ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
15

To paties VI skyriaus II skirsnyje „Perėmimo savo žinion procedūros“, be kita ko, yra 21 straipsnis „Prašymo perimti savo žinion pateikimas“, jo 1 dalies pirmoje pastraipoje numatyta: „Jei valstybė narė, kuriai buvo pateiktas tarptautinės apsaugos prašymas, mano, kad už to prašymo nagrinėjimą yra atsakinga kita valstybė narė, ji gali kuo skubiau ir jokiu būdu ne vėliau kaip per tris mėnesius nuo to prašymo pateikimo, kaip apibrėžta 20 straipsnio 2 dalyje, dienos paprašyti, kad ta kita valstybė narė perimtų prašytoją savo žinion.“
26

Šiuo klausimu primintina, kad pagal suformuotą jurisprudenciją, Teisingumo Teismui ir nacionaliniams teismams bendradarbiaujant, kaip numatyta SESV 267 straipsnyje, tik bylą nagrinėjantis nacionalinis teismas, atsakingas už sprendimo priėmimą, atsižvelgdamas į bylos aplinkybes turi įvertinti, ar jo sprendimui priimti būtinas prejudicinis sprendimas, ir Teisingumo Teismui pateikiamų klausimų svarbą. Todėl iš principo Teisingumo Teismas turi priimti sprendimą tuo atveju, kai pateikiami klausimai susiję su Sąjungos teisės išaiškinimu (2021 m. liepos 15 d. Sprendimo The Department for Communities in Northern Ireland, C‑709/20, EU:C:2021:602, 54 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
13

Dėl BOP prekių tiekimo B. mokesčių inspekcija nusprendė, kad B. turėjo registruotis kaip PVM mokėtoja nagrinėjamų prekių paskirties valstybių narių teritorijoje ir ten išrašyti sąskaitas faktūras už prekių įsigijimą Bendrijos viduje. Be to, ši inspekcija nusprendė: kadangi tiekimo atveju B. nurodė savo Lenkijos PVM mokėtojo kodą, kuris buvo kitos valstybės narės nei valstybės narės, kurioje baigiasi prekių gabenimas, suteiktas kodas, ji pagal PVM įstatymo 25 straipsnio 2 dalies 1 punktą turėjo išrašyti PVM sąskaitas faktūras ir Lenkijoje. Be to, BOP, išrašiusi sąskaitas faktūras, kuriose nurodyta neteisinga PVM suma, privalėjo apskaičiuoti 23 % PVM tarifą, o B. neturėjo teisės atskaityti šiose sąskaitose faktūrose nurodyto mokėtino PVM. Taip B. buvo taikomas 46 % faktinis PVM mokestis.
42

Nurodžiusi, kad nepageidauja pateikti pastabų, Komisija pažymėjo, kad prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas nenurodė, kiek reikia atsižvelgti į teisingumo ministro deleguotą teisėjo, esančio prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusią teisėjų kolegijos sudėtyje, įgaliojimą, į galimas šio įgaliojimo pasekmes, be kita ko, šios teisėjų kolegijos nepriklausomumui arba į 2021 m. lapkričio 16 d. Sprendimo Prokuratura Rejonowa w Mińsku Mazowieckim ir kt. (C‑748/19–C‑754/19, EU:C:2021:931) pasekmes šiai bylai. Be to, Komisija tvirtina, kad prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas nepateikė informacijos, leidžiančios nuspręsti, ar atitinkamo teisėjo delegavimas į šį teismą yra jo nepriklausomumo pažeidimas.
19

