21

Tokį aiškinimą Teisingumo Teismas grindė šiais argumentais: „33 Visų pirma svarbu nurodyti, kad [Reglamento Nr. 207/2009] 9 straipsnio 1 dalyje neskirstoma pagal tai, ar trečioji šalis yra Bendrijos prekių ženklo savininkė, ar ne. Taigi šia nuostata Bendrijos prekių ženklo savininkui suteikiama išimtinė teisė, kuria remdamasis jis gali uždrausti visoms „trečiosioms šalis“ be jo sutikimo prekybos veikloje naudoti žymenis, galinčius pakenkti jo prekių ženklui <…> 34 Toliau reikia atsižvelgti į [šio] reglamento 54 straipsnį, susijusį su apribojimais dėl neprieštaravimo, pagal kurį, „jeigu Bendrijos prekių ženklo savininkas <...> penkerius metus iš eilės neprieštaravo dėl vėlesnio [Bendrijos] prekių ženklo naudojimo, jis netenka teisės <...> prašyti paskelbti vėlesnio prekių ženklo įregistravimą negaliojančiu arba paduoti protestą [dėl jo naudojimo] <...>“ 35 Iš šios nuostatos formuluotės matyti, kad tol, kol netaikomi apribojimai dėl neprieštaravimo, Bendrijos prekių ženklo savininkas gali prašyti VRDT pripažinti vėlesnio Bendrijos prekių ženklo registraciją negaliojančia ir prieštarauti jo naudojimui pateikdamas ieškinį dėl teisių pažeidimo Bendrijos prekių ženklų teismuose. 36 Galiausiai reikia pažymėti, kad nei [Reglamento Nr. 207/2009] 12 straipsnyje, kuris susijęs su Bendrijos prekių ženklo veikimo apribojimu, nei jokioje kitoje šio reglamento nuostatoje nenumatytas trečiajai šaliai, kuri yra vėlesnio Bendrijos prekių ženklo savininkė, palankus aiškus Bendrijos prekių ženklo savininko išimtinės teisės ribojimas. 37 Taigi iš [šio] reglamento 9 straipsnio 1 dalies formuluotės ir bendros šio reglamento struktūros matyti, kad Bendrijos prekių ženklo savininkas turi galėti uždrausti vėlesnio Bendrijos prekių ženklo savininkui naudoti šį vėlesnį prekių ženklą. 38 Šios išvados nepaneigia aplinkybė, kad vėlesnio Bendrijos prekių ženklo savininkas taip pat turi išimtinę teisę pagal [minėto] reglamento 9 straipsnio 1 dalį. 39 Šiuo atžvilgiu reikia priminti, kad <...> [Reglamento Nr. 207/2009] nuostatos turi būti aiškinamos atsižvelgiant į prioriteto principą, pagal kurį ankstesnis Bendrijos prekių ženklas turi pirmenybę vėlesnio Bendrijos prekių ženklo atžvilgiu <…> 40 Iš tikrųjų, be kita ko, iš [šio] reglamento 8 straipsnio 1 dalies ir 53 straipsnio 1 dalies matyti, kad, kilus ginčui dėl dviejų prekių ženklų, preziumuojama, kad tas prekių ženklas, kuris buvo įregistruotas pirmas, sąlygas Bendrijos apsaugai gauti atitiko anksčiau nei tas, kuris buvo įregistruotas antras. <…> 49 Be kita ko, pažymėtina būtinybė apsaugoti esminę prekių ženklo funkciją – užtikrinti vartotojams prekių kilmę (Sprendimo Arsenal Football Club, C‑206/01, EU:C:2002:651, 51 punktas). 50 Šiuo atžvilgiu Teisingumo Teismas jau ne kartą nurodė, kad [Reglamento Nr. 207/2009] 9 straipsnio 1 dalyje numatyta išimtinė teisė buvo įtvirtinta siekiant suteikti prekių ženklo savininkui galimybę apginti savo, kaip prekių ženklo savininko, specifinius interesus, t. y. užtikrinti, kad prekių ženklas atliktų savo funkcijas (žr. Sprendimo Google France ir Google, C‑236/08–C‑238/08, EU:C:2010:159, 75 punktą ir jame nurodytą teismo praktiką). 51 Taigi <...>, jeigu ankstesnio Bendrijos prekių ženklo savininkas, norėdamas uždrausti trečiajai šaliai naudoti žymenį, galintį pakenkti jo prekių ženklo funkcijoms, turėtų palaukti, kol vėlesnio Bendrijos prekių ženklo, kurio savininkė yra minėta trečioji šalis, registracija bus pripažinta negaliojančia, gerokai susilpnėtų [šio] reglamento 9 straipsnio 1 dalimi jam suteikiama apsauga.“