ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
12

Direktyvos 2008/6 13, 16, 25, 26, 56 ir 59 konstatuojamosiose dalyse nurodyta: „(13) Iš perspektyvų studijos matyti, kad rezervuotosios paslaugos nebeturėtų būti siekiamas universaliųjų paslaugų finansavimo sprendimas. Šiame įvertinime atsižvelgiama į Bendrijos ir jos valstybių narių interesą formuojant vidaus rinką bei jos augimo ir užimtumo potencialą, be kita ko[,] užtikrinant galimybę visiems naudotojams naudotis veiksmingomis bendruosius ekonominius interesus tenkinančiomis paslaugomis. Todėl tikslinga patvirtinti galutinę pašto paslaugų vidaus rinkos suformavimo datą. <…> (16) Visiškas rinkos atvėrimas padės išplėsti bendrą pašto rinkos apimtį. Be to, jis prisidės prie tvaraus ir kokybiško užimtumo užtikrinimo universaliųjų paslaugų teikėjų įmonėse bei palengvins naujų darbo vietų kūrimą kitų operatorių įmonėse, naujų rinkos dalyvių ir susijusių ekonomikos sektorių atsiradimą. <…> <…> (25) Atsižvelgiant į atliktus tyrimus ir siekiant atskleisti visą pašto paslaugų vidaus rinkos potencialą, tikslinga nutraukti rezervuotųjų paslaugų ir specialiųjų teisių – kaip būdo užtikrinti universaliųjų paslaugų teikimo finansavimą – naudojimą. (26) Kai kuriose valstybėse narėse išliks būtinybė tęsti išorinį universaliųjų paslaugų teikimo likusių grynųjų sąnaudų finansavimą. Todėl reikia išsamiai paaiškinti būtino ir tinkamai pagrįsto universaliųjų paslaugų finansavimo užtikrinimo alternatyvas, paliekant valstybėms narėms galimybę pasirinkti, kokius finansavimo mechanizmus naudoti. <…> Valstybės narės gali naudoti kitus pagal Bendrijos teisę leidžiamus finansavimo būdus, pavyzdžiui, prireikus gali nuspręsti, kad visas universaliųjų paslaugų teikėjo (‑ų) pelnas ar jo dalis, gauta iš kitos veiklos, nepatenkančios į universaliųjų paslaugų sritį, būtų skirta grynosioms universaliųjų paslaugų sąnaudoms finansuoti, jei tai neprieštarauja Sutarčiai. <…> <…> (56) Kadangi šios direktyvos tikslų, t. y. sukurti Bendrijos pašto paslaugų vidaus rinką, užtikrinti visiems naudotojams bendrą universaliųjų paslaugų lygį ir nustatyti suderintus pašto paslaugų reguliavimo principus, valstybės narės negali deramai pasiekti ir kadangi dėl siūlomo veiksmo masto ir poveikio tų tikslų būtų geriau siekti Bendrijos lygiu, laikydamasi [EB] 5 straipsnyje nustatyto subsidiarumo principo Bendrija gali patvirtinti priemones. <…> <…> (59) Ši direktyva neturi įtakos [EB] Sutarties taisyklių dėl konkurencijos ir paslaugų teikimo laisvės taikymui. Kai universaliųjų paslaugų finansavimo mechanizmai yra susiję su valstybės narės arba iš jos valstybinių išteklių bet kokia forma suteikta pagalba, kaip apibrėžta [EB] 87 straipsnio 1 dalyje, ši direktyva neturi įtakos valstybių narių įsipareigojimui laikytis [EB] Sutarties taisyklių dėl valstybės pagalbos.“
122

