ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
38

Be to, konstatuotina, kad 2016 m. birželio 10 d. sprendimu atmesti skundą paliktas galioti ginčijamas sprendimas ir patikslinti jį pagrindžiantys motyvai. Taigi tokiu atveju asmens nenaudai priimtas aktas – nagrinėjamu atveju ginčijamas sprendimas – turi būti nagrinėjamas atsižvelgiant į sprendime atmesti skundą pateiktus motyvus, laikant, kad jie sutampa su ginčijamo sprendimo motyvais. Iš tiesų sprendime atmesti skundą paskyrimų tarnybai teko papildyti ginčijamo sprendimo motyvus, būtent atsakant į kaltinimus, kuriuos ieškovas pateikė savo skunde. Taigi, atsižvelgiant į tai, kad ikiteisminė procedūra kinta, sprendimo atmesti skundą motyvų negalima atmesti (šiuo klausimu žr. 2012 m. birželio 13 d. Sprendimo Mocová / Komisija, F‑41/11, ES:F:2012:82, 21 punktą; 2016 m. balandžio 12 d. Nutarties Beiner / Komisija, F‑135/15, EU:F:2016:77, 24 punktą ir 2016 m. birželio 10 d. Sprendimo HI / Komisija, F‑133/15, EU:F:2016:127, 87 punktą).
41

Reglamente Nr. 2245/2002 nėra jokios nuostatos dėl įrodymų, kuriuos prašymą pripažinti registraciją negaliojančia pateikęs asmuo turi pateikti dėl ankstesnio dizaino prieinamumo visuomenei. Konkrečiau tariant, Reglamento Nr. 2245/2002 28 straipsnio 1 dalies b punkto v papunktyje tik numatyta, kad tuo atveju, kai prašymas pripažinti registraciją negaliojančia grindžiamas, be kita ko, Bendrijos dizaino, kurio apsaugos prašoma, individualių savybių nebuvimu, turi būti nurodytas šį prašymą pateikusio asmens ankstesnis dizainas, kuris galėtų tapti kliūtimi pripažinti Bendrijos dizaino, kurio apsaugos prašoma, individualias savybes, ir pateiktas jo atvaizdas, taip pat dokumentai, įrodantys ankstesnio dizaino ankstesnį atskleidimą. Be to, nei Reglamente Nr. 6/2002, nei Reglamente Nr. 2245/2002 nenurodyta, kokia privaloma forma įrodymus turi pateikti prašymą pripažinti registraciją negaliojančia pateikęs asmuo, kad pagrįstų už paraiškos įregistruoti dizainą, kurio apsaugos prašoma, pateikimą ankstesnį savo dizaino prieinamumą visuomenei. Reglamento Nr. 2245/2002 28 straipsnio 1 dalies b punkto v ir vi papunkčiuose tik reikalaujama, kad prašyme pripažinti registraciją negaliojančia būtų pateikti „dokumentai, įrodantys [ankstesnio dizaino] buvimą“, ir „[jam] paremti pateikti fakt[ai], įrodym[ai] ir argument[ai]“. Be to, Reglamento Nr. 6/2002 65 straipsnio 1 dalyje pateikiamas tik nebaigtinis procedūrose EUIPO galimų tyrimo priemonių sąrašas. Vadinasi, prašymą pripažinti registraciją negaliojančia pateikęs asmuo gali laisvai pasirinkti, kokius įrodymus, kaip jis pats mano, naudinga pateikti EUIPO prašymui pripažinti registraciją negaliojančia pagrįsti (2016 m. liepos 14 d. Sprendimo Thun 1794/EUIPO – Adekor (Dekoratyviniai grafiniai simboliai), T‑420/15, nepaskelbtas Rink., EU:T:2016:410, 26 punktas).
37

Be to, Sprendimo 2013/255 27 ir 28 straipsnių 2 dalyse, iš dalies pakeistose Sprendimu 2015/1836, numatyti atvykimo į valstybių narių teritoriją ar vykimo per ją tranzitu apribojimai ir „įtakingiausių Sirijoje veiklą vykdančių verslininkų“ lėšų įšaldymas. Be to, to paties sprendimo 27 ir 28 straipsnių 3 dalyse numatyta, kad šie asmenys „neįtraukiami į I priede nurodytus asmenų ir subjektų sąrašus ir nepaliekami įtraukti į tuos sąrašus, jeigu esama pakankamai informacijos, kad jie nėra arba nebėra susiję su režimu, arba nedaro jam įtakos arba nekelia realios apėjimo rizikos“.
31

