ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
18.

Portugalijos vyriausybė pažymi, kad nors pirmoji 2005 m. sudaryta sutartis pasibaigė sudarius pirkimo–pardavimo sutartį, todėl 2008 m. sudaryta pavedimo sutartis nėra tiesiogiai susijusi su atsakovų internete reklamuojama veikla, tarp abiejų sutarčių yra tiesioginis ryšys, nes be pirma pasirašytos tarpininkavimo sutarties nebūtų ir pavedimo sutarties, kurioje konkrečiai reglamentuojami problemų, atsiradusių po pardavimo, sprendimo klausimai. Todėl ieškovui turi būti teikiama apsauga ir pagal pavedimo sutartį, atsižvelgiant į tai, kad pastaroji buvo sudaryta remiantis glaudžia sąsaja su pirmąja su atsakovais pasirašyta sutartimi. Šios vyriausybės, kuri remiasi Teisingumo Teismo sprendimu byloje Emrek ( 8 ), manymu, naujų sąlygų, kurios nenurodytos reglamento 15 straipsnio 1 dalyje c punkte, – kaip antai priežastinio ryšio tarp būdo, kuriuo prekybininkas savo komercinę veiklą sieja su vartotojo gyvenamosios vietos valstybe nare, ir pasirašytos sutarties buvimas – nustatymas prieštarautų šia nuostata siekiamam tikslui. Nepaisant to, kad pagal pavedimo sutartį atsakovų veikla susieta su Vokietija, tai turi būti laikoma veiksniu, rodančiu, kad turi būti taikoma Reglamento Nr. 44/2001 15 straipsnio 1 dalies c punkto antra sąlyga. Galiausiai Portugalijos vyriausybė siūlo į prejudicinį klausimą atsakyti teigiamai.
27.

Iš tiesų iš bylos medžiagos matyti, kad 1997 m. birželio 5 d. dekreto 2 straipsnio 2 punkte konkrečiai apibrėžiama, ką reikia laikyti „būstų ir paslaugų kompleksu“. Be to, pagal šį dekretą, kad tokius paslaugų kompleksus būtų galima atidaryti ir kad jie veiktų, reikalingas viešosios valdžios institucijų patvirtinimas ( 9 ). Šie kompleksai turi atitikti tam tikras bendrąsias normas, taikomas senelių namams, pavyzdžiui, susijusias su apgyvendinimo ar priėmimo kainų pritaikymo tvarka, apskaita, minimaliais ir maksimaliais apgyvendinimo ar priėmimo pajėgumais, patirties ir kvalifikacijos sąlygomis ir būtinaisiais veiklos reikalavimais direktoriaus pareigoms eiti ( 10 ). Be to, kad būstų ir paslaugų kompleksams būtų suteiktas minėtas patvirtinimas, jie turi atitikti tam tikrus standartus, susijusius su tuo, kokia tvarka užtikrinamas nuolatinis jų gyventojų priežiūros pagal poreikį pobūdis, ir standartus, susijusius su papildomomis paslaugomis, kurias valdytojas privalo organizuoti arba padaryti prieinamas gyventojų prašymu ( 11 ).
45.

Komisijos kaltinimai grindžiami tuo, kad naujuoju vertinimu nukrypstama nuo valdymo plano duomenų. Vertinant hidroelektrinės projektą, Juodojo Zulmo upės atitinkamos atkarpos vertinimas negalėjo būti pakeistas ad hoc. Veikiau prie to reikėjo priderinti taikytiną valdymo planą. Be to, šiomis aplinkybėmis Komisija priekaištauja, kad naujas vertinimas yra grindžiamas naujais kriterijais ir kad nepakankamai dalyvavo visuomenė. Tačiau Komisija nekelia klausimo dėl naujo vertinimo turinio.
61.

