36.

Tokiomis aplinkybėmis Budapešto administracinių ir darbo bylų teismas nutarė sustabdyti bylos nagrinėjimą ir pateikti Teisingumo Teismui šiuos prejudicinius klausimus: „1. Ar nustatant paslaugų teikėją siekiant apmokestinti PVM pagal 2006 m. lapkričio 28 d. Tarybos direktyvos 2006/112/EB dėl pridėtinės vertės mokesčio bendros sistemos (toliau – PVM direktyva) 2 straipsnio 1 dalies c punktą, 24 straipsnio 1 dalį ir 43 straipsnį, kai nagrinėjama, ar sandoris yra visiškai dirbtinis, neturi realaus ekonominio ir komercinio turinio ir yra sudarytas išimtinai siekiant mokesčių lengvatos, svarbu tai, kad pagrindinėje byloje licenciją perleidžiančios komercinės bendrovės vadovas ir 100 % akcijų savininkas yra fizinis asmuo, pagal licencijos sutartį perleidžiamo know-how kūrėjas? 2. Jei į pirmąjį klausimą būtų atsakyta teigiamai, ar taikant PVM direktyvos 2 straipsnio 1 dalies c punktą, 24 straipsnio 1 dalį ir 43 straipsnį, kai siekiama nustatyti galimai įvykusį piktnaudžiavimo faktą, svarbu tai, kad šis fizinis asmuo turi arba gali turėti neformalios įtakos licenciją įgijusios komercinės bendrovės veiklai ir sprendimams? Ar šiomis aplinkybėmis svarbu tai, kad know-how kūrėjas, kaip profesionalus konsultantas arba patarėjas know-how vystymo ar panaudojimo klausimais, tiesiogiai ar netiesiogiai dalyvauja arba gali dalyvauti priimant bendrovės sprendimus dėl paslaugos teikimo panaudojant šį know-how? 3. Ar pagrindinės bylos aplinkybėmis ir atsižvelgiant į tai, kas minėta antrajame klausime, nustatant paslaugos teikėją siekiant apmokestinti PVM, svarbi ne tik remiantis sutartimi įvykusio sandorio analizė, bet ir tai, kad know-how kūrėjas fizinis asmuo daro įtaką, tiksliau tariant, lemiamą įtaką arba nurodo, kaip teikti paslaugas panaudojant šį know-how? 4. Jei į trečiąjį klausimą būtų atsakyta teigiamai, į kokias aplinkybes ar kriterijus vertinant šios įtakos ir kontrolės apimtį reikia atsižvelgti siekiant nustatyti, kad [know-how kūrėjas] daro lemiamą įtaką paslaugos teikimui ir kad tai, kas sudaro tikrąjį sudaryto sandorio ekonominį turinį, buvo iš tiesų įvykdyta licenciją suteikusios įmonės naudai? 5. Ar pagrindinės bylos aplinkybėmis nagrinėjant pasinaudojimą mokesčių lengvata ir vertinant su sandoriu susijusių asmenų ir ūkio subjektų santykius svarbu tai, kad apmokestinamieji asmenys, abejotino sandorio, skirto mokesčiams išvengti, dalyviai, yra juridiniai asmenys, jei valstybės narės mokesčių institucija pripažįsta, kad būtent fizinis asmuo priima su [know-how] eksploatacija susijusius strateginius ir einamosios veiklos sprendimus? Jei atsakymas būtų teigiamas, ar reikia atsižvelgti į tai, kurioje valstybėje narėje fizinis asmuo priėmė šiuos sprendimus? Jei šioje byloje nagrinėjamomis aplinkybėmis būtų konstatuota, kad sutartyje apibrėžtas šalių statusas nėra lemiamas, ar svarbu tai, kad šioje byloje nagrinėjamai paslaugai teikti internetu reikalingų techninių priemonių, žmogiškųjų resursų ir finansinių operacijų valdymas pavestas subrangovams? 6. Jei būtų konstatuota, kad licencinės sutarties sąlygos neatspindi sandorio tikrojo ekonominio turinio, ar sutarties sąlygų perkvalifikavimas ir situacijos, kuri būtų egzistavusi nesant piktnaudžiavimo operacijos, atkūrimas reiškia, kad valstybės narės mokesčių institucija gali skirtingai nustatyti paslaugos teikimo vietos valstybę narę ir pareigos sumokėti mokestį atsiradimo vietą, jei licenciją įgijusi įmonė sumokėjo mokesčius įsteigimo valstybėje narėje pagal tos valstybės narės teisės aktus? 