GENERALINIO ADVOKATO

EVGENI TANCHEV IŠVADA,

pateikta 2020 m. kovo 26 d. ( 1 )

Byla C‑249/19

JE

prieš

KF

(Tribunalul Bucureşti (Bukarešto apygardos teismas, Rumunija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą)

„Prašymas priimti prejudicinį sprendimą – Reglamentas (ES) Nr. 1259/2010 – Tvirtesnis bendradarbiavimas santuokos nutraukimui ir gyvenimui skyrium taikytinos teisės srityje – Santuokos nutraukimui ir gyvenimui skyrium taikytinos teisės nustatymas – 10 straipsnis – Teismo vietos teisės taikymas – Žodžių „santuokos nutraukimas nenumatytas“ aiškinimas – Vertinimo kriterijai – Siauras arba platus aiškinimas“

1. Tribunalul Bucureşti (Bukarešto apygardos teismas, Rumunija) pateikė prašymą priimti prejudicinį sprendimą tam, kad išsiaiškintų, kaip turi būti aiškinamas Reglamento (ES) Nr. 1259/2010 ( 2 ) 10 straipsnis – nuostata, kurios Teisingumo Teismas dar nėra išaiškinęs ( 3 ). Pagrindinė byla susijusi su JE ir KF ginču dėl jų santuokos nutraukimo bylai taikytinos teisės nustatymo. Šis reglamentas – pirmasis ES istorijoje pagal „tvirtesnio bendradarbiavimo“ procedūrą priimtas tarptautinės privatinės teisės aktas – teisės doktrinoje apibūdinamas kaip sėkmės pavyzdys ir būsimos Sąjungos šeimos teisės kertinis akmuo ( 4 ). Rumunija yra viena iš 17 valstybių narių, dalyvaujančių šiame tvirtesniame bendradarbiavime.

I. Teisinis pagrindas

A. Europos Sąjungos teisė

1. Reglamentas (EB) Nr. 2201/2003

2. Kaip nurodyta Reglamento Nr. 2201/2003 ( 5 ) 3 straipsnio 1 dalies b punkte: „Bylose, susijusiose su santuokos nutraukimu, gyvenimu skyrium (separacija) ir santuokos pripažinimu negaliojančia, jurisdikciją turi teismai, esantys toje valstybėje narėje: <…> b) kurios pilietybę turi abu sutuoktiniai arba, kalbant apie Jungtinę Karalystę ir Airiją, kurioje yra abiejų sutuoktinių nuolatinė gyvenamoji vieta.“

2. Reglamentas (ES) Nr. 1259/2010

3. Reglamento Nr. 1259/2010 ( 6 ) 5 straipsnyje „Šalių pasirinkta taikytina teisė“ nustatyta: „1. Sutuoktiniai gali susitarti nustatyti santuokos nutraukimui ir gyvenimui skyrium taikytiną teisę, jeigu ši teisė yra: a) valstybės, kurioje susitarimo sudarymo metu yra sutuoktinių įprastinė gyvenamoji vieta, teisė; arba b) valstybės, kurioje buvo sutuoktinių paskiausia įprastinė gyvenamoji vieta, jeigu susitarimo sudarymo metu vienas iš sutuoktinių joje tebegyvena, teisė; arba c) valstybės, kurios pilietybę susitarimo sudarymo metu turi bet kuris iš sutuoktinių, teisė; arba d) teismo vietos teisė. 2. Nedarant poveikio 3 daliai, susitarimas, kuriuo nustatoma taikytina teisė, gali būti sudarytas ir pakeistas bet kuriuo metu, tačiau ne vėliau kaip bylos iškėlimo teisme metu. 3. Jei tai numatyta teismo vietos teisėje, sutuoktiniai taikytiną teisę taip pat gali nustatyti teisme bylos nagrinėjimo metu. Tuo atveju toks nustatymas užfiksuojamas teisme pagal teismo vietos teisę.“

4. Šio reglamento 8 straipsnyje „Taikytina teisė šalims jos nepasirinkus“ nustatyta: „Šalims nepasirinkus taikytinos teisės pagal 5 straipsnį, santuokos nutraukimui ir gyvenimui skyrium taikoma teisė tos valstybės: a) kurioje bylos iškėlimo teisme metu yra sutuoktinių įprastinė gyvenamoji vieta; arba, jei ši sąlyga netenkinama; b) kurioje buvo sutuoktinių paskiausia įprastinė gyvenamoji vieta, su sąlyga, kad gyvenimo toje valstybėje laikotarpis nesibaigė daugiau nei prieš vienerius metus iki bylos iškėlimo teisme, jei bylos iškėlimo teisme metu vienas iš sutuoktinių toje valstybėje tebegyvena; arba, jei ši sąlyga netenkinama; c) kurios pilietybę bylos iškėlimo teisme metu turi abu sutuoktiniai; arba, jei ši sąlyga netenkinama; d) kurios teisme iškelta byla.“

5. Šio reglamento 10 straipsnyje „Teismo vietos teisės taikymas“ nustatyta: „Jei pagal 5 arba 8 straipsnius nustatytoje taikytinoje teisėje santuokos nutraukimas nenumatytas arba joje vienam iš sutuoktinių dėl jo lyties nesuteikiamos vienodos galimybės nutraukti santuoką arba patvirtinti gyvenimą skyrium, taikoma teismo vietos teisė.“

6. Šio reglamento 12 straipsnyje „Viešoji tvarka“ nustatyta: „Atsisakyti taikyti pagal šį reglamentą nustatytos teisės nuostatą galima tik tuo atveju, jei toks taikymas yra aiškiai nesuderinamas su teismo vietos valstybės viešąja tvarka.“

B. Rumunijos teisė

7. Rumunijos civilinio kodekso 2600 straipsnio 2 ir 3 dalyse nustatyta: „2. Jeigu pagal taip nustatytą užsienio teisę santuokos nutraukimas neleidžiamas arba yra galimas tik itin ribojančiomis sąlygomis, Rumunijos teisė taikoma tuo atveju, kai ieškinio dėl santuokos nutraukimo pareiškimo dieną vienas iš sutuoktinių yra Rumunijos pilietis arba jo įprastinė gyvenamoji vieta yra Rumunijoje. 3. 2 dalies nuostatos taikytinos ir tais atvejais, kai santuokos nutraukimui taikoma sutuoktinių pasirinkta teisė.“

II. Pagrindinėje byloje nagrinėjamo ginčo faktinės aplinkybės ir prejudicinis klausimas

8. JE ir KF susituokė Jasuose, Rumunijoje, 2001 m. rugsėjo 2 d. ir susilaukė vaiko, kuris gimė Veronoje, Italijoje, 2005 m. birželio 23 d.