Iš tiesų fiziniai asmenys rezidentai ir nerezidentai mokesčių tikslais vertinami skirtingai ne tik dėl taikomų apmokestinimo metodų, bet ir dėl patiriamų išlaidų, todėl, mano nuomone, beveik neįmanoma palyginti, ar šiuo tikslu atsižvelgiama tik į dividendus. Be to, Nyderlandų vyriausybės nurodytas tikslas, kad nagrinėjamais teisės aktais siekiama užkirsti kelią teisiniu požiūriu dvigubam rezidentų apmokestinimui, nevisiškai įtikina. Iš tiesų, kadangi skiriasi dividendų mokesčio ir pajamų mokesčio bazė, neįmanoma teigti, kad taikomas toks apmokestinimas, kuriuo dvigubai apmokestinamos tos pačios to paties mokesčių mokėtojo pajamos, nors gali būti, kad Nyderlandų teisės aktų leidėjas rėmėsi šiuo tikslu atsižvelgdamas į mokesčių politiką.
56.

Be to, visi dalyviai per posėdį sutiko, kad standarte numatytos pliūpsnio temperatūros laikymasis yra labai svarbus motorinių transporto priemonių variklių veikimui ir apsaugai. Taigi šio parametro tikslas yra apsaugoti vartotojus nuo žalos jų transporto priemonėms.
40.

Be to, konstatuotina, kad nuo 2007 m. skambučių viešajame fiksuotojo ryšio telefono tinkle persiuntimo paslaugų rinka nebėra nurodyta Komisijos rekomendacijoje dėl atitinkamų rinkų ( 16 ), kurių požymiai gali pateisinti tam tikro reguliavimo įpareigojimo ex ante taikymą operatoriams, dėl kurių nustatoma, kad jie turi didelę įtaką šioje rinkoje.
1.

Pagal Belgijos įstatymus darbuotoja turi teisę gauti motinystės pašalpą, tik jei per šešis mėnesius prieš motinystės atostogas ji dirbo bent 120 darbo dienų. C. Rosselle, dirbusi Flandrijoje, pateikė šios pašalpos prašymą. Nors ji dirbo kelerius metus, jos prašymas buvo atmestas, nes pasikeitė jos darbo statusas ir jai pradėjus dirbti naują darbą dar nesuėjo minimalus įmokų mokėjimo laikotarpis. Tribunal du travail de Nivelles (Nivelio darbo bylų teismas; toliau – prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas) (Belgija) prašo Teisingumo Teismo pateikti nuomonę, kaip aiškinti Motinystės direktyvos 11 straipsnio 4 dalies antrą pastraipą ( 2 ), kurioje nustatyta, kad valstybės narės jokiu būdu negali reikalauti ilgesnio negu 12 mėnesių įdarbinimo laikotarpio prieš numatytą gimdymo datą. Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas taip pat teiraujasi, ar atsisakymas skirti C. Rosselle motinystės pašalpą yra diskriminacija dėl lyties, ir todėl pažeidžiama Vienodo požiūrio direktyva ( 3 ). Pateikus šį prašymą priimti prejudicinį sprendimą Teisingumo Teismui suteikiama galimybė išsamiau išaiškinti, kaip nėščioms (ar neseniai pagimdžiusioms arba maitinančioms krūtimi) darbuotojoms užtikrinama apsauga yra susijusi su darbuotojų apsauga nuo diskriminacijos dėl lyties užimtumo ir profesinės veiklos srityje.
8.