Be to, primindama, kad vyksta nuolatinis Sąjungos ir Turkijos Respublikos dialogas dėl labai jautraus ir svarbaus klausimo dėl 2016 m. kovo 8 d. ir 18 d. ES ir Turkijos pareiškimų dėl migracijos krizės įgyvendinimo, Komisija mano, jog būtina, kad šis dialogas vyktų abipusio pasitikėjimo aplinkoje ir kad Sąjunga ir Turkijos Respublika būtų vienodoje padėtyje. Ginčijamų dokumentų, kuriuose yra vidaus teisinių nuomonių, kurios turi būti Komisijos atstovų panaudotos Sąjungos santykiuose su šia trečiąja valstybe, atskleidimas pažeistų šią pusiausvyrą, nes, pirma, minėtai valstybei būtų leista gauti Sąjungos vidaus teisines nuomones ir, antra, kiltų nesusipratimų Sąjungos piliečių požiūriu. Šiuo aspektu reikia atsižvelgti į migracijos klausimo jautrumą ir situacijos pažeidžiamumą. Be to, per posėdį Komisija paaiškino, kad ji jau įrodė skaidrumą sutikusi nurodyti ieškovei tai, su kuo susiję ginčijami dokumentai, identifikuoti kaip patenkantys į jos prašymo leisti susipažinti su dokumentais dalyką.
107

Tam, kad žymenį būtų galima apsaugoti, svarbu, kad visuomenė manytų, jog už prekės kokybę atsakinga viena įmonė, net jei visuomenė nežino tos įmonės pavadinimo. „Goodwill“ nuosavybės klausimas paprastai yra fakto klausimas, ir neegzistuoja prielaida, pagal kurią „goodwill“ veikiau priklauso gamintojui iš užsienio nei platintojui iš Jungtinės Karalystės (High Court of Justice (England & Wales), Chancery Division (Aukštasis teisingumo teismas (Anglija ir Velsas), Lordo kanclerio skyrius) sprendimas MedGen Inc / Passion for Life Products Ltd (2001) F.S.R. 30). Iš principo „goodwill“ priklauso nustatytam importuotų prekių tiekėjui iš užsienio, o ne importuotojui (Wadlow, C., The Law of Passing-Off: Unfair Competition by Misrepresentation, 5 leidimas, Sweet & Maxwell, Londonas, 2016, 3‑136 ir 3‑158 punktai).
46

Akivaizdu, kad nei per nustatytą terminą, nei bet kuriuo procedūros Protestų skyriuje metu ieškovė nepateikė jokių įrodymų dėl savo įgaliojimų pagal Reglamento Nr. 2868/95 19 taisyklės 2 dalį, nepaisant to, kad, kaip buvo nurodyta šio sprendimo 6 punkte, EUIPO aiškiai informavo ieškovę apie tai, kad ji privalėjo pateikti dokumentus ir įrodyti, viena vertus, savo, kaip licenciatės, statusą, ir, antra vertus, kad ankstesnių prekių ženklų savininkas įgaliojo ją pateikti protestą. Be to, šalys sutaria, kad EUIPO registre nebuvo įrašo apie licencijos ankstesniems prekių ženklams suteikimą, kaip tai numatoma Reglamento Nr. 207/2009 22 straipsnyje.
Kad būtų galima teigti, jog Sąjungos teisės aktų leidėjas pažeidė vienodo požiūrio principą, reikia, kad jis skirtingai vertintų panašias situacijas, dėl kurių tam tikri asmenys atsiduria nepalankesnėje padėtyje nei kiti.