9. 2016 m. spalio 13 d. JE pareiškė ieškinį dėl santuokos su KF nutraukimo Judecătoria Iași (Jasų apylinkės teismas, Rumunija).

10. 2017 m. gegužės 31 d. sprendimu civilinėje byloje šis teismas atsisakė jurisdikcijos spręsti ginčą ir perdavė jį Judecătoria Setorului 5 București (Bukarešto penktosios apylinkės teismas, Rumunija); jame byla įregistruota 2017 m. rugpjūčio 9 d.

11. 2018 m. vasario 20 d. sprendimu civilinėje byloje minėtas teismas nustatė Rumunijos teismų bendrąją jurisdikciją nagrinėti aptariamą santuokos nutraukimo bylą pagal Reglamento Nr. 2201/2003 3 straipsnio 1 dalies b punktą. Be to, jis nustatė, kad ginčui taikytina Italijos teisė pagal Reglamento Nr. 1259/2010 8 straipsnio a punktą, nes tą dieną, kai teisme buvo pareikštas ieškinys dėl santuokos nutraukimo, šalių įprastinė gyvenamoji vieta buvo Italijoje (šalys Italijoje gyvena ilgą laiką).

12. Šiuo klausimu Judecătoria Sectorului 5 București (Bukarešto penktosios apylinkės teismas) nurodė, kad pagal Italijos teisę pareikšti tokį ieškinį dėl santuokos nutraukimo, kaip JE, galima tik tuo atveju, jeigu teismas yra nustatęs sutuoktinių gyvenimą skyrium arba juos įpareigojęs gyventi skyrium, ir praėjo ne mažiau kaip treji metai nuo gyvenimo skyrium pradžios iki ieškinio dėl santuokos nutraukimo pareiškimo teismui.

13. Kadangi nebuvo įrodyta, kad priimtas teismo sprendimas nustatyti šalių gyvenimą skyrium, o Rumunijos teisėje nenumatyta gyvenimo skyrium nustatymo procedūra, pirma nurodytas teismas nusprendė, kad ši procedūra turi būti įvykdyta Italijos teismuose, todėl bet koks šiuo klausimu Rumunijos teismuose pareikštas ieškinys yra nepriimtinas.

14. JE pateikė apeliacinį skundą dėl šio sprendimo prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiam teismui ir nurodė, kad pirmosios instancijos teismas turėjo taikyti Rumunijos civilinio kodekso 2600 straipsnio 2 dalį, kuria „į Rumunijos teisę perkeltos Reglamento Nr. 1259/2010 10 straipsnio nuostatos“.

15. Be to, JE rėmėsi Reglamento Nr. 1259/2010 12 straipsniu ir nurodė, kad Italijos teisės taikymas yra akivaizdžiai nesuderinamas su kompetentingo teismo [vietos valstybės] viešąja tvarka, todėl būtina netaikyti užsienio teisės, kuri kitomis aplinkybėmis santuokos nutraukimo bylai būtų taikytina, ir vietoj jos taikyti Rumunijos teisę.

16. Šiomis aplinkybėmis Tribunalul Bucureşti (Bukarešto apygardos teismas, Rumunija) nusprendė sustabdyti bylos nagrinėjimą ir pateikti Teisingumo Teismui šį prejudicinį klausimą: „Ar, tinkamai aiškinant Reglamento Nr. 1259/2010 10 straipsnį, pagal kurį, „jei pagal 5 arba 8 straipsnius nustatytoje taikytinoje teisėje santuokos nutraukimas nenumatytas arba joje vienam iš sutuoktinių dėl jo lyties nesuteikiamos vienodos galimybės nutraukti santuoką arba patvirtinti gyvenimą skyrium, taikoma teismo vietos teisė“, formuluotė „pagal 5 arba 8 straipsnius nustatytoje taikytinoje teisėje santuokos nutraukimas nenumatytas“ turi būti aiškinama: a) siaurai ir pažodžiui, t. y. kaip taikoma tik tais atvejais, kai taikytinoje užsienio teisėje nėra numatyta jokios santuokos nutraukimo formos; ar b) plačiau, t. y. kaip apimanti ir padėtį, kai pagal taikytiną užsienio teisę santuoką nutraukti leidžiama, bet tik itin ribojančiomis sąlygomis, todėl iki santuokos nutraukimo turi būti privaloma tvarka iškelta byla dėl gyvenimo skyrium (separacijos), nors teismo vietos teisėje nėra lygiaverčių procesinių nuostatų dėl tokių bylų?“

17. Pastabas raštu Teisingumo Teismui pateikė Rumunijos, Vokietijos ir Portugalijos vyriausybės, taip pat Europos Komisija. Šalys neprašė surengti posėdžio ir jis nebuvo surengtas.

III. Analizė

A. Atsakymas į prejudicinį klausimą

18. Svarbu pažymėti, kad visos šioje byloje dalyvaujančios šalys tvirtina, jog Reglamento Nr. 1259/2010 10 straipsnis turi būti aiškinamas siaurai, t. y. kad jame esantys žodžiai „jei pagal 5 arba 8 straipsnius nustatytoje taikytinoje teisėje santuokos nutraukimas nenumatytas“ susiję tik su tais atvejais, kai taikytinoje užsienio teisėje nenumatyta jokios formos santuokos nutraukimo, t. y. joje santuokos nutraukimo institutas nežinomas.

19. Šioje išvadoje padariau išvadą, kad šis aiškinimas yra akivaizdžiai teisingas.

20. Reglamento Nr. 1259/2010 10 straipsnyje numatyta, kad pagal šio reglamento 5 arba 8 straipsnį nustatyta teisė negali būti taikoma tais atvejais, kai, be kita ko, tokioje teisėje nenumatytas santuokos nutraukimas (pirmoji 10 straipsnyje numatyta alternatyva, toliau taip pat – nagrinėjama nuostata). Mažai tikėtina, kad ši alternatyvi nuostata praktiškai būtų dažnai taikoma, nes ja siekiama suteikti teisių gynimo priemonę tais retais atvejais, kai nėra santuokos nutraukimą reglamentuojančio nacionalinės teisės akto (Malta buvo paskutinė ES valstybė narė, priėmusi santuokos nutraukimo įstatymą po 2011 m. įvykusio referendumo ( 7 )). Dabar santuokos nutraukimo įstatymus faktiškai turi visos valstybės, išskyrus Filipinus ir Vatikaną, kur leidžiama tik pripažinti santuoką negaliojančia. Pagal 10 straipsnį užtikrinama teisė nutraukti santuoką ir, pažymėtina, nacionalinėse kolizinėse normose yra panašių nuostatų (pagal kurias teisė nutraukti santuoką taip pat suteikiama kaip tam tikras būtiniausias standartas); minėtas straipsnis priimtas jomis remiantis ( 8 ).

21. Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo klausimas kyla iš to, kad pagrindinei bylai pagal Reglamento Nr. 1259/2010 8 straipsnio a punktą taikytina Italijos teisė. Pagal Italijos teisę prašyti nutraukti santuoką galima tik tada, kai teismas prieš tai yra nustatęs gyvenimą skyrium arba atitinkamą įpareigojimą, o teismo vietos teisėje (t. y. Rumunijos teisėje) tokios procedūros nenumatyta.

22. Dėl šios išvados 14 punkte nurodyto teiginio pažymėtina, kad Reglamentas Nr. 1259/2010 yra tiesiogiai taikomas, ir nereikalaujama, kad jis būtų perkeltas į nacionalinę teisę arba kad nacionalinėje teisėje būtų atitinkamų nuostatų. Todėl, siekdami nustatyti tokiam ieškiniui dėl santuokos nutraukimo, koks nagrinėjamas pagrindinėje byloje, taikytiną teisę, Rumunijos teismai gali taikyti tik Reglamentą Nr. 1259/2010 ir prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas, spręsdamas šį klausimą, neturėtų remtis Rumunijos civiliniu kodeksu ( 9 ), nes aptariamomis aplinkybėmis jis nėra svarbus.

23. Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas pažymi, kad pagal nacionalinę jurisprudenciją tokiomis aplinkybėmis, kaip aptariamos, kai Rumunijos teismuose yra pareikštas ieškinys dėl gyvenimo skyrium arba ieškinys dėl santuokos nutraukimo, jeigu prieš tai pagal Italijos teisę nebuvo nustatytas gyvenimas skyrium arba atitinkamas įpareigojimas, Rumunijos teismai tokius ieškinius atmeta kaip atitinkamai: a) nepriimtinus (nes Rumunijos teisėje nėra numatyta gyvenimo skyriumi nustatymo procedūra); b) per ankstyvus (remdamiesi tuo, kad dėl santuokos nutraukimo kreipiamasi tiesiai į Rumunijos teismus, Italijos teismams prieš tai nenustačius gyvenimo skyrium); arba c) nepagrįstus, kaip šioje byloje (remdamiesi abiem pirma nurodytais pagrindais ( 10 )).

24. Kitaip tariant, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas aiškina, kad dėl procesinių kliūčių (atsiradusių dėl to, kad Rumunijos teisėje nėra numatyta gyvenimo skyrium nustatymo procedūra) tose bylose buvo priimti procedūriniai sprendimai, dėl kurių nebuvo galima šių ieškinių nagrinėti iš esmės.

25. Kaip paaiškinsiu toliau, į prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo klausimą reikia atsakyti taip, kad Reglamento Nr. 1259/2010 10 straipsnyje nurodytas pirmasis atvejis turi būti aiškinamas siaurai.

1. Nagrinėjamos nuostatos tekstas ir struktūra

26. Reglamento Nr. 1259/2010 10 straipsnyje numatytas pirmasis atvejis suformuluotas aiškiai. Teismo vietos teisė taikoma tik „jei pagal 5 arba 8 straipsnius nustatytoje taikytinoje teisėje santuokos nutraukimas nenumatytas“ (t. y. jeigu susituokusi pora neturi galimybės nutraukti santuokos). Niekas nerodo, kad ši alternatyva būtų taikoma ir tuo atveju, kai pagal taikytiną užsienio teisę nutraukti santuoką leidžiama, tačiau tik įvykdžius ribojamąsias sąlygas (pavyzdžiui, pirma nustačius gyvenimą skyrium).

27. Taigi formuluotė „santuokos nutraukimas nenumatytas“ negali reikšti, kad taikytinoje teisėje „santuokos nutraukimas numatytas tam tikromis (materialinėmis arba procesinėmis) sąlygomis“.

28. Iš tiesų, kaip pažymėjo Komisija, nors visos valstybės narės turi savo nuostatas, susijusias su santuokos nutraukimu, skirtingose valstybėse narėse taikomos skirtingos sąlygos, ir akivaizdu, jog vien tai, kad taikytinoje teisėje nustatyta daugiau apribojimų (nei teismo vietos teisėje), nereiškia, kad joje „santuokos nutraukimas nenumatytas“, jeigu tais atvejais, kai įvykdomos joje nustatytos sąlygos, santuoka gali būti nutraukta.

29. Taigi, Reglamento Nr. 1259/2010 10 straipsnyje nurodyto pirmojo atvejo formuluotė susijusi tik su tais atvejais, kai pagal taikytiną užsienio teisę nepripažįstama santuokos nutraukimo teisinė tvarka ( 11 ).

30. Tai patvirtina šio reglamento 24 konstatuojamoji dalis ( 12 ), kurioje nurodyta, kad teismo, kuriame iškelta byla, teisė turi būti taikoma tik jeigu taikytinoje teisėje „santuokos nutraukimas nenumatytas“. Vėl niekas nerodo, kad atsižvelgiant į šią konstatuojamąją dalį 10 straipsnis apima ir tuos atvejus, kai santuoką nutraukti leidžiama, tačiau taikomos ribojamosios sąlygos.

31. Reglamento Nr. 1259/2010 10 straipsnyje pirmasis atvejis nurodytas dėl to, kad Sąjungos kolizinės normos, susijusios su santuokos nutraukimu ir gyvenimu skyrium, visuotinai taikomos remiantis to paties reglamento 4 straipsniu: „pagal šį reglamentą nustatyta teisė taikoma net tuo atveju, jei ši teisė nėra dalyvaujančios valstybės narės teisė“. Pagal šią nuostatą galimybė nutraukti santuoką laikoma su santuokos nutraukimu ir gyvenimu skyrium susijusių Sąjungos kolizinių normų, o konkrečiai kalbant – tarptautinės šeimos teisės, bendruoju ir teigiamu aspektu. Reglamente Nr. 1259/2010 įtvirtintą principą favor divortii papildo šalių autonomijos ir glaudžiausio ryšio su šalimis principai. Šiomis Sąjungos taisyklėmis tarsi reikalaujama „veiksmingos ir neišvengiamos pagrindinės teisės nutraukti santuoką“ ( 13 ).

