi pripažintais moksliniais duomenimis užtikrinti, kad bet kuriuo atveju nebūtų viršytas ribinis kiekis ir, be to, kad būtų užtikrinta visiška nurodytų rūšių apsauga.

(žr. 196–199, 201, 225 punktus)

6. Tai, kad valstybėje narėje neegzistuoja tam tikri Direktyva 79/409 dėl laukinių paukščių apsaugos uždrausti medžiojimo arba žudymo būdai, neatleidžia atitinkamos valstybės narės nuo jos pareigos imtis įstatymų ir kitų teisės aktų priemonių, kad būtų užtikrintas adekvatus direktyvos nuostatų perkėlimas. Teisinio saugumo principas reikalauja, kad joje numatyti draudimai būtų įtvirtinti privalomojo pobūdžio teisės nuostatose.

(žr. 280–281 punktus)