ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
26

Pagal Šeštosios direktyvos 22 straipsnio 3 dalies b punktą sąskaitoje faktūroje turi būti aiškiai nurodyta kaina be mokesčio bei atitinkamas mokestis pagal kiekvieną atskirą tarifą, taip pat visi atleidimo nuo mokesčio atvejai. Šio 22 straipsnio 3 dalies c punkte valstybės narės įpareigojamos nustatyti kriterijus, pagal kuriuos būtų galima spręsti, ar dokumentą galima prilyginti sąskaitai faktūrai. Be to, pagal 22 straipsnio 8 dalį valstybės narės gali nustatyti kitas prievoles, kurias jos laiko būtinomis, kad mokestis būtų teisingai taikomas ir renkamas ir kad būtų užkirstas kelias klastotėms.
33

Pirmiausia šios nuostatos negali padėti pasiekti tikslą suvienodinti išėjimo į pensiją amžių, be kita ko, todėl, kad teisėjų ir prokurorų darbo santykiai pasibaigs jiems sulaukus pensinio amžiaus, o kitų valstybės tarnautojų darbo santykiai pasibaigs tik tada, kai jie sulauks šio amžiaus ir turės tarnybos stažą, būtiną gauti visą senatvės pensiją. Be to, išliko galioti išimtys, pavyzdžiui, dėl Kúria pirmininko, generalinio prokuroro, konstitucinio teismo teisėjų arba prokurorų pavaduotojų ir prokurorų stažuotojų. Galiausiai teisėjai, prokurorai ir notarai, kitaip nei kitų kategorijų specialistai, dirbantys viešajame sektoriuje, neturi galimybės prašyti palikti juos darbe „dėl tarnybos interesų“ po to, kai sulaukia išėjimo į pensiją amžiaus.
Pirmasis apmokestinamasis asmuo, įsteigęs savo verslą vienoje valstybėje narėje ir gaunantis kitoje valstybėje narėje įsisteigusio antrojo apmokestinamojo asmens teikiamas paslaugas, turi būti laikomas turinčiu šioje kitoje valstybėje narėje „nuolatinį padalinį“, kaip tai suprantama pagal Direktyvos 2006/112 dėl pridėtinės vertės mokesčio bendros sistemos, iš dalies pakeistos Direktyva 2008/8, 44 straipsnį, kai siekiama nustatyti šių paslaugų apmokestinimo vietą, jei šiam padaliniui būdingas pakankamas pastovumo laipsnis ir struktūra, dėl kurios turimų žmogiškųjų ir techninių išteklių jis gali gauti teikiamas paslaugas ir jomis naudotis savo verslui, o tai turi patikrinti prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas.

Kiek tai susiję su mokestinio priklausomumo vieta, Direktyvos 2006/112 44 straipsnis suformuluotas panašiai kaip Šeštosios direktyvos 77/388 dėl valstybių narių apyvartos mokesčių įstatymų derinimo 9 straipsnio 1 dalis. Be to, ir Direktyvos 2006/112 44 straipsnis, ir Šeštosios direktyvos 9 straipsnio 1 dalis yra nuostatos dėl paslaugų teikimo mokestinio priklausomumo vietos nustatymo ir jomis siekiama to paties tikslo, todėl Teisingumo Teismo praktika dėl Šeštosios direktyvos 9 straipsnio 1 dalies aiškinimo iš esmės mutatis mutandis taikytina aiškinant Direktyvos 2006/112 44 straipsnį. Šį argumentą patvirtina Reglamentas Nr. 282/2011, kuriuo nustatomos Direktyvos 2006/112 įgyvendinimo priemonės, kuriuo, kaip matyti iš jo 4 konstatuojamosios dalies, siekiama užtikrinti vienodesnį pridėtinės vertės mokesčio sistemos taikymą nustatant Direktyvą 2006/112 įgyvendinančias taisykles, visų pirma taisykles dėl apmokestinamųjų asmenų, prekių tiekimo, paslaugų teikimo ir apmokestinamųjų sandorių vietos.