Į 55–66 metų amžiaus grupę patenkančių pareigūnų, kuriems gali būti taikomos Pareigūnų tarnybos nuostatų 42c straipsnyje nustatytos priemonės, administracinė padėtis gali būti keičiama prieš jų valią, nes jie yra nebe „faktiškai dirbantys“, kaip tai suprantama pagal Pareigūnų tarnybos nuostatų 36 straipsnį, o išleidžiami „atostogų tarnybos labui“. Be to, šie pareigūnai netenka karjeros raidos, nes pagal Pareigūnų tarnybos nuostatų 42c straipsnio šeštos pastraipos b punktą jie netenka teisės būti perkelti į aukštesnę pakopą ir paaukštinti į aukštesnį lygį. Vis dėlto pareigūnai, kuriems netaikomas Pareigūnų tarnybos nuostatų 42c straipsnis, nepatiria tokių karjeros nepatogumų. Be to, pareigūnų, kurie išleidžiami atostogų tarnybos labui, darbo pajamos neabejotinai sumažėja, palyginti su pareigūnais, kurie nepatenka į aptariamą amžiaus grupę ir dėl to Pareigūnų tarnybos nuostatų 42c straipsnis jiems netaikomas. Pareigūnų tarnybos nuostatų 42c straipsnyje yra įtvirtintas skirtingas požiūris dėl amžiaus.

Dėl Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 52 straipsnyje įtvirtintų reikalavimų reikia konstatuoti, kad šis skirtingas požiūris dėl amžiaus yra numatytas „įstatym[o]“, kaip tai suprantama pagal šį straipsnį, nes ši nuostata atsirado priėmus Reglamentą Nr. 1023/2013, kuriuo iš dalies keičiami Europos Sąjungos pareigūnų tarnybos nuostatai ir kitų Europos Sąjungos tarnautojų įdarbinimo sąlygos, ir kad jis yra susijęs su ribota Sąjungos valstybės tarnybos galių apimtimi, įskaitant tam tikras sąlygas ir amžiaus kriterijų, atitinkančius pareigūnų išleidimą atostogų tarnybos labui. Dėl to, pagal Pagrindinių teisių chartijos 52 straipsnio 1 dalį šis požiūrio skirtumas atitinka nediskriminavimo principo „esmę“. Be to, Sąjungos teisės aktų leidėjo tikslas optimizuoti investicijas į pareigūnų profesinį mokymą, pagal Pareigūnų tarnybos nuostatų 42c straipsnį taikant skirtingą požiūrį dėl amžiaus, yra patvirtintas. Šis tikslas yra „Sąjungos bendrus interesus atitinkantis tikslas“, kaip tai suprantama pagal Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 52 straipsnio 1 dalį.

Dėl vertinimo proporcingumo pažymėtina, kad reikia pripažinti, jog Sąjungos teisės aktų leidėjas turi didelę laisvę vertinti priemones, kuriomis galima įgyvendinti personalo politikoje nustatytą bendrojo intereso tikslą. Vadinasi, neatrodo nepagrįsta, kad Sąjungos teisės aktų leidėjas mano esant reikalinga numatyti galimybę išleisti atostogų tarnybos labui tik į minėtą amžiaus grupę patenkančius pareigūnus, bet ne pareigūnus, kurie į tą grupę nepatenka, siekdamas teisėto tikslo optimizuoti investicijas į profesinį mokymą.

(žr. 89–94, 96, 97, 106, 108, 114, 126 punktus)
Ieškinys dėl panaikinimo, pareikštas fizinio ar juridinio asmens, yra priimtinas tik tuo atveju, kai ieškovas yra suinteresuotas ginčijamo akto panaikinimu, o toks suinteresuotumas suponuoja, kad dėl šio akto panaikinimo ieškinį pareiškęs asmuo gali turėti naudos.