Kadangi FU šiam pasiūlymui pritarė tik tiek, kiek jis buvo susijęs su įsipareigojimu nutraukti jo veiksmus, taip pat atsisakė atlyginti nuostolius, Koch Media pareiškė ieškinį dėl žalos atlyginimo Amtsgericht Saarbrücken (Sarbriukeno apylinkės teismas, Vokietija). Patenkindamas ieškinį šis teismas 2020 m. sausio 29 d. sprendime konstatavo, kad 2014 m. lapkričio 26–28 d. laikotarpiu FU per savo interneto prieigą bent trylika kartų suteikė galimybę parsisiųsti aptariamą kompiuterinį žaidimą rinkmenų dalijimosi rinkmenomis platformoje. Be to, minėtas teismas priteisė iš FU bylinėjimosi išlaidas, įskaitant 124 EUR sumą su palūkanomis, kurią Koch Media sumokėjo advokatui, kad šis, gindamas jos teisę, išsiųstų įspėjimą, reikalaudamas nutraukti veiksmus.
8

Pagal Direktyvos 82/76 10 straipsnį Direktyvos 75/363 3 straipsnis buvo pakeistas taip: „1. Nepažeisdamos 2 straipsnio 1 dalies c punkto principinės nuostatos dėl dieninių studijų ir kol bus priimtas Tarybos sprendimas pagal 3 dalį, valstybės narės gali leisti neakivaizdines (vakarines) specializuotas studijas tomis sąlygomis, kurios patvirtintos kompetentingų nacionalinių institucijų, kai dieninės studijos nebūtų tinkamos dėl pagrįstų asmeninių priežasčių. 2. Neakivaizdinės (vakarinės) studijos vyksta pagal priedo 2 punktą, o jų kokybė yra lygiavertė dieninių studijų kokybei. Tokių studijų lygis negali būti žemesnės kokybės dėl to, kad mokomasi neakivaizdinių (vakarinių) studijų programose arba verčiamasi privačia apmokama profesine veikla. Bendra studijų trukmė negali būti sutrumpinta dėl to, kad jos yra neakivaizdinės (vakarinės). 3. Taryba, remdamasi Komisijos pasiūlymu, vėliausiai iki 1989 m. sausio 25 d. nusprendžia, ar 1 ir 2 dalių nuostatas palikti tokias, kokios yra, ar jas iš dalies pakeisti, dar kartą išnagrinėjusi padėtį ir atsižvelgdama į tai, kad neakivaizdinių (vakarinių) studijų galimybė turėtų likti tam tikromis aplinkybėmis, kurias reikia apsvarstyti dėl kiekvienos specialybės atskirai.“
57

Be to, iš Reglamento Nr. 2719/92 I priede pateikto pavyzdinio lydimojo administracinio dokumento matyti, kad to dokumento 10 langelyje „Garantija“ reikia įrašyti „už garantijos suteikimą atsakingą šalį arba šalis“, priklausomai nuo Direktyvos 92/12 15 straipsnio 3 dalyje išvardytų atvejų, nurodant „siuntėją“, „vežėją“ arba „gavėją“. Jokios išsamesnės informacijos pateikti nereikalaujama.
54

Galiausiai išnagrinėjus nuostatų, kuriomis prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas remiasi savo pirmajame klausime, kontekstą matyti, kad konkretaus projekto poveikio aplinkai vertinimas gali būti atliekamas ne tik per procedūrą, per kurią priimamas Direktyvos 2011/92 1 straipsnio 2 dalies c punkte nurodytas sprendimas dėl sutikimo dėl planuojamos veiklos, bet ir per procedūrą, per kurią priimamas išankstinis sprendimas dėl sutikimo dėl planuojamos veiklos, ir tokiu atveju šiuos skirtingus sprendimus galima laikyti sudėtine sudėtingo sprendimų priėmimo proceso dalimi ta prasme, kad šis procesas vykdomas keliais etapais (pagal analogiją žr. 2004 m. sausio 7 d. Sprendimo Wells, C‑201/02, EU:C:2004:12, 47, 52 ir 53 punktus ir 2011 m. kovo 17 d. Sprendimo Brussels Hoofdstedelijk Gewest ir kt., C‑275/09, EU:C:2011:154, 32 punktą).
10