Be to, nustatant paslaugų teikimo vietą mokestiniu požiūriu tinkamiausias, taigi prioritetinis, priklausomumą lemiantis veiksnys yra vieta, kurioje apmokestinamasis asmuo yra įsteigęs savo verslą. Aplinkybė, kad toks verslas, kokį vykdo valstybės narės bendrovė, t. y. elektroninių aukcionų sistemos valdymas, apimantis, pirma, internetinių aukcionų svetainės suteikimą kitos valstybės narės bendrovei ir, antra, „pasiūlymų“ emisiją ir pardavimą klientams iš tos kitos valstybės narės, gali būti vykdomas ir be faktinės personalo ir turto struktūros šios valstybės narės teritorijoje, nėra lemiama. Nepaisant jo ypatingo pobūdžio, tokiam verslui būtina turėti bent jau tinkamą žmogiškųjų ir techninių išteklių struktūrą, kaip antai kompiuterinę įrangą, serverius ir pritaikytą programinę įrangą.

Į kitą padalinį atsižvelgiama tik tuomet, kai remiantis verslo įsteigimo vieta negalima priimti racionalaus sprendimo arba kyla ginčas su kita valstybe nare.

(žr. 43, 44, 53, 58, 60, 65 punktus ir rezoliucinę dalį)
1.

Per nustatytą terminą nesiėmusi visų priemonių, būtinų 2011 m. vasario 23 d. Komisijos sprendimo 2011/746/ES dėl valstybės pagalbos C 38/B/04 (ex NN 58/04) ir C 13/06 (ex N 587/05) 2 straipsniu neteisėta ir nesuderinama su bendrąja rinka pripažintai valstybės pagalbai, kurią Italija suteikė Portovesme Srl, ILA SpA, Eurallumina SpA ir Syndial SpA, susigrąžinti iš Portovesme Srl ir Eurallumina SpA, Italijos Respublika neįvykdė įsipareigojimų pagal šio sprendimo 3 ir 4 straipsnius.
Įgaliojimų delegavimo padariniai labai skiriasi pagal tai, ar deleguojami, pirma, aiškiai apibrėžti įgyvendinimo įgaliojimai, kurių naudojimas gali būti griežtai tikrinamas remiantis deleguojančiosios institucijos nustatytais objektyviais kriterijais, ar, antra, diskrecija, kuri reiškia didelę vertinimo laisvę ir kuria naudojantis iš tiesų gali būti įgyvendinama tikra ekonominė politika. Pirmos rūšies delegavimu negalima reikšmingai pakeisti padarinių, kuriuos sukelia juo priskirtų įgaliojimų įgyvendinimas, tačiau antros rūšies delegavimu pakeičiant deleguojančiosios institucijos pasirinkimą įgaliotosios institucijos pasirinkimu tikrai perkeliama atsakomybė.

