PIRMOSIOS INSTANCIJOS TEISMO (trečioji kolegija) SPRENDIMAS

2003 m. balandžio 3 d.

„Konkurencija – Koncentracija – Reglamentas (EEB) Nr. 4064/89 – Trečiojo asmens pareikštas ieškinys – Priimtinumas – Įsipareigojimai pirmojoje tyrimo stadijoje – Licencija naudoti prekių ženklą – Įsipareigojimų pakeitimai – Terminai – Valstybės suteikta finansinė pagalba – Labai maža perėmimo kaina – Rimtos abejonės dėl koncentracijos suderinamumo su bendrąja rinka – Įsipareigojimų nebuvimas rinkose, kuriose kyla didelių konkurencijos problemų“

Byloje T‑114/02

BaByliss SA, įsteigta Monruže (Prancūzija), atstovaujama J.‑P. Gunther, advokatės,

ieškovė,

palaikoma

De'Longhi SpA, įsteigtos Trevize (Italija), atstovaujamos M. Merola, D. Domenicucci ir I. van Schendel, advokačių,

įstojusios į bylą šalies,

prieš

Europos Bendrijų Komisiją, atstovaujamą V. Superti, K. Wiedner ir F. Lelièvre, nurodžiusių adresą dokumentams įteikti Liuksemburge,

atsakovę,

palaikomą

SEB SA, įsteigtos Ekiuli (Prancūzija), atstovaujamos D. Voillemot ir S. Hautbourg, advokatų,

įstojusios į bylą šalies,

dėl prašymo panaikinti 2002 m. sausio 8 d. Komisijos sprendimą SG (2002) D/228078, kuriuo neprieštaraujama SEB ir Moulinex koncentracijai ir ji pripažįstama suderinama su bendrąja rinka ir Europos ekonominės erdvės susitarimu, jeigu laikomasi pasiūlytų įsipareigojimų (byla COMP/M.2621 – SEB/Moulinex),

EUROPOS BENDRIJŲ

PIRMOSIOS INSTANCIJOS TEISMAS (trečioji kolegija),

kurį sudaro pirmininkas K. Lenaerts, teisėjai J. Azizi ir M. Jaeger,

posėdžio sekretorius J. Palacio González, vyriausiasis administratorius,

atsižvelgęs į rašytinę proceso dalį ir įvykus 2002 m. spalio 9 d. posėdžiui,

priima šį

Sprendimą

Teisinis pagrindas

1 Pagal 1989 m. gruodžio 21 d. Tarybos reglamento (EEB) Nr. 4064/89 dėl koncentracijų tarp įmonių kontrolės (OL L 395, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių kalba, 8 sk., 1 t., p. 31; iš dalies pakeistas 1997 m. birželio 30 d. Tarybos reglamentu (EB) Nr. 1310/97 (OL L 180, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių kalba, 8 sk., 1 t., p. 164), toliau – Reglamentas Nr. 4064/89) 1 straipsnį šis reglamentas taikomas Bendrijos mastu vykdomoms koncentracijoms, apibrėžtoms šio straipsnio 2 ir 3 dalyse.

2 Vadovaujantis Reglamento Nr. 4064/89 4 straipsnio 1 dalimi, apie Bendrijos mastu vykdomas koncentracijas turi būti iš anksto pranešama Komisijai.

3 Be to, Reglamento Nr. 4064/89 7 straipsnio 1 dalyje yra numatyta, kad Bendrijos masto koncentracija neturi būti vykdoma prieš pranešant apie ją ir kol ji nėra pripažinta suderinama su bendrąja rinka. Tačiau pagal 7 straipsnio 4 dalį paprašyta Komisija gali leisti nukrypti nuo šio įpareigojimo sustabdyti koncentracijos vykdymą.

4 Pagal Reglamento Nr. 4064/89 6 straipsnio 1 dalies b punktą, nustačiusi, kad nors koncentracija, apie kurią pranešama, patenka į šio reglamento taikymo sritį, tačiau nekelia rimtų abejonių dėl suderinamumo su bendrąja rinka, Komisija nusprendžia neprieštarauti ir paskelbia, kad ši koncentracija yra suderinama su bendrąja rinka (toliau – pirmoji stadija).

5 Pagal Reglamento Nr. 4064/89 6 straipsnio 1 dalies c punktą, atvirkščiai, nustačiusi, kad koncentracija, apie kurią pranešama, patenka į šio reglamento taikymo sritį ir kelia rimtų abejonių dėl suderinamumo su bendrąja rinka, Komisija nusprendžia pradėti procedūrą (toliau – antroji stadija).

6 Pagal šio reglamento 6 straipsnio 2 dalį:

„Jei Komisija nustato, kad, koncentracijoje dalyvaujančioms įmonėms padarius pakeitimus, koncentracija, apie kurią buvo pranešta, daugiau nebekelia rimtų abejonių pagal 1 dalies c punktą, ji gali nuspręsti paskelbti šią koncentraciją suderinama su bendrąja rinka pagal 1 dalies b punktą.

Komisija gali susieti sprendimą pagal 1 dalies b punktą su sąlygomis ir įpareigojimais, užtikrinančiais koncentracijoje dalyvaujančių įmonių prieš Komisiją prisiimtų įsipareigojimų, darant koncentraciją suderinama su bendrąja rinka, vykdymą.“

7 Vadovaujantis 1998 m. kovo 1 d. Komisijos reglamento (EB) Nr. 447/98 dėl pranešimų, terminų ir nagrinėjimų, numatytų Tarybos reglamente (EEB) Nr. 4064/89 dėl įmonių koncentracijos kontrolės (OL L 61, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių kalba, 8 sk., 1 t., p. 284), 18 straipsnio 1 dalimi, „pagal Reglamento (EEB) Nr. 4064/89 6 straipsnio 2 dalį dalyvaujančių koncentracijoje įmonių Komisijai pasiūlyti įsipareigojimai, šalių ketinimu turintys tapti sprendimo pagal minėto reglamento 6 straipsnio 1 dalies b punktą pagrindu, pateikiami Komisijai ne vėliau kaip per tris savaites nuo pranešimo gavimo dienos“.

8 Pranešime dėl konkurencijos gynimo priemonių, priimtinų pagal Reglamentą Nr. 4064/89 ir Reglamentą Nr. 447/98 (OL C 68, 2001, p. 3, toliau – pranešimas dėl konkurencijos gynimo priemonių), Komisija nurodo gaires, kurių ketina laikytis įsipareigojimų srityje.

9 Pagal Reglamento Nr. 4064/89 21 straipsnio 1 dalį Komisija turi išimtinę kompetenciją priimti šiame reglamente numatytus sprendimus. Be to, 21 straipsnio 2 dalyje pažymima, kad valstybės narės negali taikyti savo nacionalinės teisės aktų, reglamentuojančių konkurenciją, Bendrijos mastu vykdomai koncentracijai.

10 Tačiau Reglamento Nr. 4064/89 9 straipsnio antros pastraipos a punkte Komisijai leidžiama pavesti nagrinėti Bendrijos mastu vykdomą koncentraciją valstybėms narėms, jei dėl koncentracijos gali būti sukurta arba sustiprinta dominuojanti padėtis ir dėl to tos valstybės narės rinkoje, turinčioje visus atskiros rinkos požymius, būtų itin apribota konkurencija.

Faktinės bylos aplinkybės

I – Nagrinėjamos įmonės

11 Šiuo ieškiniu, kurį pateikė BaByliss SA (toliau – taip pat ir ieškovė), siekiama, kad būtų panaikintas sprendimas, kuriuo Komisija, nustačiusi tam tikras sąlygas, patvirtino SEB ir Moulinex koncentraciją.

12 Ieškovė – tai Amerikos grupės Conair kontroliuojama Prancūzijos įmonė, gaminanti ir parduodanti, naudodama BaByliss prekių ženklą, smulkios buitinės, vadinamosios grožio, technikos (pavyzdžiui, plaukų džiovintuvus, plaukų tiesintuvus ir elektrines šukas, plaukų kirpimo mašinėles, moterims skirtas epiliacijos ir kūno priežiūros priemones) prekes. Grupė Conair veikia visuose smulkios buitinės technikos rinkos sektoriuose (virtuvės, grožio, valymo technika) Jungtinėse Amerikos Valstijose ir pasaulyje, daugiausia naudodama prekių ženklus Conair, BaByliss, Interplak, Forfex, Cuisinart, Revlon ir Vidal Sassoon.

13 SEB – tai Prancūzijos įmonė, pasaulyje veikianti smulkios buitinės technikos prietaisų kūrimo, gamybos ir pardavimo sektoriuje. SEB parduoda savo prekes daugiau nei 120 šalių, naudodama du pasaulinius prekių ženklus (Tefal ir Rowenta) ir keturis vietos prekių ženklus (Calor ir SEB – Prancūzijoje ir Belgijoje, Arno – Brazilijoje ir MERCOSUR šalyse, Samurai – Andų pakto šalyse). SEB, naudodama šiuos įvairius prekių ženklus, parduoda tokių kategorijų prekes: prietaisus maistui ruošti (kepimo krosnelės, gruzdintuvės, skrudintuvai, specialūs prietaisai tam tikriems patiekalams ruošti), prietaisus karštiems gėrimams ruošti (elektriniai kavinukai, ekspreso kavos aparatai, virduliai), virtuvinius kombainus, laidynes ir garines lyginimo sistemas, kūno priežiūros priemones (epiliacija, sušukavimas, skutimasis ir kt.), dulkių siurblius, namų vėdinimo ir šildymo prietaisus bei virtuvės įrankius.

14 Moulinex taip pat yra Prancūzijos įmonė, pasaulyje veikianti smulkios buitinės technikos prietaisų kūrimo, gamybos ir pardavimo sektoriuje. Moulinex parduoda tų pačių kategorijų prekes, kaip ir SEB, naudodama du tarptautinius prekių ženklus (Moulinex ir Krups) ir vieną vietos prekių ženklą (Swan – Jungtinėje Karalystėje). Moulinex taip pat parduoda mikrobangų krosneles.

II – Nacionalinė procedūra

15 2001 m. rugsėjo 7 d. Tribunal de commerce de Nanterre pradėjo grupės Moulinex pertvarkymo teismo tvarka procedūrą. Pagal Prancūzijos įstatymus Tribunal de commerce paskirti administratoriai turėjo nustatyti, ar įmonė, kurios atžvilgiu vykdoma pertvarkymo teismo tvarka procedūra, galėjo tęsti savo veiklą, ar ji turėjo būti perleista tretiesiems asmenims, ar likviduota. Nagrinėjamu atveju paaiškėjus, kad neįmanoma tęsti Moulinex veiklos, administratoriai pabandė surasti, kas perimtų visus Moulinex aktyvus arba dalį jų.

16 Vykstant šiai procedūrai grupė SEB pareiškė norinti perimti tam tikrus Moulinex aktyvus, susijusius su smulkia buitine technika, t. y.:

– visas teises, susijusias su Moulinex, Krups ir Swan prekių ženklų naudojimu, neatsižvelgiant į susijusias prekes,

– dalį gamybos priemonių (aštuonios gamybos įmonės iš aštuoniolikos ir kitose įmonėse esantys tam tikri įrenginiai), suteikiančių galimybę gaminti bent tam tikrus modelius iš visų Moulinex gaminamų prekių, išskyrus dulkių siurblius ir mikrobangų krosneles,

– tam tikras pardavimo bendroves, kalbant apie Europą – tik Vokietijos ir Ispanijos bendroves.

17 2001 m. rugsėjo 25 d. raštu BaByliss, norėdama Prancūzijoje ir pasaulyje padidinti savo dalyvavimą smulkios buitinės technikos srityje, nusiuntė Moulinex administratoriams pasiūlymą perimti visą Krups veiklą pasaulyje, be kita ko, Krups įrangą, įrenginius, atsargas, pramoninės nuosavybės teises ir platinimo tinklus.

18 2001 m. spalio 22 d. sprendimu Tribunal de commerce de Nanterre pritarė SEB pasiūlytam perėmimo planui.

III – Procedūra Komisijoje

19 SEB prašymu 2001 m. rugsėjo 27 d. Komisija leido nukrypti nuo įpareigojimo sustabdyti koncentracijos vykdymą, kaip numatyta Reglamento Nr. 4064/89 7 straipsnio 4 dalyje. Komisijos sprendimas buvo pagrįstas daugiausia tuo, kad administratoriai buvo pareikalavę, jog visi perėmimo pasiūlymai būtų besąlyginiai. Komisijos leidimas nukrypti buvo suteiktas tik perimamų aktyvų valdymo atžvilgiu.

20 2001 m. lapkričio 13 d. Komisija gavo pranešimą, pateiktą pagal Reglamento Nr. 4064/89 4 straipsnį, apie SEB planą įsigyti tam tikrus Moulinex aktyvus.

21 2001 m. lapkričio 21 d. Komisija Europos Bendrijų oficialiajame leidinyje paskelbė apie pranešimo faktą, kaip numatyta Reglamento Nr. 4064/89 4 straipsnio 3 dalyje. Šio skelbimo 4 punkte Komisija pasiūlė „suinteresuotiesiems tretiesiems asmenims pateikti jai galimas pastabas dėl koncentracijos plano“.

22 Po šio paskelbimo 2001 m. lapkričio 27 ir 29 d. raštais BaByliss pranešė Komisijai apie savo susirūpinimą dėl nagrinėjamo koncentracijos plano, atsižvelgiant į didelį antikonkurencinį poveikį, kurį gali turėti SEB ir Moulinex susijungimas sektoriuje, kuriame BaByliss planuoja labai greitai pradėti veikti. Šiuo atžvilgiu BaByliss pažymėjo, kad laiko save potencialia SEB-Moulinex konkurente smulkios buitinės technikos srityje, konkrečiai – smulkios virtuvės buitinės technikos sektoriuje, kuriame ji veikia naudodama komercinį prekių ženklą Cuisinart. 2001 m. lapkričio 29 d. dokumentu, pridėtu prie tos pačios datos rašto, BaByliss nusiuntė Komisijai pasiūlymą dėl bendro perėmimo, apimančio visus Moulinex darbuotojus ir aktyvus Prancūzijoje, ir pridėjo Cuisinart verslo planą („Stratégie Cuisinart en France“), parengtą 2001 m. lapkričio mėnesį.

23 2001 m. lapkričio 30 d. raštu BaByliss atsakė į konkurentams skirtą Komisijos klausimyną, kuris BaByliss buvo atsiųstas 2001 m. lapkričio 27 dieną.

24 2001 m. gruodžio 5 d. koncentracijos šalys pasiūlė Komisijai savo įsipareigojimus.

25 Tą pačią dieną BaByliss atstovai susitiko su Komisija dėl koncentracijos plano.

26 2001 m. gruodžio 6 d. raštu BaByliss pranešė Komisijai apie savo abejones, susijusias su tuo, kad Komisija galėtų atitinkamu atveju pagal Reglamento Nr. 4064/89 9 straipsnį perduoti visą bylą arba dalį jos už konkurenciją atsakingoms nacionalinėms valdžios institucijoms jų prašymu.

27 2001 m. gruodžio 7 d. už konkurenciją atsakingos Prancūzijos valdžios institucijos pagal Reglamento Nr. 4064/89 9 straipsnio 2 dalies a punktą pateikė Komisijai prašymą dėl dalies bylos perdavimo, kiek tai yra susiję su nagrinėjamos koncentracijos poveikiu konkurencijai Prancūzijoje, tam tikrose smulkios buitinės technikos prietaisų pardavimo rinkose.

28 Komisijai pateikus pastabų, koncentracijos šalys 2001 m. gruodžio 18 d. pakeitė savo pradinius įsipareigojimus.

29 2001 m. gruodžio 20 d. BaByliss pateikė Komisijai savo pastabas dėl rinkų dalių, kurios, kalbant apie Komisijos nagrinėjamas prekių kategorijas, įvykdžius nagrinėjamą koncentraciją priklausytų SEB-Moulinex.