Be to, Lenkijoje nacionalinių išmetamųjų teršalų mažinimo įsipareigojimų įvykdymo išlaidos sudaro apie 543 mln. EUR per metus. Toks preliminarus apskaičiavimas beveik atitinka 557 mln. EUR per metus sumą, kurią 2015 m. apskaičiavo IIASA, ir tai yra beveik ketvirtadalis visų išlaidų, susijusių su įsipareigojimų įvykdymu Sąjungoje. Ši suma prisideda prie Direktyvos 2008/50 įgyvendinimo išlaidų. Nors Lenkijos Respublika neginčija būtinybės mažinti ginčijamoje direktyvoje nurodytus išmetamuosius teršalus, ji mano, kad įgyvendinant šią direktyvą jai užkraunama neproporcinga našta, nes atitinkamos išlaidos sudaro beveik 15 EUR per mėnesį vienam Lenkijos gyventojui, nors turtingose valstybėse narėse, tokiose kaip Ispanijos Karalystė, Prancūzijos Respublika ir Jungtinė Didžiosios Britanijos ir Šiaurės Airijos Karalystė, šios išlaidos yra mažesnės nei 3 EUR.
3

Reglamento Nr. 469/2009 3–5 ir 7–10 konstatuojamosios dalys suformuluotos taip: „(3) Medicinos produktai, ypač tie, kuriems sukurti reikia ilgų ir brangių tyrimų, negalės būti toliau kuriami [Europos Sąjungoje] ir Europoje, jeigu jiems nebus sukurtos palankios taisyklės, suteikiančios pakankamą apsaugą tokiems tyrimams skatinti. (4) Šiuo metu laikotarpis, kuris praeina nuo paraiškos dėl naujo medicinos produkto patento pateikimo dienos iki leidimo pateikti tą medicinos produktą į rinką dienos, sąlygoja tai, kad veiksmingos patentinės apsaugos laikotarpis yra nepakankamas padengti moksliniams tyrimams skirtas investicijas. (5) Dėl tokios padėties trūksta apsaugos, o tai apsunkina farmacinius tyrimus. <…> (7) [Sąjungos] lygiu turėtų būti priimtas bendras sprendimas, kuris kartu neleistų priimti skirtingų nacionalinių įstatymų nuostatų, dėl kurių atsiranda prieštaravim[ų], kurie trukdytų laisvam medicinos produktų judėjimui [Sąjungoje], ir taip darytų tiesioginę įtaką vidaus rinkos funkcionavimui. (8) Dėl to yra būtina numatyti [PAL], kurį išduotų visos valstybės narės tomis pačiomis sąlygomis, jeigu jo prašo nacionalinio arba Europos patento savininkas medicinos produktui, kuriam yra išduotas leidimas pateikti į rinką. Todėl reglamentas yra pati geriausia teisinė priemonė. (9) Tokiu [PAL] suteikiamos apsaugos trukmė turėtų būti tokia, kad jo teikiama apsauga būtų pakankamai veiksminga. Dėl to patento ir [PAL] savininkas turėtų turėti galimybę juo išskirtinai naudotis maksimalų 15 metų laikotarpį, skaičiuojant nuo tos dienos, kai konkrečiam medicinos produktui pirmą kartą buvo išduotas leidimas pateikti jį į [Sąjungos] rinką. (10) Į visus šiuos dalykus [į visus esamus interesus], taip pat ir sveikatos apsaugos srityje, farmacijoje, kuri yra sudėtinga ir jautri sritis, turi būti atsižvelgta. Dėl to toks [PAL] negali būti išduodamas ilgesniam kaip penkerių metų laikotarpiui. Apsauga turėtų būti suteikiama išskirtinai tik tiems produktams, kuriems yra suteiktas leidimas pateikti juos į rinką kaip medicinos produktus.“
2