Atsižvelgiant į šiuos kriterijus įgaliojimų delegavimas Europos vertybinių popierių ir rinkų institucijai (EVPRI) pagal Reglamento Nr. 236/2012 dėl skolintų vertybinių popierių pardavimo ir tam tikrų kredito įsipareigojimų neįvykdymo apsikeitimo sandorių aspektų 28 straipsnį yra suderinamas su ESV sutartimi tiek, kiek šie įgaliojimai yra tiksliai apibrėžti ir jiems gali būti taikoma teisminė kontrolė remiantis deleguojančiosios institucijos nustatytais tikslais. Iš tiesų minėtame 28 straipsnyje EVPRI nesuteikiama jokia savarankiška kompetencija, kuri viršytų Reglamente Nr. 236/2012, kuriuo įsteigta ši institucija, įtvirtintas teisės normas. Be to, šiame 28 straipsnyje nurodytų įgaliojimų įgyvendinimas apribotas įvairių sąlygų ir kriterijų, ribojančių EVPRI, kuri, prieš priimdama bet kokį sprendimą, turi išnagrinėti daug svarbių veiksnių, nurodytų minėtos nuostatos 2 ir 3 dalyse, nes šios sąlygos yra kumuliacinės, veiklos sritį. Dviejų rūšių priemonės, kurių EVPRI gali imtis pagal Reglamento Nr. 236/2012 28 straipsnio 1 dalį, taip pat yra griežtai apribotos nurodytosiomis Reglamento Nr. 1095/2010 9 straipsnio 5 dalyje. Be to, pagal Reglamento Nr. 236/2012 28 straipsnio 4 ir 5 dalis EVPRI vertinimo laisvę riboja tiek konsultacijos su Europos sisteminės rizikos valdyba, o prireikus su kitomis atitinkamomis institucijomis ir pranešimai kompetentingoms nacionalinės valdžios institucijoms apie priemonę, kurią siūlo taikyti, tiek aplinkybė, kad leidžiamos priemonės, nustatomos remiantis geriausia praktika priežiūros srityje ir atsižvelgiant į pakankamą informaciją ir kurių imamasi siekiant susidoroti su grėsme, dėl kurios reikalinga Sąjungos lygio intervencija, yra laikinos.

Galiausiai kadangi ESV sutartyje įtvirtinta institucinė sistema, ir, be kita ko, SESV 263 straipsnio pirma pastraipa ir SESV 277 straipsniu aiškiai leidžiama Sąjungos organams ir įstaigoms priimti visuotinai taikomus aktus, deleguojant įgaliojimus instancijai, kaip antai EVPRI, negali būti taikomos kitos sąlygos, nei nurodytosios.

(žr. 41, 42, 44, 45, 48–50, 53, 65, 66 punktus)
2000 m. birželio 23 d. Kotonu pasirašyto Partnerystės susitarimo tarp Afrikos, Karibų jūros bei Ramiojo vandenyno grupės valstybių ir Europos bendrijos bei jos valstybių narių, Bendrijos vardu patvirtinto Sprendimu 2003/159, V priedo 1 protokolo 16 straipsnio 1 dalies b punktą ir 32 straipsnį reikia aiškinti taip, kad jeigu per patikrinimą, atliekamą po to, kai prekės buvo išleistos, paaiškėja, jog ant judėjimo sertifikato EUR.1 buvo uždėtas eksporto valstybės institucijų pateikto pavyzdžio neatitinkantis antspaudas, importo valstybės muitinės institucijos gali atsisakyti pripažinti tokį sertifikatą ir grąžinti jį importuotojui, kad sudarytų jam galimybę gauti po eksportavimo išduotą sertifikatą pagal šio protokolo 16 straipsnio 1 dalies b punktą, o ne pradėti minėto protokolo 32 straipsnyje numatytą procedūrą.

Pirma, kiek tai susiję su veiksmais, kurių importo valstybės narės institucijos turi imtis tokiu atveju, 1 protokole nėra jokios nuostatos, kuria būtų aiškiai apribota, viena vertus, šio protokolo 16 straipsnyje ir, kita vertus, jo 32 straipsnyje nurodyta taikymo sritis; pasirenkant vieną iš šių procedūrų reikia, be kitų 1 protokolo taisyklių ir pastabų, atsižvelgti į visas konkretaus atvejo aplinkybes, įskaitant faktines aplinkybes. Antra, protokolu, Sąjungos ir trečiosios valstybės susitarime įtvirtinančiu taisykles dėl produktų kilmės, nustatyta administracinio bendradarbiavimo sistema grindžiama abipusiu importo valstybių narių institucijų ir eksporto valstybės narės institucijų pasitikėjimu. Tiek pagal vieną, tiek pagal kitą minėto protokolo 16 ir 32 straipsniuose numatytą procedūrą reikia, kad dalyvautų eksporto valstybės institucijos, o vienintelis skirtumas yra tai, kad ryšį su šiomis institucijomis palaiko importo valstybės institucijos pagal 1 protokolo 32 straipsnį arba importuotojas pagal 1 protokolo 16 straipsnio 1 dalį. Be to, eksporto valstybės institucijos atlieka minėto protokolo 32 straipsnyje numatytus patikrinimus, kad patvirtintų judėjimo sertifikatų EUR.1 autentiškumą ir produktų kilmę.