Fiksuoto ir proporcingo atlyginimo dydžiai nustatyti 1997 m. spalio 30 d. Karaliaus dekreto dėl autorių ir leidėjų atlyginimo už grafinėje arba analoginėje laikmenoje esančių kūrinių kopijavimą asmeniniu arba mokymo tikslu 2, 4, 8 ir 9 straipsniuose ( 5 ). Šiuose straipsniuose numatyta ( 6 ): „2 straipsnis 1. Kopijavimo aparatams taikomas toks fiksuotas atlyginimo dydis: 1° [5,01] EUR už kopijavimo aparatą, kuriuo daroma iki 6 kopijų per minutę; 2° [18,39] EUR už kopijavimo aparatą, kuriuo daroma nuo 6 iki 9 kopijų per minutę; 3° [60,19] EUR už kopijavimo aparatą, kuriuo daroma nuo 10 iki 19 kopijų per minutę; 4° [195,60] EUR už kopijavimo aparatą, kuriuo daroma nuo 20 iki 39 kopijų per minutę; 5° [324,33] EUR už kopijavimo aparatą, kuriuo daroma nuo 40 iki 59 kopijų per minutę; 6° [810,33] EUR už kopijavimo aparatą, kuriuo daroma nuo 60 iki 89 kopijų per minutę; 7° [1838,98] EUR už kopijavimo aparatą, kuriuo daroma daugiau nei 89 kopijos per minutę. Nustatant fiksuoto atlyginimo dydį atsižvelgiama į nespalvotų kopijų spausdinimo greitį, tas pats principas taikomas ir spalvotas kopijas darantiems spausdintuvams. 2. Fiksuoto atlyginimo, taikomo dauginimo aparatams ir ofsetinės spaudos mašinoms, dydis yra toks: 1° [324,33] EUR vienam dauginimo aparatui; 2° [810,33] EUR vienai ofsetinės spaudos mašinai. <...> 4 straipsnis Aparatams, atliekantiems kelias 2 ir 3 straipsniuose nurodytų aparatų funkcijas atitinkančias funkcijas, nustatytas fiksuoto atlyginimo dydis yra pats didžiausias iš visų numatytųjų 2 ir 3 straipsniuose, kurie gali būti taikomi daugiafunkciam aparatui. <...> 8 straipsnis Kai mokėtojas nebendradarbiavo, kaip apibrėžta 10–12 straipsniuose, nustatomas toks proporcingo atlyginimo dydis: 1° [0,0334] EUR už saugomo kūrinio kopiją; 2° [0,0251] EUR už saugomo kūrinio kopiją, padarytą mokymo arba viešosios panaudos įstaigos naudojamais aparatais. Kai daromos spalvotos spalvotų saugomų kūrinių kopijos, pirmoje pastraipoje nurodyti dydžiai dauginami iš 2. 9 straipsnis Kai mokėtojas bendradarbiavo teisių administravimo organizacijai renkant proporcingą atlyginimą, nustatomas toks šio atlyginimo dydis: 1° [0,0201] EUR už saugomo kūrinio kopiją; 2° [0,0151] EUR už saugomo kūrinio kopiją, padarytą mokymo arba viešosios panaudos įstaigos naudojamais aparatais. Kai daromos spalvotos spalvotų saugomų kūrinių kopijos, pirmoje pastraipoje nurodyti dydžiai dauginami iš 2.“
3.

Jeigu atsakymas į 1 klausimo b punktą arba 2 klausimą būtų neigiamas, ar tokiu atveju dėl to, kad žemės sklypai, be to, kad yra naudojami kaip daugiametės ganyklos pašaro granulėms gaminti, yra ir saugos juostos aplink kilimo ir tūpimo, riedėjimo ir stabdymo takus, bus a) klaida, kurią ūkininkas pagrįstai galėjo aptikti, kaip tai suprantama pagal Reglamento Nr. 73/2009 137 straipsnį, kai teisės į išmokas už tą žemę vis dėlto buvo skirtos, b) klaida, kurią ūkininkas pagrįstai galėjo aptikti, kaip tai suprantama pagal [Reglamento Nr. 796/2004] 73 straipsnio 4 dalį, kai parama už tą žemę vis dėlto buvo išmokėta, c) nepagrįstas mokėjimas ir dėl to negalima manyti, kad naudos gavėjas elgėsi sąžiningai, kaip tai suprantama pagal [Reglamento Nr. 796/2004] 73 straipsnio 5 dalį, kai parama už tą žemę vis dėlto buvo išmokėta?
20.

