GENERALINĖS ADVOKATĖS

JULIANE KOKOTT IŠVADA,

pateikta 2009 m. spalio 29 d. ( 1 )

Byla C-456/08

Europos Komisija

prieš

Airiją

„Valstybės įsipareigojimų neįvykdymas — Direktyva 93/37/EEB — Viešieji darbų pirkimai — Pranešimas kandidatams ir dalyviams apie sprendimus dėl sutarčių sudarymo — Direktyva 89/665/EEB — Peržiūros procedūros sudarant viešojo pirkimo sutartis — Ieškinio pareiškimo terminas — Ieškinio pareiškimo termino skaičiavimo pradžios data“

I — Įžanga

1. Šis prašymas priimti prejudicinį sprendimą suteikia Teisingumo Teismui galimybę patikslinti savo praktiką dėl viešųjų pirkimų konkursą pralaimėjusių dalyvių teisių gynimo priemonių.

2. Viena vertus, Komisija kaltina Airiją, kad konkrečiu atveju Airijos institucija viešajame kelio statybų projekto konkurse neinformavo pralaimėjusio dalyvių konsorciumo apie galutinį perkančiosios organizacijos sprendimą.

3. Kita vertus, Komisija ir Airija ginčijasi, ar Airijos proceso teisėje numatyti terminai yra pakankamai aiškūs, apibrėžti ir prognozuojami, kad sudarytų galimybę veiksmingai peržiūrėti perkančiosios organizacijos sprendimus.

4. Kiek tai susiję su minėta problematika, ši byla turi panašumų su byla Uniplex (UK) (C-406/08), kurioje šiandien taip pat pateikiu savo išvadą.

II — Teisinis pagrindas

A — Bendrijos teisė

5. Bendrijos teisinį pagrindą šioje byloje nustato Direktyvos 93/37/EEB ( 2 ) ir 89/665/EEB ( 3 ).

6. Direktyva 97/52/EB ( 4 ) iš dalies pakeistos redakcijos Direktyvos 93/37 8 straipsnio 2 dalyje nustatyta: „Perkančiosios organizacijos nedelsdamos praneša kandidatams ir konkurso dalyviams apie sprendimus, priimtus dėl sutarčių sudarymo, bei priežastis, kodėl jos nusprendė nesudaryti sutarties, dėl kurios buvo kviečiama teikti pasiūlymus, arba pakartoti procedūrą, ir, jeigu būtų pareikalauta, – padaro tai raštu. Apie tokius sprendimus jos taip pat praneša Europos Bendrijų oficialiųjų leidinių biurui.“

7. Direktyva 92/50 ( 5 ) iš dalies pakeistos redakcijos ( 6 ) Direktyvos 89/665 1 straipsnyje nustatyta: „1) Valstybės narės imasi priemonių, reikalingų užtikrinti, kad dėl sutarčių sudarymo tvarkos, kuri patenka į Direktyvų 71/305/EEB, 77/62/EE ir 92/50/EEB <…> taikymo sritį, sprendimai, kuriuos priima perkančiosios organizacijos, gali būti veiksmingai ir kuo greičiau peržiūrėti pagal sąlygas, numatytas toliau esančiuose straipsniuose, ypač 2 straipsnio 7 punktą, remiantis tuo, kad tokie sprendimai pažeidė Bendrijos teisę viešojo pirkimo srityje arba nacionalines tą teisę įgyvendinančias taisykles. 2) Valstybės narės užtikrina, kad nebūtų diskriminuojamos įmonės, teigiančios, kad sutarčių sudarymo procedūros metu jos patyrė žalą dėl šioje Direktyvoje numatytų skirtumų tarp Bendrijos teisę įgyvendinančių nacionalinių taisyklių bei kitų nacionalinių taisyklių. 3) Valstybės narės užtikrina, kad remiantis išsamiomis taisyklėmis, kurias gali nustatyti valstybės narės, būtų įmanoma taikyti peržiūros procedūras bent jau kiekvienam suinteresuotam asmeniui, kuris nori arba norėjo, kad su juo būtų sudaryta tam tikra viešojo prekių pirkimo arba viešojo darbų pirkimo sutartis ir kuris dėl tariamo pažeidimo rizikavo ar rizikuoja patirti žalą. Visų pirma valstybės narės gali reikalauti, kad peržiūros siekiantis asmuo iš anksto informuotų perkančiąją organizaciją apie tariamą pažeidimą ir apie savo ketinimą reikalauti peržiūros.“ ( 7 )

B — Nacionalinė teisė

8. Iš nacionalinės teisės šiai bylai reikšmingi Airijos teisės aktai „European Communities (Award of Public Authorities’ Contracts) Regulations 2006“ ( 8 ) (APAC nutarimas) bei „Rules of the Superior Courts“ ( 9 ) (RSC).

9. APAC nutarimo 49 straipsnyje, be kita ko, nustatyta: „1. Kai tik tai įmanoma, priėmus sprendimą dėl viešojo pirkimo sutarties, preliminariojo susitarimo arba leidimo dalyvauti dinaminėje pirkimo sistemoje, perkančioji organizacija sparčiausiomis komunikacijos priemonėmis (pvz., elektroniniu paštu arba faksu) praneša kandidatams ir dalyviams apie sprendimą. <…> 5. Perkančioji organizacija sudaro viešojo pirkimo sutartį su pasirinktu dalyviu tik praėjus ne mažiau kaip 14 dienų po to, kai dalyviams buvo pagal 1 dalį pranešta apie sprendimą dėl sutarties sudarymo <…>“

10. RSC 84a straipsnio 4 dalyje ( 10 ) numatyta: „Ieškinys dėl sprendimo sudaryti viešojo pirkimo sutartį arba dėl jos sudarymo peržiūros turi būti pateiktas kuo anksčiau ir bet kuriuo atveju per 3 mėnesius nuo datos, kai pirmą kartą atsirado pagrindas jam pareikšti, nebent, teismo nuomone, pagrįsta šį terminą pratęsti.“

III — Faktinės aplinkybės ir ikiteisminė procedūra

11. Irish National Roads Authority (NRA) – tai institucija, kuriai Airijoje pavesta kelių statyba ir priežiūra.

12. 2001 m. liepos 10 d.Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje NRA paskelbė kvietimą pareikšti susidomėjimą Dundalk Western Bypass Motorway aplinkkelio planavimu, statyba, finansavimu ir valdymu. Rangovas turėjo sudaryti su NRA viešojo ir privataus subjekto partnerystę ( 11 ) ir preliminariai valdyti kelią 30 metų.

13. 2001 m. gruodžio mėnesį NRA pakvietė keturis suinteresuotus asmenis deryboms. Du iš jų, t. y. konsorciumus EuroLink ir Celtic Roads Group, 2003 m. balandžio mėnesį NRA pasirinko nuodugnesnėms deryboms. 2003 m. rugpjūčio 8 d. ji pakvietė šiuos du konsorciumus pateikti galutinius pasiūlymus („best and final offer“).

14. 2003 m. spalio 14 d. NRA pranešė EuroLink nusprendusi pasirinkti Celtic Roads Group kaip pirmumo teisę turintį dalyvį. Vis dėlto pranešime NRA pabrėžė, kad EuroLink pasiūlymas neatmetamas. Jeigu tolesni pokalbiai su Celtic Roads Group nepasibaigtų sutarties sudarymu, NRA pasilieka teisę vietoj Celtic Roads Group pakviesti deryboms EuroLink.