(žr. 44, 45, 49, 50, 56 punktus ir rezoliucinės dalies 2 punktą)
61

Dėl šioje byloje nagrinėjamos nuostatos konteksto apskritai pažymėtina, kad juo negalima pateisinti kitokio aiškinimo. Visų pirma atsižvelgiant į SESV 218 straipsnio tikslus, Parlamento nurodyta aplinkybė, kad SESV 218 straipsnio 3 dalyje minimi susitarimai, kurie „išimtinai ar daugiausiai“ susiję su BUSP, o to paties straipsnio 6 dalyje nurodyti tik susitarimai, „išimtinai“ susiję su BUSP, negali pagrįsti tokio pastarosios nuostatos aiškinimo, kokį siūlo Parlamentas. Be to, šios dvi dalys susijusios su skirtingomis situacijomis. SESV 218 straipsnio 3 dalimi siekiama patikslinti, kuri institucija per derybų dėl šių susitarimų procedūrą įgaliota teikti Tarybai rekomendacijas, taigi dalyvauja jau ankstyvame tarptautinio susitarimo sudarymo etape, o to paties straipsnio 6 dalis susijusi su Tarybos sprendimu dėl tokių susitarimų sudarymo.
52

Access Info taip pat mano, kad Tarybos trečiojo pagrindo trečia dalis turi būti pripažinta nepriimtina, nes ja ginčijamas Bendrojo Teismo vertinimas, susijęs su prašomo dokumento opiu pobūdžiu, ir priežastimis, kurios gali pateisinti neįprastą nagrinėjamos teisėkūros procedūros trukmę. Bet kuriuo atveju Access Info, iš esmės palaikoma Parlamento, mano, pirma, kad Taryba prašomame dokumente aptariamų klausimų opų pobūdį grindžia tuo, kad šie klausimai kelia viešas diskusijas ir kad jie nagrinėjami Sąjungos teismų praktikoje. Taigi, Access Info manymu, Taryba šiuo klausimu nepagrindė savo teiginių. Be to, dauguma teisėkūros procedūrų yra susiję su klausimais, dėl kurių gali kilti interesų grupių spaudimas arba diskusijos žiniasklaidos priemonėse. Tačiau tai kyla būtent dėl skaidrumo ir demokratijos ir neįrodo, kad klausimas opus ir pateisina tokio dokumento, kaip prašomo šioje byloje, konfidencialų tvarkymą. Be to, jei nagrinėjami klausimai būtų tokie opūs, tai ne tik valstybių narių tapatybės, bet ir pasiūlymų turinys neturėjo būti atskleisti. Antra, Access Info ginčija Tarybos argumentą, kad nagrinėjama teisėkūros procedūra neįprastai ilgai užtruko dėl atskleidimo be leidimo. Iš tiesų pernelyg ilgą trukmę galima pateisinti ir tuo, kad tarp Tarybos ir Parlamento nebuvo politinio sutarimo dėl reglamento peržiūros. Trečia, Access Info ginčija faktą, kad atskleidus be leidimo darbo grupės ataskaitose įvyko pasikeitimų, susijusių su išsamumu.
43