Kad ir koks teisėtas ir sveikintinas būtų šis požiūris, kuriuo, be to, šioje byloje ragina vadovautis Komisija, vis dėlto, viena vertus, jį reikėtų derinti su esama teismų praktika, kurioje tik prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiam teismui pripažįstama galimybė nustatyti klausimų, kuriuos jis ketina pateikti Teisingumo Teismui, dalyką ir turinį ( 9 ). Kita vertus, jį taip pat reikia suderinti su teismų praktika, kurią, be kita ko, nurodė prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas, ir pagal kurią pripažįstama, kad nacionalinis teismas, kurio sprendimų pagal vidaus teisę negalima apskųsti teismui, neprivalo visada pateikti Teisingumo Teismui klausimo dėl Sąjungos teisės nuostatos, kurią jis turi taikyti jam pateiktai nagrinėti bylai, visų pirma jeigu nagrinėjamas teisės klausimas jau yra išspręstas nusistovėjusioje Teisingumo Teismo praktikoje arba jeigu yra taip akivaizdu, kaip teisingai taikyti Sąjungos teisę, kad dėl to negali kilti jokių pagrįstų abejonių ( 10 ).
112.

Be to, stebina faktinių aplinkybių chronologija, ypač skubėjimas kuo greičiau sudaryti pirkimo sutartį. Šiuo klausimu pritariu Komisijos per teismo posėdį išsakytai pozicijai. Iš tiesų iš bylos dokumentų matyti, kad Ministero dell’Interno nusprendė pratęsti 2003 m. su Telecom Italia sudarytą sutartį dėl telefonijos likus tik penkiolikai dienų iki ankstesnės sutarties galiojimo pabaigos, t. y. 2001 m. gruodžio 15 d. Be to, iš bylos dokumentų taip pat matyti, kad sutartis buvo pasirašyta 2011 m. gruodžio 31 d., t. y. po penkiolikos dienų. Atsižvelgiant į šios sutarties svarbą ir administracijos veiklos tikslus, į minėtos sutarties trukmę (septyneri metai) ir jos sumą (521500000 eurų), toks požiūris stebina, nebent Ministero dell’Interno ir Telecom Italia buvo susitarusios, kad sutartis bus pratęsta.
16.

Hochschul‑Informations‑System GmbH (toliau – HIS), ribotos atsakomybės bendrovė, kurios įstatinis kapitalas yra valstybinis, yra, kaip ir TUHH, skundą prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiam teismui padavęs asmuo. Trečdalį jos kapitalo kontroliuoja Vokietijos Federacinė Respublika, o du trečdalius – 16 Vokietijos federalinių žemių, tarp jų ir Hamburgo miestas, kurio valdoma HIS įstatinio kapitalo dalis sudaro 4,16 %. Pagal bendrovės įstatų 2 straipsnį HIS veiklos tikslas yra remti valstybinių aukštųjų mokslo įstaigų ir kompetentingų organizacijų pastangas racionaliai ir ekonomiškai vykdyti aukštojo mokslo įstaigų uždavinius: to siekiama kuriant procedūras aukštojo mokslo administravimui racionalizuoti, dalyvaujant šių procedūrų diegimo ir pritaikymo darbuose, taip pat teikiant informaciją ir organizuojant informacinius mainus. Pagal bendrovės įstatų 3 straipsnį HIS vykdo vien tik viešąjį interesą atitinkančią veiklą ir nėra pelno siekianti organizacija.
39.

Jei (quod non) šiuo atveju nagrinėtume naują pagalbą, apie kurią nebuvo pranešta, nacionalinis teismas iš tiesų turėtų užtikrinti tiesiogiai veikiančios SESV 108 straipsnio 3 dalyje įtvirtintos sustabdymo pareigos laikymąsi ( 27 ). Tik Komisija gali priimti sprendimą, kad pagalba yra nesuderinama su vidaus rinka, tačiau nacionaliniai teismai vis tiek gali taikyti 107 straipsnio 1 dalyje numatytą pagalbos sąvoką siekdami nustatyti, ar ginčijamų nacionalinių priemonių atžvilgiu turėjo būti laikomasi sustabdymo pareigos. Šiuo atžvilgiu nacionaliniams teismams gali tekti nuspręsti, ar konkreti nacionalinė priemonė yra selektyvi ( 28 ); be to, jie teisėtai gali Teisingumo Teismui pateikti prejudicinius klausimus dėl tinkamo valstybės pagalbos sąvokos aiškinimo ( 29 ).
80.