2015 m. liepos 15 d. Ekonominės plėtros ministerijos direktoriaus įsakyme, kuriuo nustatoma 2015 m. kovo 25 d. ministro įsakymo įgyvendinimo tvarka ir skystų bei dujinių angliavandenilių žvalgybos, tyrimo, gavybos ir susijusių patikrų, kaip tai suprantama pagal šio ministro įsakymo 19 straipsnio 6 dalį, tvarka (GURI, Nr. 204, 2015 m. rugsėjo 3 d.), reglamentuojama paraiškų išduoti leidimus tirti paskelbimo ir veiklos vykdytojų atrankos procedūra. Šio direktoriaus įsakymo 9 straipsnio 4 dalyje, be kita ko, numatyta, kad per 90 dienų nuo ministerijos pranešimo apie konkurso rezultatus kiekvienam tokiam pareiškėjui arba, jeigu nebuvo pateikta jokios konkuruojančios paraiškos, per 90 dienų nuo kvietimo dalyvauti konkurse laikotarpio pabaigos pareiškėjas kompetentingai institucijai pateikia prašymą įvertinti poveikį aplinkai.
30

Be to, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiam teismui kyla abejonių, ar Direktyva 2012/19 tinkamai perkelta į Čekijos teisės sistemą, nes, pirma, pati Komisija, priimdama Direktyvą 2003/108, kuria iš dalies keičiama Direktyva 2002/96, konstatavo, kad nustačius pareigą finansuoti prieš pasibaigiant pastarosios direktyvos perkėlimo į nacionalinę teisę terminui rinkai pateiktų produktų atliekų tvarkymo išlaidas yra nustatoma atsakomybė atgaline data, kuri gamintojams gali lemti dideles ekonomines pasekmes; tokia išvada gali būti panašiai taikoma fotovoltinėms plokštėms, kurios Direktyva 2012/19 buvo įtrauktos į Sąjungos teisės aktų taikymo sritį. Antra, būtų pažeisti fotovoltinių plokščių gamintojų teisėti lūkesčiai, nes jie negalėjo numatyti, kad bus nustatyta tokia finansavimo pareiga dėl atliekų, susidariusių iš rinkai jau anksčiau pateiktų plokščių, ir tokio finansavimo išlaidas įtraukti į jų produktų kainą. Trečia, būtų taikomas nevienodas požiūris į naudotojus, kurie jau vykdo nacionalinėje teisėje numatytą finansavimo pareigą dar nepasibaigus Direktyvos 2012/19 perkėlimo į terminui, ir naudotojus, kurie to nedaro. Ketvirta, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas pažymi, kad Vokietijos Federacinė Respublika, Graikijos Respublika ir Austrijos Respublika taip pat neperkėlė šios direktyvos, palikdamos gamintojams pareigą finansuoti produktų, pateiktų rinkai po 2005 m. rugpjūčio 13 d., atliekų tvarkymo išlaidas.
„(1)

[Sąjungos] veiksmais oro transporto srityje, be kita ko, turėtų būti siekiama užtikrinti aukštą keleivių apsaugos lygį. Be to, turėtų būti visokeriopai atsižvelgiama į vartotojų apsaugos reikalavimus apskritai.
23

Priešingai, Alpine BAU Slovėnija teigia, kad pagal Reglamento Nr. 1346/2000 4 straipsnio 1 dalį visais atvejais taikoma valstybės narės, kurios teritorijoje iškelta bankroto byla, teisė, išskyrus atvejus, kai Reglamente Nr. 1346/2000 numatyta kitaip. Vis dėlto jame nėra jokios nuostatos, pagal kurią būtų galima netaikyti nacionalinės teisės, reglamentuojančios terminą, per kurį likvidatorius gali šalutinėje bankroto byloje pateikti tuos reikalavimus, kurie jau pateikti pagrindinėje bankroto byloje. Be to, Reglamento Nr. 1346/2000 32 straipsnio 2 dalyje likvidatoriui pagrindinėje bankroto byloje nėra numatyta jokių „specialių teisių“; šia nuostata tam likvidatoriui tik leidžiama pateikti reikalavimus kaip teisėtam kreditorių, kurių reikalavimai nukreipti į bendrovės turtą, atstovui. Pasirinkus aiškinimą, pagal kurį Slovėnijos kreditoriai privalėtų laikytis griežto termino reikalavimams šalutinėje bankroto byloje pateikti, o kitų valstybių narių kreditoriams, atstovaujamiems likvidatoriaus, šis reikalavimas nebūtų taikomas, tai reikštų, kad šių dviejų kategorijų kreditoriai vertinami nevienodai. Be to, Alpine BAU Slovėnija tvirtina, kad pagal Reglamento Nr. 1346/2000 32 straipsnio 2 dalį nereikalaujama, kad likvidatoriaus pagrindinėje ir kitose šalutinėse bylose pateikti reikalavimai turi būti pirma patikrinti ir pripažinti šiose bylose.
24