15. 2003 m. gruodžio 9 d. NRA nusprendė sudaryti sutartį su Celtic Roads Group. Sutartis su Celtic Roads Group buvo pasirašyta dieną. Nuo atitinkamo turinio pranešimą buvo galima perskaityti NRA internetiniame puslapyje, be to, apie tai buvo paskelbta Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.

16. 2004 m. balandžio 8 d.SIAC Construction Limited (SIAC), atmesto konsorciumo EuroLink įmonė, High Court of Ireland pareiškė ieškinį dėl žalos atlyginimo, kuris buvo grindžiamas įvairiais tariamais viešojo pirkimo procedūros trūkumais.

17. 2004 m. liepos 16 d. Sprendimu ( 12 )High Court atmetė šį ieškinį kaip nepriimtiną, nes tariamai jis buvo pareikštas praleidus terminą. Priešingai nei SIAC, Airijos teismas padarė prielaidą, kad priežastys ieškiniui pareikšti SIAC buvo žinomos vėliausiai nuo 2003 m. spalio 14 dienos, kai NRA informavo EuroLink apie pirmumo teisę turintį dalyvį. Teismo teigimu, remiantis RSC 84a straipsnio 4 dalimi, SIAC savo ieškinį turėjo pareikšti praėjus daugiausia 3 mėnesiams nuo šios datos.

18. Tuomet SIAC pateikė skundą Komisijai. Jame įmonė, be kita ko, tvirtino, kad NRA niekuomet nebuvo pranešusi jai apie sprendimą dėl viešojo pirkimo.

19. Gavusi šį skundą, 2004 m. lapkričio 15 d. Komisija pirmiausia išsiuntė Airijos institucijoms administracinį laišką, kuriame paprašė pateikti detalesnės informacijos apie faktines aplinkybes. Airijos atsakymas neišsklaidė Komisijos abejonių. Tuomet Komisija išsiuntė Airijai oficialųjį pranešimą ir papildomą oficialųjį pranešimą, į kuriuos Airija raštu atsakė ir dieną.

20. Tačiau kadangi Airijos paaiškinimai ir toliau netenkino Komisijos, 2008 m. vasario 1 d. ji priėmė pagrįstą nuomonę EB 226 straipsnio 1 dalies prasme ir paragino Airiją per du mėnesius imtis tinkamų priemonių, siekiant įvykdyti šioje nuomonėje išdėstytus reikalavimus. Airija atsakė į šią nuomonę ir, be kita ko, pažymėjo, kad, perkeliant Direktyvą 2007/66, svarstomi nacionalinių įstatymų ir kitų teisės aktų pakeitimai. Tačiau ir toks atsakymas Komisijai pasirodė nepakankamas.

IV — Šalių reikalavimai ir procesas Teisingumo Teisme

21. 2008 m. spalio 14 d. raštu, kurį Teisingumo Teismas gavo , Komisija pareiškė Airijai šį ieškinį.

22. Komisija prašo: — pripažinti, kad nacionalinės teisės aktuose, reglamentuojančiuose konkurso dalyvių teisę į teisminę kontrolę viešųjų pirkimų procedūrose, nustačiusi terminų taisykles ir sprendimą sudaryti sutartį, skundžiančiam ieškovui apie tai nepranešdama, Airija, kiek tai susiję su taikytinais terminais, neįvykdė įsipareigojimų pagal Tarybos direktyvos 89/665/EEB, susijusios su peržiūros procedūrų taikymu sudarant viešojo prekių pirkimo ir viešojo darbų pirkimo sutartis, 1 straipsnio 1 dalį, kaip ją išaiškino Teisingumo Teismas, o kiek tai susiję su nepranešimu, – pagal Direktyvos 89/665/EEB 1 straipsnio 1 dalį, kaip ją išaiškino Teisingumo Teismas, bei pagal Tarybos direktyvos 93/37/EEB dėl viešojo darbų pirkimo sutarčių sudarymo tvarkos derinimo 8 straipsnio 2 dalį, ir — priteisti iš Airijos bylinėjimosi išlaidas.

23. Airija savo ruožtu prašo: — atmesti ieškinį ir — nurodyti Komisijai padengti bylinėjimosi išlaidas.

24. Komisijos ieškinys Teisingumo Teisme iš pradžių buvo nagrinėjamas taikant rašytinę procedūrą, o vėliau per 2009 m. rugsėjo 24 d. posėdį – žodžiu ( 13 ).

V — Vertinimas

25. Komisijos ieškinys pagrįstas, jeigu Airija pažeidė įsipareigojimus pagal EB sutartį. Pagal EB 249 straipsnio 3 pastraipą bei EB 10 straipsnį šiems įsipareigojimams priskiriama ir pareiga įgyvendinti Bendrijos direktyvų tikslus.

26. Šioje byloje Komisija savo ieškinį grindžia dviem kaltinimais. Pirmasis kaltinimas susijęs su konkrečiu atveju; jis pateiktas dėl tariamo nepranešimo apie sprendimą sudaryti sutartį dėl kelio statybų projekto Dundalk Western Bypass Motorway atmestam dalyvių konsorciumui. Antrasis kaltinimas yra platesnis už šį pavienį atvejį; juo skundžiamas teisių gynimo priemonių terminų reglamentavimas pagal Airijos teisę, kaip jis įtvirtintas RSC 84a straipsnio 4 dalyje.

A — Pirmasis kaltinimas: nepranešimas apie sprendimą sudaryti sutartį

27. Savo pirmuoju kaltinimu Komisija kaltina Airiją pažeidus įsipareigojimus pagal Direktyvos 89/665 1 straipsnio 1 dalį bei Direktyvos 93/37 8 straipsnio 2 dalį dėl to, kad NRA, nesilaikydama taisyklių, nepranešė apie savo sprendimą sudaryti sutartį dėl kelio statybų projekto Dundalk Western Bypass Motorway atmestam dalyviui.

28. Ir Komisija, ir Airija, neatlikdamos detalesnio nagrinėjimo, daro prielaidą, kad kelio statybų projektas Dundalk Western Bypass Motorway, dėl kurio NRA buvo paskelbusi konkursą, yra viešojo darbų pirkimo sutartis Direktyvos 93/37 prasme.

29. Todėl, remiantis Direktyvos 93/37 8 straipsnio 2 dalimi, NRA, kaip perkančioji organizacija, turėjo nedelsdama pranešti kandidatams ir konkurso dalyviams apie savo sprendimą dėl šios sutarties.

30. Tokia pati pareiga taip pat išplaukia iš Direktyvos 89/665 1 straipsnio 1 dalies, nes veiksminga teisinė apsauga nuo sprendimų sudaryti sutartį gali būti užtikrinta tik tuomet, jei visi kandidatai ir dalyviai laiku ir išsamiai informuojami apie šiuos sprendimus ( 14 ).

31. Vis dėlto neginčijama, kad atmestam dalyvių konsorciumui Eurolink, kuriam priklausė SIAC, NRA niekuomet oficialiai nebuvo pranešusi apie savo sprendimą sutartį dėl nagrinėjamo kelio statybų projekto sudaryti su konkuruojančiu konsorciumu Celtic Roads Group.