32. Mano pateiktą Reglamento Nr. 1259/2010 10 straipsnio aiškinimą patvirtina teisės doktrina, pagal kurią ši nuostata apima atvejus, kai pagal šio reglamento 5 arba 8 straipsnį taikytinoje teisėje apskritai nepripažįstama santuokos nutraukimo teisinė tvarka ir kai santuokos nutraukti paprasčiausiai nebūtų įmanoma. Todėl ši nuostata netaikoma tais atvejais, kai santuoka negali būti nutraukta dėl tam tikrų išankstinių sąlygų nesilaikymo: pavyzdžiui, kai taikytinoje teisėje nustatyti ribojantys santuokos nutraukimo pagrindai, kaip antai reikalavimas ilgą (ilgesnį) laikotarpį gyventi skyrium. 10 straipsnis negalėtų būti taikomas ir tais atvejais, kai valstybės teisėje nustatyti nepriimtinai dideli santuokos nutraukimo reikalavimai ( 14 ).

33. Kai pagal Reglamento Nr. 1259/2010 5 arba 8 straipsnį nustatytoje taikytinoje teisėje „santuokos nutraukimas nenumatytas“, šio reglamento 10 straipsnyje nurodytu pirmuoju atveju tokia spraga užpildoma nustatant teismo vietos teisę. Pavyzdžiui, priešingai nei šioje byloje nagrinėjamu atveju, jeigu prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo nagrinėjamai santuokos nutraukimo bylai būtų taikoma Filipinų teisė (kurioje numatytas tik gyvenimas skyrium, o ne santuokos nutraukimas), šis teismas galėtų nutraukti santuoką, remdamasis Rumunijos teise ( 15 ).

34. Sutinku su Vokietijos vyriausybės nuomone, kad pirma nurodytos nuostatos, siejamos su kitomis Reglamento Nr. 1259/2010 nuostatomis, patvirtina aiškinimą, pagal kurį šio reglamento 10 straipsnyje numatytas pirmasis variantas neapima atvejų, kai pagal taikytiną užsienio teisę nutraukti santuoką leidžiama tik prieš tai privaloma tvarka nustačius gyvenimą skyrium.

35. Iš Reglamento Nr. 1259/2010 1 straipsnio 1 dalies išplaukia, kad šis reglamentas taikomas santuokos nutraukimui ir gyvenimui skyrium. Kai tam tikros šio reglamento nuostatos taikomos (ir) gyvenimui skyrium, tai aiškiai nurodyta atitinkamų straipsnių tekste ( 16 ).

36. Taigi, pagal Reglamentą Nr. 1259/2010 gyvenimas skyrium nelaikomas antraeiliu institutu. Reikia daryti prielaidą, kad jeigu šio reglamento 10 straipsnyje numatytas pirmasis variantas būtų taikomas ir tais atvejais, kai nutraukti santuoką leidžiama, bet tik prieš tai patvirtinus gyvenimą skyrium, Sąjungos teisės aktų leidėjas tai būtų aiškiai nurodęs.

37. Šioje byloje nagrinėjamu atveju Italijos teisė, kaip taikytina teisė, nedraudžia nutraukti santuokos; joje tik nustatyti tam tikri su tuo susiję reikalavimai, kurie joje gali būti nustatyti materialinės šeimos teisės srityje. Todėl šioje byloje taikytina teisė turėtų būti nustatyta pagal Reglamento Nr. 1259/2010 5 arba 8 straipsnį, o ne pagal jo 10 straipsnį.

2. Sisteminis arba kontekstinis nagrinėjamos nuostatos aiškinimas

38. Manau (kaip ir Portugalijos vyriausybė), kad reikėtų remtis Reglamento Nr. 1259/2010 13 straipsniu ir 26 konstatuojamąja dalimi. Atsižvelgiant į šias nuostatas, užuot žodžius „santuokos nutraukimas nenumatytas“ aiškinus taip, kad pagal taikytiną užsienio teisę jiems taikomos tam tikros sąlygos, nagrinėjamą nuostatą vertėtų aiškinti taip, kad taikytinoje teisėje nenumatyta jokių galimybių nutraukti santuoką.

39. Reglamento Nr. 1259/2010 13 straipsnyje nustatyta, kad nė viena šio reglamento nuostata neįpareigoja dalyvaujančios valstybės narės, kurios teisėje santuokos nutraukimo galimybė nenumatyta, teismų skelbti santuokos nutraukimą. Manau (kaip ir Komisija), kad ši nuostata turi tik deklaratyvią, o ne norminę galią. Šiai bylai ji reikšminga dėl žodžių „santuokos nutraukimo galimybė nenumatyta“ – ši formuluotė perimta iš 10 straipsnio.

40. 13 straipsnis paaiškintas Reglamento Nr. 1259/2010 26 konstatuojamojoje dalyje. Joje nurodyta, kad „kai šiame reglamente nurodoma, kad dalyvaujančios valstybės narės, kurios teisme iškelta byla, teisėje santuokos nutraukimo galimybė nenumatyta, ši nuostata turėtų būti aiškinama taip, kad šios valstybės narės teisėje santuokos nutraukimo instituto nėra“.

41. 26 konstatuojamojoje dalyje pateiktas aiškus žodžių „santuokos nutraukimas nenumatytas“ išaiškinimas, susijęs ne vien su 13 straipsnio konkrečiu kontekstu. Šioje konstatuojamojoje dalyje pateiktas išaiškinimas taikomas ir 10 straipsniui, kuriame vartojama ta pati formuluotė.

42. Iš tiesų teisės doktrinoje teigiama, kad nors 26 konstatuojamoji dalis susijusi su Reglamento Nr. 1259/2010 13 straipsniu, 10 straipsnio aiškinimas tampa aiškesnis, jeigu ši nuostata siejama su šia konstatuojamąja dalimi. Atsižvelgiant į 26 konstatuojamąją dalį galima daryti išvadą, kad jeigu santuokos nutraukimo sąvoka taikytinoje teisėje žinoma, tačiau sutuoktiniai negali pasinaudoti šiuo institutu konkrečiomis jų santykių aplinkybėmis, 10 straipsnis netaikomas, ir tokios bylos aplinkybės gali būti vertinamos tik atsižvelgiant į šio reglamento 12 straipsnį ( 17 ).

