ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Dėl skundo, kuriuo pranešama apie valstybės pagalbą ir elgesį, kuris gali būti pripažintas piktnaudžiavimu dominuojančia padėtimi, Komisija gali nagrinėti du skundo aspektus atskirai. Be to, tai, kad Komisija pradėjo procedūrą dėl valstybės pagalbos ir šiuo atžvilgiu atliko išsamesnį tyrimą, neatima iš jos galimybės dėl Bendrijos intereso nebuvimo atmesti skundo dalį, susijusią su piktnaudžiavimu dominuojančia padėtimi, remiantis šiai skundo daliai taikytinais kriterijais. Iš tikrųjų nors įgyvendindama savo išimtinę kompetenciją konstatuoti galimą pagalbos nesuderinamumą su bendrąja rinka Komisija, pasibaigus preliminariam tyrimo etapui, privalo arba nuspręsti, kad valstybės priemonė nėra „pagalba“ EB 87 straipsnio 1 dalies prasme, arba nuspręsti, kad priemonė, nors ir yra pagalba, yra suderinama su bendrąja rinka, arba nuspręsti pradėti procedūrą, numatytą EB 88 straipsnio 2 dalyje, vis dėlto Komisija, įgyvendindama neišimtinę savo kompetenciją skundo, kuriuo pranešama apie piktnaudžiavimą dominuojančia padėtimi, atžvilgiu, turi diskreciją, susijusią su prioritetų nustatymu, ir neprivalo nuspręsti dėl galimo pažeidimo egzistavimo.

Dėl skundo, kuris priklauso tiek Komisijai, tiek nacionalinėms valdžios institucijoms, tyrimo reikia pažymėti, kad Komisija neprivalo vykdyti tyrimo arba priimti galutinio sprendimo dėl to, ar esama nurodyto pažeidimo. Iš to matyti, kad nacionalinių valdžios institucijų arba teismų subjektyvi nuomonė, kad Komisijai labiau tiktų nagrinėti skundą, negali įpareigoti šios tęsti skundo nagrinėjimą, tarsi šis skundas priklausytų jos išimtinei kompetencijai. Jei ieškovo netenkina tai, kaip į jo teises atsižvelgė nacionalinės konkurencijos tarnybos arba nacionaliniai teismai, jis turi imtis reikalingų veiksmų šiose institucijose ar teismuose arba išnagrinėti nacionalinės teisės aktų jam suteiktas galimybes pareikšti ieškinį.

Be to, Komisijos ir nacionalinių valdžios institucijų bendradarbiavimas negali nei sukurti išimtinės Komisijos kompetencijos, nei iš anksto nulemti jos sprendimo dėl to, ar yra Bendrijos interesas nagrinėti bylą. Šiuo klausimu reikia pažymėti, kad Komisija neprivalo suteikti bylai pirmenybės, jei nacionalinis teismas sustabdė šios bylos nagrinėjimą, kol Komisija priims savo sprendimą. Be to, esant konkuruojančiai Komisijos ir nacionalinių konkurencijos tarnybų kompetencijai, tai, kad rinka yra Bendrijos lygmens, negali įpareigoti Komisijos nuspręsti, kad yra tam tikras pažeidimo sunkumo laipsnis arba kad šioje byloje yra Bendrijos interesas.