32. Tokio pranešimo negali adekvačiai pakeisti ir 2004 m. vasario 9 d. pranešimas NRA interneto puslapyje bei skelbimas Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje. Jais apie galutinį NRA ir Celtic Roads Group sutarties sudarymą paprasčiausia buvo informuota visuomenė. Tačiau kad atmestiems kandidatams ar dalyviams būtų suteikta veiksmingos teisinės apsaugos galimybė, jie laiku iki sutarties sudarymo, o ne atsiradus įvykusiems faktams, privalėjo būti informuoti apie NRA sprendimą sudaryti sutartį ( 15 ).

33. Šitaip, kiek tai susiję su kelio statybų projektu Dundalk Western Bypass Motorway, NRA neįvykdė savo informavimo pareigų Direktyvos 93/37 8 straipsnio 2 dalies ir Direktyvos 89/665 1 straipsnio 1 dalies prasme.

34. Airija atsikerta, kad vis dėlto šioje byloje nebuvo pažeistos SIAC teisės. Atsižvelgiant į šios bylos aplinkybes, įmonė niekuomet nebuvo nežinomybėje dėl to, ar NRA sudarys sutartį dėl kelio statybų projekto. Šiuo klausimu Airija daro nuorodą į 2003 m. spalio 14 d. NRA raštą, kuriuo konsorciumas EuroLink buvo informuotas apie Celtic Roads Group pasirinkimą kaip pirmumo teisę turinčio dalyvio. Airijos nuomone, vėliausiai nuo šio momento SIAC privalėjo suprasti, kad, išskyrus išskirtines aplinkybes ( 16 ), bus priimtas perkančiosios organizacijos sprendimas Celtic Roads Group naudai. Šiuo klausimu Airija aiškiai pritaria High Court of Ireland argumentams nacionalinėje peržiūros procedūroje ( 17 ).

35. Tačiau šis prieštaravimas neteisingas. Savo 2003 m. spalio 14 d. rašte NRA nebuvo pranešusi apie savo galutinį sprendimą sudaryti sutartį ir netgi tiesiogiai atkreipė EuroLink dėmesį į tai, kad jo pasiūlymas neatmetamas. Nors tai, kad NRA pasirinko „pirmumo teisę turintį dalyvį“ iš tiesų jau galėjo būti svarbus preliminarus sprendimas, tai dar nereiškė galutinio apsisprendimo pasirinkti šį dalyvį. NRA akivaizdžiai pasiliko teisę prireikus vėliau vietoj Celtic Roads Group pakviesti pokalbiams EuroLink. Taigi tuo metu EuroLink galėjo daryti prielaidą, kad dar neprarado visų galimybių.

36. Neatsižvelgiant į tai, procese dėl įsipareigojimų neįvykdymo pagal EB 226 straipsnį, kuris turi objektyvų pobūdį, ir taip nėra svarbu, ar dėl tam tikros valstybės narės viešųjų institucijų kilo konkreti žalą arba atsirado kitokių neigiamų pasekmių ( 18 ).

37. Galiausiai Airija pabrėžia, kad jos nacionalinė teisė atitinka Bendrijos teisėje įtvirtintas informavimo pareigas; jos teigimu, APAC nutarimo 49 straipsnio 1 dalyje jos įgyvendintos teisingai. Tokiomis aplinkybėmis pavienis atvejis, kai nebuvo pranešta apie perkančiosios organizacijos sprendimą, negali būti vadinamas Bendrijos teisės pažeidimu.

38. Tačiau šis Airijos argumentas taip pat neįtikina. Viena vertus, visiškai nėra neginčytina, kad APAC nutarimo 49 straipsnio 1 dalyje iš tikrųjų teisingai įgyvendintos Bendrijos teisėje įtvirtintos informavimo pareigos; šiuo klausimu dėl Airijos pradėtas kitas procesas dėl įsipareigojimų neįvykdymo ( 19 ). Kita vertus, remiantis nusistovėjusia Teisingumo Teismo praktika, procese dėl įsipareigojimų neįvykdymo ne tik gali būti tikrinama tam tikros valstybės narės įstatymų ir kitų teisės aktų atitiktis Bendrijos teisei, bet ir konstatuotas nacionalinių institucijų padarytas Bendrijos teisės pažeidimas konkrečiu atveju ( 20 ).

39. Todėl apskritai darau išvadą, kad pirmasis Komisijos kaltinimas pagrįstas.

B — Antrasis kaltinimas: Bendrijos teisei prieštaraujantis teisių gynimo priemonių terminų reglamentavimas Airijos proceso teisėje

40. Antruoju kaltinimu Komisija kaltina Airiją pažeidus Direktyvos 89/665 1 straipsnio 1 dalį dėl to, kad RSC 84a straipsnio 4 dalyje naikinamieji prašymų dėl peržiūros terminai sureglamentuoti tokiu būdu, kuris prieštarauja iš Bendrijos teisės kylantiems reikalavimams.

41. Direktyvoje 89/665 nėra aiškių taisyklių dėl pagal jos 1 straipsnį peržiūros procedūroms taikomų terminų ( 21 ). Tačiau nusistovėjusioje praktikoje Teisingumo Teismas pripažįsta, kad valstybės narės, pasinaudodamos savo proceso autonomija, turi teisę įvesti protingus naikinamuosius terminus teisėms ginti, jei tai darydamos jos paiso ekvivalentiškumo (lygiavertiškumo) ir veiksmingumo principų ( 22 ). Abu šiuos principus atspindi Direktyvos 89/665 1 straipsnis: ekvivalentiškumo principas – jos 2 dalyje, o veiksmingumo – 1 dalyje ( 23 ).

42. Šioje byloje mus visų pirma domina veiksmingumo principas. Neginčijama, kad Airija turi teisę numatyti naikinamuosius prašymų dėl perkančiųjų organizacijų sprendimų peržiūros terminus ( 24 ). Bylos šalys nesutaria vien dėl tam tikrų nacionalinio terminų reglamentavimo detalių. Iš esmės reikia išnagrinėti, ar šis terminų reglamentavimas yra pakankamai aiškus, kad užtikrintų veiksmingos peržiūros galimybę Direktyvos 89/665 1 straipsnio 1 dalies prasme. Komisija tai neigia. Viena vertus, ji atkreipia dėmesį į neaiškumus nustatant sprendimų, kuriems apskųsti galioja RSC 84a straipsnio 4 dalies terminas, rūšis ir, kita vertus, į neaiškumus dėl šio termino trukmės.

1. Dėl sprendimų, kuriems galioja naikinamasis terminas, rūšių nustatymo (pirma antrojo klausimo dalis)

43. Pirmoje savo antrojo kaltinimo dalyje Komisija kritikuoja tai, kad nėra užtikrinamas teisinis tikrumas dėl sprendimų viešųjų pirkimų srityje, kuriems apskųsti taikomas RSC 84a straipsnio 4 dalyje nustatytas terminas. Remiantis jos tekstu, RSC 84a straipsnio 4 dalis taikoma tik ieškiniams „dėl sprendimo sudaryti sutartį arba dėl laimėtojo nustatymo“ peržiūros. Tačiau praktikoje šios nuostatos taikymo sritis išplečiama, įtraukiant į tarpinius sprendimus, ir todėl prašyti juos peržiūrėti taip pat galima tik per RSC 84a straipsnio 4 dalyje nustatytą terminą.