Teisingumo Teismo procedūros reglamento (toliau – Teisingumo Teismo procedūros reglamentas) 86 straipsnio „Ieškinio patikslinimas“ redakcija, taikyta ginčui pirmojoje instancijoje, suformuluota taip: „1. Kai aktas, kurį prašoma panaikinti, visiškai ar iš dalies pakeičiamas kitu aktu, kurio dalykas tas pats, prieš pasibaigiant žodinei proceso daliai arba prieš Bendrajam Teismui priimant sprendimą išnagrinėti bylą nerengiant žodinės proceso dalies ieškovas gali patikslinti ieškinį, kad atsižvelgtų į šią naują aplinkybę. 2. Ieškinys tikslinamas pateikiant atskirą dokumentą per SESV 263 straipsnio šeštoje pastraipoje nustatytą terminą; šiame dokumente gali būti prašoma panaikinti aktą, dėl kurio tikslinamas ieškinys. 3. Pareiškime dėl patikslinimo nurodoma: a) patikslinti reikalavimai; b) jeigu reikia, patikslinti pagrindai ir argumentai; c) jeigu reikia, su patikslintais reikalavimais susiję įrodymai ir pasiūlymai pateikti įrodymų. 4. Pareiškimas dėl patikslinimo pateikiamas kartu su aktu, dėl kurio tikslinamas ieškinys. Jeigu šis aktas nepateikiamas, Bendrojo Teismo kancleris nustato protingą terminą, per kurį ieškovas turi jį pateikti. Jeigu per nustatytą terminą šis trūkumas nepašalinamas, Bendrasis Teismas sprendžia, ar dėl šio reikalavimo nesilaikymo pareiškimas dėl ieškinio patikslinimo yra nepriimtinas. 5. Pirmininkas nustato terminą, per kurį atsakovas gali pateikti atsiliepimą į pareiškimą dėl ieškinio patikslinimo, tačiau tai netrukdo Bendrajam Teismui priimti sprendimo dėl šio pareiškimo priimtinumo. <…>“
13

Šiomis aplinkybėmis Commissione Tributaria Provinciale di Cagliari (Kaljario provincijos mokestinių ginčų komisija) nusprendė sustabdyti bylos nagrinėjimą ir pateikti Teisingumo Teismui šį prejudicinį klausimą: „Ar Reglamento [Nr. 1083/2006] 80 straipsnį ir to paties reglamento 2 straipsnio 4 punktą reikia aiškinti taip, kad pagal juos draudžiama nacionalinės teisės norma, kaip antai [TUIR] 50 straipsnio 1 dalies c punktas, pagal kurią darbo pagal darbo sutartį pajamoms prilyginamos „<…> sumos, kurias išmoka bet kuris asmuo kaip studijų stipendiją ar dotaciją, studijoms ar profesiniam mokymuisi skirtos išmokos ar subsidijos, jei gavėjas nėra saistomas darbo santykių su išmokančiuoju asmeniu“, ir kurios dėl to apmokestinamos bendru fizinių asmenų pajamų mokesčiu, net jei studijų stipendija mokama iš Europos struktūrinių fondų?“
27

Be to, jei būtų nuspręsta, kad nuostata dėl Didžiojo penktadienio nėra pozityvus veiksmas arba konkreti priemonė, kaip tai suprantama pagal Direktyvos 2000/78 7 straipsnio 1 dalį, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas kelia klausimą, ar dėl to turėtų būti visiškai netaikoma ARG 7 straipsnio 3 dalis, todėl Didįjį penktadienį jokiam darbuotojui negalėtų būti suteikta švenčių diena arba švenčių dienos kompensacija.
11