43. Taigi 10 straipsnis nesusijęs su atvejais, kai santuokos negalima nutraukti dėl to, kad neįvykdyti tam tikri reikalavimai, pavyzdžiui, dėl to, kad neįvykdytos būtinos ribojamosios sąlygos (kaip antai santuokos nutraukimui taikytinoje teisėje nustatytas ilgas (ilgesnis) gyvenimo skyrium laikotarpis). Be to, 10 straipsnis netaikytinas tuo atveju, kai valstybės teisėje nustatyti nepagrįstai dideli santuokos nutraukimo reikalavimai ( 18 ). Atsižvelgiant į tai, kad Italijos teisėje yra santuokos nutraukimo institutas, 10 straipsnis negali būti taikomas šiai bylai.

3. Nagrinėjamos nuostatos istorinis aiškinimas

44. Pagal istorinį aiškinimą nuostatą reikia aiškinti atsižvelgiant į jos genezę ir į skirtingus jos priėmimo etapus.

45. Pradiniame reglamento, kuriuo iš dalies keičiamas Reglamentas Nr. 2201/2003, pasiūlyme ( 19 ) nebuvo jokių nuostatų, panašių į dabartinį Reglamento Nr. 1259/2010 10 straipsnį. Per vėliau vykusias derybas kelios valstybės narės palaikė požiūrį, kad santuokos nutraukimas yra teisė, kuri turi būti garantuojama jų nacionalinės teisės sistemoje ( 20 ). Kadangi dėl to pasiūlymo susitarti nepavyko, 2010 m. Komisija priėmė Tarybos reglamento, kuriuo įgyvendinamas tvirtesnis bendradarbiavimas santuokos nutraukimui ir gyvenimui skyrium taikytinos teisės srityje, pasiūlymą ( 21 ).

46. Tekstas, kuris tapo 10 straipsniu, anksčiau į 2010 m. Komisijos pasiūlymą buvo įtrauktas kaip 5 straipsnio projektas ir šio straipsnio turinys teisėkūros procese išliko nepakitęs. Preambulėje jo įtraukimas grindžiamas siekiu išvengti diskriminacijos. Pasiūlymo 20 konstatuojamoji dalis buvo suformuluota taip pat, kaip dabartinė 24 konstatuojamoji dalis, tačiau joje nebuvo nuorodos į viešosios tvarkos nuostatą ( 22 ).

47. Istorinis aiškinimas irgi patvirtina nagrinėjamos nuostatos siaurą aiškinimą, kurį palaikau šioje išvadoje. Iš tiesų 10 straipsnyje nurodytas pirmasis atvejis buvo numatytas visų pirma atsižvelgiant į Maltos teisę (nes tuo metu, kai buvo rengiamas reglamentas, Maltoje nebuvo numatyta jokių galimybių nutraukti santuoką ( 23 )).

48. Kaip pažymėjo Portugalijos vyriausybė, nagrinėjama nuostata yra principo favour divortii išraiška, nes ja draudžiama taikyti materialinę teisę, pagal kurią neleidžiama nutraukti santuokos, net jeigu sutuoktiniai tokią teisę pasirinko tarpusavio susitarimu.

49. Be to, nei šio reglamento parengiamuosiuose dokumentuose, nei jo 24 konstatuojamojoje dalyje nenurodyta, kad 10 straipsnis turėtų būti taikomas ir tuo atveju, kai užsienio teisėje numatytas santuokos nutraukimas, tačiau nustatytos jam taikomos ribojamosios sąlygos.

50. Priešingai, kaip pažymėta šios išvados 40 punkte ir kaip pabrėžia Komisija, Sąjungos teisės aktų leidėjas reglamento 26 konstatuojamojoje dalyje paaiškino, kad, atsižvelgiant į 10 straipsnį, 13 ir 10 straipsniuose vartojami žodžiai „santuokos nutraukimo galimybė nenumatyta“ turėtų būti aiškinami taip, kad teismo vietos teisė taikoma tuo atveju, kai taikytinoje teisėje santuokos nutraukimo instituto nėra.

4. Nagrinėjamos nuostatos esmė ir tikslas

51. Pritariu Vokietijos ir Rumunijos vyriausybių požiūriui, kad Reglamento Nr. 1259/2010 10 straipsnyje nurodyto pirmojo atvejo siauras aiškinimas visų pirma išplaukia iš šios nuostatos išimtinio pobūdžio (t. y. ja nukrypstama nuo šio reglamento 5 ir 8 straipsnių nuostatų), taip pat iš jo 24 ir 26 konstatuojamųjų dalių.

52. Taigi 10 straipsnyje kompetentingam teismui nepaliekama jokios diskrecijos ir pateikta paprasta ir objektyvi alternatyva: arba taikytinoje teisėje santuokos nutraukimo institutas yra, arba ne.

53. Tokį aiškinimą patvirtina Reglamento Nr. 1259/2010 tikslai, kurie aiškiai nurodyti jo 9 ir 29 konstatuojamosiose dalyse.

54. Šie tikslai yra suderinti kolizines normas, susijusias su santuokos nutraukimu ir gyvenimu skyrium, siekiant padidinti teisinį saugumą (Reglamento Nr. 1259/2010 5 ir 8 straipsniuose aiškiai apibrėžta, kokia teisė taikytina santuokos nutraukimui arba gyvenimui skyrium), numatomumą ir lankstumą ir tuo pat metu išvengti palankiausio valstybių narių teismo paieškų (angl. forum shopping) rizikos, todėl siekiama palengvinti laisvą asmenų judėjimą Sąjungoje. Dalyvaujančių valstybių narių taikytinų teisės aktų numatomumas taip pat gali būti priemonė mažinti paskatas ieškoti palankiausio valstybių narių teismo; tai daryti palengvino Reglamento Nr. 2201/2003 3 straipsnyje numatytas platus jų pasirinkimas.

55. Svarbu pažymėti (kaip tai padarė Komisija), kad priimdamos bendras kolizines normas dalyvaujančios valstybės narės pripažino principą, pagal kurį jų teismai gali būti įpareigoti taikyti užsienio teisę, nepaisydami galimų skirtumų nuo jų pačių nacionalinės teisės, ir kad vienintelės šio principo išimtys numatytos Reglamento Nr. 1259/2010 10, 12 ir 13 straipsniuose. Todėl šio reglamento 10 straipsnyje numatyta galimybė taikyti teismo vietos teisę yra šio principo išimtis, kuri, kaip tokia, turi būti aiškinama siaurai ( 24 ).