(žr. 152, 153, 155, 156, 158 punktus)
155

Be to, kadangi Qualcomm mano, kad įsipareigojimas, susijęs su GPS sąsaja, nelemia jokios ekonomijos, reikia pažymėti, kad ginčijamo sprendimo 72 konstatuojamoje dalyje nepatikslinta, jog šią 150–200 eurų už aparatą ekonomiją lemia vien tik aparatų pardavimo kaina, kaip tai tvirtina Qualcomm. Atsiliepime į ieškinį Komisija tvirtina, o to neginčija Qualcomm, kad ši ekonomija taip pat apima antenos, įrengimo ir GPS funkcijos instaliavimo išlaidas, kurias turės padengti tretieji asmenys, norintys tiekti savo telematikos įrangą su GPS funkcija. Be to, reikia manyti, kad šis Komisijos atliktas išlaidų ekonomijos vertinimas nėra klaidingas atsižvelgiant į rinkos dalyvių išsakytas nuomones administracinėje procedūroje. Vienas dalyvis teigė, kad GSM ir GPS sąsaja telematikos sistemos išlaidas leistų sumažinti apie 500 eurų, kitas nurodė, jog telematikos įranga be GPS ir GSM modulio kainuotų tik 500 eurų, o trečiasis tvirtino, kad GPS ir GSM modulio išlaidos atitinka daugiau nei pusę telematikos įrangos, kuri pati ginčijamame sprendime įvertinta nuo 1000 iki 2500 eurų, kainos (ginčijamo sprendimo 62 konstatuojamoji dalis). Be to, Pirmosios instancijos teismas mano, kad vien tai, jos telematikos sistemas su GPS sąsaja siūlantys tretieji asmenys patirs išlaidų, susijusių su jų įrangos suderinimu su Toll Collect įranga tam, kad galėtų naudotis šia sąsaja, neleidžia tvirtinti, kad Komisijos vertinimas yra akivaizdžiai klaidingas. Be to, kad Komisija mano, jog 150–200 eurų už aparatą suma yra protingas galimos ekonomijos dėl įsipareigojimo, susijusio su GPS sąsaja, vertinimas, Qualcomm pripažįsta, kad išlaidos, kurios turi būti padengtos suderinant trečiųjų asmenų įrangą su Toll Collect įranga tam, kad būtų galima naudotis GPS sąsają, šiuo metu negali būti pakankamai tiksliai apskaičiuotos. Galiausiai reikia konstatuoti, kad Qualcomm tvirtinimui, jog bet kuriuo atveju bendra išlaidų suma veikiausiai panaikintų už GPS prietaisą pasiektą ekonomiją, niekaip negalima pritarti ir todėl negali paneigti Komisijos vertinimo. Todėl darytina išvada, kad negali būti tvirtinama, jog Komisija, manydama, kad telematikos sistemas siūlantys tretieji asmenys dėl įsipareigojimo, susijusio su GPS sąsaja, gali sutaupyti 150–200 eurų už aparatą, padarė akivaizdžią vertinimo klaidą.
44

Taip pat reikia atsižvelgti į tai, kad Komisija, siekdama skaidrumo ir didesnio teisinio saugumo, suinteresuotosioms įmonėms paskelbė Baudų, skiriamų pagal Reglamento Nr. 17 15 straipsnio 2 dalį ir EAPB sutarties 65 straipsnio 5 dalį, nustatymo metodo gaires (OL C 9, 1998, p. 3, toliau – gairės), kuriose nustatė apskaičiavimo metodą, kurį įsipareigojo taikyti kiekvienu konkrečiu atveju. Šiuo požiūriu Teisingumo Teismas nusprendė, kad, priėmusi tokias elgesio taisykles ir apie jas pranešusi paskelbdama, jog nuo šio momento taikys jas atvejams, kuriems skirtos šios normos, Komisija savanoriškai apribojo savo diskreciją ir negali nukrypti nuo šių taisyklių, nes priešingu atveju gali būti nubausta už bendrųjų teisės principų, kaip antai vienodo požiūrio ar teisėtų lūkesčių apsaugos principų, pažeidimą. Be to, nors gairės nesudaro sprendimo teisinio pagrindo, jose įtvirtinamas bendras ir abstraktus tvarkos, kurią Komisija nusistatė šiuo sprendimu skirtoms baudoms apskaičiuoti, reglamentavimas, todėl įmonėms suteikiamas teisinis saugumas (2005 m. birželio 28 d. Teisingumo Teismo sprendimo Dansk Rørindustri ir kt. prieš Komisiją, C-189/02 P, C-202/02 P, C-205/02 P–C-208/02 P ir C-213/02 P, Rink. p. I-5425, 211 ir 213 punktai). Iš to išplaukia, kad Komisijos gairių priėmimas, atsižvelgiant į tai, kad jis pateko į Reglamento Nr. 17 15 straipsnio 2 dalyje numatytą teisinio reglamentavimo sritį, tik padėjo aiškiau apibrėžti šia nuostata Komisijai suteiktos diskrecijos taikymo ribas, tačiau iš to negalima daryti išvados, kad iš pradžių Bendrijos teisės aktų leidėjas buvo nepakankamai apibrėžęs Komisijos kompetenciją šioje srityje.
47