44. Faktai, kuriais šiuo klausimu remiasi Komisija, neginčytini: ir Airijos pastabos šiame procese dėl įsipareigojimų neįvykdymo, ir High Court of Ireland sprendimas dėl kelio statybų projekto Dundalk Western Bypass Motorway ( 25 ) patvirtina, kad praktikoje kompetentingos Airijos institucijos taiko RSC 84a straipsnio 4 dalyje sureglamentuotą ieškinio pateikimo terminą ne tik skundams dėl galutinių sprendimų („dėl sprendimo sudaryti sutartį arba dėl laimėtojo nustatymo“), bet ir skundams dėl perkančiųjų organizacijų tarpinių sprendimų ( 26 ).

45. Tačiau bylos šalys visiškai nesutaria, ar nacionalinių institucijų taip aiškinama ir taikoma RSC 84a straipsnio 4 dalis atitinka Direktyvos 89/665 1 straipsnio 1 dalies reikalavimus.

46. Direktyvos 89/665 1 straipsnio 1 dalyje reikalaujama, kad perkančiųjų organizacijų sprendimus būtų galima „veiksmingai ir kuo greičiau peržiūrėti“ dėl galimų viešųjų pirkimų teisės pažeidimų.

47. Remiantis EB 249 straipsnio 3 pastraipa kartu su EB 10 straipsniu, šiam tikslui pasiekti valstybės narės turi imtis visų bendrų ir specialių priemonių. Pagal nusistovėjusią teismų praktiką jos turi suformuoti aiškų teisinį pagrindą atitinkamoje srityje ( 27 ). Jos privalo sukurti pakankamai tikslią, aiškią ir skaidrią nacionalinę teisinę padėtį, kad privatūs teisės subjektai galėtų suvokti savo teises ir pareigas ( 28 ).

48. Tas pats, be to, išplaukia ir iš teisinio saugumo principo, kuris, kaip bendrasis teisės principas, yra Bendrijos teisės sistemos dalis ir saisto valstybes nares joms naudojantis savo įgaliojimais Bendrijos teisės taikymo srityje ( 29 ). Pagal nusistovėjusią teismų praktiką prie teisinio saugumo reikalavimų priskiriama tai, kad teisės aktai, galintys turėti nepalankių pasekmių privatiems asmenims, turi būti aiškūs, tikslūs, o jų poveikį turi būti įmanoma numatyti ( 30 ).

49. Termino reglamentavimui, kaip antai RSC 84a straipsnio 4 daliai, ypač svarbūs aiškumo, apibrėžtumo ir galėjimo prognozuoti reikalavimai. Neaiškumai dėl galiojančių terminų, atsižvelgiant į galimą teisės praradimą, gali sukelti ypač reikšmingų neigiamų pasekmių privatiems asmenims ir įmonėms. Jeigu konkurso dalyvis ar kandidatas praleidžia RSC 84a straipsnio 4 dalyje nustatytą ieškinio pateikimo terminą, jis nebegali skųsti galimų viešųjų pirkimų teisės pažeidimų ir praranda galimybę imtis veiksmų, kad atitinkamam perkančiosios organizacijos sprendimui būtų taikoma peržiūros procedūra. Tuomet jis nebetenka teisės teisme ginčyti patį viešojo užsakymo suteikimą arba bent reikalauti žalos atlyginimo už negautą viešąjį užsakymą ( 31 ).

50. Tačiau naikinamojo termino taikymas kaip tik negali lemti, kad bus panaikintas praktinis pasinaudojimo teise į perkančiosios organizacijos sprendimų peržiūrą veiksmingumas ( 32 ).

51. Tik tuomet, jeigu neabejotinai matyti, jog parengiamieji perkančiųjų organizacijų sprendimai arba šioje byloje ginčijami tarpiniai sprendimai lemia naikinamojo termino pagal RSC 84a straipsnio 4 dalį pradžią, konkurso dalyviai ir kandidatai gali imtis reikiamų veiksmų, kad galėtų pavesti veiksmingai peržiūrėti, kaip numatyta Direktyvos 89/665 1 straipsnio 1 dalyje, galimus viešųjų pirkimų teisės pažeidimus ir išvengti to, kad jų kaltinimai bus pateikti praleidus terminą.

52. Atsižvelgdama į tai, manau, kad Direktyvos 89/665 1 straipsnio 1 dalies reikalavimų neatitinka RSC 84a straipsnio 4 dalyje numatyto termino taikymo išplėtimas įtraukiant tarpinius sprendimus ir kad tai nėra aiškiai pasakyta nuostatos tekste. Dėl šios priežasties viešųjų pirkimų konkurso dalyviai ir kandidatai negali pakankamai užtikrintai numatyti terminą reglamentuojančios nuostatos poveikio ir visų pirma jos lemiamo teisių praradimo. Taip užkertamas kelias veiksmingos perkančiųjų organizacijų sprendimų peržiūros tikslui, kurio reikalaujama Direktyvos 89/665 1 straipsnio 1 dalyje.

— Dėl Airijos prieštaravimo, kad terminas tarpiniams sprendimams apskųsti atitinka Direktyvos 89/665 tikslus ir visų pirma pagreitinimo reikalavimą

53. Pirmiausia Airija teigia, kad pagal Direktyvą 89/665 ir dėl jos susiklosčiusią teismų praktiką skundžiami visi perkančiųjų organizacijų sprendimai. RSC 84a straipsnio 1 dalyje numatyto termino taikymo išplėtimas atitinka Bendrijos teisės reikalavimus. Be to, Direktyva 89/665 grindžiama pagreitinimo reikalavimu. Jos 1 straipsnio 1 dalyje reikalaujama, kad perkančiųjų organizacijų sprendimai būtų peržiūrimi ne tik veiksmingai, bet ir kuo greičiau. Todėl RSC 84a straipsnio 4 dalyje nustatytas terminas turi būti taikomas visų perkančiųjų organizacijų sprendimų peržiūrai. Jeigu būtų leista, kad atmesti konkurso dalyviai visus savo prieštaravimus pateiktų tik priėmus galutinį perkančiosios organizacijos sprendimą, reikėtų nuogąstauti dėl ilgalaikio teisinio netikrumo ir didelių laiko sąnaudų sudarant viešojo pirkimo sutartis. Be to, tai neleidžia ištaisyti galimų viešųjų pirkimų teisės pažeidimų dar vykstant viešojo pirkimo procedūrai.

54. Šiuo klausimu pastebėtina, kad savaime suprantama, jog Airija gali numatyti naikinamuosius terminus ir parengiamųjų ar tarpinių perkančiųjų organizacijų sprendimų – pavyzdžiui, „short list“ (trumpojo sąrašo) sudarymo arba pirmumo teisę turinčio dalyvio nustatymo – peržiūrai pagal viešųjų pirkimų teisę. Kaip minėta ( 33 ), protingų naikinamųjų terminų nustatymas atitinka Bendrijos teisę, jeigu paisoma ekvivalentiškumo ir veiksmingumo principų. Tokie naikinamieji terminai – net santykinai trumpi – gali būti juo labiau leistini ir prasmingi, jeigu tam tikroje srityje Bendrijos teisėje nustatytas pagreitinimo reikalavimas numačius, kaip tai yra viešųjų pirkimų teisėje, veikti „kuo greičiau“ ( 34 ) (Direktyvos 89/665 1 straipsnio 1 dalis ( 35 )).