Be to, per Arbitražo įstatymo 34 straipsnio antroje pastraipoje nustatytą terminą Lenkijos Respublika užginčijo arbitražo teismo jurisdikciją, remdamasi DIS 9 straipsnio negaliojimu. Bet kuriuo atveju, jeigu pritaikius šio 34 straipsnio antrą pastraipą Lenkijos Respublikos prieštaravimas dėl jurisdikcijos būtų nepriimtinas, šią nuostatą turėtų būti atsisakyta taikyti todėl, kad ji pakenktų visiškam Sąjungos teisės veiksmingumui.
10

Eurowings tvirtina, kad skrydis atšaukiamas dėl ypatingų aplinkybių. 2019 m. spalio 14 d. streikas paskelbtas bendrovėje Lufthansa ir jos patronuojamąsias bendroves apėmė tik 2019 m. spalio 18 d. Be to, streikas iš pradžių turėjo vykti nuo 05.00 val. iki 11.00 val. Tik streiko dieną ši trukmė spontaniškai, be išankstinio profesinės sąjungos įspėjimo, buvo pratęsta iki vidurnakčio. Bendrovei Eurowings apie tai pranešta tą pačią dieną 05.30 val., todėl pirma suplanuotam streiko laikotarpiui parengtas nenumatytų atvejų skrydžių tvarkaraštis tapo nebeaktualus. Tą dieną, kai turėjo skristi CS, pasinaudojusi kitų oro transporto bendrovių užsakomaisiais skrydžiais ji galiausiai buvo priversta atšaukti tik 158 skrydžius iš 712 paveiktų skrydžių. Taigi Eurowings ėmėsi visų galimų priemonių, kad protesto akcija kuo mažiau pakenktų visiems tą dieną įprastai suplanuotiems skrydžiams. Galiausiai 2019 m. spalio 18 d.Lufthansa atsižvelgė į reikalavimus ir paskelbė, kad darbo užmokestį padidina 2 %. Įspėjamieji streikai bendrovėje Lufthansa buvo atšaukti, o bendrovėje Eurowings, nors ir be pagrindo, buvo toliau streikuojama. Taigi šis streikas nebuvo oro transporto bendrovės įprastos veiklos dalis ir Eurowings negalėjo jo kontroliuoti, ypač atsižvelgiant į tai, kad padidėjęs streiko mastas ir pratęstas jo laikotarpis buvo ypatinga aplinkybė, kurios ji negalėjo išvengti.
25

Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo teigimu, šio reikalavimo suderinamumas su Sąjungos teise gali būti pagrįstas aplinkybe, kad pasinaudojimas teise pasirinkti turto priskyrimą prie verslo turto yra susijęs su esmine teisės į atskaitą sąlyga. Be to, valstybės narės nustatytas terminas pateikti įrodymus, kurie patvirtina sprendimą dėl priskyrimo, pateisinamas atsižvelgiant į šiuo atžvilgiu PVM direktyvoje likusią teisinę spragą ir teisinio saugumo principą. Be to, šis nustatymas priklauso valstybėms narėms pagal PVM direktyvos XI antraštinės dalies nuostatas suteiktai kompetencijai, kiek tai susiję su formalių naudojimosi teise į atskaitą sąlygų nustatymu.
33

