Antra, ieškinio, pateikto fizinio ar juridinio asmens dėl teisės akto, kuris nėra jam skirtas pagal SESV 263 straipsnio ketvirtą pastraipą, siejimas su sąlyga, kad pripažįstama to asmens teisė pareikšti ieškinį, galimas dviem atvejais. Viena vertus, toks ieškinys gali būti pareikštas, jei šis teisės aktas su minėtu asmeniu yra tiesiogiai ir konkrečiai susijęs. Kita vertus, toks asmuo gali pareikšti ieškinį dėl reglamentuojamojo pobūdžio teisės akto, dėl kurio nereikia patvirtinti įgyvendinamųjų priemonių, jei šis aktas yra tiesiogiai su juo susijęs.

Tokiomis aplinkybėmis suinteresuotumą pareikšti ieškinį reikia vertinti in concreto, atsižvelgiant, be kita ko, į nurodomo neteisėtumo padarinius ir tariamai patirtos žalos pobūdį. Taigi jeigu priimdama sprendimą Komisija nurodė neteisėtą ir nesuderinamą pagalbą gavusiai įmonei ją grąžinti ir vėlesniu sprendimu, ginčytu pareiškus ieškinį dėl panaikinimo, ji apsaugojo pagalbos gavėjos turtą perėmusią įmonę nuo šios pareigos, remiantis vien šia aplinkybe galima įrodyti, kad ieškovas yra suinteresuotas prašyti panaikinti ginčijamą sprendimą, nes nacionaliniame teisme jo pareikštas ieškinys dėl žalos atlyginimo, kiek juo siekiama atlyginti žalą, kurią jis teigia patyręs dėl nagrinėjamos pagalbos suteikimo, būtent grindžiamas prielaida, kad pagalbą gavusios įmonės turto įgijėjas, kaip perėmėjas, turi būti laikomas šios pagalbos gavėju. Kadangi panaikinus ginčijamą sprendimą viena iš pasekmių galėtų būti tai, kad įmonė perėmėja nuo šiol turėtų būti laikoma pagalbos, kurią suteikus padaryta ieškovo nurodyta žala, gavėja, dėl tokio panaikinimo savaime galėtų padidėti galimybės, kad nacionaliniame teisme pareikštas ieškinys dėl žalos atlyginimo bus patenkintas, kiek tas ieškinys pareikštas įmonei perėmėjai, taigi ir suteikta ieškovui naudos nagrinėjant šį ieškinį.

Ieškovo suinteresuotumas pareikšti ieškinį dėl panaikinimo remiantis SESV 263 straipsnio ketvirta pastraipa gali būti kaip galimo ieškinio dėl atsakomybės pagrindas, jeigu šis suinteresuotumas nėra hipotetinis. Šiuo atžvilgiu pažymėtina, kad kai Bendrajame Teisme pareikštame ieškinyje dėl panaikinimo ieškovas užsimena apie ieškinio dėl žalos atlyginimo pareiškimą nacionaliniame teisme, ieškinys dėl žalos atlyginimo gali būti pareikštas po to, kai Bendrajame Teisme pareiškiamas ieškinys dėl panaikinimo.

Tokiomis aplinkybėmis, net jeigu kai kurie svarstymai gali padaryti įtakos ieškovo suinteresuotumui pareikšti ieškinį nacionaliniame teisme, ši aplinkybė neturi jokios įtakos to ieškovo suinteresuotumui pareikšti ieškinį Sąjungos teisme, nes šiame teisme pareikšto ieškinio baigtis gali turėti įtakos nacionaliniame teisme pareikšto ieškinio, kuriuo siekiama, kad būtų susigrąžinta nagrinėjama pagalba, baigčiai.

Nagrinėjant ieškinį dėl panaikinimo valstybės pagalbos srityje, kai ginčijamo sprendimo dalykas yra tai, kad pagalba negali būti susigrąžinta iš asmens, įgijusio dalį tos pagalbos, pripažintos neteisėta ir nesuderinama, pradinio gavėjo (šis turi sugrąžinti šią pagalbą pagal ankstesnį Komisijos sprendimą) turto, ginčijamas sprendimas turi būti laikomas su minėtu ankstesniu sprendimu, kuriuo nurodoma susigrąžinti pagalbą iš pradinio gavėjo, susijusiu ir jį papildančiu sprendimu, kiek jame apibrėžta jo apimtis, kalbant apie nagrinėjamos pagalbos gavėjo statusą, taigi ir pareigos sugrąžinti nagrinėjamą pagalbą vykdytojo statusą, po šio sprendimo priėmimo nutikus įvykiui, kaip antai trečiajam asmeniui įsigijus dalį minėtos pagalbos pradinio gavėjo turto.

Kadangi ankstesnį sprendimą, kuriuo nurodoma susigrąžinti neteisėtą ir nesuderinamą pagalbą iš pradinio gavėjo, Komisija priėmė pasibaigus SESV 108 straipsnio 2 dalyje numatytai formaliai tyrimo procedūrai, ieškovas gali būti laikomas konkrečiai susijusiu su ginčijamu sprendimu, kaip tai suprantama pagal SESV 263 straipsnio ketvirtą pastraipą, jeigu jis, be kita ko, įrodo, kad jo padėtis rinkoje buvo iš esmės paveikta suteikus nagrinėjamą pagalbą. Tačiau vien aplinkybės, kad jis gali būti laikomas suinteresuotuoju asmeniu, kaip jis suprantamas pagal SESV 108 straipsnio 2 dalį, nepakanka ieškinį pripažinti priimtinu.

Be to, tokiomis aplinkybėmis to, jog ieškovas nacionaliniame teisme pareiškė ieškinį siekdamas, kad, pirma, valdžios institucijos būtų įpareigotos susigrąžinti nagrinėjamą pagalbą ir, antra, būtų atlyginta dėl šios pagalbos suteikimo patirta žala, taip pat nepakanka ieškovą individualizuoti, kaip tai suprantama pagal tą nuostatą, nes kiekvienas asmuo potencialiai gali pareikšti tokį ieškinį.

(žr. 103–106, 109 punktus)