30 2001 m. gruodžio 21 d. raštu BaByliss atsakė į 2001 m. gruodžio 20 d. Komisijos jai pateiktą klausimyną, susijusį su koncentracijos šalių įsipareigojimais.

31 Suinteresuotiesiems tretiesiems asmenims pateikus pastabų, koncentracijos šalys dar kartą pakeitė savo įsipareigojimus.

32 2001 m. gruodžio 28 d. ieškovė pateikė pasiūlymą dėl dalinio Moulinex perėmimo.

33 2002 m. sausio 3 d. BaByliss papildė atsakymus į 2001 m. gruodžio 20 d. Komisijos jai pateiktą klausimyną, susijusį su koncentracijos šalių įsipareigojimais. Be to, ieškovė dar kartą pareiškė esanti suinteresuota perimti visus Moulinex aktyvus arba dalį jų. Taip pat ji patvirtino esanti susirūpinusi dėl savo padėties ir dominuojančios SEB-Moulinex padėties, kuri, įvykdžius nagrinėjamą koncentraciją, tam tikrų smulkios buitinės technikos prekių kategorijų atžvilgiu susidarytų pagrindinėse Europos šalyse.

34 2002 m. sausio 8 d., nustačiusi tam tikras sąlygas, Komisija, taikydama Reglamento Nr. 4064/89 6 straipsnio 1 dalies b punktą, 6 straipsnio 2 dalį ir Europos ekonominės erdvės (EEE) susitarimo 57 straipsnį, patvirtino SEB ir Moulinex koncentraciją (toliau – ginčijamas sprendimas).

35 Tačiau ginčijamas sprendimas neapima Prancūzijos rinkos, nes Komisija tą pačią dieną patenkino Prancūzijos valdžios institucijų prašymą perduoti dalį bylos.

36 2002 m. liepos 8 d. Prancūzijos ekonomikos ministras patvirtino koncentraciją ir nenustatė įsipareigojimų pagal vadinamąją bankrutuojančios įmonės doktriną.

Ginčijamas sprendimas

I – Nagrinėjamos prekių rinkos

37 Iš ginčijamo sprendimo 16 konstatuojamosios dalies matyti, kad ekonomikos sektorius, susijęs su nagrinėjama koncentracija, – tai smulkios buitinės technikos prietaisų pardavimo sektorius, kurį sudaro trylika kategorijų prekių: gruzdintuvių, kepimo krosnelių, skrudintuvų, skrudintuvų sumuštiniams kepti ir vaflinių, specialių prietaisų tam tikriems patiekalams gaminti („pierrade“, „wokparty“, „raclette“, „fondue“ ir kt.), elektrinių kepsninių ir patalpose naudojamų kepamųjų grotelių, ryžių virtuvų ir garų puodų, elektrinių kavinukų, virdulių, ekspreso kavos aparatų, maišytuvų ir virtuvinių kombainų, laidynių ir garinių lyginimo sistemų bei kūno priežiūros priemonių (sveikatos ir grožio priemonės). Vienuolika pirmųjų prekių kategorijų kartu yra vadinamos virtuvės asortimento prekėmis.

38 Komisija mano, kad kiekviena smulkios buitinės technikos prietaisų kategorija gali sudaryti atskirą prekių rinką (ginčijamo sprendimo 25 konstatuojamoji dalis). Komisijos išvados iš esmės grindžiamos paklausos pakeičiamumo vertinimu, nes kiekviena kategorija turi specifines funkcijas ir yra skirta kitokiam galutiniam naudojimui. Taip pat Komisija nepripažįsta pasiūlos pakeičiamumo. Iš esmės ji pažymi, kad net darant prielaidą, jog visi gamintojai gali gaminti visus smulkios buitinės technikos prietaisus, norint patekti į naują prekių rinką, gali prireikti didelių sąnaudų ir daug laiko.

II – Nagrinėjamos geografinės rinkos

39 Komisija mano, jog „po pirmosios tyrimo stadijos matyti, kad nagrinėjamomis geografinėmis rinkomis greičiausiai turi būti pripažįstamos nacionalinės rinkos“ (ginčijamo sprendimo 30 konstatuojamoji dalis).

III – Prekių ženklo svarba

40 Komisija konstatuoja, kad prekių ženklai yra vienas svarbiausių veiksnių, nulemiančių galutinio vartotojo pasirinkimą, ir todėl yra vienas svarbiausių smulkios buitinės technikos gamintojų konkurencijos elementų (ginčijamo sprendimo 36 konstatuojamoji dalis).

41 Šiuo atžvilgiu ji pažymi, kad SEB ir Moulinex investuoja pakankamai dideles sumas, saugodamos savo prekių ženklų žinomumą (ginčijamo sprendimo 38 konstatuojamoji dalis). Taip pat ji konstatuoja, kad beveik visi pasiūlymai, gauti parduodant Moulinex, buvo susiję su šios grupės prekių ženklais, o ne su gamybos įmonėmis (ginčijamo sprendimo 39 konstatuojamoji dalis).

IV – Konkurencinis vertinimas

42 Dėl nagrinėjamos koncentracijos poveikio konkurencijai Komisija nesutinka visų pirma su teiginiu, kad nagrinėjamos koncentracijos poveikis nesiskiria nuo konkurencinės situacijos, kuri būtų susidariusi likvidavus grupę Moulinex. Šiuo atžvilgiu ji konstatuoja:

„Pasibaigus pirmajai tyrimo stadijai matyti, kad negali būti sutinkama su tokiu argumentavimu, nes prasidėjus Moulinex pertvarkymo teismo tvarka procedūrai kelios įmonės pranešė esančios suinteresuotos perimti grupei priklausančius prekių ženklus. Taip pat neatmestina galimybė, kad tam tikri įrenginiai arba pramoninė nuosavybė būtų perimti trečiųjų asmenų, nesusijusių su SEB. Atsižvelgiant į prekių ženklo svarbą nagrinėjamose rinkose, šie tretieji perėmėjai greičiausiai būtų galėję atkurti visą Moulinex konkurencinį pajėgumą arba dalį jo“ (ginčijamo sprendimo 41 konstatuojamoji dalis).

43 Savo vertinimo pabaigoje Komisija daro išvadą, kad koncentracija, apie kurią buvo pranešta, kelia rimtų abejonių dėl suderinamumo su bendrąja rinka kalbant apie tam tikras rinkas, susijusias su virtuvės asortimento prekėmis (ginčijamo sprendimo 44 konstatuojamoji dalis). Dėl ginčijamame sprendime nagrinėtų geografinių rinkų ji iš esmės pažymi, kad:

– Portugalijoje, Graikijoje, Belgijoje ir Nyderlanduose, kur SEB ir Moulinex padėtis smulkios buitinės technikos sektoriuje prieš koncentraciją tam tikrais atvejais buvo stipri, SEB padėtis dėl Moulinex prijungimo būtų sustiprinta, ir įvykdžius sandorį, kalbant apie didžiąją nagrinėjamų prekių kategorijų dalį, būtų sujungtos tam tikrais atvejais didelės rinkos dalys. Komisijos teigimu, šią rinkos galią sustiprintų tai, kad vienai rinkos dalyvei priklausytų prekių ženklų portfelis, o tokios dalyvės, kaip Philips, Braun arba Taurus, turi tik vieną prekių ženklą (ginčijamo sprendimo 43, 45–47 konstatuojamosios dalys),

– Vokietijoje, Austrijoje, Danijoje, Švedijoje ir Norvegijoje sandoris iš esmės pakeistų konkurencijos sąlygas tam tikrose prekių rinkose (ginčijamo sprendimo 43 konstatuojamoji dalis),

– galiausiai kitose valstybėse narėse sandoris tik labai nedaug pakeistų konkurencijos sąlygas (ginčijamo sprendimo 43 konstatuojamoji dalis).

44 Komisijos teigimu, sandoris, apie kurį buvo pranešta, taip pat kelia rimtų abejonių dėl suderinamumo su bendrąja rinka, kalbant apie šias rinkas (ginčijamo sprendimo 128 konstatuojamoji dalis):

– Vokietija: gruzdintuvių ir kepsninių,

– Austrija: gruzdintuvių ir specialių prietaisų tam tikriems patiekalams gaminti,

– Belgija: virtuvinių kombainų, ekspreso kavos aparatų, virdulių, skrudintuvų, specialių prietaisų tam tikriems patiekalams gaminti, kepsninių bei laidynių ir garinių lyginimo sistemų,

– Danija: gruzdintuvių ir kepimo krosnelių,

– Graikija: gruzdintuvių, virdulių, skrudintuvų sumuštiniams kepti ir vaflinių, ekspreso kavos aparatų ir virtuvinių kombainų,

– Norvegija: gruzdintuvių ir kepimo krosnelių,

– Nyderlandai: gruzdintuvių, ekspreso kavos aparatų, kepimo krosnelių, specialių prietaisų tam tikriems patiekalams gaminti, kepsninių bei laidynių ir garinių lyginimo sistemų,

– Portugalija: gruzdintuvių, skrudintuvų, elektrinių kavinukų, ekspreso kavos aparatų, virdulių, kepimo krosnelių, skrudintuvų sumuštiniams kepti ir vaflinių, specialių prietaisų tam tikriems patiekalams gaminti, kepsninių ir virtuvinių kombainų,

– Švedija: gruzdintuvių.

45 Komisija padarė išvadą, kad, atvirkščiai, koncentracija nekelia rimtų abejonių, kiek tai yra susiję su kūno priežiūros priemonių rinka, kurioje, kad ir kokia būtų šalis (išskyrus Prancūziją) arba kad ir koks būtų nustatytas prekių rinkų apibrėžimas, koncentracijos šalių sujungta rinkos dalis yra mažesnė nei 20 % rinkos (ginčijamo sprendimo 44 konstatuojamoji dalis).

V – Koncentracijos šalių įsipareigojimai

46 Po to, kai koncentracijos šalys pasiūlė įsipareigojimus, Komisija vis dėlto nusprendė, kad rimtos abejonės dėl koncentracijos suderinamumo su bendrąja rinka gali būti pašalintos, nes šiais įsipareigojimais tiesiogiai ir iš karto reaguojama į konkurencijos problemas, kurios sprendime buvo nustatytos už Prancūzijos ribų.

47 Iš pradžių pagal koncentracijos šalių 2001 m. gruodžio 5 d. pasiūlytus įsipareigojimus buvo numatyta dvejiems metams pašalinti iš visos EEE rinkos Moulinex ženklo prekes, priskiriamas gruzdintuvių, kepimo krosnelių, specialių prietaisų tam tikriems patiekalams gaminti, kepsninių bei laidynių ir garinių lyginimo sistemų kategorijoms. Tačiau, Komisijos teigimu, šie pradiniai įsipareigojimai nebūtų leidę pakeisti grupės Moulinex kokiu nors rinkos dalyviu ir neapėmė visų rinkų, kuriose sandoris galėjo sukelti rimtų abejonių (ginčijamo sprendimo 135 konstatuojamoji dalis).

48 Taigi 2001 m. gruodžio 18 d. šalys „patobulino savo pasiūlymą, kad jis būtų įgyvendinamas ir veiksmingas“ (ginčijamo sprendimo 135 konstatuojamoji dalis). Šiame pasiūlyme buvo numatyta trejų metų išimtinė licencija naudoti Moulinex prekių ženklą (kartu su įsipareigojimu neteikti į rinką Moulinex ženklo prekių dar vienus papildomus metus), taikoma visoms prekių kategorijoms Belgijoje, Graikijoje, Nyderlanduose ir Portugalijoje ir gruzdintuvių kategorijai Vokietijoje, Austrijoje, Danijoje, Norvegijoje ir Švedijoje. Tokios licencijos turėtojams skrudintuvų, elektrinių kavinukų, virdulių ir virtuvinių kombainų atžvilgiu buvo nustatytas įpareigojimas pirkti prekes iš SEB.

49 Tačiau tretieji asmenys, kurių buvo paklausta, pateikė pastabų dėl šių įsipareigojimų, ypač kiek tai yra susiję su licencijos ir įsipareigojimo neteikti Moulinex prekių į rinką trukme, įpareigojimu pirkti prekes iš SEB, su tuo, kad nėra ištaisomas sandorio, apie kurį buvo pranešta, poveikis konkurencijai tam tikrose rinkose, su tuo, kad nėra pakankamo kritinio rinkos dydžio, kuris ekonomiškai pateisintų naujo dalyvio patekimą į nagrinėjamas rinkas, ir su tuo, kad licencijos turėtojas iš tikrųjų nekontroliuoja Moulinex prekių ženklo, kalbant apie konkurencijos gynimo priemones, skirtas konkrečiai gruzdintuvėms, nes SEB pasilieka galimybę naudoti šį prekių ženklą kitoms prekėms (ginčijamo sprendimo 136 konstatuojamoji dalis).

50 Taigi, kaip teigiama ginčijamame sprendime, SEB „patobulino“ savo įsipareigojimus, licenciją naudoti prekių ženklą imdama taikyti ir visoms smulkios buitinės technikos prekėms Vokietijoje, Austrijoje, Danijoje, Norvegijoje ir Švedijoje. Taip SEB įsipareigojimus šiose penkiose šalyse sulygino su įsipareigojimais, jau pasiūlytais Belgijoje, Graikijoje, Nyderlanduose ir Portugalijoje. SEB taip pat pailgino licencijos trukmę iki penkerių metų (ir įsipareigojimo neteikti Moulinex prekių į rinką trukmę iki trejų metų) ir panaikino licencijos turėtojui nustatytą įpareigojimą pirkti prekes iš SEB (ginčijamo sprendimo 137 konstatuojamoji dalis).

51 Ginčijamame sprendime įsipareigojimai, su kuriais sutiko Komisija, apibendrinami taip:

„129 Kiekvienoje iš šių valstybių grupė SEB įsipareigoja suteikti trečiajam asmeniui išimtinę licenciją naudoti Moulinex prekių ženklą, leidžiančią pardavinėti visų trylikos kategorijų smulkios buitinės technikos prietaisus.

130 Kaip numatyta įsipareigojimuose, ši licencinė sutartis turi būti sudaryta su vienu arba keliais trečiaisiais asmenimis penkeriems metams. Licencinės sutarties galiojimo metu ir trejus metus jai pasibaigus SEB įsipareigoja atitinkamose valstybėse narėse nepardavinėti naudodama Moulinex prekių ženklą jokių buitinės technikos prietaisų. Grupė SEB taip pat įsipareigojo atitinkamose šalyse nepardavinėti naudodama kitą prekių ženklą Moulinex asortimento modelių, jei licenciją turintis asmuo nuspręs sudaryti sutartį dėl prekių pirkimo iš SEB arba gauti licenciją naudoti pramoninės nuosavybės objektus.

131 Ši licencija yra skirta tam, kad leistų naudoti Moulinex prekių ženklą siekiant suteikti licencijos turėtojui galimybę nagrinėjamose geografinėse rinkose pateikti į rinką arba sustiprinti savo paties prekių ženklą. Šiuo tikslu licencijos galiojimo laikotarpiu licencijos turėtojui leidžiama naudoti Moulinex prekių ženklą atskirai arba kartu su savo paties prekių ženklu, o vėliau bet kuriuo metu pereiti nuo „co-branding“ prie savo prekių ženklo. SEB turės įgaliojimus užtikrinti, kad licencijos turėtojas arba turėtojai laikytųsi Moulinex logotipo.