Savo skunde Swedish Match, atsižvelgdama į proporcingumo principą, kvestionuoja Direktyvos 2014/40 1 straipsnio c punkto ir 17 straipsnio galiojimą dėl šiuose nuostatose įtvirtinto skirtingo požiūrio į oraliniam vartojimui skirto tabako gaminius, kurių pateikimas rinkai uždraustas, ir kitus bedūmius tabako gaminius, naujoviškus tabako gaminius, cigaretes ir kitus rūkomojo tabako gaminius, taip pat elektronines cigaretes, kurių vartoti nedraudžiama. Be to, oraliniam vartojimui skirtų tabako gaminių draudimas negali būti pateisinamas su visuomenės sveikata susijusiais pagrindais, nes naujausi mokslo duomenys, kurių dar nebuvo tuo metu, kaip buvo priimama 1992 m. gegužės 15 d. Tarybos direktyva 92/41/EEB, iš dalies keičianti Direktyvą 89/622 (OL L 158, p. 30), rodo, kad šie gaminiai, palyginti su kitais bedūmiais tabako gaminiais, neigiamo poveikio žmonių sveikatai požiūriu yra rizikos skalės apačioje. Be kita ko, nėra jokių duomenų, patvirtinančių teiginį, kad oraliniam vartojimui skirtas tabakas „skatina“ pradėti rūkyti tabaką. Draudimo taip pat negalima pateisinti remiantis snuso naujumu, nes naujoviški tabako gaminiai, kaip jie suprantamai pagal Direktyvos 2014/40 2 straipsnio 14 punktą, toje direktyvoje nedraudžiami, nepaisant mokslo duomenų apie juos stokos ir galimo jų kenksmingo poveikio žmonių sveikatai. Be to, oraliniam vartojimui skirtų tabako gaminių diskriminavimo taip pat negalima pateisinti tuo, kad jie skirti masinio vartojimo rinkai, nes kiti į šios direktyvos taikymo sritį patenkantys gaminiai, kaip antai kiti bedūmiai tabako gaminiai, elektroninės cigaretės ir naujoviški tabako gaminiai, taip pat skirti masinio vartojimo rinkai.
53

Be to, kaip taip pat išvados 40 punkte teigė generalinė advokatė, Teisingumo Teismui pateiktoje bylos medžiagoje nėra jokios nuorodos, kad vežėjas arba tarpininkas būtų tyčia dalyvavę sukčiaujant mokesčių srityje, ir tai būtų pakenkę geram bendros PVM sistemos veikimui; arba kad dėl to, kad toks apmokestinamasis asmuo neįvykdė šio formalaus reikalavimo, kompetentingos institucijos negali nustatyti, ar neapmokestinimo esminės sąlygos yra įvykdytos.
4

Šio reglamento I dalyje esančiame 2 straipsnyje „Asmenys, kuriems taikomas šis reglamentas“ nurodyta: „1. Šis reglamentas taikomas valstybės narės piliečiams, asmenims be pilietybės ir pabėgėliams, gyvenantiems vienoje iš valstybių narių, kuriems yra ar buvo taikomi vienos ar daugiau valstybių narių teisės aktai, bei jų šeimos nariams ir maitintojo netekusiems asmenims. 2. Be to, šis reglamentas taikomas maitintojo, kuriam buvo taikomi vienos ar daugiau valstybių narių teisės aktai, nepaisant jo pilietybės, netekusiems asmenims, jeigu jie yra vienos iš valstybių narių piliečiai arba asmenys be pilietybės[,] arba pabėgėliai, gyvenantys vienos iš valstybių narių teritorijoje.“
51

Iš to matyti, kad bet kuriuo atveju negalima suabejoti Reglamento Nr. 1549/2006 galiojimu dėl to, kad jame papildomieji blokai, atliekantys ryšio funkciją, be įmontuoto televizijos imtuvo priskiriami prie KN 85287190 subpozicijos.
17