Pavyzdžiui, viena vertus, įtikinami yra argumentai, kad bet kurioje teritorijoje pageidautina taikyti „vieno langelio“ principą ir teisių turėtojams, ir naudotojams; kita vertus, tikėtina, kad tokia sistema galėtų būti sukurta ES lygmeniu, jeigu šioje srityje būtų panaikinti visi laisvės teikti paslaugas apribojimai. Tačiau jokiu būdu nėra įrodyta, kad to bus pasiekta be reguliavimo. Be to, nors Komisijai ir nepavyko rasti jokių repertuaro išskaidymo arba mažumą dominančios muzikos ignoravimo įrodymų keliose valstybėse narėse, kuriose šiuo metu nėra sukurtos įstatymais įtvirtintos monopolijos, tai dar reiškia, kad šie padariniai neatsiranda dėl to, kad daugelyje valstybių narių veikia įstatymais įtvirtintos arba faktinės monopolijos. Arba vėlgi – nors kolektyvinio administravimo organizacijų veiklos reguliavimui nėra būtinas nacionalinių monopolijų sukūrimas, norimo tikslo gali būti sunku pasiekti tiesiog šioms organizacijoms taikant įvairias nacionalines reguliavimo priemones tose valstybėse narėse, kuriose jos vykdo veiklą.
34.

Tiesa ir tai, kad nagrinėdamas 13 straipsnio A skirsnio 1 dalies g punkte numatytas aplinkybes ( 20 ), kurios turi panašumų su šioje byloje nagrinėjamomis aplinkybėmis, Teisingumo Teismas konstatavo, kad sąvokos „įstaiga“ ir „organizacija“ apima ir fizinius asmenis ( 21 ). Tačiau 13 straipsnio A skirsnio 1 dalies b punkte kalbama apie subjektus, ligonines, centrus ir įstaigas, o 13 straipsnio A skirsnio 1 dalies c punkte – apie profesinę veiklą, kurią iš esmės gali vykdyti tik fiziniai asmenys. Todėl šios nuostatos skiriasi nuo 13 straipsnio A skirsnio 1 dalies g punkto, po kurio nėra įtvirtintos 13 straipsnio A skirsnio 1 dalies c punktą atitinkančios nuostatos. Atrodo, kad atsižvelgiant į šį skirtumą 13 straipsnio A skirsnio 1 dalies b punkto negalima aiškinti taip plačiai kaip 13 straipsnio A skirsnio 1 dalies g punkto. Vis dėlto, net jeigu darytume prielaidą, kad valstybės narės turi teisę pripažinti savarankiškai veiklą vykdančius sveikatos priežiūros specialistus „deramai pripažintomis įstaigomis“, teikiančiomis paslaugas „tokiomis pat socialinėmis sąlygomis, kokios taikomos viešosios teisės subjektams“, nei nutartyje dėl prašymo priimti prejudicinį sprendimą, nei pateiktose pastabose nenurodoma, kad aptariami gydytojai pripažinti tokiomis įstaigomis. Iš tiesų iš to, kas buvo pasakyta per posėdį, atrodo, kad pagal SGB V 116 straipsnį suteiktos licencijos susijusios tik su galimybe teikti paslaugas sveikatos draudimu apdraustiems asmenims ir neturi jokios kitos įtakos gydytojų statusui.
39.