2015 m. sausio 3 d. RT sudarė su Volkswagen Bank kredito sutartį dėl 11257,14 EUR sumos. 2015 m. gegužės 23 d. SV sudarė tos pačios rūšies sutartį su tuo pačiu banku dėl 16400 EUR sumos. 2014 m. liepos 24 d. BC sudarė kredito sutartį dėl 7332,34 EUR sumos su Skoda Bank (toliau – byloje C‑155/20 nagrinėjamos sutartys). Šiomis kredito sutartimis siekta finansuoti asmeniškai naudoti skirtos transporto priemonės pirkimą – Volkswagen markės RT ir SV atvejais ir Skoda markės BC atveju. Šių transporto priemonių pardavėjai atitinkamai buvo Autohaus Kilgus GmbH & Co. KG (toliau – pardavėjas B), Autohaus Humm GmbH (toliau – pardavėjas C) ir Held & Ströhle GmbH & Co. KG (toliau – pardavėjas D). RT įsigytos transporto priemonės pardavimo kaina buvo 15750 EUR, SV –23900 EUR, o BC –15940 EUR. Šie vartotojai sumokėjo atitinkamai 5000 EUR, 7500 EUR ir 8900 EUR pradines įmokas pardavėjams B, C ir D, be to, pagal byloje C‑155/20 nagrinėjamas sutartis finansavo atitinkamai 10750 EUR, 16400 EUR ir 7040 EUR sumas, o RT ir BC atveju taip pat ir skolos likučio draudimo vienkartines įmokas – atitinkamai 507,14 EUR ir 292,34 EUR, taigi iš viso 11257,14 EUR ir 7332,34 EUR.
42

Jeigu prekės buvo įsigytos keliose vietose, jurisdikcijos priskyrimas žalą patyrusios įmonės buveinės teismui atitinka nuspėjamumo reikalavimą, primintą šio sprendimo 38 punkte, nes atsakovės, kartelio narės, negali nežinoti to, kad nagrinėjamų prekių pirkėjai yra įsisteigę rinkoje, kuriai daro poveikį su karteliu susiję slapti veiksmai. Be to, toks jurisdikcijos priskyrimas atitinka artimumo tikslą, o žalą patyrusios įmonės buveinės vieta suteikia visas galimo proceso naudingo organizavimo garantijas (šiuo klausimu žr. 2015 m. gegužės 21 d. Sprendimo CDC Hydrogen Peroxide, C‑352/13, EU:C:2015:335, 53 punktą).
36

Teisingumo Teismas nusprendė, kad nors pagal Direktyvos 2006/112 205 straipsnį leidžiama valstybei narei laikyti asmeniu, kuriam tenka prievolė solidariai sumokėti PVM, jei vykdant sandorį jis žinojo ar turėjo žinoti, jog už šį, ankstesnį ar vėlesnį sandorį mokėtinas PVM liks nesumokėtas, ir šiuo atžvilgiu remtis prielaidomis, su sąlyga, kad šios prielaidos negali būti suformuluotos taip, jog apmokestinamajam asmeniui taptų praktiškai neįmanoma ar per daug sudėtinga įrodyti kitaip ir kad tokiu būdu būtų sukurta atsakomybės be kaltės sistema, peržengianti tai, kas būtina valstybės biudžeto teisėms išsaugoti. Iš tikrųjų ūkio subjektai, besiimantys bet kokios priemonės, kurios gali būti iš jų pagrįstai reikalaujama, kad būtų užtikrinta, jog jų sandoriai nesudaro grandinės, kurioje piktnaudžiaujama ar sukčiaujama, turi galėti pasitikėti šių sandorių teisėtumu be rizikos būti solidariai atsakingi sumokėti šį kito apmokestinamojo asmens privalomą sumokėti mokestį (šiuo klausimu žr. 2006 m. gegužės 11 d. Sprendimo Federation of Technological Industries ir kt., C‑384/04, EU:C:2006:309, 32 ir 33 punktus ir juose nurodytą jurisprudenciją).
11