Dėl Direktyvos 2000/78 6 straipsnio 2 dalies redakcijų kitomis Sąjungos kalbomis reikia konstatuoti, kad jose, kaip ir šio sprendimo 40 punkte pateiktoje redakcijoje prancūzų kalba, aiškiai minimas amžiaus, kurio sulaukus suteikiama arba įgyjama teisė gauti senatvės ar invalidumo išmokas, nustatymas pagal profesinės socialinės apsaugos sistemas. Pavyzdžiui, minėtos nuostatos redakcijoje ispanų kalba numatyta: „la determinación, para los regímenes profesionales de seguridad social, de edades para poder beneficiarse de prestaciones de jubilación o invalidez u optar a las mismas“, redakcijoje vokiečių kalba – „bei den betrieblichen Systemen der sozialen Sicherheit die Festsetzung von Altersgrenzen als Voraussetzung für die Mitgliedschaft oder den Bezug von Altersrente oder von Leistungen bei Invalidität“, reakcijoje anglų kalba – „the fixing for occupational social security schemes of ages for admission or entitlement to retirement or invalidity benefits“, o redakcijoje lenkų kalba – „ustalanie, dla systemów zabezpieczenia społecznego pracowników, wieku przyznania lub nabycia praw do świadczeń emerytalnych lub inwalidzkich“.
38

Be to, nors Šeštosios direktyvos 4 straipsnio 4 dalies antros pastraipos formuluotė panašiais žodžiais buvo perkelta į daugelį PVM direktyvos 11 straipsnio kalbinių versijų, šio straipsnio versijoje anglų kalba buvo pridėtas žodis „any“ („bet kurie“) ir nagrinėtina šios nuostatos dalis išdėstyta taip: „each Member State may regard as a single taxable person any persons established in the territory of that Member State“ („kiekviena valstybė narė gali atskiru apmokestinamuoju asmeniu laikyti bet kuriuos tos valstybės narės teritorijoje įsisteigusius asmenis“).
14

Pagrindinėje byloje DKV, be kita ko, tvirtina, kad Draudimo nuo sausumoje esančių rizikų sutarčių įstatymo 138a-4 straipsniu ir Draudimo įmonių priežiūros įstatymo 21g straipsnio 2 dalimi pažeidžiamas laisvės nustatyti tarifus principas, įtvirtintas Direktyvos 92/49 29 straipsnyje ir 39 straipsnio 2 bei 3 dalyse ir Direktyvos 73/239 8 straipsnio 3 dalyje, nes jais įtvirtinama išankstinio tarifų patvirtinimo sistema. Be to, anot DKV, šios pirmosios nuostatos nesuderinamos su kitoje nei Belgijos Karalystė valstybėje narėje įsikūrusios draudimo įmonės, norinčios Belgijoje sudaryti sveikatos draudimo sutartis, įsisteigimo laisve ir laisve teikti paslaugas.
30

Be to, Juzgado de lo Mercantil no 3 de Barcelona manė, kad sprendžiant pagrindinę bylą kyla kitų klausimų, be kita ko, susijusių su direktyvos priedo 1 punkto e papunktyje vartojamos formuluotės „sąlygos, kurių tikslas arba rezultatas reikalauti iš bet kurio vartotojo, kuris neįvykdo savo įsipareigojimo, kaip kompensaciją už tai sumokėti neproporcingai didelę sumą“ ir minėto priedo 1 punkto q papunktyje vartojamos formuluotės „sąlygos, kurių tikslas arba rezultatas panaikinti arba trukdyti vartotojo teisei pareikšti ieškinį arba naudotis bet kuria kita teisinės apsaugos priemone“ aiškinimu. Yra neaišku, ar ilgalaikėse sutartyse esančios sąlygos dėl priešlaikinio pasibaigimo, dėl delspinigių nustatymo ir dėl to, kad paskolos davėjas vienašališkai nustato visos skolos apskaičiavimo mechanizmus, atitinka šios direktyvos priedo nuostatas.
42

Be to, pagal minėto 15 straipsnio 2 dalį to paties I priedo 9 straipsnio nuostatos mutatis mutandis taikomos savarankiškai dirbantiems pasienio darbuotojams. Iš to straipsnio 2 dalies matyti, kad vienodo požiūrio principas taip pat taikomas mokesčių lengvatoms.
9.