132 Licencijos turėtojas arba turėtojai visų prekių atžvilgiu ir visose atitinkamose šalyse gali laisvai organizuoti visų prekių pirkimus ir nustatyti jų sąlygas. Panorėję jie galės įpareigoti SEB sudaryti prekių tiekimo jiems sutartį visam licencinės sutarties galiojimo laikotarpiui arba jo daliai ir visoms nurodytoms prekių kategorijoms arba jų daliai. Toks tiekimas turi atitikti 65 % Moulinex ženklo prekių 2000 m. pardavimų. Pažymėtina, kad SEB vis dėlto siūlo licencijos turėtojui Vokietijoje virtuvinių kombainų atžvilgiu nustatyti įpareigojimą pirkti prekes iš SEB. SEB pagrindžia šią išimtį būtinybe išsaugoti darbo vietas gamybos įmonėse, kurios yra perimamos pagal Tribunal de commerce de Nanterre sprendimą.

133 Be to, grupė SEB įsipareigoja kiekvienam licencijos turėtojui jo prašymu suteikti licenciją, susijusią su pramoninės nuosavybės teisėmis (brėžiniai ir modeliai, patentai ir įgyjamoji patirtis), apimančiomis Moulinex asortimento modelį arba modelius, kad jie galėtų juos gaminti patys arba pavesti gaminti savo pasirinktiems tretiesiems asmenims.

134 SEB įsipareigoja paskirti įgaliotąjį asmenį, kuriam iš pradžių bus pavesta, be kita ko, užtikrinti, kad grupė SEB tinkamai vykdytų savo įsipareigojimus. SEB įsipareigojo sudaryti vieną arba kelias licencines prekių ženklo naudojimo sutartis, kaip numatyta įsipareigojimuose, per [...] terminą, skaičiuojamą nuo Komisijos sprendimo leisti koncentraciją gavimo. Pasibaigus šiam terminui, jei SEB nebus sudariusi vienos arba kelių įsipareigojimuose numatytų sutarčių, įgaliotasis asmuo turės surasti vieną arba kelis asmenis licencijoms suteikti ir sudaryti šias sutartis per [...] terminą. Pasirinktą (-us) licencijos turėtoją arba turėtojus turės patvirtinti Komisija.“

52 Komisija mano, kad šie įsipareigojimai leidžia pastebimai sumažinti rinkos dalių susijungimą, pasireiškusį po koncentracijos, apie kurią buvo pranešta. Ji konstatuoja, kad nėra išsprendžiamas tik rinkos dalių, susijusių su Krups ženklo prekių pardavimais, susijungimo klausimas. Tačiau, Komisijos teigimu, rinkos dalių padidėjimas, susijęs su Krups prekių ženklu, negali sukelti konkurencijos problemų ekspreso kavos aparatų rinkose ir specialių prietaisų tam tikriems patiekalams gaminti rinkoje Portugalijoje (ginčijamo sprendimo 139 konstatuojamoji dalis).

53 Komisijos nuomone, pasiūlyti įsipareigojimai leidžia ilgam laikui atkurti veiksmingos konkurencijos sąlygas. Iš tikrųjų, numačius licencijos galiojimo penkerių metų terminą, licencijos turėtojui suteikiama galimybė integruoti Moulinex ženklo prekes į savo ženklo prekių asortimentą, o SEB nepatirs didelių nuostolių, kai turės galimybę vėl pateikti Moulinex ženklo prekes į nagrinėjamas rinkas. Šiuo atžvilgiu Komisija pažymi, kad smulkios buitinės technikos prekių vidutinis gyvavimo laikotarpis yra apie treji metai. Prekes integruoti į savo ženklo prekių asortimentą, Komisijos teigimu, yra dar lengviau, nes licencijos turėtojas vienintelis gali atitinkamoje geografinėje zonoje naudoti Moulinex prekių ženklą visoms smulkios buitinės technikos prekėms (ginčijamo sprendimo 140 konstatuojamoji dalis).

54 Komisija mano, jog su išimtine licencija susijusius įsipareigojimus išplėsti ir juos imti taikyti ir visoms smulkios buitinės technikos prekėms, t. y. prekėms, dėl kurių Komisijai nekilo rimtų abejonių, yra būtina, kad būtų užtikrintas šių konkurencijos gynimo priemonių veiksmingumas ir gyvybingumas. Iš tikrųjų, jei licencijos būtų išduodamos tik tam tikroms prekėms, labai sumažėtų licencijos turėtojo veiksmų laisvė norint atlikti „rebranding“, nes Moulinex prekių ženklas priklausytų dviem konkuruojantiems subjektams nagrinėjamose šalyse: SEB ir licencijos, apribotos tam tikromis prekėmis, turėtojui (ginčijamo sprendimo 141 konstatuojamoji dalis).

55 Komisija pažymi, be to, kad licencijos turėtojas turės galimybę nepriklausomai gaminti Moulinex prekes, kai tik panorės, o SEB gali būti įpareigota pateikti jam naujus modelius, kuriuos ji sukurs Moulinex prekių asortimentui šalyse, kuriose netaikomi įsipareigojimai (ginčijamo sprendimo 142 konstatuojamoji dalis).

56 Galiausiai Komisija pažymi, kad pagal įsipareigojimus licencijos turėtojas arba turėtojai turi būti veikiantys rinkos dalyviai arba potencialiai galintys patekti į šią rinką, nepatiriantys sunkumų, nepriklausomi, neturintys jokių ryšių su grupe SEB ir turintys kompetenciją bei motyvaciją, būtinas norint aktyviai ir veiksmingai konkuruoti atitinkamose rinkose. Taip pat pagal šiuos įsipareigojimus buvo numatyta, kad šis licencijos turėtojas arba turėtojai privalo turėti savo prekių ženklą, kuris gali būti sujungtas su Moulinex prekių ženklu (ginčijamo sprendimo 144 konstatuojamoji dalis).

57 Taigi Komisija nusprendė (ginčijamo sprendimo 146 konstatuojamojoje dalyje), jog šalių pasiūlyti įsipareigojimai yra pakankami, kad šiose devyniose šalyse pašalintų abejones dėl koncentracijos suderinamumo su bendrąja rinka, jeigu koncentracijos šalys laikysis šių įsipareigojimų:

„a) įsipareigojimo, kuris yra numatytas šio sprendimo priede esančių įsipareigojimų 1 punkto a papunktyje, suteikti penkerių metų išimtinę licenciją naudoti Moulinex prekių ženklą, leidžiančią pardavinėti smulkios buitinės technikos prietaisus, atitinkančius trylikos šiame sprendime išvardytų kategorijų prekes;

b) įsipareigojimo, kuris yra numatytas 1 punkto c papunktyje, atitinkamose šalyse nepardavinėti Moulinex ženklo prekių, kol nepasibaigė licencinės sutarties galiojimas, ir dar trejus metus jai pasibaigus;

c) įsipareigojimo, kuris yra numatytas 1 punkto e papunktyje, atitinkamose šalyse nepardavinėti, naudojant kitą nei Moulinex prekių ženklą, Moulinex prekių ženklo modelių tose teritorijose, kuriose licencijos turėtojas arba turėtojai sudarys prekių pirkimo iš SEB sutartį arba pramoninės nuosavybės objektų naudojimo licencinę sutartį;

d) įsipareigojimo, kuris yra numatytas įsipareigojimų 1 punkto d papunktyje, sudaryti su kiekvienu licencijos turėtoju, kuris to paprašytų, prekių tiekimo sutartį (kurioje numatyta kaina atitiktų savikainą pridėjus bendras sąnaudas, susijusias su gamyba ir prekių pristatymu licencijos turėtojui) ir (arba) pramoninės nuosavybės objektų naudojimo licencinę sutartį dėl visų nagrinėjamų prekių, išskyrus virtuvinius kombainus Vokietijoje;

e) įsipareigojimo, kuris yra numatytas įsipareigojimų 1 punkto h papunktyje, laikytis bendros naujų modelių kūrimo politikos ir kiekvienoje iš atitinkamų devynių valstybių visais atžvilgiais saugoti ekonominę ir konkurencinę Moulinex prekių ženklo vertę, kol bus sudarytos licencinės sutartys;

f) įsipareigojimo sudaryti vieną arba kelias išimtines prekių ženklo naudojimo licencines sutartis atitinkamose devyniose šalyse per įsipareigojimų 1 punkto h papunktyje ir 2 punkto e papunkčio iv dalyje numatytus terminus;

g) įsipareigojimo, kuris yra numatytas įsipareigojimų 1 punkto i papunktyje, susijusio su tuo, kad Komisija turi patvirtinti licencijos turėtoją arbą turėtojus, ir

h) laikytis, kaip numatyta įsipareigojimų 2 punkto e papunkčio ii dalyje, visų galimų įgaliotojo asmens pasiūlymų, naudingų įsipareigojimams įgyvendinti ir užduočiai atlikti.“

58 SEB prisiimti įsipareigojimai išsamiai nurodyti ginčijamo sprendimo priede.

59 Priedo 2 punkto g papunktyje yra pažymėta:

„Jei kita už konkurenciją atsakinga institucija patvirtins šią koncentraciją nustatydama įsipareigojimus, kurie prieštaraus šiems įsipareigojimams arba dėl kurių susidarys tokia situacija, kai nustatyti įsipareigojimai viršys tai, kas yra būtina konkurencinei situacijai kiekvienoje iš nagrinėjamų rinkų atkurti, grupė SEB gali prašyti Komisijos peržiūrėti šiuos įsipareigojimus, kad būtų pašalinti prieštaravimai arba kad grupė SEB būtų atleista nuo šiuose įsipareigojimuose numatytų visų arba dalies sąlygų ir pareigų, kurios nebebus būtinos, vykdymo.“

VI – Valstybės pagalba

60 Atsakydama į tam tikrų trečiųjų šalių argumentus, kuriais SEB yra kaltinama gavusi Prancūzijos valdžios institucijų pagalbą įgyvendinant perėmimo planą, ginčijamo sprendimo 10 konstatuojamojoje dalyje Komisija konstatuoja, jog, preliminariai išnagrinėjus Prancūzijos valdžios institucijų numatytą priemonę, neatrodo, kad valstybės įsikišimas vykstant pertvarkymo teismo tvarka procedūrai – tai pagalba SEB. Todėl Komisija mano, kad pagal Reglamentą Nr. 4064/89 nagrinėjant pasiūlytą sandorį nereikia atsižvelgti į šios priemonės poveikį.

Procesas ir šalių reikalavimai

61 Ieškovė pradėjo šią bylą ieškinio pareiškimu, kurį Pirmosios instancijos teismo kanceliarija gavo 2002 m. balandžio 15 dieną. Tą pačią dieną pateiktu atskiru dokumentu ieškovė prašė Pirmosios instancijos teismo pagal Pirmosios instancijos teismo procedūros reglamento 76a straipsnį taikyti pagreitintą procedūrą.

62 2002 m. balandžio 30 d. raštu Komisija Pirmosios instancijos teismui pranešė, kad neprieštarauja prašymui ieškinį nagrinėti taikant pagreitintą procedūrą. Be to, Komisija pažymėjo, jog ieškovė neįrodė, kad konkrečiai yra susijusi su ginčijamu sprendimu.

63 2002 m. gegužės 8 d. raštu Pirmosios instancijos teismo kancleris atsakovei pranešė, kad patenkino jos prašymą terminą atsiliepimui į ieškinį pateikti pratęsti iki 2002 m. birželio 24 dienos. Taip pat jis atsakovei pasiūlė, kad procesas nebūtų vilkinamas, savo atsiliepime į ieškinį iškelti galimus klausimus dėl ieškinio priimtinumo.

64 Taikydamas proceso organizavimo priemones Pirmosios instancijos teismo kancleris 2002 m. birželio 17 d. raštu paprašė, kad ieškovė iki 2002 m. birželio 28 d. atsakytų į rašytinius klausimus.

65 2002 m. birželio 24 d. Komisija pateikė atsiliepimą į ieškinį, kuriame visų pirma pateikė prieštaravimus dėl priimtinumo, ir subsidiariai – savo atsiliepimą į ieškinį iš esmės.

66 2002 m. birželio 28 d. ieškovė pateikė savo atsakymus į Pirmosios instancijos teismo klausimus.

67 2002 m. liepos 2 d. sprendimu Pirmosios instancijos teismas (trečioji kolegija) patenkino prašymą pagal Procedūros reglamento 76a straipsnį nagrinėti ieškinį pagreitinta tvarka.

68 2002 m. liepos 18 d. ieškovė, kaip jai buvo pasiūlęs kancleris, atsakydama į Komisijos atsiliepimą į ieškinį, pateikė pastabas dėl priimtinumo.

69 Pareiškimu, 2002 m. liepos 19 d. pateiktu Pirmosios instancijos teismo kanceliarijai, SEB pateikė prašymą leisti įstoti į bylą palaikyti Komisijos reikalavimų. Pareiškimu, 2002 m. liepos 29 d. pateiktu Pirmosios instancijos teismo kanceliarijai, De'Longhi pateikė prašymą leisti įstoti į bylą palaikyti ieškovės reikalavimų. Šie prašymai 2002 m. rugsėjo 16 d. trečiosios kolegijos pirmininko nutartimi buvo patenkinti. SEB ir De'Longhi pateikus atitinkamus prašymus, pirmajai buvo leista pateikti įstojimo į bylą paaiškinimus, o antrajai – pateikti tam tikrus dokumentus, išvardytus jos prašyme įstoti į bylą.

70 Susipažinęs su teisėjo pranešėjo pranešimu, Pirmosios instancijos teismas (trečioji kolegija) nusprendė pradėti žodinę proceso dalį ir, taikydamas proceso organizavimo priemones, paprašė šalių pateikti tam tikrus dokumentus ir atsakyti į rašytinius klausimus. Šalys šiuos prašymus įvykdė per nustatytą terminą.

71 Per 2002 m. spalio 9 d. posėdį buvo išklausytos šalių kalbos ir atsakymai į žodžiu pateiktus klausimus.

72 Ieškovė, palaikoma De'Longhi, Pirmosios instancijos teismo prašo:

– panaikinti ginčijamą sprendimą,

– priteisti iš Komisijos bylinėjimosi išlaidas.

73 Komisija Pirmosios instancijos teismo prašo:

– atmesti ieškinį kaip nepriimtiną arba, nepatenkinus šio reikalavimo, kaip nepagrįstą,

– priteisti iš ieškovės bylinėjimosi išlaidas.

74 SEB Pirmosios instancijos teismo prašo:

– atmesti ieškinį kaip nepriimtiną arba, nepatenkinus šio reikalavimo, kaip nepagrįstą,

– priteisti iš ieškovės bylinėjimosi išlaidas.

Dėl priimtinumo

I – Šalių argumentai

75 Ieškovė, palaikoma De'Longhi, teigia, kad ginčijamas sprendimas yra tiesiogiai ir konkrečiai su ja susijęs EB 230 straipsnio prasme. Iš esmės BaByliss yra nauja smulkios virtuvės buitinės technikos rinkos dalyvė ir todėl laiko save tiesiogine SEB ir Moulinex konkurente. Be to, ieškovė pažymi, kad ji aktyviai dalyvavo administracinėje procedūroje iki ginčijamo sprendimo priėmimo.

76 Komisija teigia, kad ginčijamas sprendimas nėra konkrečiai susijęs su ieškove.

77 Komisija nurodo, pirma, jog vien tos aplinkybės, kad BaByliss tuoj pat sureagavo į pagal Reglamento Nr. 4064/89 4 straipsnio 3 dalį Europos Bendrijų oficialiajame leidinyje paskelbtą pranešimą dėl numatomos koncentracijos ir susisiekė su Komisija, nepakanka įrodymui, kad ginčijamas sprendimas yra konkrečiai susijęs su BaByliss. BaByliss visiškai neįrodo, kad ginčijamas sprendimas ją paveikia dėl ypatingų savybių arba faktinių aplinkybių, kurios ją individualizuoja taip pat, kaip ir SEB.

78 Komisija pažymi, kad daugelis įmonių, kaip ir ieškovė, aktyviai dalyvavo procedūroje. Vien tai, kad įmonė pateikė pastabas, negali pagrįsti to, kad sprendimas yra konkrečiai susijęs su įmone. Iš tikrųjų išsamiam koncentracijų nagrinėjimui būtini nuolatiniai kontaktai su daugeliu ūkinės veiklos dalyvių.