55. Taigi visiškai teisinga, kad taikydama RSC 84a straipsnio 4 dalyje nustatytą terminą ir tarpiniams sprendimams Airija siekia teisėto ir direktyvą atitinkančio tikslo ( 36 ). Vis dėlto šis tikslas turi būti pasiektas paisant teisinio saugumo reikalavimų nacionalinėje teisėje. Terminas turi būti sureglamentuotas aiškiai ir tiksliai, o jo poveikį turi būti įmanoma numatyti. Direktyvos tikslams pasiekti skirta nacionalinė praktika neatleidžia valstybės narės nuo pareigos sukurti pakankamai tikslią, aiškią ir skaidrią nacionalinę teisinę padėtį, kad privatūs teisės subjektai galėtų suvokti savo teises ir pareigas ( 37 ).

56. Be to, šioje byloje reikia turėti omenyje, kad Direktyvoje 89/665 valstybių narių reikalaujama įgyvendinti ne tik kuo greitesnės, bet ir veiksmingos perkančiųjų organizacijų peržiūros tikslą (žr. Direktyvos 89/665 1 straipsnio 1 dalį). Nacionalinė praktika, kuria pasiekiamas tik vienas šių dviejų tikslų kito tikslo sąskaita, neatitinka direktyvos. Teisingas RSC 84a straipsnio 4 dalyje įtvirtinto naikinamojo termino išplėtimas įtraukiant tarpinius sprendimus veikiausiai padeda įgyvendinti kuo greitesnės peržiūros tikslą; tačiau kartu nesant patikslinimo RSC 84a straipsnio 4 dalyje tokia Airijos institucijų praktika kenkiama teisiniam saugumui ir todėl galiausiai trukdoma pasiekti veiksmingos peržiūros tikslą ( 38 ).

57. Reikia pridurti, kad tarp teisinio saugumo reikalavimo ir viešųjų pirkimų teisėje numatyto pagreitinimo reikalavimo nėra principinio prieštaravimo ( 39 ). Atvirkščiai, kuo greitesnė perkančiųjų organizacijų sprendimų peržiūra padeda sukurti teisinį saugumą, su sąlyga, kad tam taikoma procedūra, įskaitant naikinamuosius terminus, nacionalinėje teisėje reglamentuojama taip aiškiai, apibrėžtai ir prognozuojamai, kaip tik tai įmanoma.

58. Taigi pirmasis Airijos prieštaravimas atmestinas.

— Dėl Airijos prieštaravimo, kad jos nacionalinė teisė paremta „common law“

59. Airija taip pat tvirtina, kad jos nacionalinė teisė grindžiama „common law“. Jos teigimu, common-law sistemoje, kaip antai galiojančioje Airijoje, svarbios ne tik įstatyminės nuostatos, bet ir teismų praktika. Prireikus konkurso dalyviai ir kandidatai turėtų kreiptis teisininkų patarimo.

60. Šiuo klausimu pastebėtina, kad direktyva palieka valstybėms narėms teisę pasirinkti formą ir būdus joje numatytam rezultatui pasiekti (EB 249 straipsnio 3 pastraipa). Todėl direktyvos įgyvendinimas nacionalinėje teisėje nebūtinai reikalauja priimti aiškias ir specialias teisės nuostatas, o tam gali pakakti ir bendrojo teisinio konteksto. Tačiau lemiamos reikšmės turi tai, kad pasirinkus tokį metodą būtų iš tikrųjų pakankamai aiškiai ir apibrėžtai užtikrintas visiškas direktyvos taikymas ( 40 ).

61. Jeigu nacionalinę teisės sistemą formuoja įstatyminių nuostatų ir „teismų teisės“ sąveika, tai negali vykti atitinkamų nuostatų ir taisyklių aiškumo bei apibrėžtumo sąskaita. Tai juo labiau galioja tuomet, kai direktyva siekiama suteikti teisių privatiems asmenims ( 41 ), ir neaiški arba sudėtinga teisinė padėtis dėl galimų naikinamųjų terminų galėtų lemti teisių praradimą; nagrinėjamoje byloje – teisės reikalauti peržiūrėti perkančiųjų organizacijų sprendimų praradimą. Sudėtinga ir neskaidri teisinė padėtis nuo bandymo gauti viešuosius užsakymus Airijoje galėtų atgrasyti visų pirma konkurso dalyvius ir kandidatus iš užsienio.

62. Nacionaliniai teismai privalo aiškinti ir taikyti nacionalinės teisės nuostatas remdamiesi direktyva ( 42 ). Kiek tai konkrečiai susiję su peržiūros procedūra pagal viešųjų pirkimų teisę, nacionalines taisykles, kuriose reglamentuojami naikinamieji terminai, pagal galimybę jie turi aiškinti taip, kad būtų užtikrintas iš Direktyvos 89/665 išplaukiančio veiksmingumo reikalavimo paisymas ( 43 ).

63. Šių reikalavimų neatitinka tai, kad įstatyme nustatytą naikinamąjį teisės reikalauti peržiūros terminą – nagrinėjamu atveju įtvirtintą RSC 84a straipsnio 4 dalyje – nacionalinis teismas, viršydamas jos tekste nustatytas ribas, pagal analogiją taiko ir tokių sprendimų peržiūrai, kuriems įstatymų leidėjas nėra numatęs tokio naikinamojo termino. Dėl to sumažėja teisinės padėties skaidrumas. Kadangi suėjus naikinamajam terminui prarandama tam tikra teisė, suinteresuoti konkurso dalyviai ar kandidatai gali prarasti teisę į tam tikrų sprendimų peržiūrą. Taip užkertamas kelias veiksmingos perkančiųjų organizacijų sprendimų peržiūros tikslui, numatytam Direktyvos 89/665 1 straipsnio 1 dalyje ( 44 ).

64. Atsižvelgiant į tai, atmestinas ir antrasis Airijos prieštaravimas.

— Tarpinė išvada

65. Todėl apibendrindama darau išvadą, kad reikia pritarti pirmai antrojo Komisijos kaltinimo daliai.

2. Dėl naikinamojo termino trukmės (antra antrojo kaltinimo dalis)

66. Antroje savo antrojo kaltinimo dalyje Komisija skundžia RSC 84a straipsnio 4 dalyje įtvirtintą formuluotę, pagal kurią ieškiniai dėl peržiūros turi būti pateikti „kuo anksčiau ir bet kuriuo atveju per 3 mėnesius“. Toks reglamentavimas sukelia suinteresuotiems konkurso dalyviams ir kandidatams neaiškumą dėl tikslios naikinamojo termino trukmės ir pernelyg apsunkina galimybę pateikti prašymą dėl peržiūros. Be to, neįmanoma suprasti, kokiais atvejais pakanka, kad prašymas būtų pateiktas per 3 mėnesius, ir kokiais atvejais teisių gynimo priemonės reikia imtis anksčiau – t. y. iki praeis 3 mėnesiai.