Ji patikslina, kad Valonijos regionas tiesiogiai ar netiesiogiai (per Société wallonne des aéroports (Sowaer) ir Société de développement et de participation du bassin de Charleroi (Sambrinvest)) turi daugiau kaip 95 % BSCA kapitalo. Be to, visus BSCA valdybos narius skiria Valonijos regionas, kuriam jie yra atsakingi. Ieškovė taip pat tvirtina, kad per ginčijamų susitarimų pasirašymo derybas Valonijos regionas ir BSCA veikė kaip pagrindinė ir dukterinė bendrovės.
72

Be to, pati Komisija per posėdį pripažino, kad standartinio skolos raštų pavyzdys, kuriuo remiantis parengtas ginčijamas aktas, parengtas taip, kad jame nėra aiškiai matyti, jog aktas yra parengiamasis, siekiant, kad skolininkas grąžintų mokėtiną sumą.
67

VRDT, palaikoma įstojusios į bylą šalies, konstatuoja, kad aptariami žymenys ypač nesiskiria kalbant apie bendrą nupieštos moters vaizdą, tiek dėl jos pozos, aprangos ir veido bruožų, tiek dėl to, kad Bendrijos prekių ženklo paraiškoje moteris rankose laiko ąsotį, o prekių ženkle „Carbonell“ ji vaizduojama pakeltomis rankomis ir besilaikanti už alyvmedžio šakos. Be to, Tarnyba pastebi, kad ankstesniame prekių ženkle moteris vaizduojama atsisėdusi ant nedidelės sienos, ant kurios padėti du tradiciniai bidonai, o prašomo įregistruoti prekių ženklo paraiškoje esančiame piešinyje nematyti, ant ko moteris sėdi.
134

Be to, Komisija netvirtina, kad šioje byloje renkant duomenis, t. y. per 1996 m. spalio 11 d. susitikimą, ji įsipareigojo neatskleisti dalyvių pavardžių ar kad dalyviai per susitikimą prašė, kad Komisija neatskleistų jų tapatybės. Tik 1999 m. Komisija paprašė leisti atskleisti jų tapatybę, o tam tikri dalyviai nesutiko, kad jų pavardės būtų paviešintos.
66