Be to, kadangi P. išrašytos sąskaitos faktūros neatspindi tikrosios jos veiklos, B. mokesčių rūmų viršininkas taip pat patvirtino, kad ieškovė pagrindinėje byloje negalėjo pasinaudoti teise į pirkimo PVM, sumokėto pagal degalinių išrašytas sąskaitas faktūras, atskaitą. Be to, jis nusprendė, kad vadovaujantis PVM įstatymu pagal P. išrašytas sąskaitas faktūras reikėjo sumokėti jose nurodytą PVM.
23

Šiuo atveju pagrindinėje byloje nagrinėjama situacija susijusi su moterimi, kuri dėl to, kad pasirinko išeiti į išankstinę pensiją, negali gauti pensijos priedo už motinystę ir dėl to mano, kad yra vertinama mažiau palankiai nei moterys, kurios dėl to, kad išėjo į pensiją sulaukusios teisės aktuose nustatyto pensinio amžiaus arba išėjo į išankstinę pensiją dėl tam tikrų įstatyme numatytų priežasčių, gali gauti šį pensijos priedą.
55

Be to, atsakydamas į Teisingumo Teismo prašymą pateikti paaiškinimų prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas patikslino, kad, be policijos įstaigų išduoto 2019 m. rugpjūčio 8 d. nutarimo dėl atvesdinimo, dėl MM nebuvo išduota jokio kito nacionalinio arešto orderio. Be kita ko, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas nurodo, kad nebuvo priimtas joks kitas nutarimas dėl MM remiantis NPK 64 straipsnio 2 dalimi.
7

LEC 207 straipsnyje numatyta: „1. Galutiniais laikomi sprendimai, kuriais išnagrinėjamos bylos pirmosios instancijos teisme, ir sprendimai, priimti išnagrinėjus skundus, paduotus dėl šiose bylose priimtų sprendimų.“ 2. Galutiniai sprendimai yra tie, dėl kurių negalima pateikti jokio skundo arba dėl to, kad įstatymas to nenumato, arba dėl to, kad teisės aktuose numatyti terminai pasibaigė ir nė viena šalis nepateikė skundo. 3. Galutiniai sprendimai įgyja res judicata galią, ir teismas, į kurį kreiptasi, bet kuriuo atveju saistomas to, kas juose nuspręsta. 4. Per nustatytą terminą neapskundus sprendimo, jis tampa galutinis ir įgyja res judicata galią, ir teismas, į kurį kreiptasi, bet kuriuo atveju saistomas to, kas jame nuspręsta.“
39

Be to, kaip savo išvados 56 punkte priminė generalinis advokatas, siekis kuo labiau padidinti veiksnių, reikšmingų apskaičiuojant teorinį dydį, skaičių atitinka suformuotą jurisprudenciją, pagal kurią Reglamento Nr. 1408/71 46 straipsnio 2 dalis, kurią pakeitė Reglamento Nr. 883/2004 52 straipsnio 1 dalis, turi būti aiškinama atsižvelgiant į SESV 48 straipsnyje nustatytą tikslą, t. y. prisidėti, be kita ko, susumuojant draudimo, gyvenimo šalyje ir darbo pagal darbo sutartį laikotarpius, prie darbuotojų judėjimo laisvės užtikrinimo, o tai reiškia, kad darbuotojai migrantai neturėtų prarasti teisių į socialinės apsaugos išmokas ir šių išmokų dydis neturėtų sumažėti dėl to, kad jie pasinaudojo teise į laisvą judėjimą (šiuo klausimu žr. 1994 m. rugpjūčio 9 d. Sprendimo Reichling, C‑406/93, EU:C:1994:320, 21 ir 24 punktus; 1998 m. gruodžio 17 d. Sprendimo Lustig, C‑244/97, EU:C:1998:619, 30 ir 31 punktus ir 2013 m. vasario 21 d. Sprendimo Salgado González, C‑282/11, EU:C:2013:86, 43 punktą).
17