67. Pirmiausia pažymėtina, kad jeigu tam tikroje teisės normoje dienomis, savaitėmis, mėnesiais ar metais išreikštas laikotarpis susiejamas su žodžiais „kuo anksčiau“ ar panašia sąvoka, nebūtinai turi būti kalbama apie du savarankiškus naikinamuosius terminus. Kai kuriose nuostatose tokie prierašai vartojami tik tam, kad būtų išreikštas pagreitinimo reikalavimas ir pareiškėjams ar ieškovams būtų priminta jų pareiga savo pačių interesais kuo anksčiau imtis reikiamų žingsnių, siekiant kuo geriau apsaugoti savo teises.

68. Pavyzdžiui, pastarąja prasme Teisingumo Teismas pats vartojo žodžius „kuo greičiau“, kiek tai susiję su galimais šalių prašymais pratęsti kalbos laiką per teismo posėdį ( 45 ). Darbą prarandantys laikinieji Bendrijos tarnautojai tam tikrus formalumus turi atlikti „kuo greičiau, bet ne vėliau kaip per [tam tikrus detaliau apibrėžtus terminus]“ ( 46 ). Be to, panaši formuluotė vartojama siekiant išreikšti, jog viešosioms institucijoms tvarkant tam tikrus prašymus arba procedūras taikomas pagreitinimo reikalavimas ( 47 ). Viešųjų pirkimų teisei taip pat nėra svetima „rūpestingumo pareigos, veikiau suprantamos kaip bendra pareiga imtis tam tikrų veiksmų nei kaip pareiga pasiekti tam tikrą rezultatą“, koncepcija ( 48 ).

69. Tačiau dėl šioje byloje nagrinėjamo RSC 84a straipsnio 4 dalyje įtvirtinto reglamentavimo negali būti užtikrintai daroma prielaida, kad žodžiais „kuo anksčiau“ tik siekiama išreikšti pagreitinimo principą. Remiantis per procesą Teisingumo Teisme Airijos pateiktais duomenimis, veikiau negalima atmesti galimybės, kad RSC 84a straipsnio 4 dalies formuluotė „kuo anksčiau“ turi platesnę reikšmę ir turi būti suprantama kaip savarankiškas naikinamasis terminas, dėl kurio prašymai dėl peržiūros gali tapti nepriimtini dar iki pasibaigiant „bet kuriuo atveju“ galiojančiam 3 mėnesių terminui.

70. Tiesa, atrodo, jog Airija preziumuoja, kad paprastai prašymas dėl peržiūros yra savalaikis, jeigu jis pateikiamas „bet kuriuo atveju per 3 mėnesius nuo datos, kai atsirado prašymo pateikimo priežastys“. Tačiau kartu Airija, darydama nuorodą į savo Aukščiausiojo teismo sprendimą ( 49 ), pabrėžia, kad „pagrindinė [pareiškėjo] pareiga“ ( 50 ) taikant RSC 84a straipsnio 4 dalį – „kuo anksčiau“ imtis teisių gynimo priemonės. Dėl to tam tikromis aplinkybėmis prašymas dėl peržiūros kaip pateiktas praleidus terminą gali būti atmestas net tuomet, jeigu jis pareikštas per 3 mėnesių terminą ( 51 ). Taigi mažų mažiausiai negalima atmesti galimybės, kad Airijos teismai frazę „kuo anksčiau“ RSC 84a straipsnio 4 dalyje supranta kaip savarankišką naikinamąjį terminą ( 52 ).

71. Jeigu RSC 84a straipsnio 4 dalies frazė „kuo anksčiau“ iš tikrųjų suteikia Airijos teismams įgaliojimą naudojantis laisva diskrecija kaip nepriimtinus atmesti prašymus dėl peržiūros dar iki pasibaigiant 3 mėnesių terminui, ji neatitinka Bendrijos teisės reikalavimų. Naikinamasis terminas, kurio trukmė paliekama laisvai kompetentingo teismo diskrecijai, savo poveikiu nėra prognozuojamas. Suinteresuoti konkurso dalyviai ir kandidatai nežino, kiek laiko jie turi, kad galėtų protingai parengti savo prašymus dėl peržiūros, ir vargu ar gali įvertinti tokių teisių gynimo priemonių pasisekimo galimybes. Šitaip nepasiekiamas Direktyvos 89/665 1 straipsnio 1 dalyje nustatytas tikslas, kad perkančiųjų organizacijų sprendimai būtų veiksmingai peržiūrimi ( 53 ).

72. Be to, kadangi negalima atmesti galimybės, jog RSC 84a straipsnio 4 dalies frazę „kuo anksčiau“ nacionaliniai teismai supras kaip savarankišką naikinamąjį terminą, ši nuostata nėra pakankamai aiški, kad galėtų užtikrinti Bendrijos teisę atitinkanti taikymą ( 54 ). Dėl šios priežasties RSC 84a straipsnio 4 dalimi Direktyva 89/665 įgyvendinama nepakankamai gerai.

— Dėl Airijos pareiškimo, kad prireikus nacionaliniai teismai gali laisvai pratęsti terminą

73. Airija teigia, kad RSC 84a straipsnio 4 dalimi nacionaliniams teismams leidžiama pasinaudojant diskrecija pratęsti prašymų dėl peržiūros pateikimo terminą; kaip pavyzdį Airija nurodo 2006 m. sausio mėnesį priimtą High Court of Ireland sprendimą ( 55 ).

74. Tokia galimybė pratęsti terminą iš tiesų gali palengvinti teismams galimybę užtikrinti teisingumą konkrečiais atvejais. Tačiau ji negali pašalinti nurodytų RSC 84a straipsnio 4 dalies trūkumų, kiek tai susiję su terminų reglamentavimo aiškumo, apibrėžtumo ir galimybės prognozuoti reikalavimais. Suinteresuoti konkurso dalyviai ir kandidatai, net ir atsižvelgdami į šias pratęsimo galimybes, negali nuspręsti, kiek laiko jie turi, kad galėtų protingai parengti savo prašymą dėl peržiūros, ir ar tokia teisių gynimo priemonė galėtų būti sėkminga. Atvirkščiai, taip ir šiaip jau neaiškus termino reglamentavimas įgyja papildomą netikrumo elementą.

75. Direktyvos 89/665 1 straipsnio 1 dalimi kartu su 3 dalimi kiekvienam, kuris yra ar buvo suinteresuotas konkrečiu viešuoju užsakymu ir kuriam dėl tariamo teisės pažeidimo atsirado ar gali atsirasti žala, suteikiama individuali teisė į tai, kad perkančiosios organizacijos sprendimas būtų peržiūrėtas ( 56 ). Kaip pažymiu ir lygiagrečiai nagrinėjamoje byloje Uniplex (UK), veiksmingas tokios teisės įgyvendinimas negali būti pavestas kurios nors nacionalinės institucijos diskrecijai, net ir nepriklausomo teismo diskrecijai ( 57 ).

76. Todėl pirmasis Airijos prieštaravimas atmestinas.

— Dėl Airijos prieštaravimo, jog dėl principo „kuo anksčiau“ pažeidimo kaip pateiktas pavėluotai dar nebuvo atmestas nė vienas ieškinys

77. Be to, Airija tvirtina, jog iki šiol nė vienas Airijos teismas dar nebuvo kaip pateiktą pavėluotai atmetęs prašymą dėl peržiūros dėl to, kad jis, nors ir buvo pateiktas per 3 mėnesių terminą, nebuvo pateiktas „kuo anksčiau“.