79 Komisija pažymi, antra, kad pagal BaByliss įstatų 2 straipsnį „bendrovės tikslas – tai visi sandoriai, susiję su sušukavimo, grožio, parfumerijos ir dovanų kategorijos gaminių bei prekių gamyba, perdirbimu, pateikimu, importu ir eksportu, didmenine prekyba, smulkia didmenine ir mažmenine prekyba“, o koncentracija, kurią įvykdyti buvo leista ginčijamu sprendimu, yra susijusi su smulkios buitinės technikos sektoriumi, neapimančiu „sušukavimo, grožio, parfumerijos ir kitų dovanų kategorijos gaminių“.

80 Trečia, Komisija nurodo, kad ieškovė pateikia save kaip naują smulkios virtuvės buitinės technikos rinkos dalyvę, bet, kaip ji pati pripažįsta, nei ginčijamo sprendimo priėmimo dieną, nei ieškinio pareiškimo dieną ieškovė nebuvo pateikusi į rinką jokio smulkios buitinės technikos prietaiso. Be to, BaByliss pati save apibūdina kaip „potencialią konkurentę“. Komisija pažymi, kad nors ieškovė pareiškė, jog 2002 m. gegužės 15 d. „oficialiai“ pateiks tokias prekes į rinką, ji vis dėlto nepateikė jokio įrodomojo dokumento šiam tvirtinimui pagrįsti.

81 Ketvirta, Komisija pažymi, jog nėra pagrindo sakyti, kad BaByliss, Prancūzijoje įsteigtos bendrovės, parduodamos prekės tiesiogiai konkuruoja su prietaisais, kuriuos SEB parduoda geografinėse rinkose, dėl kurių Komisijai kilo rimtų abejonių, kadangi Komisija nevertino situacijos Prancūzijos rinkoje, kurią turi išnagrinėti už konkurenciją atsakingos Prancūzijos valdžios institucijos.

82 Penkta, Komisija teigia, kad ieškovė klaidingai mano, jog gali remtis „Air France sprendimais“. Jos situacija visiškai nepanaši į Air France situaciją. Iš tikrųjų byloje, kurioje buvo priimtas 1994 m. gegužės 19 d. Sprendimas Air France prieš Komisiją (T‑2/93, Rink. p. II‑323), Pirmosios instancijos teismas pirmiausia pažymėjo, kad konkurencinė situacija atitinkamose rinkose buvo Komisijos įvertinta atsižvelgiant daugiausia į Air France, kuri buvo vienintelė rimta konkurentė kitoms koncentracijoje dalyvaujančioms įmonėms, situaciją (sprendimo 45 punktas), o ieškovė visiškai neveikia su koncentracija susijusiose rinkose. Komisija taip pat nurodo, jog Pirmosios instancijos teismas pažymėjo, kad Air France buvo priversta pagal susitarimą, sudarytą tarp jos, Prancūzijos vyriausybės ir Komisijos, visiškai atsisakyti dalyvauti kompanijoje TAT (sprendimo 46 punktas), o dabar nagrinėjamoje byloje BaByliss negali remtis jokiu tokio pat pobūdžio susitarimu arba sprendimu, kuris leistų jai įrodyti, kad yra faktinių aplinkybių, kurios ją individualizuoja taip pat, kaip ir SEB. Komisija pažymi, kad 1994 m. kovo 24 d. Pirmosios instancijos teismo sprendime Air France prieš Komisiją (T­3/93, Rink. p. II‑121) Air France buvo pagrindinė British Airways konkurentė, o dabar nagrinėjamoje byloje BaByliss yra tik viena iš daugelio kitų įmonių, save laikančių SEB konkurente (be to, tik potencialia).

83 Galiausiai Komisija nori atkreipti dėmesį į tai, kad naujas EB 230 straipsnio aiškinimas, kurį Pirmosios instancijos teismas pateikė 2002 m. gegužės 3 d. Sprendime Jégo-Quéré SA prieš Komisiją (T‑177/01, Rink. p. II‑2365, 51 punktas), nereiškia, kad ieškinys turi būti priimtas, nes, pirma, ginčijamas sprendimas – tai individualus sprendimas, kuris neturi jokio bendro poveikio, ir, antra, ginčijamas sprendimas visiškai neriboja ieškovės teisių (be to, ji neveikia su koncentracija susijusiose rinkose) ir nenustato jai jokių pareigų. Nėra jokio neabejotino ir tikro poveikio ieškovės teisinei situacijai.

84 SEB teigia, kad ginčijamas sprendimas nėra konkrečiai susijęs su ieškove. Šiuo atžvilgiu SEB pažymi, be kita ko, kad ieškovė būtų galėjusi, kaip ir ji pati, pateikti konkretų ir rimtą perėmimo pasiūlymą vykstant kolektyvinei procedūrai, jei ji būtų iš tikrųjų suinteresuota perimti visus Moulinex aktyvus arba dalį jų. Tačiau, kaip primena SEB, pirmasis ieškovės pasiūlymas perimti Moulinex nebuvo rimtas, ir Tribunal de commerce de Nanterre pripažino jį nepriimtinu, o kiti pasiūlymai buvo vėlesni nei koncentracija ir jais buvo siekiama tik pabandyti užginčyti SEB pasiūlytą perleidimo planą. Ji priduria, kad ieškovė neparodė jokio suinteresuotumo gauti licenciją naudoti Moulinex prekių ženklą, nors tokia licencija būtų jai leidusi, atsižvelgiant į jos minimą plėtros strategiją, patekti į nagrinėjamas rinkas ir ilgam laikui veiksmingai jose įsitvirtinti.

85 SEB taip pat nurodo, kad BaByliss prekės dar nėra parduodamos nė vienoje geografinėje rinkoje, susijusioje su ginčijamu sprendimu, be to, jos nėra parduodamos ir Prancūzijoje, kur ieškovės veikla apsiribojo prekių prezentacija 2002 m. gegužės mėn. viename Liono restorane. SEB pažymi, kad vykdant konkurencinį vertinimą ieškovė taip pat nėra Komisijos paminėta nei kaip esama, nei kaip potenciali konkurentė.

86 Galiausiai SEB pažymi, kad ieškovė nedalyvavo Konkurencijos tarybos pareigūnų Prancūzijoje vykdytoje išsamaus tyrimo procedūroje ir net nedalyvavo Konkurencinės tarybos posėdyje, taip pat jame jai nebuvo atstovaujama.

II – Pirmosios instancijos teismo vertinimas

87 Pagal EB 230 straipsnio ketvirtą pastraipą „kiekvienas fizinis ar juridinis asmuo gali pareikšti ieškinį dėl jam skirto sprendimo arba sprendimo, kuris, nors ir būtų kitam asmeniui skirto reglamento ar sprendimo formos, yra tiesiogiai ir konkrečiai su juo susijęs“.

88 Ieškovė nėra viena iš koncentracijos šalių, todėl ginčijamas sprendimas skirtas ne jai. Taigi reikia išnagrinėti, ar šis sprendimas yra tiesiogiai ir konkrečiai su ja susijęs.

89 Tai, kad poveikis yra tiesioginis, negali būti ginčijama. Iš tikrųjų, kadangi ginčijamu sprendimu leidžiama nedelsiant įvykdyti numatytą koncentraciją, dėl šio sprendimo tuoj pat gali pasikeisti situacija nagrinėjamose rinkose, ir tai priklauso tik nuo šalių valios (žr. minėto 1994 m. kovo 24 d. Sprendimo Air France prieš Komisiją 80 punktą).

90 Taigi reikia išnagrinėti, ar šis sprendimas taip pat yra konkrečiai susijęs su ieškove.

91 Pagal nusistovėjusią teismų praktiką „kiti subjektai nei tie, kuriems sprendimas yra skirtas, gali remtis tuo, kad sprendimas konkrečiai su jais susijęs tik tuomet, jeigu jis juos paveikia dėl ypatingų savybių arba faktinių aplinkybių, kurios juos išskiria iš kitų asmenų ir todėl individualizuoja taip pat, kaip ir asmenį, kuriam šis sprendimas yra skirtas“ (1963 m. liepos 15 d. Teisingumo Teismo sprendimas Plaumann prieš Komisiją, 25/62, Rink. p. 197, 223).

92 Šiuo atžvilgiu Pirmosios instancijos teismas konstatuoja, kalbant, pirma, apie dalyvavimą procedūroje, jog yra aišku, kad ieškovė po Reglamento Nr. 4064/89 4 straipsnio 3 dalyje numatyto pranešimo paskelbimo 2001 m. lapkričio 27, 29 ir 30 d. bei 2001 m. gruodžio 6, 20, 21 ir 28 d. raštais pateikė Komisijai savo pastabas dėl nagrinėjamos koncentracijos pasekmių konkurencinei situacijai nagrinėjamose rinkose ir jos pačios situacijai. Be to, Komisija išklausė ieškovę per 2001 m. gruodžio 5 d. posėdį ir 2002 m. sausio 4 d. konferencijoje telefonu su pareigūnais, nagrinėjančiais koncentracijos planą.

93 Be to, pasinaudodama šiomis progomis, BaByliss iš esmės išsakė tas pačias pastabas, kurias nurodė ieškinyje Pirmosios instancijos teisme. Šios pastabos daugiausia buvo susijusios su koncentracijos poveikio įvairioms geografinėms rinkoms bei atitinkamoms prekėms ir ypač BaByliss situacijai vertinimu, taip pat su SEB pasiūlytų įsipareigojimų veiksmingumo siekiant išspręsti konkurencijos problemas, iškylančias dėl Moulinex perėmimo, vertinimu.

94 Galiausiai pažymėtina, kad ieškovės raštai Komisijai nebuvo vien ieškovės vienašališki veiksmai, kurių Komisija neprašė, bet kad Komisija, be kita ko, pasiūlė jai pateikti savo pastabas dėl koncentracijos šalių pasiūlytų įsipareigojimų.

95 Darytina išvada, kad ieškovė aktyviai dalyvavo procedūroje. Nors, kaip teisingai pažymėjo Komisija, vien paprasto dalyvavimo procedūroje, aišku, nepakanka tam, kad būtų įrodyta, jog sprendimas yra konkrečiai susijęs su ieškove, ypač koncentracijų srityje, kurių išsamiam nagrinėjimui reikalingi nuolatiniai kontaktai su įvairiomis įmonėmis, vis dėlto aktyvus dalyvavimas administracinėje procedūroje yra elementas, į kurį nuolat atsižvelgiama su konkurencija susijusioje teismo praktikoje, įskaitant specifinę koncentracijų kontrolės sritį, siekiant, atsižvelgus į kitas ypatingas aplinkybes, įrodyti ieškinio priimtinumą (žr., be kita ko, 1986 m. sausio 28 d. Teisingumo Teismo sprendimo Cofaz ir kt. prieš Komisiją, 169/84, Rink. p. 391, 24 ir 25 punktus, 1998 m. kovo 31 d. Teisingumo Teismo sprendimo Prancūzija prieš Komisiją, vadinamo Kali & Salz, C‑68/94 ir C‑30/95, Rink. p. I‑1375, 54 punktą ir minėto 1994 m. gegužės 19 d. Sprendimo Air France prieš Komisiją 44 punktą).

96 Antra, dėl ieškovės kaip konkurentės statuso visų pirma primintina, jog BaByliss teigė ir Komisija arba SEB neprieštaravo, kad ji yra vienas pagrindinių ūkio subjektų, veikiančių vadinamųjų grožio, arba kūno priežiūros smulkios buitinės technikos, prekių rinkose (plaukų džiovintuvai, plaukų tiesintuvai ir elektrinės šukos, plaukų kirpimo mašinėlės, moterims skirtos epiliacijos ir kūno priežiūros priemonės ir kt).

97 Pagal ginčijamo sprendimo 16 konstatuojamąją dalį ekonomikos sektorius, susijęs su koncentracija, – tai smulkios buitinės technikos prietaisų pardavimo sektorius, kurį sudaro trylika kategorijų prekių, t. y. vienuolikos virtuvės asortimento prekių kategorijų, laidynių ir garinių lyginimo sistemų kategorijos ir kūno priežiūros priemonių kategorijos. Darytina išvada, kad kūno priežiūros priemonių rinka, kaip yra nurodyta ir ginčijamo sprendimo 16 konstatuojamojoje dalyje, yra susijusi su nagrinėjama koncentracija. Nei Komisija, nei SEB neginčijo, kad ieškovė yra viena pagrindinių konkurenčių (dalyvių) šioje vadinamųjų grožio, arba kūno priežiūros, prekių rinkoje.

98 Taip pat pažymėtina, kad įsipareigojimai yra susiję su visomis trylika smulkios buitinės technikos prietaisų kategorijų, kurios apima ir vadinamąsias grožio, arba kūno priežiūros, priemones.

99 Be to, nors ieškovė nei ginčijamo sprendimo priėmimo dieną, nei ieškinio pateikimo dieną tiesiogiai neveikė jokioje iš kitų dvylikos rinkų, kurioms daro poveikį koncentracija, vis dėlto ji nurodė, kad yra bent jau potenciali konkurentė, nes šiuo metu skverbiasi į Europos smulkios virtuvės buitinės technikos rinką.

100 Komisija ir SEB neginčijo, kad yra priimtinas potencialaus konkurento ieškinys, jei, kaip šioje byloje, kalbama apie oligopolines rinkas, kuriose, be kita ko, yra didelių kliūčių patekti į rinką, nes yra labai prisirišta prie prekių ženklo ir sunku patekti į mažmeninę prekybą (šiuo klausimu žr. 1997 m. lapkričio 27 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimą Kaysersberg prieš Komisiją, T‑290/94, Rink. p. II‑2137).

101 Komisija ir SEB, atvirkščiai, pažymėjo, kad tvirtinimas, jog ieškovė yra potenciali konkurentė, nebuvo pagrįstas ir paremtas įrodymais. Tačiau atsakydama į rašytinius Pirmosios instancijos teismo klausimus ir savo pastabose dėl prieštaravimo dėl priimtinumo ieškovė šiuo atžvilgiu nurodė, kad, turėdama didelę patirtį Amerikos rinkoje, nuo 2001 m. pradžios ji pradėjo įgyvendinti savo strategiją, skirtą tam, kad naudojant Cuisinart prekių ženklą būtų patekta į Europos smulkios virtuvės buitinės technikos rinką, konkrečiai – į kepimo krosnelių, skrudintuvų, ekspreso kavos aparatų, maišytuvų ir virtuvinių kombainų sektorius; tai rodo šios aplinkybės: pirmasis Europos smulkios virtuvės buitinės technikos rinkos tyrimas (2001 m. vasario mėn.), techninis Cuisinart prekių elektros įtampos adaptavimo tyrimas (2001 m. vasario–rugpjūčio mėn.), trejų metų partnerystės sutartis su Poliu Bokiuzu (Paul Bocuse) (2001 m. spalio mėn.) ir profesionalios parodos su Poliu Bokiuzu Orlande ir Čikagoje pristatant Cuisinart gaminius (2001 m. rugsėjo mėn. ir 2002 m. gegužės mėn.), galutinės strategijos ir Cuisinart pateikimo į Europą 2002 m. biudžeto parengimas (2001 m. lapkričio mėn.), derybos su pagrindiniais pirkėjais Prancūzijoje dėl Cuisinart ženklo prekių įtraukimo į asortimentą (2001 m. gruodžio mėn.–2002 m. gegužės mėn.), oficialios reklamos kampanijos pradžia Prancūzijos spaudoje (numatyta 2002 m. kovo mėn., bet galiausiai atidėta) ir galiausiai 2002 m. gegužės 16 d. – „oficiali Cuisinart pateikimo Prancūzijoje, Polio Bokiuzo restorane Lione, dalyvaujant penkiasdešimčiai svečių, data“. BaByliss planavo greitai patekti į elektrinių kavinukų ir ekspreso kavos aparatų, taip pat į gruzdintuvių sektorius.