56. O platus nagrinėjamos nuostatos aiškinimas, nurodytas prejudiciniame klausime, trukdytų sutuoktinių savarankiškumui, kiek tai susiję su santuokos nutraukimu ir gyvenimu skyrium (kaip numatyta reglamento 5 straipsnyje), taip pat neleistų taikyti (pagal reglamento 8 straipsnį, šalims nepasirinkus taikytinos teisės) glaudžiausiai su jais susijusios teisės.

57. Platus aiškinimas taip pat prieštarautų reglamento tikslui užtikrinti piliečiams teisinį tikrumą ir galėtų paskatinti ieškoti palankiausio teismo, nes santuokos nutraukimo siekianti šalis galėtų pateikti ieškinį valstybės narės, kurios teisėje numatytos mažiau ribojančios santuokos nutraukimo sąlygos, teismuose. Iš tiesų jis taip pat trukdytų pasiekti reglamentu siekiamą numatomumo tikslą, nes pagal jį kiekvienu atveju reikėtų sąlygų, kuriomis pagal taikytiną teisę gali būti leidžiama nutraukti santuoką, analizės, taip pat subjektyvaus įvertinimo, kiek šios sąlygos gali būti laikomos ribojančiomis.

58. Be to, kaip pažymi Vokietijos vyriausybė, santuokos nutraukimas, kuris leidžiamas tik esant tam tikroms sąlygoms, iš esmės yra veikiau taisyklė, o ne išimtis, ir šiuo atveju Italijos teisėje numatytos sąlygos, mano manymu, nėra tokios ribojančios, kad dėl jų nutraukti santuoką praktiškai taptų neįmanoma.

B. Atsakymo į prejudicinį klausimą pasekmės

59. Atsižvelgdamas į: i) tai, kad prejudiciniame klausime prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas atkreipia dėmesį į kliūtis, susijusias su tuo, kad Rumunijos teisėje nepripažįstama gyvenimo skyrium sąvoka, todėl joje nėra tokioms procedūroms taikytinų procesinių nuostatų; ii) šios išvados 23 punkte paminėtą Rumunijos teismų taikomą požiūrį; ir iii) siekdamas pateikti išsamų ir naudingą atsakymą prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiam teismui, manau, kad Teisingumo Teismas taip pat turėtų paaiškinti, kokių pasekmių turėtų siūlomas atsakymas į prejudicinį klausimą.

60. Manau, kad „norint nacionaliniam teismui pateikti tinkamą [ir naudingą] atsakymą dėl [Sąjungos] teisės taikymo jo nagrinėjamoje byloje“ ( 25 ), būtina išsiaiškinti, kiek prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas turi taikyti Italijos santuokos nutraukimo teisę, jeigu joje įtvirtintas reikalavimas privaloma tvarka nustatyti gyvenimą skyrium, o Rumunijos teisėje nėra numatyta jokių lygiaverčių nuostatų arba priemonių.

61. Iš tiesų Teisingumo Teismas turi pateikti nacionaliniam teismui „išsam[ų] išaiškinim[ą], kuris gali būti naudingas sprendimui jo nagrinėjamoje byloje priimti, neatsižvelgiant į tai, ar prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas apie tai užsimena savo pateiktuose klausimuose“ ( 26 ).

62. Visų pirma pagal Reglamento Nr. 2201/2003 II skyriaus 1 skirsnį, kai valstybės narės teismui pateikiamas pareiškimas dėl santuokos nutraukimo, jis negali atsisakyti jurisdikcijos (priešingai nei teismas, į kurį kreipiamasi dėl su tėvų pareigomis susijusių klausimų ir kuris turi diskreciją kreiptis į kitos valstybės narės teismus pagal šio reglamento 15 straipsnį) ir privalo priimti sprendimą dėl tokio pareiškimo dėl santuokos nutraukimo.

63. Pritariu Vokietijos vyriausybės požiūriui, kad valstybės narės, dalyvaujančios tvirtesniame bendradarbiavime, kuris įgyvendinamas Reglamentu Nr. 1259/2010, privalo užtikrinti, kad jų teismai galėtų priimti sprendimą tiek dėl santuokos nutraukimo, tiek dėl gyvenimo skyrium. Todėl manau, kad Rumunijos teismai, užuot manę, kad visų pirma reikia nustatyti gyvenimą skyrium arba atitinkamą įpareigojimą Italijos teismuose, turėtų leisti vykdyti tokią procedūrą ir pagal analogiją taikyti nacionalines procesines nuostatas, susijusias su santuokos nutraukimu, arba netgi pritaikyti užsienio (Italijos) procesinės teisės nuostatas, susijusias su gyvenimu skyrium (kartu su Rumunijos nacionalinės teisės nuostatomis). Priešingu atveju Reglamento Nr. 1259/2010 nuostatos būtų iš dalies neveiksmingos.

64. Pirma, gyvenimas skyrium yra Reglamento Nr. 1259/2010 esminis elementas, ir, antra, nėra neįprasta remiantis pagal šį reglamentą taikytina teise teismo prašyti priimti sprendimą dėl gyvenimo skyrium. Taigi, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas negali atsisakyti priimti sprendimo dėl pagrindinėje byloje pareikšto ieškinio, remdamasis pirma nurodyto reglamento 12 straipsniu (kuris taikomas tik išimtiniais atvejais ( 27 )), motyvuodamas tuo, kad jo nacionalinėje teisėje nenumatytas gyvenimas skyrium arba su gyvenimu skyrium susijusios procesinės nuostatos.

65. Komisija kaip konkretų sprendimą šioje byloje pasiūlė bylą nagrinėjančiam teismui taikyti taikytinoje teisėje numatytas materialines sąlygas ir atsisakyti taikyti bet kokias toje teisėje numatytas procesines sąlygas tuo atveju, kai pagal teismo vietos procesinę teisę neįmanoma įvykdyti šių procesinių sąlygų. Todėl, jeigu konkrečiu atveju tenkinamos sprendimui dėl gyvenimo skyrium priimti taikomos materialinės sąlygos, teismo vietos teismas gali imtis priemonių dėl to, kad negali pats priimti tokios nutarties, ir atsisakyti taikyti tokią užsienio procesinę sąlygą.

66. Pritariu jai. Manau, kad toks sprendimas būtų subalansuotas ir atitiktų numanomą Sąjungos teisės aktų leidėjo valią. Pirma, jis nepagrįstai neskatintų ieškoti palankiausio teismo, nes būtų reikalaujama įvykdyti taikytinos teisės materialines sąlygas. Ieškovas negalėtų išvengti šių sąlygų, kreipdamasis į kitą teismą pagal labai palankias Reglamento Nr. 2201/2003 sąlygas ir prašydamas taikyti jo teisę (šalys gali gana lengvai išvengti šių sąlygų, jeigu jos susitaria dėl teismo vietos teisės pasirinkimo).