Ieškinys, pareikštas dėl Komisijos sprendimo, kuriuo iš dalies keičiamas ankstesnis sprendimas skirti ieškovei ir jos buvusioms patronuojamosioms bendrovėms solidariai sumokėti baudas už konkurenciją pažeidžiančius veiksmus, yra priimtinas, nes ginčijamas sprendimas priimtas po to, kai Sąjungos teismas priėmė sprendimą panaikinti sprendimą, kurio rezoliucinė dalis visiškai sutampa su ginčijamo sprendimo rezoliucine dalimi ir kuriuo pirminio sprendimo nuostatos iš dalies pakeistos taip, kad sutampa su ginčijamo sprendimo formuluote, ir baudos paskirstytos kitaip, nei buvo numatyta pirminėje šių nuostatų redakcijoje. Pirma, nors buvusios patronuojamosios bendrovės nėra bylos, kurioje ieškovė pareiškė ieškinį dėl Sąjungos teismo panaikinto sprendimo, šalys, jų, kaip ir ieškovės, teisinę padėtį paveikė šis panaikinimas. Antra, šių patronuojamųjų bendrovių teisinė padėtis, kiek tai susiję su panaikintomis nuostatomis, yra susijusi su ieškovės teisine padėtimi, nes šiose nuostatose nustatytos joms skirtinos baudos už pažeidimus, už kuriuos jos yra solidariai atsakingos, taip pat nustatyti šių bendrovių išoriniai solidarumo santykiai dėl šių baudų.

Be to, kadangi sprendime dėl panaikinimo Sąjungos teismas išsakė poziciją tik dėl ieškovės teisės į gynybą pažeidimo, o ne dėl panaikinto sprendimo teisėtumo iš esmės, nors to sprendimo 1 straipsnyje ir ginčijamo sprendimo 1 straipsnyje pateiktos nuostatos yra identiškos, šis ieškinys gali lemti, kad šiose nuostatose numatytas baudų paskirstymas bus palankesnis ieškovei.

(žr. 53, 68, 69, 71–75 punktus)
Byla T‑235/16

(ištraukų skelbimas)

GP Joule PV GmbH & Co. KG

prieš

Europos Sąjungos intelektinės nuosavybės tarnybą

„Europos Sąjungos prekių ženklas – Protesto procedūra – Vaizdinio Europos Sąjungos prekių ženklo „GPTech“ paraiška – Ankstesni žodiniai Europos Sąjungos prekių ženklai GP JOULE – Įrodymų dėl įgaliojimo pateikti protestą nepateikimas Protestų skyriui – Įrodymų pateikimas pirmą kartą Apeliacinėje taryboje – Neatsižvelgimas – Apeliacinės tarybos diskrecija – Aplinkybės, dėl kurių negalima atsižvelgti į naujus arba papildomus įrodymus – Reglamento (EB) Nr. 207/2009 76 straipsnio 2 dalis – Reglamento (EB) Nr. 2868/95 17 taisyklės 4 dalis, 19 taisyklės 2 dalis, 20 taisyklės 1 dalis ir 50 taisyklės 1 dalis“

Santrauka – 2017 m. birželio 21 d. Bendrojo Teismo (septintoji kolegija) sprendimas

Europos Sąjungos prekių ženklas – Apskundimo procedūra – Apeliacija, pateikta dėl Tarnybos protestų skyriaus sprendimo – Apeliacinės tarybos vertinimas – Apimtis – Faktų ir įrodymų, skirtų protestui pagrįsti, nepateikimas per šiam tikslui nustatytą terminą – Atsižvelgimas – Apeliacinės tarybos diskrecija – Aplinkybės, dėl kurių negalima atsižvelgti į naujus arba papildomus įrodymus

(Tarybos reglamento Nr. 207/2009 76 straipsnio 2 dalis; Komisijos reglamento Nr. 2868/95 1 straipsnis, 50 taisyklės 1 dalies trečia pastraipa)

Nagrinėdama apeliaciją dėl Protestų skyriaus sprendimo Europos Sąjungos intelektinės nuosavybės tarnybos apeliacinė taryba turi diskreciją pagal Reglamento Nr. 2868/95, skirto įgyvendinti Tarybos reglamentą (EB) Nr. 40/94 dėl Europos Sąjungos prekių ženklo, 50 taisyklės 1 dalies trečią pastraipą ir Reglamento Nr. 207/2009 dėl Europos Sąjungos prekių ženklo 76 straipsnio 2 dalį nuspręsti, ar atsižvelgti į naujus arba papildomus faktus ir įrodymus, kurie nebuvo pateikti per Protestų skyriaus nustatytą terminą. Kalbant apie prekių ženklo naudojimo įrodymus, pažymėtina, kad jei per Tarnybos nustatytą terminą nebuvo pateikta jokių įrodymų šiuo klausimu, protesto atmetimą Tarnyba turi paskelbti ex officio. Tačiau, jei įrodymai buvo pateikti per Tarnybos nustatytą terminą, paliekama galimybė pateikti papildomų įrodymų.