Apibendrindamas tai, kas išdėstyta, manau, jog SOA įstatai nepatvirtina, kad joms būtų suteiktos „specialios ar išimtinės teisės“, todėl nagrinėjamu atveju negalima taikyti SESV 106 straipsnio 1 dalies. Be to, atsižvelgus į konkretų šio ginčo dalyką, jam netaikytini ir SESV 101 bei 102 straipsniai, skaitomi kartu su ESS 4 straipsniu, nes SOA taikomu Italijos privalomųjų minimalių įkainių režimu nereikalaujama ir neskatinama sudaryti kartelių, be to, dėl jo reglamentavimas nepraranda valstybinio pobūdžio deleguojant privatiems ūkio subjektams atsakomybę priimti sprendimus, kuriais kišamasi į ekonominę sritį.
9.

Iš Italijos teisės aktualus 2005 m. liepos 31 d. Italijos Respublikos Prezidento Decreto legislativo Nr. 177 ( 4 ) (toliau – Įstatyminis dekretas Nr. 177/2005) – Bendrasis tekstas, reglamentuojantis audiovizualinės žiniasklaidos ir radijo paslaugas ( 5 ); jo 38 straipsnyje („Transliavimo laiko apribojimai“), kurio nauja redakcija įsigaliojo nuo 2010 m. kovo 30 d. ( 6 ), be kita ko, numatyta: „1. Bendrų viešųjų televizijos paslaugų koncesininkui skirtas reklaminių intarpų laikas negali viršyti 4 % savaitės programų transliavimo laiko ir 12 % per valandą. Šio apribojimo galimas viršijimas, kuris negali būti didesnis nei 2 % per valandą, turi būti kompensuotas per ankstesnę ar vėlesnę valandą. 2. Nacionalinėje teritorijoje nemokamos televizijos, įskaitant analoginę, transliuotojui, kitam nei bendrų viešųjų televizijos paslaugų koncesininkas, skirtas reklaminių intarpų laikas negali viršyti 15 % dienos programų transliavimo laiko ir 18 % per atskirą astronominę valandą. Šio apribojimo galimas viršijimas, kuris negali būti didesnis nei 2 % per valandą, turi būti kompensuotas per ankstesnę ar vėlesnę valandą. <...> <...> 5. Mokamos televizijos, įskaitant analoginę, transliuotojui skirtas reklaminių intarpų laikas 2010 m. negali viršyti 16 %, 2011 m. – 14 %, o nuo 2012 m. – 12 % per atskirą astronominę valandą. Šio apribojimo galimas viršijimas, kuris negali būti didesnis nei 2 % per valandą, turi būti kompensuotas per ankstesnę ar vėlesnę valandą. <...>.“
6.

Visuose trijuose sprendimuose šis vertinimas iš esmės vienodas ( 7 ). Pagalba galėtų būti laikoma investicine pagalba, kaip ji suprantama pagal 1998 m. Nacionalinės regioninės pagalbos teikimo gaires ( 8 ), jeigu ji būtų teikiama remiantis į regioną investuota suma ir jai būtų nustatyta riba, išreikšta tokios sumos procentiniu santykiu. Tačiau regiono BVP vienam gyventojui buvo per didelis, kad galėtų būti taikoma EB 87 straipsnio 3 dalies a punkte numatyta regionams taikoma leidžianti nukrypti nuostata, ir, kalbant apie 87 straipsnio 3 dalies c punktą, buvo viršyta grynosios subsidijos ekvivalento (toliau – GSE) viršutinė riba. Be to, pagal gaires pagalba galėjo būti skiriama tik pradinėms investicijoms, o šios schemos galėjo būti taikomos ir kitoms išlaidoms. Turėjo būti įvykdyta ir daugiau reikalavimų ( 9 ). Taikytinų kriterijų neatitinkanti pagalba turi būti laikoma pagalba veiklai, o ne pagalba investicijoms. Tačiau pagalba veiklai turi atitikti 1998 m. Regioninės pagalbos gairių 4.15–4.17 punktuose numatytus kriterijus, o šioje byloje ji jų neatitiko, nes Baskų krašto provincijos nebuvo atokiausi regionai arba regionai, kuriuose gyventojų tankumas yra mažas. Todėl pagalbos schemos neatitiko regioninės pagalbos taisyklių. Be to, pagalba investicijoms už regiono ribų negalėtų būti laikoma regionine ir nebuvo galimybės pasinaudoti leidžiančia nukrypti nuostata, taikoma pagalbai mažosioms ir vidutinėms įmonėms (toliau – MVĮ), nes pagalba nebuvo ribojama atitinkamai 7,5 % arba 15 % bendrosios subsidijos ekvivalento (toliau – BSE). Bet kuriuo atveju tam tikriems sektoriams nebuvo taikomos 1998 m. Regioninės pagalbos gairės, tačiau jiems buvo taikomos nagrinėjamos pagalbos schemos.
44.