67. Antra, toks sprendimas atitiktų pagrindinį kolizinių normų srities principą, pagal kurį procesiniai klausimai sprendžiami pagal teismo vietos teisę. Šį principą atspindi Sąjungos teisės principas, pagal kurį, jeigu nenurodyta kitaip, procedūroms, kurios yra skirtos bylą nagrinėjantiems teismams ir institucijoms, taikomi lygiavertiškumo ir veiksmingumo principai ( 28 ).

68. Iš tiesų keliuose neseniai priimtuose teisės aktuose Sąjungos teisės aktų leidėjas susidūrė su klausimu, kaip geriausiai užtikrinti, kad teismo vietos valstybėje būtų laikomasi taikytinos teisės esmės, net jeigu šios valstybės teisėje nėra lygiavertės (materialinės) sąvokos. Šiuose teisės aktuose numatyti nacionalinės materialinės ir procesinės teisės pritaikymo mechanizmai, siekiant užtikrinti tinkamą rezultatą pagal taikytiną teisę. Pavyzdžiui, galima remtis Reglamento (ES) Nr. 650/2012 ( 29 ) nuostatomis dėl taikytinos teisės, susijusiomis su teisių in rem pritaikymu (31 straipsnis) ir su palikimo administratoriaus skyrimu ir jo įgaliojimais tam tikrais atvejais (29 straipsnis), taip pat Reglamento (ES) Nr. 2016/1103 ( 30 ) ir Reglamento (ES) Nr. 2016/1104 ( 31 ) nuostatomis dėl taikytinos teisės, susijusiomis su teisių in rem pritaikymu (29 straipsnis).

69. Nors Reglamente Nr. 1259/2010 tokio pritaikymo konkrečiai nenumatyta, jis taip pat nėra tame reglamente aiškiai draudžiamas.

IV. Išvada

70. Dėl šių priežasčių siūlau Teisingumo Teismui taip atsakyti į Tribunalul Bucureşti (Bukarešto apygardos teismas, Rumunija) pateiktą prejudicinį klausimą: Tinkamai aiškinant 2010 m. gruodžio 20 d. Tarybos reglamento (ES) Nr. 1259/2010, kuriuo įgyvendinamas tvirtesnis bendradarbiavimas santuokos nutraukimui ir gyvenimui skyrium taikytinos teisės srityje, 10 straipsnį, žodžiai „[j]ei pagal 5 arba 8 straipsnius nustatytoje taikytinoje teisėje santuokos nutraukimas nenumatytas“ taikomi tik tuomet, kai taikytinoje užsienio teisėje nenumatyta jokios santuokos nutraukimo formos, kitaip tariant, santuokos nutraukimo institutas joje nepripažįstamas. Vis dėlto, jeigu taikytinoje teisėje nustatyta sąlyga, kuri išplaukia iš tos valstybės procesinės teisės, ir teismas, kuriame iškelta byla, negali taikyti tokios sąlygos dėl jo procesinėje teisėje nustatytų apribojimų, jis gali atsisakyti taikyti šią sąlygą, jeigu jo nagrinėjamoje byloje įvykdytos lex causae materialinėje teisėje nustatytos sąlygos. Šioje byloje teismas, kuriame iškelta byla, neprivalo pagal atskirą procedūrą pripažinti šalių gyvenimo skyrium trejus metus iki santuokos nutraukimo. Vis dėlto byloje dėl santuokos nutraukimo priimtame sprendime jis privalo patvirtinti, kad ši gyvenimo skyrium sąlyga įvykdyta. Siekdamas gauti įrodymų, kad ši sąlyga įvykdyta, teismas, kuriame iškelta byla, turi, kiek reikia, pritaikyti teismo vietos procesinę teisę.

( 1 ) Originalo kalba: anglų.

( 2 ) 2010 m. gruodžio 20 d. Tarybos reglamentas, kuriuo įgyvendinamas tvirtesnis bendradarbiavimas santuokos nutraukimui ir gyvenimui skyrium taikytinos teisės srityje (OL L 343, 2010, p. 10, dar žinomas kaip Reglamentas „Roma III“).

( 3 ) Pažymėtina, kad Teisingumo Teismo buvo paprašyta išaiškinti šią nuostatą bylose, kuriose priimta 2016 m. gegužės 12 d. Nutartis Sahyouni (C‑281/15, EU:C:2016:343) ir 2017 m. gruodžio 20 d. Sprendimas Sahyouni (C‑372/16, EU:C:2017:988). Tačiau pirmojoje nutartyje Teisingumo Teismas pripažino neturįs jurisdikcijos atsakyti į pateiktus klausimus, o pastarajame sprendime Teisingumo Teismas neturėjo aiškinti šios nuostatos. Taip pat žr. šios išvados 12 išnašą.

( 4 ) Daugelyje dalyvaujančių valstybių dėl šio reglamento buvo padaryti bent du esminiai pakeitimai: pirma, nustatytas šalių savarankiškumas ir, antra, pilietybė pakeista įprastine gyvenamąja vieta – tai pagrindiniai siejamieji veiksniai, į kuriuos atsižvelgiama nesant sutarties nuostatos dėl teisės pasirinkimo. Žr. Basedow, J., European Divorce Law: Comments on the Rome III Regulation, Verbeke, A.L., Scherpe, J. M., Declerck, C., Helms, T., ir Senaeve, P., Confronting the Frontiers of Family and Succession Law – Liber Amicorum Walter Pintens, Intersentia, 2012, p. 150.

( 5 ) 2003 m. lapkričio 27 d. Tarybos reglamentas dėl jurisdikcijos ir teismo sprendimų, susijusių su santuoka ir tėvų pareigomis, pripažinimo bei vykdymo, panaikinantis Reglamentą (EB) Nr. 1347/2000 (OL L 338, 2003, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 19 sk., 6 t., p. 243; dar žinomas kaip Reglamentas „Briuselis IIa“).

( 6 ) 2010 m. gruodžio 20 d. Tarybos reglamentas, kuriuo įgyvendinamas tvirtesnis bendradarbiavimas santuokos nutraukimui ir gyvenimui skyrium taikytinos teisės srityje (OL L 343, 2010, p. 10).