Pasibaigus viešųjų pirkimų procedūrai, pradėtai įgyvendinant Septintąją tyrimų ir technologijų plėtros bendrąją programą, 2008 m. balandžio 18 d. raštu Komisija pakvietė ieškovę pradėti derybas, siekiant nustatyti galutines dotacijos susitarimo sąlygas dėl jos pasiūlymo prisiimti konsorciumo, susijusio su projektu „Advancing knowledge – intensive entrepreneurship and innovation for growth and social well-being in Europe“ (toliau – AEGIS projektas), koordinatorės vaidmenį. Komisijos rašte buvo nurodyta, kad galima Bendrijos dotacija negali viršyti 3300000 EUR sumos ir kad reikia baigti derybas iki 2008 m. birželio 30 d.
1

Apeliaciniu skundu Frucona Košice a.s. (toliau – Frucona Košice) prašo panaikinti 2010 m. gruodžio 7 d. Europos Sąjungos Bendrojo Teismo sprendimą Frucona Košice prieš Komisiją (byla T-11/07, Rink. p. II-5453, toliau – skundžiamas sprendimas), kuriuo šis teismas atmetė apeliantės skundą dėl 2006 m. birželio 7 d. Komisijos sprendimo 2007/254/EB dėl valstybės pagalbos C 25/2005 (ex NN 21/2005), Slovakijos Respublikos suteiktos Frucona Košice a.s., panaikinimo (OL L 112, p. 14; toliau – ginčijamas sprendimas).
28

Iš tikrųjų Direktyvos 2004/18 45 straipsnio 2 dalies pirmos pastraipos d punktu perkančiosioms organizacijoms leidžiama įrodyti profesinį nusižengimą bet kokiomis priemonėmis, kurias jos gali pagrįsti. Be to, skirtingai nei tos pačios pastraipos c punkte, siekiant įrodyti profesinį nusižengimą, kaip tai suprantama pagal minėtos pastraipos d punktą, nereikalaujama priimti sprendimo, turinčio res judicata galią.
20

2009 m. liepos 20 d. Mo prekybos teismas patvirtino Christianapol sanavimo planą, pagal kurį bendrovės skolos būtų sumokėtos dalimis per 10 metų, ir uždraudė perleisti Łowyń kaime esančią įmonę ir kai kurį kitą nurodytą skolininkės turtą. Prancūzijos teismas paliko anksčiau paskirtus teismo įgaliotinius iki kreditorių reikalavimų nustatymo procedūros pabaigos ir galutinės ataskaitos apie jų veiklą pateikimo. Be to, savo sprendimu jis skyrė plano vykdymo kontrolierių.
10