Trečia, ši atrankinio pobūdžio nauda buvo suteikta be atlygio. Viena vertus, Prancūzijos vyriausybė atsisakė savo skolinio reikalavimo, nors abu operatoriai turėjo lėšų sumokėti iš pradžių numatytas mokesčio sumas, nes šios sumos operatoriams buvo įprasta našta ir teisėta kaina, atitinkanti licencijų prekinę vertę, o jų paraiškų atsiėmimas šios sumos palikimo atveju buvo vien hipotetinis. Antra vertus, valstybė suteikė Orange ir SFR laikinos naudos, nes yra nustatyta, kad jeigu mokestį būtų lėmęs po pakeitimo atsiradęs mokestis, kiti konkurentai nebūtų pateikę paraiškų. Todėl, kad Orange ir SFR gavo licencijas pusantrų metų anksčiau nei Bouygues Télécom, jos galėjo pirmosios pasirinkti palankesnių dažnių blokus, geresnes vietoves, pasinaudoti naujo operatoriaus įvaizdžiu Bouygues Télécom nenaudai ir užkariauti rinkos dalis be didelės konkurencijos. Šioms išvadoms neturi įtakos tai, kad visi operatoriai vėlavo pradėti naudoti UMTS. Be to, 2001 m. vasario 22 d. laiškais Prancūzijos valdžios institucijos užtikrino Orange ir SFR, kad joms bus suteikta licencija ir bus taikomos palankesnės papildomos kvietimo teikti paraiškas procedūros sąlygos, nereikalaujant, kad jos pateiktų naują paraišką.
Susitikimo, vykusio procedūros pagal Sutarties 169 straipsnį (dabar – EB 226 straipsnis) dėl įsipareigojimų neįvykdymo metu, protokole pateikiamame dalyvių sąraše, suskirstytame pagal įstaigas, kurių vardu ir sąskaita šie asmenys dalyvavo minėtame susitikime, nurodant užimamas pareigas, pirmąsias vardų raides, pavardes, o prireikus ir tarnybą, organizaciją ar asociaciją, kuriai jie priklausė šių įstaigų viduje, pateikiami asmens duomenys Reglamento Nr. 45/2001 dėl asmenų apsaugos Bendrijos institucijoms ir įstaigoms tvarkant asmens duomenis ir laisvo tokių duomenų judėjimo 2 straipsnio a punkto prasme, nes iš jo gali būti nustatyta šiame susitikime dalyvavusių asmenų tapatybė. Vis dėlto tik aplinkybė, kad dokumente, su kuriuo prašoma susipažinti remiantis Reglamentu Nr. 1049/2001 dėl galimybės visuomenei susipažinti su Europos Parlamento, Tarybos ir Komisijos dokumentais, yra asmens duomenų, nebūtinai reiškia, kad gali būti pažeistas duomenų subjektų privatus gyvenimas ir integralumas, nors profesinė veikla iš esmės patenka į „privataus gyvenimo“ sąvoką Europos žmogaus teisių konvencijos 8 straipsnio prasme.

Iš tikrųjų tai, jog protokole buvo nurodytos šių atstovų pavardės, dar nereiškia, kad jie priklauso šių asmenų privataus gyvenimo sričiai, nes jie dalyvavo susitikime kaip savo įstaigų atstovai. Be to, protokole nėra asmeninių šių asmenų nuomonių, o tik šių asmenų atstovaujamų subjektų pozicija. Bet kuriuo atveju reikia pažymėti, kad atstovų vardų atskleidimas negali konkrečiai ir realiai pažeisti duomenų subjektų privataus gyvenimo ir integralumo. Paprastas duomenų subjekto, kaip įstaigos atstovo, pavardės nurodymas dalyvavusių susitikime asmenų sąraše nėra toks pažeidimas ir duomenų subjekto privatus gyvenimas bei integralumas dėl to nenukenčia, kaip to reikalaujama minėto Reglamento Nr. 1049/2001 4 straipsnio 1 dalies b punkte.

(žr. 121–123, 125, 126 punktus)
310

Trečia, palyginus su kitais Komisijos neseniai priimtais sprendimais, matyti, kad šioje byloje Komisija nukrypo nuo savo principų, susijusių su baudų nustatymu pagal kategorijas. Šiuo atžvilgiu Hoechst remiasi 2002 m. gruodžio 17 d. Komisijos sprendimu 2006/460/EB dėl tyrimo pagal EB sutarties 81 straipsnį ir EEE susitarimo 53 straipsnį prieš SGL Carbon AG, Le Carbone-Lorraine S.A., Ibiden Co., Ltd., Tokai Carbon Co., Ltd., Toyo Tanso Co., Ltd., GrafTech International, Ltd., NSCC Techno Carbon Co., Ltd., Nippon Steel Chemical Co., Ltd., Intech EDM B.V. ir Intech EDM AG (byla Nr. C.37.667 – Specialiosios paskirties grafitas), dėl kurio buvo priimtas šio sprendimo 118 punkte minėtas 2005 m. birželio 15 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimas Tokai Carbon ir kt. prieš Komisiją, T-71/03. Šiame sprendime Komisija pirmiausia nustatė baudas, kurių pradinis dydis buvo 20 mln. EUR įmonei, kurios užimama rinkos dalis buvo 30–40 %, ir 14 mln. EUR – įmonei, kurios užimama rinkos dalis buvo 21–27 %. Be to, tame pačiame sprendime dėl kito kartelio, susijusio su ekstruziniu specialiosios paskirties grafitu, abiem nubaustoms įmonėms, kurių užimama rinkos dalis buvo 25–35 %, skirtų baudų pradinis dydis buvo 15 mln. EUR kiekvienai įmonei. Kaip įrodymą Hoechst pateikia nekonfidencialią šio sprendimo versiją (po paskelbimo) ir vieno iš Komisijos pareigūnų liudijimą. Atsižvelgdama į šiuos principus, Hoechst mano, kad pagrindinė bauda, kuri buvo jai nustatyta šioje byloje, turėjo būti gerokai mažesnė (24,75 arba 29,7 mln. EUR atsižvelgiant į tai, ar pradinis dydis, nekeičiant kitų veiksnių, būtų 14 arba 15 mln. EUR).
98