Jeigu per Tarnybos nustatytą terminą nepateikiamas joks įrodymas dėl ieškovės įgaliojimo pareikšti protestą Protestų skyriui, toks įrodymas, kuris pirmą kartą pateikiamas Apeliacinėje taryboje, negali būti laikomas „papildomu“ arba „papildančiu“ įrodymu, kaip tai suprantama pagal Reglamento Nr. 2868/95 50 straipsnio 1 dalies trečią pastraipą ir Reglamento Nr. 207/2009 76 straipsnio 2 dalį.

(žr. 41, 43, 46, 49 punktus)
Reglamento Nr. 501/2008, galiojusio iki klaidų ištaisymo paskelbimo 2012 m. spalio 18 d.Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje, 20 straipsnio antros pastraipos versijoje italų kalba buvo nurodyta:

„Tačiau minėtas laikotarpis bet kuriuo metu per 60 dienų nuo pirmojo mokėjimo paraiškos užregistravimo gali būti sustabdytas, informuojant atitinkamą sutarties vykdytoją apie tai, kad jo paraiška nepriimtina dėl to, kad mokėjimas nepagrįstas, arba dėl to, kad nepateikti patvirtinamieji dokumentai, arba dėl to, kad, valstybės narės nuomone, reikia pateikti papildomos informacijos arba atlikti patikrinimus. Mokėjimo laikotarpis vėl pradedamas skaičiuoti nuo reikalaujamos informacijos, kurią būtina išsiųsti per 30 kalendorinių dienų, gavimo datos arba nuo valstybės narės atliktų tikrinimų, kuriuos būtina atlikti per 30 kalendorinių dienų po tokio informavimo, datos.“

(„Tale termine può tuttavia essere sospeso in qualunque momento del periodo di 60 giorni successivo alla prima registrazione della domanda di pagamento, mediante notifica all’organizzazione contraente creditrice che la domanda non è ricevibile, in quanto il credito non è esigibile oppure la domanda non è corredata dei documenti giustificativi necessari per le domande successive o lo Stato membro ritiene necessario richiedere informazioni supplementari o procedere a verifiche. Il termine decorre nuovamente a partire dalla data di ricevimento delle informazioni richieste o dalla data delle verifiche effettuate dallo Stato membro, che devono essere trasmesse o rispettivamente effettuate entro un termine di 30 giorni di calendario a decorrere dalla notifica.“)
Be to, pirmasis pagrindas grindžiamas klaidomis, kurias Komisija esą padarė konstatuodama reikšmingas faktines aplinkybes, visų pirma kiek tai susiję su konkurso procedūra. Antrasis pagrindas grindžiamas klaidomis, kurias Komisija padarė vertindama pirkėjos pasiūlymo finansavimo patvirtinimą. Trečiasis pagrindas grindžiamas klaidomis, kurias Komisija padarė, be kita ko, vertindama tai, ar pardavus Nürburgring turtą Capricorn buvo suteikta nauja valstybės pagalba. Pateikdama šį pagrindą ieškovė aiškiai teigia, kad Komisija turėjo pradėti formalią tyrimo procedūrą. Be to, penktajame ir aštuntajame pagrinduose, grindžiamuose jos procesinių teisių pažeidimu, ieškovė pateikia aiškią nuorodą į trečiojo pagrindo trečią dalį teikdama, kad ji turi leisti nustatyti, jog, pasibaigus preliminaraus tyrimo etapui, Komisijai turėjo kilti abejonių dėl to, ar pirkėjos sumokėta pardavimo kaina yra suderinama su vidaus rinka. Galiausiai, ketvirtasis pagrindas grindžiamas klaidomis, kurias Komisija padarė vertindama konkurso procedūros skaidrumą ir nediskriminacinį pobūdį.
49