102 Ta Komisijos ir SEB pažymėta aplinkybė, kad realus ieškovės patekimas į rinkas, kurioms daro poveikį koncentracija, buvo kelis kartus atidedamas, palyginti su BaByliss skelbiamomis datomis, negali būti pakankamas pagrindas padaryti išvadą, kad BaByliss negali būti laikoma potencialia konkurente. Vien tai, kad patekimui į rinką prireikia daugiau laiko nei buvo numatyta, iš tikrųjų nereiškia, kad nebus patekta į rinką, tuo labiau, kaip ginčijamo sprendimo 24 konstatuojamojoje dalyje pripažino Komisija, kad, „norint patekti į naują prekių rinką, gali prireikti didelių sąnaudų ir daug laiko, atsižvelgiant į rinkos požymius“, ir kad „tam, kad patektų į naują prekių rinką, tam tikras konkurentas, nepaisant to, ar jis veikia panašių prekių rinkose arba nagrinėjamų prekių rinkoje kitose geografinėse zonose, turi užsitikrinti, kad turės pakankamai pardavimo punktų ir atitinkamai jo pardavimų apimtis bus pakankama, o tam klientai perpardavinėtojai turi įtraukti jo prekes į savo siūlomų prekių asortimentą ir supažindinti su jo prekių ženklu galutinius vartotojus – tam reikia tam tikro laiko ir didelių rinkodaros ir reklamos sąnaudų“.

103 Taip pat darytina išvada, kad net iki realaus BaByliss prekių pateikimo į rinką ši bendrovė buvo tiesioginė SEB-Moulinex konkurentė, kalbant apie jos prekių įtraukimą į pagrindinių platintojų siūlomų prekių asortimentą. Šiuo atžvilgiu ieškovė pažymėjo, kad nuo 2002 m. spalio mėn. yra numatytas bandomasis demonstravimas „tam tikrose parduotuvėse“, pasirinktose Auchan ir Monoprix tinkluose. Taigi matyti, kad BaByliss yra koncentracijos šalių konkurentė visose smulkios virtuvės buitinės technikos rinkose, į kurias artimiausiu laiku ji planuoja patekti naudodama Cuisinart prekių ženklą. Taip pat ieškovė pažymėjo, – ir jai nebuvo prieštarauta, – kad visi klientai kūno priežiūros priemones priskiria tam pačiam skyriui, kaip ir smulkią virtuvės buitinę techniką, šių prekių tiekimu rūpinasi tie patys asmenys ir jų pirkimo politika yra susijusi, todėl visa šių prekių kategorijų apyvarta yra sujungiama siekiant bendrų nuolaidų, susijusių su bendra apyvarta, tikslų.

104 Nors, kaip pažymi Komisija, ieškovės verslo plane, parengtame 2001 m. lapkričio mėn., aiškiai numatyta, bent jau artimiausiu metu, patekti tik į Prancūzijos rinką, kuriai ginčijamas sprendimas nėra konkrečiai skirtas, pažymėtina, jog ieškovė paaiškino, kad grupės BaByliss strategija buvo Cuisinart prekių ženklą pirma pateikti į Prancūzijos rinką, siekiant įgyti prekių rinkodaros patirties ir sutelkti dideles investicijas ten, kur yra stipri visa grupės organizacija, ir kad ji planavo sėkmingu patekimu į minėtą Prancūzijos rinką remtis, kad vėliau patektų į kitas valstybes nares.

105 Be to, primintina, kad 100 % BaByliss akcijų priklauso Conair, pagal Amerikos teisę įsteigtai bendrovei, kuri Jungtinėse Amerikos Valstijose ir pasaulyje veikia visuose smulkios buitinės technikos sektoriuose (virtuvės, grožio, valymo technika), daugiausia naudodama BaByliss, Conair ir Revlon prekių ženklus.

106 Nors BaByliss ir neveikia rinkoje, kuriai daro poveikį koncentracija Reglamento Nr. 4064/89 prasme, jos padėtis kūno priežiūros priemonių rinkoje ir pagrindinės bendrovės Conair patirtis pateisina apibūdinimą „potenciali“ konkurentė ir suteikia pagrindą lengviau patekti į smulkios virtuvės buitinės technikos rinką.

107 Galiausiai dėl Komisijos argumento, susijusio su BaByliss bendrovės veiklos tikslais, pakanka konstatuoti, kad ši bendrovė neapribojo savo veiklos vien sušukavimo ir grožio sektoriumi, kaip rodo žodžių „be kita ko“ vartojimas apibūdinant veiklos tikslus.

108 Trečia, pažymėtina, kad, planuodama patekti į Europos smulkios buitinės technikos rinką, BaByliss kelis kartus išreiškė norą perimti Moulinex arba bent jau tam tikrus jos aktyvus.

109 Pavyzdžiui, 2001 m. rugsėjo 25 d. ieškovė pateikė pirmą pasiūlymą dėl dalinio perėmimo, apimančio visus Krups aktyvus (intelektinės nuosavybės teisės, įranga ir įrenginiai, gamybos įmonė Meksikoje, atsargos, platinimo tinklai), už 100 mln. EUR.

110 SEB teigia, kad šis pasiūlymas negali individualizuoti ieškovės, nes jis nepriimtinas ir Tribunal de commerce de Nanterre net neatsižvelgė į jį.

111 Ieškovė šiuo atžvilgiu pažymi, kad ji net negalėjo pateikti bendro pasiūlymo, apimančio visus Moulinex aktyvus ir personalą, nes neturėjo galimybės susipažinti su kokia nors finansine informacija apie bendrovę, nors buvo pateikusi prašymus raštu. Tik bendrovė SEB turėjo galimybę atlikti išsamų Moulinex gamyklų auditą ir pateikti administratoriams bendresnį Moulinex perėmimo pasiūlymą.

112 Taip pat De'Longhi Komisijai skirtame 2001 m. gruodžio 3 d. rašte nurodė, kad Moulinex perleidimo procedūra buvo nepakankamai skaidri, ir pažymėjo, kad:

„SEB parengė savo pasiūlymą kaip dalinį perėmimą, apribotą tam tikromis Moulinex gamybos įmonėmis ir su jomis susijusia veikla, bet vėliau sugebėjo perimti ir liejimo formas bei kitus gamybos įrenginius, susijusius su veikla, kuri nebuvo perduota [...], nors dėl to pasiūlyta kaina nepasikeitė. Taip pat SEB praktiškai gavo teisę naudoti Moulinex prekių ženklą visoms savo prekėms, nieko už tai nepasiūlydama, nepaisant šio prekių ženklo, kuris pirmauja Europoje nagrinėjamame sektoriuje, vertės [...]. Tai gerai paaiškina, kad šiomis aplinkybėmis kiti asmenys, išreiškę savo suinteresuotumą, nebuvo tikri dėl perleidimo sąlygų. Susiklosčius tokiai situacijai, daugelis SEB varžovų nepateikė jokio pasiūlymo, taip pat dėl šios situacijos koncentracijos aplinkybės ir sąlygos nebuvo paviešintos arba buvo paviešintos tik labai neseniai, jau sudarius sutartį.“

113 SEB užginčijo šiuos tvirtinimus. Šiuo atžvilgiu ji priminė, kad tai nebuvo likvidavimo teismo tvarka procedūra, todėl galėjo būti pateikti tik pasiūlymai dėl įmonės pertvarkymo, ir kad vykstant kolektyvinei procedūrai administratoriams buvo pateikti tik trys pasiūlymai, kuriais buvo siekiama perimti visus Moulinex aktyvus arba dalį jų, t. y. Euroland, bendrovės Participation industrielle ir grupės SEB pasiūlymai. Tribunal de commerce de Nanterre nusprendė, kad pirmieji du pasiūlymai yra nepriimtini, o kiti asmenys išreiškė teismo administratoriams savo suinteresuotumą daugiausia dėl Krups prekių ženklo. Šis įvairaus pobūdžio suinteresuotumas, ypač BaByliss išreikštas suinteresuotumas, kuris buvo susijęs ne su Krups akcijomis, o tik su tam tikrais iš jos aktyvų, SEB teigimu, buvo labai ribotas ir neatitiko pertvarkymo plano, nes nebuvo numatytas joks Moulinex gamybos įmonių arba darbo vietų perėmimas, ir dėl to jis buvo nepriimtinas. Šiomis aplinkybėmis Tribunal de commerce de Nanterre nusprendė, kad pasiūlymas, „pateiktas grupės SEB, iš tikrųjų yra vienintelis priimtinas“. SEB pažymi, kad, apskundus šį sprendimą apeliacine tvarka, Cour d'appel de Versailles atmetė visus kaltinimus, pateiktus dėl procedūros, kurią vykdė administratoriai, nors, be kita ko, BaByliss, kuri savo noru įstojo į šią procedūrą, nurodė, kad „dėl perėmimo greičio ir skubos suinteresuotos bendrovės, be kita ko, bendrovės Euroland ir SA BaByliss, negalėjo susipažinti su byla, normaliomis sąlygomis ir per pakankamą terminą parengti pirmoji – veiklos tęsimo plano, o antroji – perleidimo plano“.

114 Šiuo atžvilgiu primintina, kad nacionalinis vertinimas netaikytinas vertinant veiklą Bendrijos teisės nuostatos atžvilgiu (2000 m. gruodžio 12 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo Aéroports de Paris prieš Komisiją, T‑128/98, Rink. p. II-3929, 128 punktas). Be to, tai, kad BaByliss pasiūlymas pagal Prancūzijos teisę buvo palaikytas nepriimtinu, nes neatitiko perleidimo būdu atliekamo pertvarkymo plano, nepaneigia tos aplinkybės, kad ieškovė nuo 2001 m. rugsėjo 25 d. rodė suinteresuotumą perimti Moulinex, bent iš dalies.

115 Paskui ieškovė ir toliau rodė suinteresuotumą bendrove Moulinex ir pateikė tris papildomus pasiūlymus dėl jos perėmimo, visiško arba dalinio:

– 2001 m. lapkričio 29 d. pasiūlymą dėl visiško Moulinex perėmimo: buvo pasiūlyta už simbolinę vieno euro sumą perimti visus darbuotojus Prancūzijoje, t. y. apie 5 500 asmenų, ir Moulinex aktyvus, taip pat ir atsargas; šis pasiūlymas buvo pateiktas Komisijai tiriant nagrinėjamą koncentraciją, taip pat Prancūzijos Konkurencijos, vartotojų reikalų ir kovos su sukčiavimu generaliniam direktoratui (DGCCRF) ir ekonomikos ministro atstovui,

– 2001 m. gruodžio 28 d. pasiūlymą dėl dalinio Moulinex perėmimo: buvo pasiūlyta už sumą, kuri turėjo būti nustatyta įvertinus atitinkamų aktyvų apimtį, perimti visą Krups veiklą pasaulyje, jos gamybos įrenginius ir jais dirbančius darbuotojus; šis pasiūlymas buvo pateiktas Komisijai tiriant nagrinėjamą koncentraciją ir perduotas Prancūzijos valdžios institucijoms,

– 2002 m. vasario 15 d. pasiūlymą dėl tam tikrų Moulinex aktyvų perėmimo: BaByliss šios bendrovės administratoriams pateikė naują pasiūlymą dėl Moulinex perėmimo, apimantį SEB neperimtus Moulinex aktyvus – Alansono, Bajė ir Falezo įmones ir visą įrangą, skirtą mikrobangų krosnelių gamybai; BaByliss pasiūlyta perėmimo kaina buvo 150 000 EUR.

116 Šie įvairūs pasiūlymai, net jei juose nebuvo laikomasi nustatytų sąlygų arba jie buvo skirti institucijoms, kurios neturėjo kompetencijos juos nagrinėti, arba buvo pateikti po koncentracijos, arba net, kalbant apie 2002 m. vasario 15 d. pasiūlymą, po ginčijamo sprendimo priėmimo, vis dėlto rodo, kad nuo 2001 m. rugsėjo 25 d. buvo reiškiamas nuolatinis ieškovės suinteresuotumas perimti Moulinex arba tam tikrus šios aktyvus.

117 Iš pateiktų argumentų matyti, kad ieškovė yra tiesiogiai ir konkrečiai susijusi su SEB ir Moulinex koncentracija ir kad jos ieškinys, kuriuo siekiama ginčijamo sprendimo panaikinimo, yra priimtinas.

Dėl esmės

118 Pagrįsdama savo ieškinį dėl panaikinimo ieškovė nurodo keturis ieškinio pagrindus. Pirmasis ieškinio pagrindas yra susijęs su esminių procedūrinių reikalavimų pažeidimu Komisijai priėmus pavėluotai SEB pateiktus įsipareigojimus. Antruoju ieškinio pagrindu ieškovė teigia, kad Komisija padarė teisės klaidą, leisdama koncentraciją po pirmosios stadijos ir nepradėjusi antrosios stadijos. Savo trečiuoju ieškinio pagrindu ieškovė teigia, kad sprendime yra akivaizdi vertinimo klaida, nes įsipareigojimai yra nepakankami norint išspręsti konkurencijos problemas. Ketvirtuoju ieškinio pagrindu ieškovė teigia, kad Komisija padarė teisės klaidą, neišnagrinėjusi, ar labai maža kaina, kurią SEB sumokėjo už Moulinex perėmimą, ir Prancūzijos valstybės suteikta pagalba nesustiprino SEB padėties.

I – Dėl pirmojo ieškinio pagrindo, susijusio su esminių procedūrinių reikalavimų pažeidimu Komisijai priėmus pavėluotai SEB pateiktus įsipareigojimus

Šalių argumentai

119 Ieškovė teigia, kad skundžiamas sprendimas turi formos trūkumų, nes juo ginčijama koncentracija yra leidžiama remiantis įsipareigojimais, kuriuos SEB pateikė pasibaigus teisės aktų nustatytam trijų savaičių terminui, skaičiuojamam nuo pranešimo gavimo.

120 Ieškovė primena, kad pagal Reglamento Nr. 447/98 18 straipsnio 1 dalį „[pirmojoje stadijoje] įsipareigojimai [...] pateikiami Komisijai ne vėliau kaip per tris savaites nuo pranešimo gavimo dienos“. Be to, ji cituoja Komisijos pranešimo dėl konkurencijos gynimo priemonių 37 punktą:

„Kadangi pirmosios stadijos konkurencijos gynimo priemonės yra skirtos lengvai nustatomai konkurencijos problemai tiesiogiai išspręsti, siūlomus įsipareigojimus keisti galima tik labai nedaug. Pakeitimus, pateikiamus iš karto po konsultacijų, sudaro paaiškinimai, patikslinimai ir (arba) kiti patobulinimai, kurie užtikrina, kad įsipareigojimai būtų įgyvendinami ir veiksmingi.“

121 Ieškovė pažymi, kad šioje byloje Komisija, naujus SEB įsipareigojimus priimdama praėjus daugiau nei dešimčiai dienų po teisės aktų nustatyto trijų savaičių termino, pažeidė Reglamento Nr. 447/98 18 straipsnį ir pranešimo dėl konkurencijos gynimo priemonių 37 punktą.

122 Iš tikrųjų 2001 m. gruodžio 5 d. – paskutinę įsipareigojimų pateikimo dieną – SEB pasiūlė Komisijai įsipareigojimą, pagal kurį visoje EEE rinkoje dvejiems metams būtų tiesiog sustabdomas tam tikrų Moulinex ženklo prekių kategorijų pardavimas (ginčijamo sprendimo 135 konstatuojamoji dalis). Pati Komisija nusprendė, kad tokio pobūdžio įsipareigojimas neleidžia išspręsti dėl koncentracijos kylančių konkurencijos problemų. Šiuo atžvilgiu svarbu, kad Komisija net nenusprendė, jog, siekiant įvertinti jo veiksmingumą, reikia atlikti rinkos tyrimą.