Šioje byloje Belgijos valstybė Komisijai apie pagalbą pranešė 2002 m. gruodžio 5 d., o ginčijamas sprendimas buvo priimtas , t. y. kiek daugiau nei po septynių mėnesių. Per šį laikotarpį , ir buvo surengti trys Komisijos ir Belgijos valdžios institucijų susitikimai, be to, Komisija Belgijos Karalystei , ir pateikė tris prašymus pateikti papildomos informacijos. Šis septynių mėnesių laikotarpis smarkiai viršijo laikotarpį, per kurį Komisija paprastai turi pabaigti savo išankstinį tyrimą.
4

Be to, pagal kartu skaitomas Legge no 549 (su) misure di razionalizzazione della finanza pubblica (1995 m. gruodžio 28 d. Įstatymas Nr. 549 dėl viešųjų finansų racionalizavimo priemonių, GURI, paprastasis priedas Nr. 302, 1995 m. gruodžio 29 d., toliau – Įstatymas Nr. 549/95) 3 straipsnio 69 ir 70 dalių ir Decreto-legge no 331 (su) armonizzazione delle disposizioni in materia di imposte sugli oli minerali, sull’alcole, sulle bevande alcoliche, sui tabacchi lavorati e in materia di IVA con quelle recate da direttive CEE e modificazioni conseguenti a detta armonizzazione, nonché disposizioni concernenti la disciplina dei centri autorizzati di assistenza fiscale, le procedure dei rimborsi di imposta, l’esclusione dall’ILOR dei redditi di impresa fino all’ammontare corrispondente al contributo diretto lavorativo, l’istituzione per il 1993 di un’imposta erariale straordinaria su taluni beni ed altre disposizioni tributarie (1993 m. rugpjūčio 30 d. Dekretas-įstatymas Nr. 331 dėl įvairių sričių mokestinių nuostatų suderinimo, GURI, Nr. 203, 1993 m. rugpjūčio 30 d., toliau – Dekretas-įstatymas Nr. 331/93) nuostatas Įstatyme Nr. 142/90 numatytų bendrovių naudai nustatytos tokios priemonės: — atleidimas nuo visų mokesčių, taikomų turto perdavimo sandoriams pertvarkant specialias ir municipalines įmones į Įstatyme Nr. 142/90 numatytas bendroves (toliau – atleidimas nuo perdavimo mokesčių), — visiškas atleidimas nuo pelno mokesčio, t. y. nuo juridinių asmenų pelno mokesčio ir vietos pajamų mokesčio, trejus metus, tačiau vėliausiai iki 1999 finansinių metų, toliau – atleidimas trejus metus nuo pelno mokesčio).
53