EIT ginčija šiuos argumentus ir teigia, kad sprendimą dėl ŽIB paskyrimo po procedūros, įvykdytos laikantis EIT ir kvietimui teikti pasiūlymus taikomų taisyklių, priėmė valdyba. EIT primygtinai remiasi faktu, kad atsakomybė organizuoti ir administruoti kvietimą teikti pasiūlymus tenka ne tik valdybai, nes funkcijos buvo suteiktos tiek nepriklausomiems ekspertams, tiek valdybai. Šiuo klausimu jis laikosi nuomonės, kad, priešingai, nei teigia ieškovai, valdyba neturi kompetencijos atrinkti ekspertų. Be to, jis nurodo, kad paskyrimo proceso visumą ir toliau visiškai kontroliuoja valdyba. Taigi, jis teigia, kad pastaroji patvirtino ŽIB atrankos kriterijus, kvietimo pateikti pasiūlymus tekstą ir bendrą požiūrį vertinant. Ji taip pat patvirtino atrinktinų nepriklausomų ekspertų profilius, atrankos kriterijus, procedūrą ir ekspertų komisijų sudėtį. Be to, valdyba tinkamai informavo apie ekspertų atlikto vertinimo rezultatus. Galiausiai po apklausų ji priėmė vien sprendimą dėl ŽIB paskyrimo ir atmetė Kenup konsorciumo pasiūlymą, nes ekspertai šiuo klausimu nepadarė jokio sprendimo.
86

Dėl antro argumento pažymėtina, kad šiuo atveju Reglamentas Nr. 1303/2013 netaikomas, nes jo 152 straipsnio 1 dalyje nustatyta, jog Reglamentas Nr. 1083/2006 ir toliau taikomas tai paramai arba veiksmams, įskaitant Komisijos remiantis šiuo reglamentu patvirtintas veiksmų programas ir didelės apimties projektus, o jo 152 straipsnio 2 dalyje priduriama, kad pagal Reglamentą Nr. 1083/2006 pateiktos arba patvirtintos paraiškos dėl paramos gavimo ir toliau galioja. Be to, pažymėtina, kad Reglamento Nr. 1303/2013 102 straipsnio 1 dalies antroje pastraipoje nebylaus patvirtinimo procedūra numatyta tik tam atvejui, jeigu valstybės narės paraiška pateikiama kartu su nepriklausomų ekspertų pagal šio reglamento 101 straipsnio trečią pastraipą atliktu kokybės vertinimu. Ši procedūra neturi atitikties sistemoje, kuri numatyta Reglamento Nr. 1083/2006 39–41 straipsniuose, o tai sutvirtina išvadą, jog įgyvendinant šį reglamentą Komisijos tylėjimas per trijų mėnesių terminą negali būti aiškinamas kaip nebylus finansinės paramos didelės apimties projektui patvirtinimas. Be to, neginčijama, kad šioje byloje projektas nebuvo pateiktas pagal Reglamento Nr. 1303/2013 102 straipsnio 1 dalį, todėl šioje nuostatoje numatyta nebyli patvirtinimo procedūra negali būti taikoma.
4

2011 m. balandžio 24 d., 2011 m. lapkričio 18 d., 2012 m. rugsėjo 28 d. ir 2012 m. gruodžio 3 d. atitinkamai Citigroup Inc. ir Citigroup Global Markets Japan Inc. (toliau kartu – Citi), Deutsche Bank Aktiengesellschaft (toliau – DB), R. P. Martin Holdings ir Martin Brokers (UK) Ltd, taip pat The Royal Bank of Scotland (toliau – RBS) pateikė prašymus pagal Pranešimą dėl bendradarbiavimo (ginčijamo sprendimo 47–50 konstatuojamosios dalys). 2011 m. birželio 29 d. ir 2013 m. vasario 12 d. UBS ir Citi buvo sąlyginai atleistos nuo baudos pagal minėto pranešimo 8 punkto b papunktį (ginčijamo sprendimo 45 ir 47 konstatuojamosios dalys).
9