Šiuo aspektu prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiam teismui kyla klausimas, ar su trumpojo numerio, kuriam taikoma didesnė už bazinę kaina, naudojimu susijusias papildomas išlaidas galima perkelti sutartį jau sudariusiam vartotojui, jeigu jis pasirinko šią komunikacijos priemonę, nors jam kartu buvo pasiūlyta galimybė naudotis telefono numeriu už bazinę kainą. Jeigu šios papildomos išlaidos turėtų būti priskiriamos verslininkui, dėl to, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo nuomone, galėtų susiklostyti tokia situacija, kai verslininkai nebesiūlys visiems vartotojams naudotis trumpaisiais numeriais, o tai viršytų Direktyvos 2011/83 21 straipsnyje nustatytus reikalavimus ir ja siekiamą tikslą. Be to, nebūtų išspręstas klausimas, kiek verslininkas turi informuoti vartotoją apie tai, kad yra numeris, kuriam taikoma bazinė kaina, ir kad skiriasi skambučių kainos, kai jis, skambindamas su sudaryta sutartimi nesusijusiais klausimais, naudojasi trumpuoju numeriu už didesnę kainą.
14

Be to, asociacija teigia, kad geresnės gaminių kokybės tikslas, konkrečiai paminėtas Karaliaus dekrete Nr. 4/2014, negali būti pasiektas jame numatytomis priemonėmis, nes, pirma, nėra įrodymų, jog dvigubai padidinus grindų ploto dydį vienam gyvuliui galėtų būti pagerinta kiaulienos kokybė, ir, antra, numatytas minimalus dešimties mėnesių skerdimo amžius, nors optimalus kiaulių skerdimo svoris pasiekiamas maždaug per aštuonis mėnesius, reiškia, kad prekybai bus pateikiami pernelyg didelio svorio gaminiai, kurie neturi didelių galimybių rinkoje ir už kuriuos neįmanoma gauti didesnio atlyginimo už atitinkamai didesnį svorį.
15

2010 m. kovo 12 d.P & C Düsseldorf pateikė ieškinį Landgericht Hamburg (Hamburgo apygardos teismas, Vokietija) siekdama, kad P & C Hamburg nebegalėtų remtis žodinių vokiškų prekių ženklų PUC pirmenybe. Visų pirma ji nurodė, kad tą dieną, kai jie buvo išbraukti iš registro dėl to, kad ši įmonė jų atsisakė, iš registro jie galėjo būti išbraukti ir dėl registracijos panaikinimo. Be to, P & C Düsseldorf nurodė, jog minėtą dieną šie prekių ženklai galėjo būti išbraukti iš registro ir dėl jai priklausančių ankstesnių teisių.
19

Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas pažymi, kad iš nacionalinių teismų jurisprudencijos matyti, jog tuo atveju, kai toje pačioje viešojo pirkimo procedūroje dalyvauja keli Lloyd’s draudikų sindikatai, jos generalinis atstovas Italijai gali pasirašyti kelių sindikatų paraiškas dalyvauti viešojo pirkimo procedūroje ir ekonominius pasiūlymus ir dėl to nepažeidžiamas nei 2006 m. Įstatyminio dekreto Nr. 163/2006 38 straipsnio 1 dalies m‑quater punktas ir 2 dalis, nei pasiūlymų konkuravimo, savarankiškumo ir slaptumo principai. Šioje jurisprudencijoje atkreipiamas dėmesį į ypatingą Lloyd’s, kuri, kaip matyti iš Jungtinės Karalystės teisės aktų, skirtingose šalyse veikia per atitinkamą tai šaliai paskirtą generalinį atstovą, struktūrą. Be to, 2008 m. balandžio 9 d. Nuomonėje Nr. 110 Autorità di Vigilanza sui Contratti Pubblici (Viešojo pirkimo sutarčių priežiūros tarnyba, Italija), dabar Autorità Nazionale Anticorruzione (Nacionalinė antikorupcijos tarnyba, Italija), pareiškė, kad aplinkybė, jog įvairūs sindikatai yra savarankiški ir konkuruoja tarpusavyje, leidžia užtikrinti konkurencijos laisvę ir vienodą požiūrį į kandidatus.
57

Be to, to paties pagrindų sprendimo 4a straipsnio 1 dalies c ir d punktuose išvardyti atvejai, kai vykdančioji teisminė institucija privalo vykdyti Europos arešto orderį, net jeigu suinteresuotasis asmuo turi teisę į bylos persvarstymą, jeigu tame arešto orderyje nurodyta, kad asmuo bylos persvarstyti neprašė arba kad jis bus aiškiai informuotas apie savo teisę į panašų pakartotinį bylos nagrinėjimą.
Byla C‑287/17

Česká pojišťovna a.s.

prieš

WCZ, spol. s r.o.