123 Ieškovė pažymi, kad tik 2001 m. gruodžio 18 d., t. y. praėjus penkioms savaitėms nuo pranešimo apie nagrinėjamą koncentraciją, SEB pateikė naujus įsipareigojimus, pagal kuriuos trečiajam asmeniui turėjo būti suteikta išimtinė licencija naudoti Moulinex prekių ženklą, leidžianti trejus metus pardavinėti visas su koncentracija susijusių prekių kategorijas. Ji priduria, kad dėl šio antrojo įsipareigojimų pasiūlymo buvo pateiktas trečiasis pasiūlymas, kuriuo prieš pat priimant ginčijamą sprendimą buvo padaryta svarbių pakeitimų, kad būtų parengtas toks variantas, kokį Komisija galiausiai priėmė (ginčijamo sprendimo 129‑134 konstatuojamosios dalys).

124 Ieškovės teigimu, dėl to matyti, kad antrasis ir trečiasis SEB įsipareigojimų pasiūlymai tiek įsipareigojimų pobūdžiu, tiek trukme gerokai skyrėsi nuo pasiūlymo, kurį iš pradžių pateikė SEB. Todėl jie visiškai negali būti laikomi paprastu pradinių įsipareigojimų patobulinimu Komisijos pranešimo prasme – tai buvo nauji įsipareigojimai. Todėl šioje procedūros stadijoje Komisija turėjo nuspręsti pradėti antrąją stadiją.

125 Palygindama ieškovė pažymi, kad bylos, kurioje buvo priimtas 2000 m. kovo 14 d. Komisijos sprendimas, kuriuo koncentracija pripažįstama nesuderinama su bendrąja rinka ir EEE susitarimu (byla COMP/M.1672 – Volvo/Scania) (OL L 143, 2001, p. 74), 359 ir 362 dalyse Volvo per nustatytą terminą (šiuo atveju – antrojoje stadijoje) pateikė pirmąjį įsipareigojimų pasiūlymą, o po penkiolikos dienų pateikė naują įsipareigojimų pasiūlymą. Komisija atsisakė atsižvelgti į šį antrąjį įsipareigojimų pasiūlymą remdamasi tuo, kad „naujajame pasiūlyme nebuvo nieko, ko Volvo negalėjo įtraukti į pasiūlymą, pateiktą per trijų mėnesių terminą“.

126 Komisija teigia, jog tvirtinimas, kad ji, „priimdama SEB pavėluotai pateiktus įsipareigojimus, padarė esminių procedūrinių reikalavimų pažeidimą“, yra visiškai nepagrįstas.

Pirmosios instancijos teismo vertinimas

127 Primintina, kad koncentracijos šalys pirmojoje stadijoje tris kartus siūlė Komisijai įsipareigojimus, t. y. 2001 m. gruodžio 5 d., 2001 m. gruodžio 18 d. ir vėliau – dieną, kuri nėra patikslinama, iki ginčijamo sprendimo priėmimo 2002 m. sausio 8 dieną.

128 Iš esmės kiekvieno iš šių įsipareigojimų pasiūlymo turinys buvo toks:

– pagal pradinę 2001 m. gruodžio 5 d. įsipareigojimų versiją (toliau – pradinė įsipareigojimų versija) buvo numatyta dvejiems metams iš visos EEE rinkos pašalinti penkias atitinkamų Moulinex ženklo prekių kategorijas,

– pagal pakeistą 2001 m. gruodžio 18 d. įsipareigojimų versiją (toliau – pakeista įsipareigojimų versija) buvo numatyta trejų metų išimtinė licencija naudoti Moulinex prekių ženklą kartu su įsipareigojimu dar vienus papildomus metus pasibaigus licencijos galiojimui neteikti į rinką Moulinex ženklo prekių, kalbant apie visų kategorijų prekes, Belgijoje, Graikijoje, Nyderlanduose ir Portugalijoje ir apie gruzdintuvių kategoriją – Vokietijoje, Austrijoje, Danijoje, Norvegijoje ir Švedijoje, taip pat licencijos turėtojams buvo nustatytas įpareigojimas pirkti iš SEB keturias atitinkamų prekių kategorijas,

– galiausiai pagal galutinę įsipareigojimų versiją, kuri buvo priimta ginčijamame sprendime (toliau – galutinė įsipareigojimų versija), buvo numatyta penkerių metų išimtinė licencija naudoti Moulinex prekių ženklą kartu su įsipareigojimu dar trejus papildomus metus pasibaigus licencijos galiojimui neteikti į rinką Moulinex ženklo prekių, kalbant apie visas smulkios buitinės technikos prekių kategorijas, Austrijoje, Vokietijoje, Belgijoje, Danijoje, Graikijoje, Norvegijoje, Nyderlanduose, Portugalijoje ir Švedijoje, taip pat licencijos turėtojui Vokietijoje buvo nustatytas įpareigojimas pirkti iš SEB vieną atitinkamų prekių kategoriją.

129 Pažymėtina, kad pagal Reglamento Nr. 447/98 18 straipsnio 1 dalį:

„Pagal Reglamento (EEB) Nr. 4064/89 6 straipsnio 2 dalį dalyvaujančių koncentracijoje įmonių Komisijai pasiūlyti įsipareigojimai, šalių ketinimu turintys tapti sprendimo pagal minėto reglamento 6 straipsnio 1 dalies b punktą pagrindu, pateikiami Komisijai ne vėliau kaip per tris savaites nuo pranešimo gavimo dienos.“

130 Šioje byloje apie koncentraciją buvo pranešta 2001 m. lapkričio 13 d., todėl terminas, kada pirmojoje stadijoje Komisijai galėjo būti pasiūlyti įsipareigojimai, taikant skaičiavimo metodą, nustatytą Reglamento Nr. 447/98 6–9 straipsniuose ir 18 straipsnio 3 dalyje, – tai 2001 m. gruodžio 5 diena. Darytina išvada, kad pradinė įsipareigojimų versija Komisijai buvo pateikta per terminą, reikalaujamą pagal Reglamento Nr. 447/98 18 straipsnio 1 dalį.

131 Tačiau yra aišku, kad pradinė įsipareigojimų versija nėra ta versija, kurią galiausiai ginčijamame sprendime priėmė Komisija. Pagal ginčijamo sprendimo 135 konstatuojamąją dalį pradinė įsipareigojimų versija iš esmės neleido Komisijai pašalinti visų rimtų abejonių dėl koncentracijos suderinamumo su bendrąja rinka, nes ji neleido pakeisti Moulinex kitu rinkos dalyviu ir nebuvo susijusi su visomis rinkomis, kuriose dėl koncentracijos galėjo kilti rimtų abejonių.

132 Taip pat yra aišku, kad tiek pakeistą įsipareigojimų versiją, tiek galutinę jų versiją koncentracijos šalys Komisijai pateikė pasibaigus trijų savaičių terminui, numatytam Reglamento Nr. 447/98 18 straipsnio 1 dalyje. Šiomis aplinkybėmis reikia išnagrinėti, ar Komisija turėjo teisę priimti šiuos įsipareigojimus, nepažeisdama šios nuostatos.

133 Šiam nagrinėjimui atlikti iš pradžių reikia atsižvelgti į taikytinų reglamentų Nr. 4064/89 ir Nr. 447/98 nuostatų žodžius.

134 Pažymėtina, kad pagal Reglamento Nr. 447/98 18 straipsnio 1 dalį koncentracijos šalys Komisijai per trijų savaičių terminą turi pateikti įsipareigojimus, jų „ketinimu turinčius tapti [...] pagrindu“ priimti sprendimą pasibaigus pirmajai stadijai.

135 Taip pat Reglamento Nr. 4064/89 10 straipsnio 1 dalies antroje pastraipoje numatyta, kad pirmoji stadija pratęsiama iki šešių savaičių, jei po pranešimo apie koncentraciją atitinkamos įmonės pagal to paties reglamento 6 straipsnio 2 dalį pateikia įsipareigojimus, „kuriuos laiko pagrindu“ priimti sprendimą pasibaigus pirmajai stadijai.

136 Iš šių nuostatų žodžių matyti, kad trijų savaičių terminas, numatytas Reglamento Nr. 447/98 18 straipsnio 1 dalyje, koncentracijos šalims buvo nustatytas kaip įpareigojantis terminas, t. y. jei jos pateikia įsipareigojimus pasibaigus šiam terminui, Komisija pirmojoje stadijoje neprivalo į juos atsižvelgti. Atvirkščiai, iš minėtų nuostatų žodžių nematyti, kad Komisijai draudžiama atsižvelgti į tokius pavėluotus įsipareigojimus.

137 Siekiant nustatyti, ar Reglamento Nr. 447/98 18 straipsnio 1 dalis gali būti taip aiškinama, vis dėlto reikia šios nuostatos žodžius išnagrinėti atsižvelgiant į ja siekiamus tikslus.

138 Šiuo atžvilgiu pažymėtina, kad ši nuostata Reglamentu Nr. 447/98, panaikinusiu 1994 m. gruodžio 21 d. Komisijos reglamentą Nr. 3384/94 dėl pranešimų, terminų ir nagrinėjimų, numatytų Reglamente Nr. 4064/89 (OL L 377, p. 1), buvo nustatyta po to, kai buvo priimtas Reglamentas Nr. 1310/97. Pastaruoju reglamentu į Reglamentą Nr. 4064/89 buvo įtrauktos nuostatos dėl įsipareigojimų siūlymo pirmojoje stadijoje. Reglamento Nr. 447/98 16 konstatuojamojoje dalyje Komisija nurodo, jog terminai pasiūlyti šiame reglamente numatytiems įsipareigojimams yra būtini, „kad Komisija galėtų tinkamai įvertinti įsipareigojimus, kuriais siekiama padaryti koncentraciją suderinamą su bendrąja rinka, ir užtikrinti [...] deramą konsultavimąsi su kitomis koncentracijoje dalyvaujančiomis šalimis, trečiosiomis šalimis ir valstybių narių institucijomis“.

139 Taigi iš šios konstatuojamosios dalies matyti, jog Komisija, nustatydama Reglamento Nr. 447/98 18 straipsnio 1 dalyje numatytą terminą, siekė užsitikrinti, kad turės pakankamai laiko pasiūlytiems įsipareigojimams įvertinti ir pasikonsultuoti su trečiaisiais asmenimis. Taigi, nors siekiant šio tikslo būtina, kad šioje nuostatoje numatytas terminas koncentracijos šalims būtų privalomas, kad negalėtų pateikti įsipareigojimų pirmojoje stadijoje iki jos pabaigos likus tokiam terminui, per kurį Komisija neturėtų pakankamai laiko jiems įvertinti ir pasikonsultuoti su trečiaisiais asmenimis, tačiau, atvirkščiai, siekiant šio tikslo visiškai nebūtina, kad šis terminas Komisijai taip pat būtų privalomas, nes ji, atsižvelgdama į bylos aplinkybes, visiškai gali nuspręsti, kad trumpesnis terminas yra pakankamas šiam vertinimui ir konsultavimuisi.

140 Darytina išvada, jog Reglamento Nr. 447/98 18 straipsnio 1 dalis turi būti suprantama taip, kad nors koncentracijos šalys negali priversti Komisijos atsižvelgti į įsipareigojimus ir jų pakeitimus, padarytus pasibaigus trijų savaičių terminui, Komisija, atvirkščiai, jei mano, kad turi pakankamai laiko jiems išnagrinėti, turi turėti galimybę leisti koncentraciją, atsižvelgdama į šiuos įsipareigojimus, net jei pakeitimai buvo padaryti pasibaigus trijų savaičių terminui.

141 Taigi iš to, kas išdėstyta, matyti, kad Komisija turėjo teisę pakeistą įsipareigojimų versiją ir jų galutinę versiją priimti pasibaigus trijų savaičių terminui, numatytam Reglamento Nr. 447/98 18 straipsnio 1 dalyje, nes šis terminas jai nėra įpareigojantis.

142 Kad ir kaip būtų, konstatuotina, jog, priešingai nei nurodo ieškovė, priimdama šiuos įsipareigojimus Komisija nepažeidė principų, kuriuos šioje srityje ji nustatė pranešime dėl konkurencijos gynimo priemonių.

143 Pirmiausia šiuo atžvilgiu pažymėtina, kad, priešingai nei teigia Komisija savo atsiliepime į ieškinį, šis pranešimas nelaikytinas nenustatančiu jokių privalomų įsipareigojimų. Komisijai yra privalomi pranešimai, kuriuos ji priima koncentracijų kontrolės srityje, jei jais nenukrypstama nuo Sutarties normų ir Reglamento Nr. 4064/89 (šiuo klausimu žr. 2002 m. birželio 13 d. Teisingumo Teismo sprendimo Nyderlandai prieš Komisiją, C‑382/99, Rink. p. I‑5163, 24 punktą ir 2002 m. rugsėjo 26 d. Teisingumo Teismo sprendimo Ispanija prieš Komisiją, C‑351/98, Rink. p. I‑8031, 53 punktą). Be to, Komisija negali nepaisyti taisyklių, kurias pati sau nustatė (žr., be kita ko, 1991 m. gruodžio 17 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo Hercules Chemicals prieš Komisiją, T‑7/89, Rink. p. II‑1711, 53 punktą).

144 Pranešime dėl konkurencijos gynimo priemonių Komisija nurodė:

„37 Jeigu įvertinus išaiškėja, kad siūlomi įsipareigojimai nėra pakankami tam, kad būtų išspręstos dėl susijungimo atsiradusios konkurencijos problemos, apie tai informuojamos šalys. Kadangi pirmosios stadijos konkurencijos gynimo priemonės yra skirtos lengvai nustatomai konkurencijos problemai tiesiogiai išspręsti, siūlomus įsipareigojimus keisti galima tik labai nedaug. Pakeitimus, pateikiamus iš karto po konsultacijų, sudaro paaiškinimai, patikslinimai ir (arba) kiti patobulinimai, kurie užtikrina, kad įsipareigojimai būtų įgyvendinami ir veiksmingi.“

145 Šioje byloje, kalbant apie pakeitimus, kurie buvo padaryti galutine įsipareigojimų versija pakeistoje įsipareigojimų versijoje, akivaizdu, – ir ieškovė to neginčijo, – kad tai yra nedideli pakeitimai pranešimo dėl konkurencijos gynimo priemonių 37 punkto prasme. Palyginti su ankstesne versija, galutinėje įsipareigojimų versijoje iš esmės tik pratęsiama išimtinės licencijos ir įpareigojimo vėliau neteikti į rinką Moulinex ženklo prekių trukmė, penkiose papildomose valstybėse imama taikyti principą, nustatytą keturiose pirmose valstybėse, kad licencija apims visas smulkios buitinės technikos prekes, ir galiausiai sumažinamos įpareigojimo pirkti prekes iš SEB taikymo ribos. Šie pakeitimai yra susiję tik su pakeistoje įsipareigojimų versijoje numatytų įpareigojimų taikymo srities pakeitimu laiko, prekių ir geografiniu požiūriu, todėl gali būti laikomi nedideliais pakeitimais pranešimo dėl konkurencijos gynimo priemonių 37 punkto prasme.

146 Kalbant apie pakeitimus, pakeista įsipareigojimų versija padarytus pradinėje versijoje, įpareigojimą pašalinti Moulinex ženklo prekes iš rinkos pakeitus įpareigojimu suteikti išimtinę licenciją naudoti šį prekių ženklą, konstatuotina, kad, kaip ir pašalindamas prekių ženklą iš rinkos, taip ir suteikdamas išimtinę licenciją, Moulinex prekių ženklo savininkas, šiuo atveju SEB, praranda teisę naudoti šį prekių ženklą atitinkamose teritorijose. Todėl tai, kad suteikus išimtinę licenciją trečiajam asmeniui dar leidžiama naudoti prekių ženklą, gali būti laikoma „patobulinimu“, palyginti su paprastu pašalinimu iš rinkos.