Be to, žinoma, kad paraiškoje dėl prekių ženklo išvardyti gėrimai apibūdinami kaip „mineralinis ir gazuotas vanduo, kiti gaivieji gėrimai; vaisių gėrimai ir vaisių sultys“. Taigi sąvokos „gaivieji gėrimai“ ir „vaisių gėrimai ir vaisių sultys“ nėra susijusios todėl, kad teoriškai pastarosios prekės gali būti laikomos apimančiomis alkoholinius gėrimus. Tačiau būtina nurodyti, kad praktikoje vokiškos sąvokos „Fruchtgetränke und Fruchtsäfte“, vartojamos originalioje prekių ženklo paraiškoje, taip pat ir prancūziškos sąvokos „boissons de fruits et jus de fruits“ bei atitinkamos sąvokos kitomis Bendrijos kalbomis yra skirtos prekėms be alkoholio. Taigi prekių ženklo paraiškoje išvardyti gėrimai turėtų būti laikomi apimančiais tik gaiviuosius gėrimus. Be to, Apeliacinės tarybos vertinimo, kad putojantis vynas „priklauso alkoholinių gėrimų kategorijai, atvirkščiai nei prašomu įregistruoti prekių ženklu saugomos prekės“ (ginčijamo sprendimo 37 punktas), ieškovė neginčijo.
Nėra jokios galimybės, kad vidutinis vartotojas vokietis vartotojas supainios žodinį žymenį CALPICO, kurį prašoma įregistruoti kaip prekių ženklą „mineraliniam ir gazuotam vandeniui, kitiems gaiviesiems gėrimams, ypač fiziologinį poveikį turintiems gėrimams; vaisių gėrimams ir vaisių sultims bei vaisių sulčių gėrimams; sirupams ir kitiems gėrimų gaminimo mišiniams“, pagal Nicos klasifikaciją priklausantiems 29, 30 ir 32 klasėms, ir žodinį ženklą CALYPSO, kuris Vokietijoje buvo anksčiau įregistruotas „vaisių milteliams ir nealkoholiniams vaisių mišiniams gaiviųjų gėrimų gaminimui (taip pat šių produktų tirpiems produktams)“, pagal tą pačią klasifikaciją priklausantiems 32 klasei, nes nepaisant to, kad prekės, ženklinamos prekių ženklais, dėl kurių kilo ginčas, yra iš dalies tapačios ir iš dalies labai panašios, prekių ženklų, dėl kurių kilo ginčas, vizualus skirtumas ir aiškūs fonetinis bei konceptualus skirtumai panaikina galimybę atitinkamai visuomenės daliai juos supainioti, be to, atitinkamas vartotojas neatkreiptų į šiuos prekių ženklus ypatingo dėmesio.

(žr. 45, 54, 55 punktus)
318

Vis dėlto, remiantis Bendrojo Teismo praktika, siekiant užtikrinti teisinį saugumą ir tinkamą teisingumo vykdymą, tam, kad ieškinys būtų priimtinas, reikia, jog svarbiausios faktinės ir teisinės aplinkybės, kuriomis jis grindžiamas, ieškinio tekste būtų nurodytos nors trumpai, bet nuosekliai ir suprantamai. Nors ieškinys konkrečiais klausimais gali būti paremtas ir papildytas pateikiant nuorodą į prie jo pridėtų dokumentų ištraukas, bendroji nuoroda į kitus dokumentus, netgi ieškinio priedus, negali kompensuoti pagrindinių elementų nebuvimo ieškinyje. Be to, Pirmosios instancijos teismas neprivalo ieškinio prieduose ieškoti ir nustatyti pagrindų bei argumentų, kuriuos jis galėtų laikyti ieškinio pagrindo sudedamąja dalimi, nes priedai atlieka tik įrodomąją ir pagalbinę funkciją. Toks Procedūros reglamento 44 straipsnio 1 dalies c punkto aiškinimas taip pat taikomas atsiliepimo į dubliką, kuris pagal to paties reglamento 47 straipsnio 1 dalį yra skirtas papildyti ieškinį, priimtinumo reikalavimams (šio sprendimo 25 punkte minėto Pirmosios instancijos teismo sprendimo PVC II 39 ir 40 punktai).
393