2016 m. rugpjūčio 23 d. Bendrojo Teismo kanceliarija gavo ieškinį, kuriame apeliantas ginčijo jo ex ante įnašo į BPF už 2016 m. sumą tiek, kiek nebuvo taikyta lengvata papildomai plėtros veiklai, ir dėl to buvo nustatytas per didelis ex ante įnašas. Grįsdamas šį ieškinį jis iš esmės rėmėsi Direktyvos 2014/59 103 straipsnio 2 ir 7 dalių, Reglamento Nr. 806/2014 70 straipsnio 2 dalies ir šių aktų įgyvendinimo reglamentų pažeidimu ir jų neteisėtumu.
27

Nagrinėjamu atveju iš nutarties dėl prašymo priimti prejudicinį sprendimą matyti, kad per pertraukas XR nebuvo pavaduojamas, tačiau jam būdavo įteikiamas radijo ryšio įrenginys, per kurį jam buvo pranešama, kad jis turi nutraukti pertrauką dėl skubaus iškvietimo. Iš to matyti, kad per pertraukas ieškovui pagrindinėje byloje buvo taikomas budėjimo režimas, kuris bendrai apima visus laikotarpius, per kuriuos darbuotojas lieka darbdavio žinioje, kad jo paprašytas galėtų imtis darbo (šiuo klausimu žr. 2021 m. kovo 9 d. Sprendimo Radiotelevizija Slovenija (Pasyviojo budėjimo laikotarpis atokioje vietovėje), C-344/19, EU:C:2021:182, 2 punktą).
24

Be to, jeigu būtų atsisakyta atsižvelgti ir nagrinėti dokumentų originalus iš esmės vien dėl to, kad negalima įrodyti jų autentiškumo, tai galėtų pažeisti teisę į prieglobstį, draudimą grąžinti ir teisę į veiksmingą teisinę gynybą, numatytus atitinkamai Chartijos 18, 19 ir 47 straipsniuose.
45

Be to, primintina, kad, kiek tai susiję su perdirbtais ekologiškais maisto produktais, Reglamento Nr. 834/2007 19 straipsnio 2 dalies b ir c punktuose bei 21 straipsnyje numatytos skirtingos leidimų išdavimo tvarkos, atsižvelgiant į tai, ar naudojami produktai arba medžiagos yra neekologiškos žemės ūkio sudedamosios dalys, nurodytos Komisijos sudarytame ribotame sąraše, pateiktame Reglamento Nr. 889/2008 28 straipsnyje ir jo IX priede, ar tai yra priedai, perdirbimo pagalbinės priemonės, kvapiosios medžiagos, vanduo, druska, mikroorganizmų ir fermentų preparatai, mineralai, mikroelementai, vitaminai, taip pat amino rūgštys ir kiti mikroelementai maisto produktuose, skirtuose tam tikrai mitybai, kurie įtraukti į taip pat Komisijos parengtą ribotą sąrašą, pateiktą Reglamento Nr. 889/2008 27 straipsnio 1 dalyje bei jo VIII priede.
34

Be to, reikia pažymėti, pirma, kad pagal ESS 3 straipsnio 3 dalies antrą pastraipą Sąjunga skatina, be kita ko, vyrų ir moterų lygybę. Antra, Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 23 straipsnyje nustatyta, kad moterų ir vyrų lygybė turi būti užtikrinta visose srityse, įskaitant priėmimą į darbą, darbą ir atlyginimą.
17

Be to, Tarnyba tvirtina, kad iš Deleguotojo reglamento Nr. 639/2014 29 konstatuojamosios dalies matyti, jog 28 straipsnio 2 dalis nėra teisės į išmokas pagrindas, o joje tik nustatoma teisių į išmokas, kurios privalomai ir neprivalomai turi būti skiriamos iš nacionalinio rezervo, skaičiaus ir vertės apskaičiavimo tvarka. Beje, pagal Reglamento Nr. 1307/2013 35 straipsnio 1 dalies c punktą, kuriuo Europos Komisijai suteikiami įgaliojimai priimti deleguotuosius aktus, neleidžiama, kad remdamasi šiuo reglamentu Europos Komisija nustatytų teisės į išmokas pagrindą.
15