78. Ir šiam prieštaravimui negali būti pritarta. Siekiant įrodyti, kad direktyva nebuvo perkelta pakankamai gerai arba buvo perkelta netinkamai, nebūtina parodyti, kokį faktinį poveikį turi nacionalinės perkėlimo priemonės. Tai, ar perkėlimas nepakankamas arba turi trūkumų, išplaukia iš paties atitinkamų teisės normų teksto ( 58 ). Ieškinys, kuriuo siekiama, kad būtų konstatuotas įsipareigojimų neįvykdymas, yra objektyvaus pobūdžio ir jį galima pareikšti jau tuomet, kai dar nėra kilusi konkreti žala arba kitos neigiamos pasekmės ( 59 ).

— Dėl Airijos prieštaravimo, kad nacionalinės teisės aktai netrukus bus pakeisti

79. Galiausiai šiame procese Airija gynėsi pateikusi argumentą, jog perkeliant Direktyvą 2007/66 nacionalinė teisė bus keičiama taip, kad leis patikslinti RSC 84a straipsnio 4 dalį.

80. Šiuo klausimu pakanka pažymėti, kad pagal nusistovėjusią teismo praktiką įsipareigojimo neįvykdymas turi būti vertinamas atsižvelgiant į padėtį valstybėje narėje pagrįstos nuomonės nustatyto termino pabaigoje; Teisingumo Teismas negali atsižvelgti į vėlesnius pakeitimus ( 60 ). Juo labiau negali būti atsižvelgta į nacionalinės teisės pakeitimus, esančius planavimo arba projekto pateikimo stadijoje.

— Tarpinė išvada

81. Apibendrindama darau išvadą, kad pagrįsta ir antra antrojo kaltinimo dalis, todėl visas Komisijos ieškinys tenkintinas.

VI — Išlaidos

82. Pagal Procedūros reglamento 69 straipsnio 2 dalį pralaimėjusiai šaliai nurodoma padengti bylinėjimosi išlaidas, jeigu laimėjusi šalis to reikalavo. Kadangi Komisija buvo pateikusi atitinkamą prašymą ir Airija bylą pralaimėjo, pastaroji turi jas padengti.

VII — Išvada

83. Atsižvelgdama į išdėstytus argumentus, siūlau Teisingumo Teismui priimti tokį sprendimą: 1. Kadangi: a) nepaisydama Direktyvos 93/37/EEB 8 straipsnio 2 dalies ir Direktyvos 89/665/EEB 1 straipsnio 1 dalies reikalavimų, Airijos National Roads Authority nepranešė atmestam dalyviui apie savo sprendimą sudaryti sutartį dėl kelio statybų projekto Dundalk Western Bypass Motorway; ir, b) priešingai nei reikalaujama pagal Direktyvos 89/665/EEB 1 straipsnio 1 dalį, iš Airijos Rules of the Superior Courts 84a straipsnio 4 dalies negalima pakankamai aiškiai nustatyti, kokios trukmės yra naikinamasis terminas prašymams dėl perkančiosios organizacijos sprendimų peržiūros ir kokiems perkančiosios organizacijos sprendimams šis terminas taikomas, Airija pažeidė įsipareigojimus pagal EB sutartį. 2. Airija padengia bylinėjimosi išlaidas.

( 1 ) Originalo kalba: vokiečių.

( 2 ) 1993 m. birželio 14 d. Tarybos direktyva 93/37/EEB dėl viešojo darbų pirkimo sutarčių sudarymo tvarkos derinimo (OL L 199, p. 54; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 6 sk., 2 t., p. 163). Kadangi nagrinėjama viešųjų pirkimų procedūra vyko iki , Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2004/18/EB dėl viešojo darbų, prekių ir paslaugų pirkimo sutarčių sudarymo tvarkos derinimo (OL L 134, p. 114; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 6 sk., 7 t., p. 132) šiai bylai nėra reikšminga.

( 3 ) 1989 m. gruodžio 21 d. Tarybos direktyva dėl įstatymų ir kitų teisės aktų, susijusių su peržiūros procedūrų taikymu sudarant viešojo prekių pirkimo ir viešojo darbų pirkimo sutartis, derinimo (OL L 395, p. 33; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 6 sk. 1 t., p. 246).

( 4 ) 1997 m. spalio 13 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 97/52/EB, iš dalies keičianti Direktyvas 92/50/EEB, 93/36/EEB ir 93/37/EEB dėl atitinkamų viešojo paslaugų pirkimo, viešojo prekių pirkimo ir viešojo darbų pirkimo sutarčių sudarymo tvarkos derinimo (OL L 328, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 6 sk., 3 t., p. 3).

( 5 ) 1992 m. birželio 18 d. Tarybos direktyva 92/50/EEB dėl viešojo paslaugų pirkimo sutarčių sudarymo tvarkos derinimo (OL L 209, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 6 sk., 1 t., p. 322).

( 6 ) Naujausi Direktyvos 89/665 pakeitimai Direktyva 2007/66 nėra reikšmingi nagrinėjamam ginčui, nes jų perkėlimo terminas baigiasi 2009 m. gruodžio 20 d. ( Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2007/66/EB, iš dalies keičianti Tarybos direktyvas 89/665/EEB ir 92/13/EEB dėl viešųjų sutarčių suteikimo peržiūros procedūrų veiksmingumo, OL L 335, p. 31, visų pirma žr. 3 straipsnio 1 dalį).

( 7 ) Direktyvos 89/665 1 straipsnio 1 dalyje esanti nuoroda į Direktyvą 71/305 turi būti suprantama kaip nuoroda į Direktyvą 93/37 (žr. Direktyvos 93/37 36 straipsnio 2 dalį).

( 8 ) 2006 m. Nutarimas dėl viešojo pirkimo sutarčių sudarymo (S. I. Nr. 329, 2006 m.).

( 9 ) Aukštesnės grandies teismų procedūros taisyklės.

( 10 ) Ši nuostata buvo įtvirtinta 1998 m. spalio 19 d. įsigaliojus High Court of Ireland procedūros pakeitimams, atsiradusiems dėl vadinamųjų Rules of the Superior Courts (No. 4) (Review of the Award of Public Contracts) (S. I. Nr. 374, 1998 m.).

( 11 ) „Public-Private Partnership (PPP)“.

( 12 ) High Court of Ireland (teisėjas P. Kelly) sprendimas byloje SIAC Construction Limite prieš National Road Authority, [2004] IEHC 128; toliau – sprendimas SIAC prieš NRA.

( 13 ) Teismo posėdis įvyko iš karto po teismo posėdžio byloje Uniplex (UK) (C-406/08).

( 14 ) 2004 m. birželio 24 d. Sprendimas Komisija prieš Austriją (C-212/02, 21 punktas) ir Sprendimas Komisija prieš Ispaniją (C-444/06, Rink. p. I-2045, 38 punktas); panašiai nuspręsta dar 1999 m. Sprendime Alcatel Austria ir kt. (C-81/98, Rink., p. I-7671, 43 punktas).