7. Ar SESV 49 ir 56 straipsnius reikia aiškinti taip, kad jų neatitinka ir gali būti laikomos piktnaudžiavimu įsisteigimo ir paslaugų teikimo laisvėmis sutarties sąlygos, kaip antai nagrinėjamos pagrindinėje byloje, pagal kurias įmonė, kuri yra vienoje valstybėje narėje įsisteigęs apmokestinamasis asmuo, pagal licencijos sutartį perleidžia kitai įmonei, kuri yra kitoje valstybėje narėje įsisteigęs apmokestinamasis asmuo, know-how, reikalingą suaugusiesiems skirtoms paslaugoms teikti per internetą panaudojant interaktyvias ryšių technologijas, ir teisę naudotis šiuo know-how, jei licenciją įgijusios įmonės įsteigimo valstybėje narėje taip perleistoms paslaugoms taikomas PVM yra palankesnis? 8. Kaip šioje byloje susidariusiomis aplinkybėmis vertinti, kiek tai susiję su tariama mokestine nauda, licenciją suteikiančios įmonės komercinius sumetimus? Ar šiuo atžvilgiu svarbu tai, kad licenciją suteikiančios komercinės bendrovės vadovas ir 100 % akcijų savininkas yra atitinkamą know-how sukūręs fizinis asmuo? 9. Ar vertinant piktnaudžiavimą galima atsižvelgti į tokias pagrindinės bylos aplinkybes: techninius aspektus ir infrastruktūrą, susijusias su paslaugos, kuri yra ginčijamo sandorio objektas, teikimo pradžia ir pačiu teikimu, taip pat licenciją suteikiančios įmonės žmogiškųjų išteklių pasirengimą teikti atitinkamą paslaugą, ir, jei taip, tai kiek? 10. Ar nagrinėjamu atveju PVM direktyvos 2 straipsnio 1 dalies c punktą, 24 straipsnio 1 dalį, 43 ir 273 straipsnius, siejamus su ESS 4 straipsnio 3 dalimi ir SESV 325 straipsniu, reikia aiškinti taip, jog tam, kad būtų veiksmingai vykdoma Sąjungos valstybėms narėms tenkanti pareiga greitai ir tiksliai surinkti visą PVM ir išvengti biudžeto nuostolių, galinčių atsirasti dėl tarptautinio sukčiavimo ir mokesčių vengimo paslaugos teikimo sandorio atveju, kai reikia identifikuoti paslaugos teikėją, valstybės narės mokesčių administratorius per mokesčių (administracinę) tyrimo procedūrą, siekdamas atskleisti aplinkybes ir tam rinkdamas įrodymus, gali naudotis duomenimis, informacija ir įrodinėjimo priemonėmis, kaip antai vykdant baudžiamąjį persekiojimą mokesčių institucijos tyrimų tarnybos slaptai fiksuotų komunikacijų įrašais, ir panaudoti jas grindžiant savo išvadas apie mokestinius padarinius, jei administracines bylas nagrinėjantis teismas, vertindamas valstybės narės mokesčių institucijos administracinio potvarkio teisėtumą, gali patikrinti šiuos įrodymus? 11. Ar esant šioje byloje nagrinėjamai situacijai PVM direktyvos 2 straipsnio 1 dalies c punktą, 24 straipsnio 1 dalį ir 43 ir 273 straipsnius, siejamus su ESS 4 straipsnio 3 dalimi ir SESV 325 straipsniu, reikia aiškinti taip, jog tam, kad būtų veiksmingai vykdoma Sąjungos valstybėms narėms tenkanti pareiga greitai ir tiksliai surinkti visą PVM ir pareiga užtikrinti, kad apmokestinamieji asmenys vykdytų jiems nustatytas pareigas, valstybės narės mokesčių institucija, neviršydama jai nustatytų įgaliojimų, gali naudotis įrodinėjimo priemonėmis, kurios buvo gautos vykdant dėl mokesčių vengimo pradėtą baudžiamąjį persekiojimą, taip pat tais atvejais, kai pagal nacionalinę teisę vykstant administracinei procedūrai neleidžiama mokesčių vengimo prevencijos tikslais slapta rinkti informacijos, o toks rinkimas vykdant baudžiamąjį persekiojimą susietas su tam tikromis garantijomis, nenumatytomis per su mokesčiais susijusią administracinę procedūrą, tačiau mokesčių institucijai suteikiama galimybė veikti pagal laisvo įrodymų vertinimo principą? 12. Ar EŽTK 8 straipsnio 2 dalis, siejama su 1950 m. lapkričio 4 d. Romoje pasirašytos Europos žmogaus teisių ir pagrindinių laisvių apsaugos konvencijos (toliau – EŽTK) 52 straipsnio 2 dalimi, yra kliūtis pripažinti dešimtajame ir vienuoliktajame klausimuose nurodytą valstybės narės mokesčių administratoriaus kompetenciją ir ar šios bylos aplinkybėmis kova su mokesčių vengimu, atsižvelgiant į veiksmingo mokesčių surinkimo ir „ekonominės valstybės gerovės“ tikslus, galima pateisinti tai, kad per su mokesčiais susijusią administracinę procedūrą remiamasi išvadomis, darytinomis iš slapta gautos informacijos? 