Šio reglamento 9 straipsnyje „Perdirbėjo teikiama informacija“ nustatyta: „1. Informacijos, kurią perdirbėjas privalo teikti turėtojui, remdamasis pagrindinio reglamento [Nr. 2100/94] 14 straipsnio 3 dalies šeštąja įtrauka, detalės gali būti sutarties tarp turėtojo ir atitinkamo perdirbėjo objektas. 2. Jeigu tokia sutartis nebuvo sudaryta arba netaikoma, perdirbėjas, nepažeisdamas informacijos reikalavimų, keliamų pagal kitus Bendrijos teisės aktus arba pagal valstybių narių teisės aktus, turėtojo prašymu privalo jam pateikti reikšmingą informaciją. Toliau pateikti punktai laikomi reikšminga informacija: a) perdirbėjo vardas ir pavardė, jo nuolatinė gyvenamoji vieta ir jo verslo pavadinimas ir registracijos adresas; b) faktas, ar perdirbėjas suteikė augalinių produktų, priklausančių vienai ar kelioms turėtojo veislėms, apdorojimo sodinimui paslaugą, jeigu ta veislė ar veislės buvo deklaruotos ar kitokiu būdu žinomos perdirbėjui; c) jeigu perdirbėjas suteikė šią paslaugą, augalinių produktų, priklausančių atitinkamai veislei arba veislėms, kiekis, kurį perdirbėjas apdorojo sodinimui, ir visas kiekis, gautas ją apdorojus; d) c punkte minimo apdorojimo datos bei vietos ir e) asmens ar asmenų, kuriems jis suteikė c punkte minimą apdorojimo paslaugą, vardai, pavardės, adresai ir atitinkami kiekiai. 3. Pagal 2 dalies b, c, d, ir e punktus pateikiama informacija yra susijusi su einamaisiais prekybos metais ir su vieneriais ar daugiau iš trejų ankstesnių prekybos metų, dėl kurių turėtojas dar nebuvo anksčiau pateikęs prašymo pagal 4 arba 5 dalies nuostatas; tačiau pirmieji prekybos metai, apie kuriuos pateikiama informacija, yra metai, kuomet buvo pateiktas pirmasis prašymas dėl informacijos apie veislę arba veisles ir atitinkamą perdirbėją. 4. 8 straipsnio 4 dalies nuostatos taikomos mutatis mutandis. <...>“
43

Tačiau iš Teisingumo Teismo praktikos taip pat matyti, kad šis teismas turi pateikti nacionaliniam teismui visus su Sąjungos teise susijusius aiškinimo elementus, kurie jam leistų įvertinti nacionalinės priemonės suderinamumą su šia teise, kad nacionalinis teismas galėtų priimti sprendimą nagrinėjamoje byloje. Nagrinėjamu atveju prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas, be to, iškėlė įvairių konkrečių klausimų, į kuriuos reikia atsakyti (šiuo klausimu žr., be kita ko, minėto Sprendimo Lommers 40 punktą).
4

PPMĮ 403D straipsnyje numatyta: „1. Šio skyriaus tikslais nustatant per ataskaitinį laikotarpį perleistiną pagal grupės mokesčių lengvatą bendrovės nerezidentės veiklos nuostolių ar kitų perleistinų sumų dydį, jokie nuostoliai ar kitokia suma neturi būti vertinami kaip perleistini, išskyrus, kai jie a) yra priskirtini tos bendrovės atitinkamo laikotarpio veiklos pajamoms ir pelnui, kurie pelno mokesčio tikslais yra ar (prireikus) būtų įtraukiami apskaičiuojant to laikotarpio bendrovės apmokestinamąjį pelną; b) nėra priskirtini bendrovės veiklai, kuri tuo laikotarpiu neapmokestinama pelno mokesčiu pagal sutartis dėl dvigubo apmokestinimo išvengimo; ir <...> i) jokia nuostolių ar kitos sumos dalis arba ii) sumos, įtrauktos į jų skaičiavimą, dalis neatitinka ar nėra išreikšta suma, kuri užsienio mokesčių tikslais yra (bet kuriuo laikotarpiu) atskaitoma ar kitaip atlyginama iš bendrovės ar kito asmens užsienyje gauto pelno [„ne JK gautas pelnas“]. <...> 3. Šiame straipsnyje bet kurio asmens „užsienyje gautas pelnas“ [„ne JK gautas pelnas“] yra sumos, kurios: a) užsienio mokesčių tikslais yra laikomos to asmens pelnu, pajamomis ar kapitalo vertės padidėjimu, kurie (įvykdžius atskaitymus) apmokestinami šiuo mokesčiu; ir b) nesusijusios su (to arba bet kurio kito asmens) bendruoju pelnu ir į jį neįtrauktos bet kuriuo ataskaitiniu laikotarpiu; arba sumos, įtrauktos į tokių sumų apskaičiavimą. <...> 6. Šiame straipsnyje neatsižvelgiama į jokių kitų teritorijų, išskyrus Jungtinę [Didžiosios Britanijos ir Šiaurės Airijos] Karalystę, įstatymus, pagal kuriuos užsienio mokesčių tikslais galimybė atskaityti sumą priklauso nuo to, ar ši suma mokesčių tikslais gali būti atskaityta Jungtinėje Karalystėje. <...>“
4