2015 m. kovo 13 d. laišku Prancūzijos valdžios institucijos pakartojo savo poziciją, kad su ginčijamais dokumentais negali būti leista susipažinti. Šiuo klausimu, pakartojusios savo prieštaravimą dėl ginčijamų dokumentų atskleidimo, grindžiamą Reglamento Nr. 1049/2001 4 straipsnio 2 dalies antra įtrauka, jos laikėsi nuomonės, kad leisti susipažinti su nagrinėjamais dokumentais taip pat reikia atsisakyti remiantis minėto reglamento 4 straipsnio 2 dalies trečioje įtraukoje numatyta išimtimi, susijusia su inspekcijų, tyrimų ir audito tikslų apsauga. Iš tiesų, kaip nurodė Prancūzijos valdžios institucijos, visi prašyme leisti susipažinti nurodyti dokumentai buvo susiję su tyrimo procedūra dėl Prancūzijos valdžios institucijų ir ši procedūra buvo susijusi su galimybe, kad Prancūzijos įstatymas pažeidžia Sąjungos teisę, taigi su tyrimu Prancūzijos parlamente. Be to, Prancūzijos valdžios institucijos nurodė išnagrinėjusios galimybę leisti iš dalies susipažinti su ginčijamais dokumentais, tačiau padariusios išvadą, kad to negalima padaryti, nes išimtys taikomos visiems dokumentams.
Visuomenės teisės susipažinti su dokumentais srityje Teisingumo Teismas ne vienu specialiu atveju, įskaitant atvejus, susijusius su konkurso dalyvių pasiūlymais, teikiamais vykdant viešuosius pirkimus, yra pripažinęs, kad egzistuoja bendroji prezumpcija, kuri kai kurių kategorijų dokumentams taikoma dėl jų pobūdžio. Vis dėlto, kalbant apie institucijos prašymus, skirtus konkurso dalyviams, su kuriais ji sudarė bendrąją sutartį, pateikti kainų pasiūlymus, bendroji komercinių interesų pažeidimo prezumpcija negali būti grindžiama nei jurisprudencija dėl galimybės susipažinti su konkurso dalyvių pasiūlymais, nei bendresne jurisprudencija dėl valstybės pagalbos kontrolės procedūros ir dėl koncentracijos. Iš tiesų bylas, kuriose buvo suformuota jurisprudencija dėl valstybės pagalbos ir koncentracijos, siejo vienas bendras ypatumas, t. y. specialiuose reglamentavimo aktuose, kurie skyrėsi nuo Europos Parlamento ir Tarybos reglamento Nr. 1049/2001 dėl galimybės visuomenei susipažinti su Europos Parlamento, Tarybos ir Komisijos dokumentais, buvo nustatytos normos, aiškiai atribojančios galimybę susipažinti su byla arba prašomais dokumentais tiek asmenų, tiek pačios informacijos požiūriu.

Šiuo klausimu pažymėtina, kad, priešingai nei skelbimo apie pirkimą ir skelbimo apie sutarties skyrimą atveju, prašymo pateikti kainų pasiūlymus, kurį perkančioji organizacija suformulavo vykdydama bendrąją sutartį, nereglamentuoja jokia speciali Reglamento Nr. 966/2012 dėl Sąjungos bendrajam biudžetui taikomų finansinių taisyklių arba Reglamento Nr. 1268/2012 dėl Reglamento Nr. 966/2012 taikymo taisyklių nuostata, galinti apibrėžti arba tiksliai atriboti jame pateiktą informaciją, kurią perkančioji organizacija turi arba gali pranešti konkurso dalyviams ar kitiems kandidatams.

Be to, atitinkama institucija negali tvirtinti, kad atskleidus prašymus pateikti kainų pasiūlymus būtų pakenkta jos interesams dėl to, kad būtų paviešintas jos, kaip „pirkėjo profilis“ rinkoje. Iš tiesų, net jeigu atskleidus ryšį tarp atliktinų užduočių ir joms atlikti reikalingų darbo dienų skaičiaus konkurso dalyviai galėtų, kiek tai susiję su būsimais viešaisiais pirkimais, sužinoti minėtos institucijos kainos skaičiavimo techniką, tai, kad šiems konkurso dalyviams gali būti žinoma praeityje lygiavertei paslaugai nustatyta kaina, veikiausiai netgi sukurtų realios konkurencijos situaciją, o ne iškreiptą konkurenciją.

(žr. 62–65 ir 71 punktus)