147 Taip pat šiuo atveju pagal įsipareigojimų 1 punkto c papunktį SEB įsipareigoja Moulinex prekių ženklo nenaudoti trejus metus po licencinių sutarčių pasibaigimo. Be to, pagal 1 punkto a papunkčio antrą pastraipą licencijos turėtojams leidžiama bet kuriuo metu galiojant licencijai nustoti naudoti prekių ženklą Moulinex tam, kad galutinai imtų naudoti savo paties ženklą. Taikant šias dvi nuostatas Moulinex prekių ženklas bus pašalintas iš rinkos mažiausiai trejiems metams ir daugiausia, bent jau teoriškai, aštuoneriems metams. Darytina išvada, kad, priešingai nei teigia ieškovė, galutinėje įsipareigojimų versijoje neapsiribojama tuo, kad pradinėje versijoje numatytas Moulinex prekių ženklo pašalinimas iš rinkos pakeičiamas išimtine licencija naudoti šį prekių ženklą, nes tai, kad SEB nenaudos Moulinex prekių ženklo, dar labiau sustiprinama įpareigojant ją suteikti licenciją. Dėl šios priežasties galutinė įsipareigojimų versija taip pat atrodo kaip „patobulinimas“, palyginti su jų pradine versija.

148 Be to, net jei su trečiaisiais asmenimis nebuvo tiesiogiai konsultuojamasi dėl pradinės įsipareigojimų versijos, šis patobulinimas gali būti laikomas „pakeitimu, pateikiamu iš karto po konsultacijų“ su trečiaisiais asmenimis, siekiant užtikrinti, kad įsipareigojimai būtų „įgyvendinami ir veiksmingi“. Iš tikrųjų, atsakydama į konkurentams skirto klausimyno 25 klausimą pati ieškovė pažymėjo, kad, norint užimti tvirtą padėtį kiekvienoje iš nagrinėjamų nacionalinių prekių rinkų, reikia dviejų labai svarbių dalykų: vartotojų ištikimybės prekių ženklui ir prieigos prie skirtingų platinimo tinklų. Atsižvelgdama į šiuos atsakymo elementus, Komisija iš konsultavimosi su trečiaisiais asmenimis galėjo logiškai padaryti išvadą, kad išimtinė licencija naudoti Moulinex prekių ženklą – tai iš karto pateiktas atsakymas į jų nurodytas problemas, nes, skirtingai nei paprastas prekių ženklo pašalinimas iš rinkos, tokia licencija leidžia pakeisti Moulinex ūkio subjektu, turinčiu žinomą prekių ženklą ir prieigą prie platinimo kanalų.

149 Be to, iš bylos Pirmosios instancijos teisme matyti, jog 2001 m. gruodžio 17 d. rašte „dėl galimų SEB įsipareigojimų“ De'Longhi Komisijai aiškiai nurodė, kad „kaip perleidimo alternatyvos iš SEB būtų galima tikėtis įsipareigojimo suteikti tretiesiems asmenims licencijas naudoti Moulinex prekių ženklą visose nacionalinėse rinkose, kur koncentracija turi ypač didelį antikonkurencinį poveikį“. Net jei, kaip ji pažymėjo per posėdį, De'Longhi savo atsakyme į 2002 m. sausio 3 d. klausimyną patikslino šį požiūrį, tai vis dėlto yra nuoroda, patvirtinanti, jog Komisija galėjo protingai ir, kad ir kaip būtų, nedarydama akivaizdžios klaidos nuspręsti, jog įsipareigojimas suteikti licenciją – tai iš karto po konsultacijų su trečiaisiais asmenimis padarytas pakeitimas, nes De'Longhi pati gyrė šį sprendimą, kol jis nebuvo pasiūlytas SEB.

150 Dėl visų šių priežasčių pakeista įsipareigojimų versija, kaip ir galutinė jų versija, gali būti vertinama kaip nedideli pakeitimai, kurie pagal pranešimo dėl konkurencijos gynimo priemonių 37 punktą gali būti Komisijos priimti pasibaigus Reglamento Nr. 447/98 18 straipsnio 1 dalyje numatytam terminui.

151 Todėl pirmasis ieškinio pagrindas turi būti atmestas visas.

II – Dėl antrojo (ieškinio) pagrindo, susijusio su tuo, kad Komisija padarė teisės klaidą ir leido koncentraciją nepradėjusi antrosios stadijos

Šalių argumentai

152 Ieškovė teigia, kad Komisija padarė teisės klaidą, nepradėjusi, vadovaudamasi Reglamento Nr. 4064/89 6 straipsnio 1 dalies c punktu, antrosios stadijos, nors nebuvo tenkintos sąlygos išduoti leidimą pasibaigus pirmajai stadijai, kadangi SEB pasiūlyti įsipareigojimai neleido galutinai pašalinti visų rimtų abejonių dėl koncentracijos suderinamumo su bendrąja rinka.

153 Ieškovė primena, jog pranešime dėl konkurencijos gynimo priemonių yra numatyta, kad „pirmojoje stadijoje Komisijos svarstymui pateikti įsipareigojimai turi būti pakankami, kad nekeltų jokių „rimtų abejonių“ dėl koncentracijos suderinamumo su bendrąja rinka. Konkrečiai kalbant, pirmojoje stadijoje prisiimtų įsipareigojimų pagrindu gali būti išduodamas leidimas koncentracijai ir antroji stadija nepradedama tik esant šioms sąlygoms:

– dėl koncentracijos kilusios konkurencijos problemos turi būti lengvai nustatomos,

– šie įsipareigojimai turi būti pakankami, kad nekeltų jokių rimtų abejonių, ir turi būti skirti nustatytoms konkurencijos problemoms tiesiogiai išspręsti,

– šie įsipareigojimai turi būti pateikiami „iš karto“ po Komisijos konsultacijų su rinkoje veikiančiais ūkio subjektais ir koncentracijos šalimis.

154 Taigi savo pranešime dėl konkurencijos gynimo priemonių Komisija daro išvadą:

„Įsipareigojimų prisiėmimas pirmojoje stadijoje gali būti priimtinas tik tam tikrais atvejais. Konkurencijai grėsmę kelianti problema turi būti tokia akivaizdi, o jai pašalinti siūlomos priemonės tokios aiškios, kad nereikėtų atlikti išsamaus tyrimo.“

155 Ieškovė taip pat pažymi, kad minėtoje byloje Volvo/Scania Komisija atmetė šalių pasiūlytus įsipareigojimus, konstatavusi, kad:

„Negali būti daroma išvada, kad nauju pasiūlymu aiškiai ir neginčijamai išsprendžiamos visos kilusios konkurencijos problemos. Atsižvelgiant į naujų pasiūlymų sudėtingumą, Komisijai būtų neįmanoma veiksmingai jų įvertinti per trumpą laiką, kuris jai lieka iki Koncentracijų reglamento 10 straipsnio 3 dalyje numatyto termino pabaigos. Būtų reikalingas papildomas terminas ir taip pat pagal taikytinas Koncentracijų reglamento nuostatas reikėtų paklausti trečiųjų asmenų nuomonės.“

156 Atsižvelgdama į šiuos dalykus ieškovė mano, kad Komisija negalėjo, nepadariusi teisės klaidos, leisti koncentracijos po pirmosios stadijos. Ieškovė mano, kad iš esmės vien po šios stadijos Komisija negalėjo būti pakankamai tikra, nuspręsdama, kad nustatyti įsipareigojimai leidžia pašalinti visas abejones, susijusias su koncentracijos suderinamumu su bendrąja rinka.

157 Trys dalykai rodo, kad, pasibaigus pirmajai stadijai, Komisija negalėjo būti pakankamai tikra nuspręsdama, kad nustatyti įsipareigojimai yra pakankami visoms dėl koncentracijos kilusioms problemoms išspręsti.

158 Pirma, ieškovė pažymi, kad, kiek jai žinoma, Komisija niekada anksčiau nėra leidusi koncentracijos remdamasi tik įsipareigojimais suteikti licenciją naudoti prekių ženklą, nes tokius įsipareigojimus Komisija visada naudodavo kartu su kitomis konkurencijos gynimo priemonėmis arba papildydama šias priemones, pavyzdžiui, aktyvų perleidimu. Šiuo atžvilgiu ieškovė pažymi, kad pati Komisija pranešimo dėl konkurencijos gynimo priemonių 16 punkte patarė, kad „jeigu konkurencijos problema kyla dėl horizontalaus veiklos sričių sutapimo, turi būti parduotas šiam tikslui tinkamiausias verslas“. Todėl, ieškovės teigimu, Komisija negalėjo turėti patirties, kuri jai leistų būti pakankamai tikrai nusprendžiant, kad vien įsipareigojimas suteikti licenciją naudoti prekių ženklą gali aiškiai išspręsti nustatytas konkurencijos problemas.

159 Antra, ieškovė nurodo, kad Komisija negalėjo pakankamai numatyti nustatytų įsipareigojimų veiksmingumo. Ieškovės teigimu, kitaip nei paprastą perleidimo įsipareigojimą, kurio poveikį Komisijai lengva įvertinti, įsipareigojimo suteikti licenciją naudoti prekių ženklą veiksmingumą dėl jo pobūdžio sunkiau įvertinti, nes jis priklauso nuo daugelio veiksnių, pavyzdžiui, licencijos trukmės, vėlesnio prekių ženklo nenaudojimo trukmės, tikslių licencijos taikymo ribų. Be to, tai, kad licencijos naudoti Moulinex prekių ženklą pagal Komisijos numatytų įsipareigojimų schemą gali būti suteikiamos skirtingoms įmonėms, atsižvelgiant į prekes ir atitinkamas šalis, dar pasunkina šių įsipareigojimų poveikio vertinimą. Todėl ieškovė mano, kad Komisija, nepradėdama išsamaus tyrimo procedūros, negalėjo pakankamai tiksliai įvertinti, ar licencijos turėtojas arba turėtojai iš karto po koncentracijos galės iš tikrųjų sudaryti tikrą atsvarą SEB-Moulinex kiekvieno prekių asortimento atžvilgiu ir kiekvienoje atitinkamoje šalyje.

160 Trečia, ieškovė pažymi, kad klausimynas, kuriuo buvo siekiama įvertinti pakeistą SEB pateiktų įsipareigojimų versiją, tretiesiems asmenims buvo nusiųstas 2001 m. gruodžio 20 d., o atsakyti reikalauta 2001 m. gruodžio 21 dieną. Taigi, jos nuomone, dėl tokio išimtinai trumpo termino atsakymui pateikti tretieji asmenys jokiu būdu negalėjo pateikti tikslios ir argumentuotos nuomonės dėl galimo pasiūlytų įsipareigojimų poveikio. Ieškovė pripažįsta, kad tam tikru atveju galima sutikti su labai trumpu terminu atsakymui pateikti, kalbant apie įsipareigojimus, kurių poveikį lengva įvertinti, pavyzdžiui, aktyvų perleidimas. Atvirkščiai, kalbant apie sudėtingus įsipareigojimus, ypač tuos, kurie nėra dažnai naudojami, vienos dienos terminas jokiu būdu negali būti laikomas pakankamu, kad tretieji asmenys galėtų pateikti argumentuotą nuomonę.

161 Komisija ginčija, kad padarė teisės klaidą, nuspręsdama leisti koncentraciją pasibaigus pirmajai stadijai ir nepradėdama išsamaus tyrimo procedūros.

Pirmosios instancijos teismo vertinimas

162 Pirmiausia konstatuotina, kad ieškovė teigia, jog Komisija padarė teisės klaidą, nepradėdama antrosios stadijos, nors SEB pasiūlyti įsipareigojimai nebuvo pakankami, kad leistų aiškiai pašalinti visas rimtas abejones, todėl ji ginčija ekonominį vertinimą, kurį atlikusi Komisija priėmė SEB pasiūlytus įsipareigojimus. Šiuo atžvilgiu šis ieškinio pagrindas sutampa su trečiuoju ieškinio pagrindu, susijusiu su akivaizdžia vertinimo klaida, padaryta vertinant, ar įsipareigojimais galima išspręsti kilusias konkurencijos problemas. Todėl šis šio ieškinio pagrindo aspektas bus nagrinėjamas nagrinėjant trečiąjį ieškinio pagrindą.

163 Pažymėtina, kad pagal Reglamento Nr. 1310/97 8 konstatuojamąją dalį įsipareigojimai, prisiimti pirmojoje stadijoje, gali būti priimti, „jei konkurencijos problemą lengva identifikuoti ir išspręsti“. Taip pat pranešimo dėl konkurencijos gynimo priemonių 37 punkte yra pakartojama, kad pirmojoje stadijoje konkurencijos gynimo priemonės „yra skirtos lengvai nustatomai konkurencijos problemai tiesiogiai išspręsti“.

164 Šioje byloje turi būti konstatuota, kiek tai yra susiję su nagrinėjamų konkurencijos problemų pobūdžiu, kad ieškovė nenurodo kitų konkurencijos problemų, nei Komisijos nustatytosios ginčijamame sprendime.

165 Šiuo atžvilgiu taip pat pažymėtina, kad šioje byloje Komisija rėmėsi atsargiu konkurenciniu vertinimu. Iš tikrųjų, priešingai nei per administracinę procedūrą teigė pranešančiosios šalys, kurios manė, kad nagrinėjamos rinkos buvo pasaulinės, Komisija ginčijamo sprendimo 30 konstatuojamojoje dalyje nustatė, kad geografinių rinkų apibūdinimas kaip nacionalinių rinkų „atrodo labiausiai tinkamas pasibaigus pirmajai tyrimo stadijai“. Taip pat, siekdama įvertinti naujo ūkio subjekto konkurencinę padėtį po koncentracijos, Komisija sudėjo SEB ir Moulinex rinkos dalis, darydama prielaidą, kad nebus prarasta Moulinex pardavimų, nors dėl paties perėmimo aplinkybių tokių praradimų galėjo būti ir yra aišku, kad tam tikrų Moulinex modelių pardavimas būtų buvęs nutrauktas. Taigi ginčijamo sprendimo 42 konstatuojamojoje dalyje Komisija nusprendė, jog negali būti paneigta, „bent jau pasibaigus pirmajai tyrimo stadijai, kad susijungęs ūkio subjektas galės atkurti tokio lygio konkurencinį Moulinex pajėgumą, koks buvo iki pertvarkymo teismo tvarka“.

166 Taigi reikia sutikti, kad Komisija tiksliai nustatė dėl nagrinėjamos koncentracijos kylančias konkurencijos problemas.

167 Ieškovė nurodo tris aplinkybes, siekdama įrodyti, jog Komisija negalėjo būti pakankamai tikra nuspręsdama, kad pasiūlyti įsipareigojimai leido pašalinti abejones dėl koncentracijos suderinamumo su bendrąja rinka ir kad dėl to ji padarė teisės klaidą, po pirmosios stadijos leisdama koncentraciją. Šios aplinkybės yra susijusios, pirma, su įsipareigojimų pobūdžiu, antra, su tuo, kad Komisija neturėjo pakankamo aiškumo vertindama įsipareigojimų veiksmingumą, ir, trečia, su terminu, nustatytu tretiesiems asmenims pastaboms dėl įsipareigojimų pateikti.

168 Pirma, dėl pasiūlytų įsipareigojimų pobūdžio primintina, kad šioje byloje šie įsipareigojimai apima išimtinių Moulinex prekių ženklo naudojimo licencinių sutarčių sudarymą penkeriems metams devyniose valstybėse narėse dėl visų trylikos atitinkamų prekių kategorijų ir grupės SEB įsipareigojimą galiojant licencinei sutarčiai bei trejus metus jos galiojimui pasibaigus jokių prekių nepardavinėti naudojant Moulinex ženklą.