Reglamento Nr. 261/2004 1, 3, 4, 9 ir 10 konstatuojamosiose dalyse nurodyta: „(1) Bendrijos veiksmais oro transporto srityje, be kita ko, turėtų būti siekiama užtikrinti aukštą keleivių apsaugos lygį. Be to, turėtų būti visokeriopai atsižvelgiama į vartotojų apsaugos reikalavimus apskritai. <…> (3) Nors [Reglamentu Nr. 295/91] buvo nustatyta pagrindinė keleivių apsauga, keleivių, kuriuos be jų sutikimo atsisakoma vežti, kurių skrydžiai atšaukiami iš anksto nepranešus ir kurių skrydžiai atidedami ilgam laikui, skaičius tebėra per didelis. (4) Todėl Bendrija turėtų sugriežtinti tuo reglamentu nustatytus apsaugos standartus, siekiant suteikti keleiviams daugiau teisių ir užtikrinti, kad oro vežėjai vykdytų veiklą suderintomis sąlygomis liberalizuotoje rinkoje. <…> (9) Keleivių, kuriuos be jų sutikimo atsisakoma vežti, skaičius turėtų būti sumažintas reikalaujant, kad oro vežėjai, užuot atsisakę vežti keleivius, ieškotų savanorių, sutinkančių atsisakyti rezervavimo mainais į kompensaciją, ir kompensuotų visą sumą tiems keleiviams, kuriuos galiausiai atsisako vežti. (10) Keleiviai, kuriuos be jų sutikimo atsisakoma vežti, turėtų turėti galimybę atsisakyti skrydžio ir atgauti už bilietus sumokėtą sumą arba tęsti kelionę patenkinamomis sąlygomis, taip pat jais turėtų būti tinkamai pasirūpinta, kol jie laukia vėlesnio skrydžio.“
21

Šiomis aplinkybėmis reikia pažymėti, kad esama gairių, kurias parengė Komisijos tarnybos kartu su kompetentingomis valstybių narių institucijomis, susijusios su Kosmetikos gaminių direktyvos 76/768 taikymo srities atskyrimu nuo Vaistų direktyvos 2001/83 taikymo srities („Guidance Document on the demarcation between the Cosmetic Products Directive 76/768 and the Medicinal Products Directive 2001/83 as agreed between the Commission Services and the competent authorities of Member States“, toliau – Kosmetikos gaminių direktyvos taikymo srities atskyrimo nuo Vaistų direktyvos taikymo srities gairės), kuriose sąvoka „farmakologinis poveikis“ apibrėžta taip pat kaip Medicinos prietaisų gairėse esanti „farmakologinių priemonių“ sąvoka.
50

Galiausiai, kadangi prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiam teismui kyla klausimas dėl to, ar VSI direktyva gali turėti įtakos atsakant į pirmąjį ir antrąjį klausimus, reikia konstatuoti, kad, remiantis tuo, kas skelbiama jos 9 konstatuojamoje dalyje, šioje direktyvoje nenumatyta jokia pareiga leisti pakartotinai naudoti duomenis. Be to, prieigos prie Firmenbuch duomenų neapima IWG, įstatymas, kuriuo Austrijos Respublika perkėlė VSI direktyvą. Remiantis tuo darytina išvada, kad ši direktyva neturi reikšmės siekiant nustatyti, ar pagrindinės bylos aplinkybėmis atsisakymas leisti pakartotinai naudoti duomenis yra ekonominio pobūdžio.