Systemtechnik teigia, kad atsižvelgiant į 76 straipsnio 1 dalyje nurodytą kompetenciją VRDT privalo išnagrinėti visą jai pateiktą informaciją, nepaisydama to, kada ji buvo pateikta. Taigi, VRDT negali atsisakyti atsižvelgti į įrodymus todėl, kad jie buvo pateikti pasibaigus nustatytam terminui. Kitaip nei pagal taisykles, reglamentuojančias naudojimo iš tikrųjų įrodinėjimą per protesto ir prekių ženklo registracijos pripažinimo negaliojančia procedūras ( 13 ), pagal Reglamento Nr. 207/2009 51 straipsnį per registracijos panaikinimo procedūrą nenustatyta nei pareiga įrodyti naudojimą, nei teisinės pasekmės, susijusios su tokių įrodymų nepateikimu. Todėl ženklo savininkas neprivalo įrodyti, kad jo prekių ženklas naudojamas iš tikrųjų, kai trečioji šalis to pareikalauja. Be to, registracija negali būti automatiškai panaikinta dėl to, kad savininkas neįrodė, jog jo prekių ženklas naudojamas. Toks 51 straipsnio aiškinimas taip pat visiškai atitinka bendruosius principus, pagal kuriuos reglamentuojamas įrodinėjimo pareigos paskirstymas, ir visų pirma principą, pagal kurį šalis, kuri teigia turinti tam tikrą teisę, privalo nurodyti faktines aplinkybes, patvirtinančias tokį teiginį.
40.

Nacionalinis teismas nagrinėja šalių ginčą, susijusį su tuo, ar dėl Apozyt vykdomos veiklos aptariami produktai yra saugūs. Novartis teigia, jog tai, kad jos parduodamuose buteliukuose vaisto yra daugiau nei reikia vienai dozei, lemia su gamyba susijusios priežastys, be to, taip siekiama užtikrinti saugų „Lucentis“ vartojimą ( 26 ). Ji nurodo, kad jeigu vaistas vartojamas kitaip, nei nurodyta informaciniame lapelyje, jo veiksmingumas neužtikrinamas. Taip pat kyla pavojus, kad pateks bakterijų. Kadangi nei „Lucentis“, nei „Avastin“ nėra konservantų, gali kilti ir su tinkamumo vartoti terminu susijusių problemų. Apozyt teigia, kad, jeigu vaistas tiekiamas vartoti paruoštomis dozėmis, jo saugumas gali netgi padidėti. Be kita ko, švirkštai pripildomi jos patalpose steriliomis sąlygomis, kokių pas gydytojus gali ir nebūti.
20.

Prašymus priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas pažymi, kad OPAP yra išplėtusi savo veiklą į kitas valstybes. Iš tikrųjų, kaip nurodyta Graikijos Respublikai adresuotoje 2008 m. vasario 28 d. Europos Bendrijų Komisijos pagrįstoje nuomonėje, pagal sutartį tarp Graikijos ir Kipro 2005 m. kovo 31 d. OPAP jau buvo įsteigusi 206 agentūras Kipre. 2003 m. OPAP įsteigė bendrovę OPAP Kyprou Ltd, 2004 m. – bendrovę OPAP International Ltd, o nuo 2003 m. jai priklauso 90 % bendrovės OPAP Glory Ltd ir 20 % bendrovės Glory technology Ltd akcijų; be to, 2004 m. Graikijoje ji įsteigė bendrovę OPAP Parochis Ypiresion AE
33.