(Okresní soud v Českých Budějovicích prašymas priimti prejudicinį sprendimą)

„Prašymas priimti prejudicinį sprendimą – Įmonių teisė – Kova su pavėluotu mokėjimu, atliekamu pagal komercinius sandorius – Direktyva 2011/7/ES – 6 straipsnio 1 ir 3 dalys – Skolos išieškojimo išlaidų atlyginimas – Priminimų, siunčiamų dėl skolininko vėlavimo sumokėti, išlaidos“

Santrauka – 2018 m. rugsėjo 13 d. Teisingumo Teismo (devintoji kolegija) sprendimas

Teisės aktų derinimas – Kova su pavėluotu mokėjimu komerciniuose sandoriuose – Direktyva 2011/7 – Teisė į skolos išieškojimo išlaidų kompensavimą – Priminimų, siunčiamų dėl vėlavimo sumokėti, išlaidos – Galimybė gauti pagrįstą kompensaciją, viršijančią fiksuotą sumą

(Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2011/7 19 konstatuojamoji dalis ir 6 straipsnis)

2011 m. vasario 16 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2011/7/ES dėl kovos su pavėluotu mokėjimu, atliekamu pagal komercinius sandorius, 6 straipsnis turi būti aiškinamas taip, kad juo kreditoriui, reikalaujančiam atlyginti priminimų, siunčiamų dėl skolininko vėlavimo sumokėti, išlaidas, pripažįstama teisė šiuo pagrindu, be šio straipsnio 1 dalyje numatytos fiksuoto dydžio 40 EUR sumos, gauti pagrįstą kompensaciją, kaip tai suprantama pagal šio straipsnio 3 dalį, už šių išlaidų dalį, kuri viršija šią fiksuoto dydžio sumą.

Be to, tai, kad Direktyvos 2011/7 19 konstatuojamojoje dalyje nurodyta, kad šioje direktyvoje turėtų būti nustatyta mažiausia nustatyto dydžio suma dėl pavėluoto mokėjimo patirtoms administracinėms ir vidaus išlaidoms atlyginti, nepaneigia galimybės suteikti kreditoriui pagrįstą šių išlaidų kompensaciją, jeigu šios mažiausios nustatyto dydžio sumos nepakanka. Taip pat, nors minėtoje konstatuojamojoje dalyje pažymėta, kad numatant nustatyto dydžio kompensaciją turėtų būti siekiama riboti su išieškojimu susijusias administracines ir vidaus išlaidas, vis dėlto šis teiginys turi būti aiškinamas atsižvelgiant į visą šią konstatuojamąją dalį. Vadinasi, taip Sąjungos teisės aktų leidėjas tik norėjo pabrėžti, kad automatinis fiksuotos 40 EUR kompensacijos pobūdis yra paskatinimas kreditoriui apriboti išieškojimo išlaidas šia suma, tačiau neatmetant to, kad jis tam tikrais atvejais gali gauti, nors ir ne automatiškai, didesnę pagrįstos kompensacijos sumą.

(žr. 36–38 punktus ir rezoliucinę dalį)
Be to, iš Teisingumo Teismui pateiktos bylos medžiagos nematyti, kad tokia praktika, kaip nagrinėjama pagrindinėje byloje, yra nesąžininga ar klaidinanti komercinė veikla, draudžiama pagal 2005 m. gegužės 11 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvą 2005/29/EB dėl nesąžiningos įmonių komercinės veiklos vartotojų atžvilgiu vidaus rinkoje ir iš dalies keičiančią Tarybos direktyvą 84/450/EEB, Europos Parlamento ir Tarybos direktyvas 97/7/EB, 98/27/EB bei 2002/65/EB ir Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (EB) Nr. 2006/2004 (Nesąžiningos komercinės veiklos direktyva) ( OL L 149, 2005, p. 22 ).