13. Jei į dešimtąjį–dvyliktąjį klausimus būtų atsakyta, kad valstybės narės mokesčių administratorius gali naudotis tokiomis įrodinėjimo priemonėmis per administracinę procedūrą, ar valstybės narės mokesčių administratorius, siekdamas užtikrinti teisės į gerą administravimą ir teisės į gynybą veiksmingumą pagal Chartijos 7, 8, 41 ir 48 straipsnius, siejamus su jos 51 straipsnio 1 dalimi, turi absoliučią pareigą išklausyti apmokestinamąjį asmenį per administracinę procedūrą, užtikrinti jam galimybę susipažinti su išvadomis, darytinomis iš slapta gautos informacijos, ir atsižvelgti į tikslus, dėl kurių rinkti atitinkamose įrodinėjimo priemonėse užfiksuoti duomenys, ar, atvirkščiai, kadangi slapta surinkta informacija skirta tik baudžiamajam tyrimui, negalima naudotis tokiomis įrodinėjimo priemonėmis? 14. Tuo atveju, jei įrodinėjimo priemonių gavimas ir naudojimas pažeidžia Chartijos 7, 8, 41 ir 48 straipsnius, siejamus su jos 47 straipsniu, ar teisę į veiksmingą teisinę gynybą atitinka nacionalinės teisės aktai, pagal kuriuos procedūriniu trūkumu grindžiamas skundas teismui dėl mokesčių srityje priimto sprendimo galiojimo gali būti patenkintas ir skundžiamas sprendimas pripažintas negaliojančiu tik tuo atveju, jei atitinkamu atveju egzistuoja konkreti galimybė, kad, nesant procedūrinio trūkumo, būtų buvęs priimtas kitoks nei skundžiamas sprendimas, be to, šis trūkumas iš esmės paveikė ieškovės materialinę teisinę padėtį, ar procedūrinius trūkumus reikia vertinti atsižvelgiant į platesnį kontekstą, nepaisant to, kokią įtaką procedūros rezultatui turi Chartijos nuostatas pažeidžiantis procedūrinis trūkumas? 15. Ar Chartijos 47 straipsnio veiksmingumas neatsiejamas nuo to, kad, esant tokiai procesinei situacijai, kaip nagrinėjamoji, skundą dėl valstybės narės mokesčių administratoriaus sprendimo nagrinėjantis teismas gali patikrinti, ar baudžiamojo persekiojimo tvarka ir tikslais slapta rinktos įrodinėjimo priemonės gautos teisėtai, visų pirma tais atvejais, kai apmokestinamasis asmuo, kurio baudžiamasis persekiojimas vykdytas lygiagrečiai, nežino apie tokių dokumentų egzistavimą ir negali ginčyti jų teisėtumo teisme? 16. Atsižvelgiant į šeštąjį klausimą, ar Reglamentą Nr. 904/2010, visų pirma jo 7 konstatuojamąją dalį, pagal kurią siekdamos surinkti mokėtinus mokesčius valstybės narės turėtų bendradarbiauti, kad būtų užtikrinta, jog PVM teisingai apskaičiuojamas, todėl jos turi ne tik stebėti, ar mokėtini mokesčiai tinkamai taikomi jų teritorijoje, bet ir teikti paramą kitoms valstybėms narėms, kad būtų užtikrinta, jog mokesčiai, susiję su jų teritorijoje vykdoma veikla, bet mokėtini kitoje valstybėje narėje, būtų tinkamai taikomi, reikia aiškinti taip, kad tokiomis faktinėmis aplinkybėmis, kaip nagrinėjamosios, mokesčių administratorius, nustatęs mokesčių skolą, turi pateikti prašymą kitos valstybės narės, kurioje patikrintas apmokestinamasis asmuo sumokėjo mokestį, mokesčių administratoriui? 17. Jei atsakymas į šešioliktąjį klausimą būtų teigiamas ir teismas pripažintų valstybės narės mokesčių administratoriaus priimtus sprendimus negaliojančiais dėl renkant informaciją padarytų procedūrinių pažeidimų ir pažeistos bendradarbiavimo pareigos, kokius teisinius padarinius skundą dėl administracinių sprendimų nagrinėjantis teismas turėtų taikyti atsižvelgdamas, be kita ko, į keturioliktąjį klausimą?“