169 Nei Reglamente Nr. 4064/89, nei pranešime dėl konkurencijos gynimo priemonių aiškiai nenumatyta, kokio tipo įsipareigojimai gali arba turi būti priimti pasibaigus antrajai stadijai arba pirmojoje stadijoje. Reglamentu Nr. 4064/89 siekiama neleisti susikurti arba sustiprėti ūkio subjektams, kurie gali pastebimai pažeisti veiksmingą konkurenciją bendrojoje rinkoje, todėl pasiūlyti įsipareigojimai, kad ir kaip būtų, turi būti tokio pobūdžio, kad leistų Komisijai padaryti išvadą, jog nagrinėjama koncentracija nesukuria ir nesustiprina dominuojančios padėties. Šiuo atžvilgiu nėra skirtumo tarp įsipareigojimų, prisiimtų pirmojoje stadijoje, ir įsipareigojimų, prisiimtų antrojoje stadijoje, net jei pirmieji, atsižvelgiant į tai, kad išsamus rinkos tyrimas pirmojoje stadijoje nėra atliekamas, turi ne tik leisti padaryti išvadą, kad koncentracija nesukuria arba nesustiprina dominuojančios padėties, bet ir turi būti pakankami, kad aiškiai būtų pašalintos visos rimtos abejonės šiuo atžvilgiu.

170 Net jei aktyvų perleidimas dažniausiai yra konkurencijos gynimo priemonė, tinkamiausia tam, kad būtų lengvai išspręsta tam tikra konkurencijos problema, ypač horizontalaus veiklos sričių sutapimo atveju, a priori negali būti paneigta, kad licencinė sutartis gali būti tinkama priemonė nustatytoms konkurencijos problemoms išspręsti. Pavyzdžiui, savo 1999 m. kovo 25 d. Sprendime Gencor prieš Komisiją (T‑102/96, Rink. p. II‑753, 319 punktas) Pirmosios instancijos teismas sutiko, kad „negalima a priori atmesti galimybės, jog įsipareigojimai, iš pirmo žvilgsnio panašūs į elgesį nusakančius įsipareigojimus, pavyzdžiui, kokio nors prekių ženklo nenaudojimas tam tikrą laiką, dalies po koncentracijos susikūrusio ūkio subjekto gamybos potencialo suteikimas trečiųjų asmenų naudojimui arba bendrai sudaryta galimybė nediskriminacinėmis sąlygomis pasinaudoti esmine infrastruktūra, taip pat gali užkirsti kelią dominuojančios padėties sukūrimui ar sustiprėjimui“.

171 Ieškovės pažymėta aplinkybė, kad Komisija anksčiau niekada neleisdavo koncentracijos tik įsipareigojimų suteikti licenciją naudoti prekių ženklą pagrindu, neturi reikšmės. Iš esmės Komisija negali būti kaltinama dėl to, kad priėmė SEB pasiūlytus įsipareigojimus, remdamasi vien tuo, esą ji anksčiau niekada neleisdavo koncentracijos tik įsipareigojimų suteikti licenciją naudoti prekių ženklą pagrindu, jei šiais įsipareigojimais galima veiksmingai išspręsti nustatytas konkurencijos problemas. Šis klausimas, susijęs su įsipareigojimų turiniu, bus nagrinėjamas nagrinėjant ieškinio pagrindą, susijusį su įsipareigojimų nepakankamumu.

172 Be to, iš bylos darytina išvada, kad per administracinę procedūrą keli tretieji asmenys, tarp jų ir De'Longhi, Komisijai taip pat nurodė, kad licencinė sutartis tam tikromis aplinkybėmis gali būti pakankama šioje byloje nustatytoms konkurencijos problemoms išspręsti (žr. šio sprendimo 149 punktą).

173 Neginčijama, kad prekių ženklai turi esminę svarbą su koncentracija susijusiame sektoriuje ir galutiniams vartotojams yra vienas pagrindinių pasirinkimo kriterijų. Be to, pasiūlymai dėl Moulinex perėmimo beveik išimtinai buvo susiję su šios grupės prekių ženklais, o ne su gamybos įmonėmis, pati ieškovė parodė suinteresuotumą perimti daugiausia Krups prekių ženklą. Šioje byloje neginčijama, kad materialiųjų aktyvų perleidimas būtų turėjęs tik labai nedidelį poveikį konkurencijos struktūrai. Reikalauti perleisti nematerialiuosius aktyvus, kuriuos sudaro prekių ženklo teisės, iš esmės reiškia iš dalies uždrausti koncentraciją, o tai prieštarautų proporcingumo principui, jei įsipareigojimai suteikti licenciją naudoti prekių ženklą yra tokio pobūdžio, kad gali būti išvengta dominuojančios SEB-Moulinex padėties sukūrimo arba sustiprėjimo.

174 Konstatuotina, jog ieškovė neįrodo, kad Komisija negalėjo nustatyti, ar licencijos turėtojas arba turėtojai sugebės sudaryti tikrą atsvarą SEB-Moulinex. Atvirkščiai, šiuo atžvilgiu pažymėtina, jog Komisija į galutinę įsipareigojimų versiją įtraukė konstatuojamąją dalį dėl licencijos turėtojo požymių ir nustatė, kad licencijos turėtojas arba turėtojai turi būti patvirtintas (-i), kad jis (jie) turi būti nepatiriantis (-ys) sunkumų bei nepriklausomas (-i) ir turi turėti kompetenciją, kad galėtų veiksmingai konkuruoti atitinkamoje rinkoje.

175 Galiausiai, priešingai nei tvirtina ieškovė, iš SEB pasiūlytų įsipareigojimų matyti, jog vienoje šalyje negali būti kelių licencijos turėtojų, nes įsipareigojimų 1 punkto a papunktyje aiškiai numatyta, kad licencija yra išimtinė kiekvienoje atitinkamoje valstybėje narėje, o 1 punkto c papunktyje – kad licencija turi apimti visus smulkios buitinės technikos prietaisus ir nei licencijos turėtojas, nei SEB negalės naudoti Moulinex prekių ženklo kitoms prekėms.

176 Antra, kiek tai susiję su kaltinimu, esą Komisija negalėjo pakankamai numatyti nustatytų įsipareigojimų veiksmingumo, pakanka pažymėti, kad net jei licencijos naudoti prekių ženklą veiksmingumas priklauso nuo daugelio veiksnių, kuriuos sunkiau kontroliuoti nei aktyvų perleidimą, a priori negali būti paneigta, kad Komisija pirmojoje stadijoje gali įvertinti reikšmingus parametrus.

177 Taip pat konstatuotina, kad Komisija tikrai atsižvelgė į visus ieškovės minimus kriterijus ir galėjo patikrinti juos rinkoje. Pati atlikusi tyrimą ir tretiesiems asmenims, su kuriais buvo konsultuojamasi, pateikus atsakymus, Komisija galėjo kuo geriausiai nustatyti iš pradžių pasiūlytų įsipareigojimų trūkumus ir padaryti reikiamus patobulinimus, kiek tai susiję su licencijos trukme, vėlesnio prekių ženklo nenaudojimo trukme, tiksliomis licencijos taikymo ribomis. Taigi galutinėje įsipareigojimų versijoje, be kita ko, yra numatyta:

– dvejais metais pailginti licencinės sutarties ir įpareigojimo vėliau nekonkuruoti galiojimo laikotarpį, kuris iš pradžių buvo nustatytas atitinkamai trejiems metams ir vieniems metams (įsipareigojimų 1 punkto c papunkčio pirma pastraipa),

– licencines sutartis imti taikyti visoms atitinkamoms prekėms ir uždrausti SEB atitinkamose devyniose valstybėse narėse visas prekes (net nesusijusias) pardavinėti naudojant Moulinex prekių ženklą (įsipareigojimų 1 punkto a papunktis ir 1 punkto c papunkčio antra pastraipa),

– panaikinti licencijų turėtojams nustatytą įpareigojimą pirkti tam tikras prekes iš SEB (išskyrus ypatingą Vokietijos atvejį) (įsipareigojimų 1 punkto d papunktis),

– reikalauti, kad licencijos turėtojai būtų veikiantys rinkos dalyviai arba potencialiai galintys patekti į šią rinką (įsipareigojimų 1 punkto g papunktis).

178 Šiomis aplinkybėmis negali būti manoma, kad įsipareigojimai buvo tokio masto ir tokio sudėtingumo, kad Komisija negalėjo būti pakankamai tikra nuspręsdama, jog rinkoje bus atkurta veiksminga konkurencija, nes galutinėje įsipareigojimų versijoje atsispindi iš esmės trečiųjų asmenų pastabos. Taip pat konstatuotina, jog dėl tos pačios priežasties įsipareigojimai, su kuriais sutiko Komisija, buvo pakankamai tikslūs, kad ji galėtų įvertinti visus jų elementus.

179 Trečia, dėl tretiesiems asmenims nustatyto termino pastaboms pateikti primintina, kad pranešimo dėl konkurencijos gynimo priemonių 34 punkte Komisija yra numačiusi:

„34 Norint, kad būtų suformuotas pagrindas nutarimui pagal 6 straipsnio 2 dalį, pasiūlymai dėl įsipareigojimų turi atitikti šiuos reikalavimus:

a) jie turi būti pateikti laiku, ne vėliau kaip paskutinę trijų savaičių laikotarpio dieną;

[...]

Tuo pačiu metu kaip ir pateikiant pasiūlymus dėl įsipareigojimų šalys turi pateikti nekonfidencialią įsipareigojimų versiją, kad dėl jų būtų galima pasikonsultuoti su rinkos dalyviais.“

180 Ieškovė skundžiasi, kad 2001 m. gruodžio 21 d. ji turėjo pateikti savo pastabas dėl pakeistos įsipareigojimų versijos, kuri jai buvo pateikta 2001 m. gruodžio 20 dieną. Tačiau, kaip pažymi Komisija, iš bylos matyti, kad šis kaltinimas iš tikrųjų yra nepagrįstas, nes Komisijos rašte aiškiai nurodyta, jog nustatytas terminas pasibaigia 2002 m. sausio 2 d., o ne 2001 m. gruodžio 21 dieną. Darytina išvada, kad tretieji asmenys, tarp jų ir ieškovė, turėjo dvylikos dienų terminą savo pastaboms dėl pakeistos įsipareigojimų versijos pateikti. Šis terminas akivaizdžiai yra daugiau nei pakankamas, atsižvelgiant į koncentracijų kontrolės procedūros greitį. Pavyzdžiui, minėtame sprendime Kaysersberg prieš Komisiją Pirmosios instancijos teismas patvirtino 24 valandų terminą, nustatytą tretiesiems asmenims nuomonei dėl naujos įsipareigojimų versijos pateikti. Taip pat pažymėtina, kad nors ieškovė ginčija terminą, kuris jai buvo nustatytas pastaboms dėl paskutinio įsipareigojimų pasiūlymo pateikti, tačiau, atvirkščiai, ji neginčija, kad sugebėjo, nepaisant jai nustatyto trumpo termino, pateikti rašytines pastabas dėl pakeistos įsipareigojimų versijos. Galiausiai ieškovė nenurodo jokios aplinkybės, kuri įrodytų, kad esant ilgesniam terminui ji pateiktų informaciją, kuri galėtų pakeisti ginčijamą sprendimą. Šiuo atžvilgiu svarbu pažymėti, kad ieškovės pastabos Pirmosios instancijos teisme iš esmės yra tokios pat, kaip ir pastabos, suformuluotos per administracinę procedūrą. Tokiomis aplinkybėmis darytina išvada, kad Komisija ginčijamą sprendimą priėmė žinodama visas aplinkybes, iš tikrųjų pasikonsultavusi su trečiaisiais asmenimis dėl priemonių, pasiūlytų nustatytoms konkurencijos problemoms išspręsti, veiksmingumo.

181 Iš to, kas išdėstyta, matyti, kad nei nagrinėjamos konkurencijos problemos, nei SEB pasiūlytų įsipareigojimų pobūdis arba tretiesiems asmenims nustatytas terminas negalėjo sutrukdyti Komisijai nuspręsti, kad rimtos abejonės galėjo būti pašalintos pasibaigus pirmajai stadijai.

182 Iš to, kas išdėstyta, darytina išvada, kad ieškinio pagrindas, susijęs su tuo, kad Komisija padarė teisės klaidą, nepradėjusi antrosios stadijos, turi būti atmestas.

III – Dėl trečiojo (ieškinio) pagrindo, susijusio su akivaizdžia vertinimo klaida, nes įsipareigojimai buvo nepakankami, kad būtų išspręstos kilusios konkurencijos problemos

183 Ieškovė teigia, kad ginčijamame sprendime yra akivaizdi vertinimo klaida, nes SEB prisiimti įsipareigojimai yra nepakankami, kad būtų išspręstos dėl koncentracijos kilusios konkurencijos problemos.

184 Šį ieškinio pagrindą sudaro penkios dalys. Ieškovė mano, kad Komisija padarė akivaizdžią vertinimo klaidą, nes:

– įsipareigojimas suteikti licenciją naudoti prekių ženklą pagal savo pobūdį negali išspręsti dėl koncentracijos kilusių konkurencijos problemų,

– įsipareigojimai yra nepakankamos trukmės,

– Vokietijos rinkoje nustatytas įpareigojimas pirkti prekes iš SEB ir visiems licencijos turėtojams nustatytos sąlygos, susijusios su teise pirkti prekes iš SEB, gali sustiprinti SEB-Moulinex padėtį,

– Komisijai sutikus, kad tas pats prekių ženklas Europos Sąjungoje būtų naudojamas skirtingų įmonių, gali būti slaptų susitarimų tarp SEB-Moulinex ir trečiojo (-iųjų) licencijos turėtojo (-ojų),

– joks įsipareigojimas nėra nustatytas rinkose, kuriose vis dėlto yra rimtų konkurencijos problemų.

185 Be to, De'Longhi teigia, kad dėl įsipareigojimų yra padalijama su Moulinex prekių ženklu susijusi rinka.

Dėl pirmosios dalies, susijusios su tuo, kad įsipareigojimu suteikti licenciją naudoti prekių ženklą pagal savo pobūdį negali būti išspręstos dėl koncentracijos kilusios konkurencijos problemos





A – Šalių argumentai

186 Ieškovė mano, kad įsipareigojimas suteikti licenciją naudoti prekių ženklą nėra tokio pobūdžio, kad šioje byloje būtų išspręstos konkurencijos problemos. Pavyzdžiui, vien įsipareigojimu suteikti licenciją naudoti prekių ženklą negali būti kompensuotas neigiamas poveikis, kuris atsiranda dėl to, kad vienas ūkio subjektas užima 40 % rinkos dalį, imant visą smulkios virtuvės buitinės technikos rinką už Prancūzijos ribų.

187 Ieškovė nurodo, kad pranešime dėl konkurencijos gynimo priemonių pati Komisija yra pažymėjusi, kad:

– jeigu konkurencijos problema kyla dėl horizontalaus veiklos sričių sutapimo, turi būti parduotas šiam tikslui tinkamiausias verslas (16 punktas),

– išskirtiniais atvejais veiksmingos konkurencijos sąlygoms sukurti gali užtekti perduoti tam tikrus prekių ženklus ir su gamyba susijusius aktyvus. Tačiau tokiomis aplinkybėmis „Komisijai turi būti įrodyta, kad pirkėjas šį turtą galės iš karto ir veiksmingai integruoti“ (18 punktas).

188 Ji pažymi, kad, atvirkščiai, šiame pranešime Komisija nenumato, jog licencija naudoti prekių ženklą gali pati savaime išspręsti dėl horizontalaus veiklos sričių sutapimo kilusias problemas. Be to, niekada anksčiau Komisija kaip įsipareigojimo nenustatydavo vien priemonės, susijusios su licencija naudoti prekių ženklą, nepapildydama jos kitomis konkurencijos gynimo priemonėmis, pavyzdžiui, prekių ženklų ir veiklos perleidimu, gamybos pajėgumų perleidimu, dalies komercinio, administracinio personalo ir perleidžiamoje gamybos įmonėje dirbančių darbuotojų perdavimu (pavyzdžiui, žr. 1996 sausio 16 d. Komis