Reglamento Nr. 1007/2011 9 straipsnio 1 dalis turi būti aiškinama taip, kad pareiga atitinkamo tekstilės gaminio etiketėje arba žymenyje nurodyti visų sudėtyje esančių pluoštų pavadinimus ir masę procentais netaikoma gryniems tekstilės gaminiams.

Šiuo klausimu konstatuotina, kad Reglamento Nr. 1007/2011 9 straipsnis taikomas „daugiapluoščiams tekstilės gaminiams“, o šio reglamento 7 straipsnis susijęs su „grynais tekstilės gaminiais“. Taigi kiekvieno iš šių straipsnių taikymo sritis apima tam tikrą tekstilės gaminių rūšį. Darytina išvada, kad gryni tekstilės gaminiai nepatenka į šio reglamento 9 straipsnio taikymo sritį, todėl tokiems gaminiams negali būti taikomi šio straipsnio 1 dalyje nurodyti reikalavimai. Be to, grynas tekstilės gaminys, remiantis jo apibrėžtimi, sudarytas tik iš to paties pluošto, todėl tokiam gaminiui negali būti taikoma pareiga „mažėjančia seka nurod[yti] visų sudėtyje esančių pluoštų <...> masę procentais“.

(žr. 45, 46, 50 punktus, rezoliucinės dalies 3 punktą)
Byla C‑5/17

Commissioners for Her Majesty’s Revenue and Customs

prieš

DPAS Limited

(Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber) prašymas priimti prejudicinį sprendimą)

„Prašymas priimti prejudicinį sprendimą – Bendra pridėtinės vertės mokesčio sistema – Direktyva 2006/112/EB – Neapmokestinimas – 135 straipsnio 1 dalies d punktas – Sandoriai dėl mokėjimų ir pervedimų – Sąvoka – Taikymo sritis – Mokėjimo už odontologijos paslaugas tiesioginiu debetu planas“

Santrauka – 2018 m. liepos 25 d. Teisingumo Teismo (antroji kolegija) sprendimas

Mokesčių teisės aktų suderinimas – Bendra pridėtinės vertės mokesčio sistema – Atleidimas nuo mokesčio – Sandoriai dėl mokėjimų ir pervedimų, numatyti Direktyvos 2006/112 135 straipsnio 1 dalies d punkte – Sąvoka – Mokėjimo už odontologijos paslaugas tiesioginiu debetu planas – Neįtraukimas

(Tarybos direktyvos 2006/112 135 straipsnio 1 dalies d punktas)]

2006 m. lapkričio 28 d. Tarybos direktyvos 2006/112/EB dėl pridėtinės vertės mokesčio bendros sistemos 135 straipsnio 1 dalies d punktą reikia aiškinti taip, kad jame numatytas sandorių dėl mokėjimų ir pervedimų neapmokestinimas PVM netaikomas paslaugų teikimui, kaip antai nagrinėjamam pagrindinėje byloje, kurį sudaro tai, jog apmokestinamasis asmuo prašo atitinkamos finansų įstaigos, kad, pirma, tam tikra pinigų suma būtų pervesta iš paciento banko sąskaitos į apmokestinamojo asmens sąskaitą pagal tiesioginio debeto įgaliojimą ir, antra, ši suma, atskaičius jam mokėtiną atlygį, būtų pervesta iš pastarojo banko sąskaitos į atitinkamas odontologo ir šio paciento draudiko sąskaitas.

