Byla C-303/07

Byla, pradėta

Aberdeen Property Fininvest Alpha Oy

(Korkein hallinto-oikeus prašymas priimti prejudicinį sprendimą)

„Įsisteigimo laisvė — Direktyva 90/435/EEB — Pelno mokestis — Dividendų paskirstymas — Mokestis prie šaltinio už bendrovėms ne rezidentėms, kurios nenurodytos šioje direktyvoje, išmokėtus dividendus — Bendrovėms rezidentėms išmokėtų dividendų neapmokestinimas“

Generalinio advokato J. Mazák išvada, pateikta 2008 m. gruodžio 18 d. I ‐ 5148

2009 m. birželio 18 d. Teisingumo Teismo (pirmoji kolegija) sprendimas I ‐ 5159

Sprendimo santrauka

Laisvas asmenų judėjimas – Įsisteigimo laisvė – Mokesčių teisės aktai – Pelno mokestis – Dividendų apmokestinimas

(EB 43 straipsnis ir 48 straipsniai; Tarybos direktyvos 90/435 2 straipsnio a punktas)

EB 43 ir 48 straipsnius reikia aiškinti taip, kad jie draudžia valstybės narės teisės aktus, kuriais šioje valstybėje buveinę turinčios dukterinės bendrovės toje pačioje valstybėje įsteigtai akcinei bendrovei išmokėti dividendai neapmokestinami mokesčiu prie šaltinio, bet juo apmokestinami panašūs dividendai, išmokėti kitoje valstybėje narėje buveinę turinčiai investicinei kintamojo kapitalo (SICAV tipas) patronuojančiai bendrovei, kurios teisinė forma nežinoma pirmosios valstybės teisėje ir nenurodyta Direktyvos 90/435 dėl bendrosios mokesčių sistemos, taikomos įvairių valstybių narių patronuojančioms ir dukterinėms bendrovėms, iš dalies pakeistos Direktyva 2003/123, 2 straipsnio a punkte minimame įmonių sąraše ir kuri atleista nuo pajamų mokesčio pagal kitos valstybės narės teisės aktus.

Iš tiesų toks skirtingas mokestinis dividendų vertinimas, atsižvelgiant į patronuojančių bendrovių buveinės vietą, yra įsisteigimo laisvės apribojimas, iš principo draudžiamas EB 43 ir 48 straipsniais, nes dėl jo naudojimasis įsisteigimo laisve iš tikrųjų tampa mažiau patrauklus kitose valstybėse narėse įsteigtoms bendrovėms, kurios dėl to gali atsisakyti šioje nevienodai vertinančioje valstybėje narėje įsigyti, įsteigti dukterinę bendrovę arba pratęsti jos veiklą.

Iš tiesų atsižvelgiant į valstybės narės numatytas priemones, kuriomis siekiama išvengti bendrovės rezidentės paskirstytojo pelno apmokestinimo kelis kartus ar jo dvigubo ekonominio apmokestinimo arba tokį apmokestinimą sušvelninti, dividendus gaunančių akcininkų rezidentų padėtis nebūtinai yra panaši į dividendus gaunančių akcininkų, kitos valstybės narės rezidentų, padėtį. Tačiau nuo to momento, kai valstybė narė vienašališkai arba pagal susitarimą pajamų mokesčiu apmokestina ne tik akcininkų rezidentų, bet ir akcininkų ne rezidentų iš bendrovės rezidentės gaunamus dividendus, šių akcininkų ne rezidentų padėtis tampa panaši į akcininkų rezidentų padėtį. Todėl jeigu valstybė narė pasirinko apsaugoti patronuojančias bendroves rezidentes nuo dukterinės bendrovės paskirstyto pelno apmokestinimo kelis kartus, šią priemonę ji turi taikyti ir panašioje situacijoje esančioms patronuojančioms bendrovėms ne rezidentėms, nes analogiškas šių patronuojančių bendrovių ne rezidenčių apmokestinimas kyla dėl šios valstybės kompetencijos mokesčių srityje įgyvendinimo pastarųjų atžvilgiu.

Aplinkybė, jog nacionalinėje teisėje nėra bendrovių tipo, kurio teisinė forma būtų identiška SICAV rezidentei kitoje valstybėje narėje, negali savaime pateisinti skirtingo vertinimo, nes valstybių narių bendrovių teisė nėra visiškai suderinta Bendrijos lygiu, ir tai apriboja įsisteigimo laisvės veiksmingumą. Be to, aplinkybė dėl SICAV pajamų neapmokestinimo jos buveinės valstybėje narėje nesukuria skirtumo tarp jos ir akcinės bendrovės rezidentės, pateisinančio skirtingą vertinimą dėl mokesčio prie šaltinio už šių dviejų kategorijų bendrovių gautus dividendus, nes paskirstančios bendrovės buveinės valstybė narė pasirinko galimybę nenustatyti savo mokestinės kompetencijos tokių pajamų atžvilgiu, kai jas gauna bendrovės rezidentės. Beje, nėra reikšmingas argumentas, kad dėl to, jog valstybėje narėje neapmokestinamos SICAV pajamos, kelis kartus apmokestinama bus ne jos, o akcininkų lygiu, ir to turės išvengti valstybė narė, kurioje pastarieji reziduoja, nes iš tikrųjų susijusi valstybė narė, rinkdama mokestį prie šaltinio už pajamas, kurios jau buvo apmokestintos paskirstančios bendrovės lygiu, taikė apmokestinimą kelis kartus, kurį ji pasirinko, siekdama prevencijos bendrovėms rezidentėms paskirstytų dividendų atveju. Šiomis sąlygomis egzistuojančių užsienyje įsteigtos SICAV ir pagal nacionalinę teisę įsteigtos akcinės bendrovės skirtumų nepakanka nustatyti objektyvų skirtumą dėl atleidimo nuo mokesčio prie šaltinio už gautus dividendus.

Tokia mokestinė sistema negali būti pateisinama pagrindais, susijusiais su mokesčių vengimo prevencija, nes ja specialiai nesiekiama apsimestinių, ekonominio pagrindo neturinčių susitarimų, sudarytų turint tikslą išvengti mokesčio, kurį paprastai reikia sumokėti nuo pelno, gauto iš nacionalinėje teritorijoje vykdytos veiklos. Kalbant apie argumentą dėl būtinybės išsaugoti subalansuotą apmokestinimo kompetencijos pasidalijimą, jei valstybė narė nusprendė neapmokestinti savo teritorijoje įsteigtų dividendus gaunančių bendrovių šios rūšies pajamų atžvilgiu, negalima remtis būtinybe išsaugoti subalansuotą apmokestinimo kompetencijos pasidalijimą tarp valstybių narių, siekiant pateisinti kitoje valstybėje narėje įsteigtų dividendus gaunančių bendrovių apmokestinimą. Minėtuose teisės aktuose įtvirtintas įsisteigimo laisvės apribojimas negali būti pateisinamas būtinybe išlaikyti mokesčių sistemos vientisumą. Iš tiesų kadangi atleidimas nuo mokesčio prie šaltinio už dividendus nesiejamas su sąlyga, kad dividendus gavusi akcinė bendrovė juos perskirstytų ir kad jų apmokestinimas šios bendrovės akcininkų sąskaita leistų kompensuoti atleidimą nuo mokesčio prie šaltinio, tarp atleidimo nuo mokesčio prie šaltinio ir minėtų dividendų, kaip akcinės bendrovės akcininkų pajamų apmokestinimo, nėra tiesioginio ryšio.

(žr. 41–44, 50–51, 54–56, 65–67, 73–76 punktus ir rezoliucinę dalį)