Taigi perdirbėjo pareiga pateikti informaciją priklauso nuo savininko prašymo suteikti informaciją pateikimo. Be to, toks prašymas pirmiausia susijęs tik su prekybos metais, kuriais savininkas pasinaudoja teise gauti informaciją. Pagal Įgyvendinimo reglamento 9 straipsnio 3 dalies sakinio pirmą dalį taip pat galima reikalauti pateikti informaciją dėl laikotarpio, apimančio daugiausia trejus ankstesnius prekybos metus, jei savininkas jau yra pateikęs perdirbėjui prašymą suteikti informaciją per pirmuosius iš ankstesnių prekybos metų.
30.

Šiuo klausimu prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas pabrėžia, kad remiantis vienos šalies pasiūlyta vokiečių teisės doktrinos analize dėl Muitinės kodekso 204 straipsnio 1 dalies a punkto formuluotės galima teigti, jog šioje byloje prievolė buvo pažeista „per“ muitinės procedūros taikymą, o ne „dėl to taikymo“, todėl jokia skola muitinei neatsirado. Be to, kadangi prekių išvežimo iš muitinės sandėlio momentu joms buvo įforminti nauji muitinės sankcionuoti veiksmai ir kadangi prievolės neįvykdymas nebedaro poveikio prekių statusui, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiam teismui kyla klausimas, ar skola muitinei dar gali atsirasti ir ar už tam tikrus procedūros pažeidimus neturėtų būti skirta kitokia sankcija.
68.

Tačiau Komisija mano, kad savarankiška pareiga mažinti prieigos mokesčius yra būtina siekiant kovoti su infrastruktūros valdytojų, kurie yra natūralūs monopoliai, polinkiu neperskirstyti pertekliaus, susidariusio padidėjus valdymo veiksmingumui, savo klientams. Tačiau, kaip per teismo posėdį teisingai pabrėžė Prancūzijos vyriausybės atstovas, pagal Direktyvos 2001/14 6 straipsnio 1 dalį valstybė narė gali reikalauti, kad infrastruktūros valdytojas pajamas ir išlaidas subalansuotų be valstybės lėšų. Taigi neprotinga to paties straipsnio 2 dalį aiškinti taip, kad valstybė narė privalo skatinti valdytoją imtis veiksmų, prieštaraujančių šiam tikslui. Bet kuriuo atveju Direktyvos 2001/14 8 straipsnio 1 dalyje nustatyta maksimali visų mokesčių, taikomų siekiant visiškai kompensuoti infrastruktūros valdytojo patirtas išlaidas, riba.
26.

Be to, pažymiu, kad šioje byloje pateikti prejudiciniai klausimai susiję su „sąlyga dėl jurisdikcijos“, o Reglamento Nr. 44/2001 23 straipsnio nuostatomis reglamentuojamos dviejų rūšių „jurisdikciją suteikiančių susitarimai“, kurie apima į sutartis įtrauktas sąlygas dėl teismo pasirinkimo būsimam ginčui spręsti ir šiai grupei nepriskiriamus jurisdikciją suteikiančius susitarimus, sudaromus jau kilus ginčui ( 14 ). Nepaisant to, kad tame straipsnyje nustatytos dvi sąlygų rūšys, atsižvelgiant į prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo prašymo apimtį ir specifinį ginčo pagrindinėje byloje dalyką, mano nuomone, pateikiant atsakymus reikia sutelkti dėmesį į šį aspektą ir kalbėti tik apie tas „sąlygas“ dėl jurisdikcijos, kurios į sutartis įtrauktos in futurum.