(žr. 51 punktą ir rezoliucinę dalį)
65

Kadangi Taryba prašė priteisti bylinėjimosi išlaidas iš Marquis Energy, o ši pralaimėjo bylą, Marquis Energy, be savo bylinėjimosi išlaidų, turi padengti apeliaciniame procese Tarybos patirtas bylinėjimosi išlaidas. Be to, kadangi Bendrasis Teismas atmetė visą Marquis Energy ieškinį, ji, be savo bylinėjimosi išlaidų, turi padengti pirmojoje instancijoje Tarybos patirtas bylinėjimosi išlaidas.
2

Šis prašymas buvo pateiktas nagrinėjant Rafal Prefeta ir Secretary of State for Work and Pensions (darbo ir pensijų ministras, Jungtinė Karalystė; toliau – ministras) ginčą dėl pastarojo atsisakymo skirti jam papildomą užimtumo ir paramos išmoką pagal pajamas.
54

Vis dėlto, jeigu minėtas darbdavys gali pateikti įrodymą šiuo klausimu ir paaiškėja, kad pasinaudoti mokamomis kasmetinėmis atostogomis darbuotojas atsisakė savo noru ir žinodamas apie iš to išplaukiančias pasekmes, po to, kai jam buvo sudarytos galimybės faktiškai pasinaudoti teise į jas, Direktyvos 2003/88 7 straipsnio 1 ir 2 dalys nedraudžia nei to, kad ši teisė prarandama, nei to, kad (darbo santykių pasibaigimo atveju) nesumokama atitinkama piniginė kompensacija už nepanaudotas kasmetines atostogas.
49

Be to, iš prašymo priimti prejudicinį sprendimą matyti, kad šioje byloje BSH savo parduodamų dulkių siurblių pakuotes, greta energijos vartojimo efektyvumo etiketės, papildomai žymėjo keliomis etiketėmis arba simboliais, kurie nėra numatyti Deleguotajame Reglamente Nr. 665/2013, t. y. be kita ko, žalia etikete su nuoroda „Energy A“, oranžine etikete su nuoroda „AAAA Best rated: A in all classes“ ir juoda etikete su pavaizduotu kilimu ir nuoroda „Class A Performance“.
40

Be to, kaip matyti iš Teisingumo Teismo turimos bylos medžiagos, Belgijos teisės aktų leidėjas Ekonomikos teisės kodekso VI.83 straipsnyje pavartojo sąvoką „įmonė“ į nacionalinę teisės sistemą perkeldamas Direktyvos 93/13 2 straipsnio c punkte apibrėžtą sąvoką „pardavėjas ar tiekėjas“.
36

Šiuo klausimu reikia priminti, kad pagal Bendrojo susitarimo 1 punkto a papunktį vienas iš šio susitarimo tikslų yra pagerinti darbo pagal terminuotas sutartis kokybę, užtikrinant nediskriminavimo principo paisymą. Be to, Bendrojo susitarimo preambulės trečioje pastraipoje nurodyta, kad šis susitarimas „rodo socialinių partnerių siekį sukurti bendruosius pagrindus, kurie užtikrintų vienodų sąlygų taikymą pagal terminuotas sutartis dirbantiems darbuotojams, apsaugant juos nuo diskriminavimo“. Direktyvos 1999/70 14 konstatuojamojoje dalyje šiuo klausimu nurodyta, kad Bendrojo susitarimo tikslas – be kita ko, pagerinti darbo pagal terminuotas darbo sutartis kokybę, nustatant būtiniausius reikalavimus ir užtikrinant nediskriminavimo principo taikymą (2010 m. gruodžio 22 d. Sprendimo Gavieiro Gavieiro ir Iglesias Torres, C‑444/09 ir C‑456/09, EU:C:2010:819, 47 punktas; 2013 m. gruodžio 12 d. Sprendimo Carratù, C‑361/12, EU:C:2013:830, 40 punktas ir 2014 m. kovo 13 d. Sprendimo Nierodzik, C‑38/13, EU:C:2014:152, 22 punktas).