Be to, ieškovai nenurodo jokios objektyviai išimtinės aplinkybės, leidžiančios teigti, kad ginčijama pareiga susigrąžinti pagalbą pažeidžia teisinio saugumo principą, kaip to reikalauja teismo praktika (žr. 392 punkte minėto sprendimo Komisija prieš Salzgitter 107 punktą). Be kita ko, ieškovų argumentai, susiję su taisyklių, pagal kurias Venecijoje ir Kjodžoje įsteigtoms įmonėms taikomas atleidimas nuo socialinio draudimo įmokų, tęstinumu laiko atžvilgiu, jau buvo atmesti Pirmosios instancijos teismo kaip nepagrįsti (žr. 362 punktą). Be to, bet kuriuo atveju toks tęstinumas pats savaime nėra išimtinė aplinkybė, dėl kurios Komisijos sprendimas, nurodantis susigrąžinti aptariamą pagalbą per Reglamento Nr. 659/1999 15 straipsnyje numatytą senaties terminą, turėtų būti pripažintas neteisėtu.
2022 m. rugsėjo 13 d. Teisingumo Teismo pirmininko nutartis byloje (Consiglio di Stato (Italija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Research Consorzio Stabile Scarl, veikianti savo vardu ir kaip steigiamos įmonių grupės (Research-Cisa) įgaliotinė, C.I.S.A. SpA, veikianti savo vardu ir kaip steigiamos įmonių grupės (Research-Cisa) įgaliotoja, Debar Costruzioni SpA, veikianti savo vardu ir kaip kartu su Consorzio Stabile COM Scarl, C. N. Costruzioni Generali SpA ir Edil.Co. Srl steigiamos grupės įgaliotinė, Invitalia – Agenzia Nazionale per l'Attrazione degli Investimenti e lo Sviluppo di Impresa / Invitalia – Agenzia Nazionale per l'Attrazione degli Investimenti e lo Sviluppo di Impresa, Debar Costruzioni SpA, veikianti savo vardu ir kaip kartu su Consorzio Stabile COM Scarl, C. N. Costruzioni Generali SpA ir Edil.Co. Srl steigiamos grupės įgaliotinė, Research Consorzio Stabile Scarl, veikianti savo vardu ir kaip steigiamos įmonių grupės (Research-Cisa) įgaliotinė, C.I.S.A. SpA, veikianti savo vardu ir kaip steigiamos įmonių grupės (Research-Cisa) įgaliotoja, dalyvaujant: Invitalia – Agenzia Nazionale per l’Attrazione degli Investimenti e lo Sviluppo di Impresa

(Byla C-215/22) (1)

(2023/C 15/44)

Proceso kalba: italų

Teisingumo Teismo pirmininkas nutartimi nurodė išbraukti bylą iš registro.

(1) OL C 244, 2022 6 27.
C 68/25

2019 m. gruodžio19 d. Teisingumo Teismo (šeštoji kolegija) nutartis byloje (Landesverwaltungsgericht Steiermark (Austrija) prašymai priimti prejudicinį sprendimą) EX EX (C-140/19 ir C-141/19), OK (C-492/19), PL (C-493/19), QM (C-494/19)/Bezirkshauptmannschaft Hartberg-Fürstenfeld

(Sujungtos bylos C-140/19, C-141/19 ir C-492/19–C-494/19) (1)

(Prašymas priimti prejudicinį sprendimą - Teisingumo Teismo procedūros reglamento 53 straipsnio 2 dalis ir 99 straipsnis - Laisvė teikti paslaugas - Darbuotojų komandiravimas - SESV 56 straipsnis - Direktyva 2014/67/ES - 9 ir 20 straipsniai - Darbuotojų deklaravimas - Darbo užmokesčio dokumentų saugojimas - Sankcijos - Proporcingumas - Iš anksto nustatyto minimalaus dydžio baudos - Sudėjimas - Maksimalios ribos nebuvimas - Teismo išlaidos - Akivaizdus nepriimtinumas)

(2020/C 68/26)