( 7 ) Civilinio kodekso 66 B straipsnis, įterptas Civil Code Amendment Act (Civilinio kodekso pakeitimo įstatymas), Maltos Government Gazette, Nr. 18784, 2011 m. liepos 29 d.

( 8 ) Žr., pavyzdžiui, Ispanijoje: Código Civil 107 straipsnio 2 dalies antro sakinio c punktas; Vokietijoje: Bürgerliches Gesetzbuch (BGB) įvadinio įstatymo 17 straipsnio 1 dalies antras sakinys; Italijoje: legge 31.5.1995, no. 218 – Riforma del sistema italiano di diritto internazionale privato 31 straipsnio 2 dalis; Belgijoje: 2004 m. Tarptautinės privatinės teisės kodekso 55 straipsnio 3 dalis. Žr. Lein, E., Calliess, G.‑P., Rome Regulations: Commentary, antrasis leidimas, Kluwer, 2015, 916, Pereira, P., Rome III: la compétence juridictionnelle et la loi applicable en matière matrimoniale, RMCUE, 2007, p. 394, ir Basedow, J., op. cit., p. 148.

( 9 ) Kaip prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas užsimena nutarties dėl prašymo priimti prejudicinį sprendimą 15 punkte (skirsnyje „Šiai bylai taikytinos nacionalinės teisės nuostatos“).

( 10 ) Pirmosios instancijos teismas išdėstytuose motyvuose rėmėsi aplinkybe, kad anksčiau nebuvo priimta teismo nutartis dėl šalių gyvenimo skyrium, ir tuo, kad toks gyvenimas skyrium nepriimtinas, nes Rumunijos teisėje nenumatyta gyvenimo skyrium nustatymo procedūra. Žr. nutarties dėl prašymo priimti prejudicinį sprendimą 14 ir 26 punktus.

( 11 ) Šis aiškinimas plačiai palaikomas teisės doktrinoje. Tiesą sakant, literatūroje neradau nė vienos nuomonės, palaikančios priešingą aiškinimą. Žr., pavyzdžiui, Helms, T., Rauscher, T., Europäisches Zivilprozess- und Kollisionsrecht: EuZPR / EuIPR – Kommentar, Band V, 4-asis leidimas, ottoschmidt, 2016, p. 885. Toliau šioje išvadoje cituojama daugiau teisės doktrinos.

( 12 ) Dėl šios konstatuojamosios dalies įvairių kalbinių versijų žr. generalinio advokato H. Saugmandsgaard Øe išvadą byloje Sahyouni (C‑372/16, EU:C:2017:686, 76 ir 77 punktai) ir Lein, E., op. cit., p. 920.

( 13 ) „Ein wirksames und unverzichtbares Grundrecht auf Scheidung“ (žr. Gruber, U. P., Scheidung auf Europäisch – die Rom III-Verordnung, IPRax 2012, p. 391, ir de Maizière, N., Das Europäische Scheidungskollisionsrecht nach der Rom III-Verordnung, Jenaer Wissenschaftliche Verlagsgesellschaft, 2017, p. 244).

( 14 ) Tolani, M., Althammer, C., Brussels IIa [and] Rome III, Beck, 2019, p. 360.

( 15 ) Žr. Lein, E., op. cit., p. 919. Daugiau pavyzdžių pateikta Henrich, D., Zur Parteiautonomie im Europäisierten Internationalen Familienrecht, Verbeke, A.‑L., Scherpe, J. M., Declerck, C., Helms, T. ir Senaeve, P., op. cit., p. 707.

( 16 ) Žr., pavyzdžiui, Reglamento Nr. 1259/2010 10 straipsnyje nurodytą antrąjį atvejį, kai taikytinoje teisėje „vienam iš sutuoktinių dėl jo lyties nesuteikiamos vienodos galimybės nutraukti santuoką arba patvirtinti gyvenimą skyrium“ (išskirta mano).

( 17 ) Lein, E., op. cit., p. 920. Taip pat žr. Helms, T., op. cit., p. 885 (su šio darbo 19 išnašoje pateiktomis nuorodomis į kitą teisės doktriną, kurioje palaikomas šis požiūris). Taip pat žr. Gruber, U. P., op. cit., p. 390.

( 18 ) Tolani, M., Althammer, C., Brüssel IIa [und] Rom III: Kommentar, Beck, 2014, p. 362.

( 19 ) COM(2006) 399 final.

( 20 ) Žr. Tarybos dokumentą 8364/07 (Presse 77), versijos vokiečių kalba p. 11.

( 21 ) COM(2010) 105/2 final.

( 22 ) Žr. Lein, E., op. cit., p. 919.

( 23 ) Toks pat aiškinimas pateiktas Helms, T., op. cit., p. 885.

( 24 ) Žr., pavyzdžiui, 2019 m. birželio 6 d. Sprendimą Weil (C‑361/18, EU:C:2019:473, 43 punktas).

( 25 ) 1978 m. birželio 28 d. Sprendimas Simmenthal (70/77, EU:C:1978:139, 57 punktas).

( 26 ) 2016 m. rugsėjo 29 d. Sprendimas Essent Belgium (C‑492/14, EU:C:2016:732, 43 punktas).

( 27 ) Žr. Reglamento Nr. 1259/2010 25 konstatuojamąją dalį.

( 28 ) Žr. 2007 m. birželio 7 d. Sprendimą van de Weerd ir kt. (C‑222/05–C‑225/05, EU:C:2007:318, ypač žr. 28 punktą).

( 29 ) 2012 m. liepos 4 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas dėl jurisdikcijos, taikytinos teisės, teismo sprendimų paveldėjimo klausimais pripažinimo ir vykdymo bei autentiškų dokumentų paveldėjimo klausimais priėmimo ir vykdymo bei dėl Europos paveldėjimo pažymėjimo sukūrimo (OL L 201, 2012, p. 107).

( 30 ) 2016 m. birželio 24 d. Tarybos reglamentas, kuriuo įgyvendinamas tvirtesnis bendradarbiavimas jurisdikcijos, taikytinos teisės ir teismo sprendimų sutuoktinių turto teisinių režimų klausimais pripažinimo ir vykdymo srityje (OL L 183, 2016, p. 1).

( 31 ) 2016 m. birželio 24 d. Tarybos reglamentas, kuriuo įgyvendinamas tvirtesnis bendradarbiavimas jurisdikcijos, taikytinos teisės, teismo sprendimų registruotų partnerysčių turtinių pasekmių klausimais pripažinimo ir vykdymo srityje (OL L 183, 2016, p. 30).