LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys C 347/22

2011 m. rugsėjo 30 d.ThyssenKrupp Ascenseurs Luxemburg Sàrl pateiktas apeliacinis skundas dėl 2011 m. liepos 13 d. Bendrojo Teismo (aštuntoji kolegija) priimto sprendimo sujungtose bylose ThyssenKrupp Liften Ascenseurs ir kt. prieš Europos Komisiją, T-144/07, T-147/07, T-148/07, T-149/07, T-150/07 ir T-154/07

(Byla C-504/11 P)

2011/C 347/32

Proceso kalba: vokiečių

Šalys

Apeliantė: ThyssenKrupp Ascenseurs Luxemburg Sàrl, atstovaujama advokato T. Schaper

Kita proceso šalis: Europos Komisija

Apeliantės reikalavimai

Apeliantė prašo:

— Panaikinti 2011 m. liepos 13 d. Bendrojo Teismo (aštuntoji kolegija) sprendimą sujungtose bylose ThyssenKrupp Liften Ascenseurs ir kt. prieš Komisiją (T-144/07, T-147/07, T-148/07, T-149/07, T-150/07 ir T-154/07), kiek juo buvo atmestas apeliantės ieškinys ir kiek jis su ja susijęs.

— Nepatenkinus šio prašymo, atitinkamai dar daugiau sumažinti ginčijamo 2007 m. vasario 21 d. Europos Komisijos sprendimo 2 straipsnyje apeliantei skirtą baudą.

— Nepatenkinus ir šio prašymo, grąžinti bylą Bendrajam Teismui nagrinėti iš naujo.

— Priteisti iš Europos Komisijos bylinėjimosi išlaidas.

Apeliacinio skundo pagrindai ir pagrindiniai argumentai

Apeliacinis skundas pateiktas dėl 2011 m. liepos 13 d. Bendrojo Teismo (aštuntoji kolegija) sprendimo sujungtose bylose ThyssenKrupp Liften Ascenseurs ir kt. prieš Europos Komisiją (T-148/07 ir kt.), kiek šiuo sprendimu buvo atmestas 2007 m. gegužės 7 d. ieškinys dėl 2007 m. vasario 21 d. Europos Komisijos sprendimo C(2007) 512 galutinis (byla COMP/E-1/38.823 — Liftai ir eskalatoriai) ir kiek jis susijęs su apeliante.

Trimis apeliacinio skundo pagrindais apeliantė pateikia kaltinimus dėl Komisijos kompetencijos stokos, esminių procedūrinių reikalavimų pažeidimo, EB arba SESV ir įgyvendinant šias sutartis taikytinų teisės normų pažeidimo ir piktnaudžiavimo įgaliojimais bei pagrindinių teisių pažeidimų.

Pirma, apeliantė tvirtina, kad Bendrasis Teismas padarė teisės klaidą patvirtindamas Komisijos kompetenciją vesti procedūrą. Ji mano, kad Bendrasis Teismas turėjo pripažinti Komisijos sprendimą niekiniu dėl galimybės taikyti SESV 101 straipsnį (buvęs EB 81 straipsnis) stokos, nes inkriminuojami vietiniai pažeidimai neturėjo tarpvalstybinės reikšmės. Nors Bendrasis Teismas pripažino SESV 101 straipsnį taikytinu, jis turėjo atsižvelgti į tai, kad pagal Pranešimą dėl Europos konkurencijos institucijų tinklo Komisijos kompetencijai bet kuriuo atveju prieštarauja Reglamentu Nr. 1/2003 (1) sukurta lygiagrečių kompetencijų sistema. Galiausiai, anot apeliantės, Bendrasis Teismas neatsižvelgė į tai, kad vėlesnė procedūros pradžia vadovaujant Komisijai pažeidžia bausmių apibrėžtumo bei įtvirtinimo įstatymuose principą, kuris saugomas kaip pagrindinė teisė.

Antra, apeliantė tvirtina, kad Bendrasis Teismas padarė teisės klaidą patvirtindamas Komisijos sprendimą solidariai patraukti apeliantę atsakomybėn ir pasiremti ThyssenKrupp AG koncerno apyvarta. Apeliantės teigimu, šiuo aspektu teismo sprendimas prieštarauja Reglamento Nr. 1/2003 23 straipsniui, teisinės valstybės principui nulla poena sine lege, proporcingo nubaudimo principui, principui in dubio pro reo ir kaltės principui. Jos nuomone, teismo sprendime padaryta teisės klaida, kiek jame daroma prielaida, kad dukterinė bendrovė kartu su savo patronuojančia bendrove (ir kitomis koncerno bendrovėmis) sudaro atsakomybės subjektą ekonominio vieneto forma. Be to, ir neatsižvelgiant į pirmiau išdėstytą aspektą, teismo sprendimas prieštarauja kaltės principui, nes bauda apeliantėms skirta solidariai su jų patronuojančia bendrove. Papildomai teigiama, kad Bendrasis Teismas padarė klaidą, kai patvirtino solidarią atsakomybę nepaisant to, jog nebuvo nustatytos atskirų bendrovių atsakomybės ribos.

Trečia, apeliantė tvirtina, kad savo sprendime Bendrasis Teismas pažeidė teisės normose jam numatytą pareigą atlikti išsamų tyrimą, nes nepakankamai ištyrė pagrindinės baudos nustatymo ir atgrasymo koeficiento proporcingumą bei nepakankamą apeliantės bendradarbiavimo įvertinimą ir taip pažeidė pagrindinę teisę į sąžiningą procesą ir su ja susijusią teisių apsaugos garantiją.

(1) 2002 m. gruodžio 16 d. Tarybos reglamentas (EB) Nr. 1/2003 dėl konkurencijos taisyklių, nustatytų Sutarties 81 ir 82 straipsniuose, įgyvendinimo (OL L 1, 2003, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 8 sk., 2 t., p. 205).