Pagrindinėje byloje taikytinos redakcijos 2004 m. kovo 11 d.Ustawa o podatku od towarów i usług (Prekių ir paslaugų mokesčio įstatymas, Dz. U., 2018, 2174 pozicija; toliau – PVM įstatymas) 86 straipsnyje nustatyta: „1. Jeigu apmokestinamasis asmuo prekes ir paslaugas naudoja savo apmokestinamiesiems sandoriams, jis turi teisę iš mokėtino mokesčio sumos atskaityti sumokėto pirkimo mokesčio sumą <…> <…> 10. Teisė iš mokėtino mokesčio sumos atskaityti sumokėto pirkimo mokesčio sumą atsiranda tą laikotarpį, kurį atsirado mokestinė prievolė dėl apmokestinamojo asmens įsigytų ar importuotų prekių ir paslaugų. 10b. Teisė iš mokėtino mokesčio sumos atskaityti sumokėto pirkimo mokesčio sumą atvejais, nurodytais: <…> 2) 2 dalies 4 punkto c papunktyje, atsiranda pagal 10 dalį, jei apmokestinamasis asmuo: a) prekių įsigijimą Bendrijos viduje patvirtinančią sąskaitą faktūrą gauna per tris mėnesius nuo mėnesio, kurį atsirado mokestinė prievolė dėl įsigytų prekių, pabaigos; b) mokesčio sumą, mokėtiną už prekių įsigijimą Bendrijos viduje, įtraukia į mokesčių deklaraciją, kurioje jis privalo apskaičiuoti šį mokestį, ne vėliau kaip per tris mėnesius nuo mėnesio, kurį atsirado mokestinė prievolė už įsigytas prekes, pabaigos. <…> 10i. Jei apmokestinamasis asmuo į mokesčių deklaraciją, kurioje jis privalo apskaičiuoti šį mokestį, įtraukia mokėtiną mokesčio sumą vėliau, nei nurodyta 10b dalies 2 punkto b papunktyje ir 3 punkte, jis gali atitinkamai padidinti pirkimo mokesčio sumą už atitinkamą mokestinį laikotarpį, kurio mokesčių deklaracijos pateikimo terminas dar nepasibaigė. <…> 13. Jei apmokestinamasis asmuo iš mokėtino mokesčio sumos neatskaitė sumokėto pirkimo mokesčio sumos per šio straipsnio 10, 10d, 10e ir 11 dalyse nurodytus terminus, jis gali ją atskaityti išmokėtino mokesčio sumos, patikslindamas mokesčio deklaraciją už laikotarpį, kuriuo atsirado teisė iš mokėtino mokesčio sumos atskaityti sumokėto pirkimo mokesčio sumą, bet ne vėliau kaip per penkerius metus nuo tų metų, kuriais atsirado teisė sumažinti mokėtino mokesčio sumą, pradžios, atsižvelgiant į 13a dalį. 13a. Jei apmokestinamasis asmuo, pagal 17 straipsnį laikytinas prekių ar paslaugų pirkėju tiek, kiek tai susiję su prekių įsigijimu, prekių tiekimu ir paslaugų teikimu Bendrijos viduje, neatskaitė sumokėto pirkimo mokesčio sumos per šio straipsnio 10 ir 11 dalyse nurodytus terminus, jis gali ją atskaityti iš mokėtino mokesčio sumos, patikslindamas mokesčio deklaraciją už laikotarpį, per kurį atsirado teisė iš mokėtino mokesčio sumos atskaityti sumokėto pirkimo mokesčio sumą, bet ne vėliau kaip per penkerius metus nuo tų metų, kuriais atsirado teisė sumažinti mokėtino mokesčio sumą, pabaigos.“