Proceso kalba: vokiečių

Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

Landesverwaltungsgericht Steiermark

Šalys

Pareiškėjai: EX EX (C-140/19 ir C-141/19), OK (C-492/19), PL (C-493/19), QM (C-494/19)

Atsakovė: Bezirkshauptmannschaft Hartberg-Fürstenfeld

dalyvaujant: Finanzpolizei

Rezoliucinė dalis

2014 m. gegužės 15 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2014/67/ES dėl Direktyvos 96/71/EB dėl darbuotojų komandiravimo paslaugų teikimo sistemoje vykdymo užtikrinimo ir kuria iš dalies keičiamas Reglamentas (ES) Nr. 1024/2012 dėl administracinio bendradarbiavimo per Vidaus rinkos informacinę sistemą (IMI reglamentas) 20 straipsnis turi būti aiškinamas kaip draudžiantis nacionalines nuostatas, kuriose numatyta, kad, nevykdant darbo teisėje nustatytų pareigų deklaruoti darbuotojus ir saugoti darbo užmokesčio dokumentus, skiriamos didelės baudos:

— kurios negali būti mažesnės nei iš anksto nustatyto dydžio,

— kurios, skiriant už kiekvieną atitinkamą darbuotoją, sudedamos, o jų maksimali riba nenustatyta, ir

— prie kurių pridedama proceso išlaidų dalis, sudaranti 20 % tų baudų dydžio, jeigu skundas, pateiktas dėl sprendimo, kuriuo jos skirtos, atmetamas.

(1) OL C 187, 2019 6 3,

OL C 328, 2019 9 30.
C 44/38

2020 m. spalio 14 d. Teisingumo Teismo pirmininko nutartis byloje (First-tier Tribunal (Tax Chamber) (Jungtinė Karalystė) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Healthspan Limited / Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

(Byla C-703/18) (1)

(2021/C 44/44)

Proceso kalba: anglų

Teisingumo Teismo pirmininkas nutartimi nurodė išbraukti bylą iš registro.

(1) OL C 25, 2019 1 21.
LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys C 343/11

2016 m. birželio 30 d. Teisingumo Teismo (aštuntoji kolegija) nutartis byloje Slovenská pošta a.s./Europos Komisija, Slovakijos Respublika, Cromwell a.s., Slovak Mail Services a.s., Prvá Doručovacia, a.s., ID Marketing Slovensko s.r.o. (buvusi TNT Post Slovensko s.r.o.)

(Byla C-293/15 P) (1)

((Apeliacinis skundas - Teisingumo Teismo procedūros reglamento 181 straipsnis - Valstybės įmonės - Slovakijos teisės aktų dėl pašto paslaugų pakeitimas - Istoriniam operatoriui Slovenská pošta a.s. suteiktos išimtinės teisės teikti vadinamąsias hibridines pašto paslaugas - Sprendimas, kuriuo šiuos nuostatos pripažįstamos nesuderinamomis su EB 86 ir 82 straipsniais))

(2016/C 343/16)

Proceso kalba: anglų

Šalys

Apeliantė: Slovenská pošta a.s., atstovaujama advokatų O. Brouwer ir A. Pliego Selie

Kitos proceso šalys: Europos Komisija, atstovaujama T. Christoforou, R. Sauer ir C. Vollrath, Slovakijos Respublika, atstovaujama B. Ricziová, Cromwell a.s., Slovak Mail Services a.s., Prvá Doručovacia, a.s., ID Marketing Slovensko s.r.o. (buvusi TNT Post Slovensko s.r.o.)

Rezoliucinė dalis

1. Atmesti apeliacinį skundą.

2. Slovenská pošta a.s. padengia savo ir Europos Komisijos patirtas bylinėjimosi išlaidas.

3. Slovakijos Respublika padengia savo bylinėjimosi išlaidas.

(1) OL C 302, 2015 9 14.
2.

Priteisti iš Cindu Chemicals BV, Deza, a.s., Koppers Denmark A/S ir Koppers UK Ltd bylinėjimosi išlaidas.