( 15 ) Šiuo klausimu žr. sprendimą Komisija prieš Austriją (C-212/02, minėtas 14 išnašoje, 21 punktas).

( 16 ) Bylos kalba: „except in very exceptional circumstances“.

( 17 ) Šiuo klausimu žr. sprendimą SIAC prieš NRA (minėtas 17 punkte ir šios išvados 12 išnašoje).

( 18 ) 1999 m. rugsėjo 21 d. Sprendimas Komisija prieš Airiją (C-392/96, Rink. p. I-5901, 61 punktas); Sprendimas Komisija prieš Prancūziją (C-233/00, Rink. 2003, p. I-6625, 62 punktas); Sprendimas Komisija prieš Prancūziją (C-177/04, Rink. p. I-2461, 52 punktas) ir Sprendimas Komisija prieš Ispaniją (C-36/05, Rink. p. I-10313, 38 punktas).

( 19 ) Byla Komisija prie Airiją (C-455/08).

( 20 ) Vietoj daugelio sprendimų žr. 2006 m. sausio 31 d. Sprendimą Komisija prieš Ispaniją (C-503/03, Rink. p. I-1097) ir – kiek tai susiję su viešųjų sutarčių sudarymu – Sprendimą Komisija prieš Vokietiją (C-20/01 ir C-28/01, Rink. p. I-3609); Sprendimą Komisija prieš Italiją (C-385/02, Rink. p. I-8121); Sprendimą Komisija prieš Austriją (C-29/04, Rink. p. I-9705); Sprendimą Komisija prieš Graikiją (C-250/07, Rink. p. I-4369) ir Sprendimą Komisija prieš Vokietiją (C-275/08).

( 21 ) Taip pat žr. mano 2008 mm. kovo 13 d. Išvadą byloje Pressetext Nachrichtenagentur (C-454/06, Rink. p. I-4401, Nr. 154). Tačiau ateičiai Direktyva 2007/66 iš dalies pakeistos Direktyvos 89/665 2c straipsnyje apibrėžiami pagrindiniai Bendrijos teisės reikalavimai dėl nacionalinių terminų pateikiant prašymus dėl peržiūros.

( 22 ) Žr. be kita ko, 1976 m. gruodžio 16 d. Sprendimą Rewe prieš Landwirtschaftskammer Saarland (33/76, Rink. p. 1989, 5 punktas); Sprendimą, Edis (C-231/96, Rink. p. I-4951, 20 ir 35 punktai); Sprendimą Recheio – Cash & Carry (C-30/02, Rink. p. I-6051, 18 punktas) ir Sprendimą Asturcom Telecomunicaciones (C-40/08, Rink. p. I-9579, 41 punktas).

( 23 ) Žr. mano išvadą byloje Pressetext Nachrichtenagentur (minėta 20 išnašoje, Nr. 155).

( 24 ) Šiuo klausimu žr. 2002 m. gruodžio 12 d. Sprendimą Universale-Bau ir kt. (C-470/99, Rink. p. I-11617, visų pirma 71 ir 76 punktai); Sprendimą Santex (C-327/00, Rink. p. I-1877, 52 punktas); Sprendimą Lämmerzahl (C-241/06, Rink. p. I-8415, 50 punktas).

( 25 ) Sprendimas SIAC prieš NRA, minėtas 12 išnašoje.

( 26 ) Nacionalinių įstatymų ir kitų teisės aktų reikšmė turi būti vertinama atsižvelgiant į jų aiškinimą nacionaliniuose teismuose; žr. 1994 m. birželio 8 d. Sprendimą Komisija prieš Jungtinę Karalystę (C-382/92, Rink. p. I-2435, 36 punktas); Sprendimą Komisija prieš Italiją (C-129/00, Rink. p. I-14637, 30 punktas) ir Sprendimą Komisija prieš Vokietiją (C-490/04, Rink. p. I-6095, 49 punktas).

( 27 ) 1990 m. kovo 15 d. Sprendimas Komisija prieš Nyderlandus (C-339/87, Rink. p. I-851, 25 punktas); Sprendimas Komisija prieš Vokietiją (C-361/88, Rink. p. I-2567, 24 punktas); Sprendimas Komisija prieš Italiją (C-366/89, Rink. p. I-4201, 17 punktas); Sprendimas Komisija prieš Italiją (C-410/03, Rink. p. I-3507, 32 punktas) ir Sprendimas Komisija prieš Austriją (C-507/04, Rink. p. I-5939, 298 punktas).

( 28 ) Sprendimas Komisija prieš Vokietiją (C-361/88, minėtas 26 išnašoje, 24 punktas); sprendimas Komisija prieš Italiją (C-366/89, minėtas 26 išnašoje, 17 punktas); 1996 m. lapkričio 7 d. Sprendimas Komisija prieš Liuksemburgą (C-221/94, Rink. p, I-5669, 22 punktas); Sprendimas Komisija prieš Ispaniją (C-417/99, Rink. p. I-6015, 38 punktas) ir Sprendimas Komisija prieš Airiją (C-427/07, Rink. p. I-6277, 55 punktas).

( 29 ) 2005 m. balandžio 26 d. Sprendimas Goed Wonen (C-376/02, Rink. p. I-3445, 32 punktas); Sprendimas Isle of Wight Council ir kt. (C-288/07, Rink. p. I-7203, 48 punktas) ir Sprendimas Plantanol (C-201/08, Rink. p. I-8343, 43 punktas).

( 30 ) 2005 m. birželio 7 d. Sprendimas VEMW ir kt. (C-17/03, Rink. p. I-4983, 80 punktas); Sprendimas ASM Brescia (C-347/06, Rink. p. I-5641, 69 punktas); Sprendimas Förster (C-158/07, Rink. p. I-8507, 67 punktas) ir sprendimas Plantanol (minėtas 28 išnašoje, 46 punktas).

( 31 ) Kelio statybų projektas Dundalk Western Bypass Motorway, dėl kurio prasidėjo šis procesas dėl įsipareigojimų neįvykdymo, ypač gerai iliustruoja RSC 84a straipsnio 4 dalies lemiamą naikinamąjį poveikį: Airijos nuomone, SIAC per RSC 84a straipsnio 4 dalyje numatytą terminą turėjo apskųsti dar tarpinį NRA sprendimą dėl pirmumo teisę turinčio dalyvio bei dar tuomet išdėstyti savo prieštaravimus dėl konsorciumo Celtic Roads Group pasirinkimo. Vėliau skųsdama galutinį perkančiosios organizacijos sprendimą, SIAC, kaip konstatuota High Court of Ireland (minėtas 12 išnašoje) sprendime SIAC prieš NRA, jau buvo praleidusi terminą atitinkamiems argumentams pateikti.

( 32 ) Šiuo klausimu žr. sprendimą Universale-Bau ir kt. (visų pirma 72 punktas); sprendimą Santex (51 ir 57 punktai) ir sprendimą Lämmerzahl (52 punktas) (visi minėti 23 išnašoje); apskritai teismo procesų sąlygų klausimu žr. 2005 m. kovo 3 d. Sprendimą Fabricom (C-21/03 ir C-34/03, Rink. p. I-1559, 42 punktas).

( 33 ) Žr. šios išvados 41 punktą.

( 34 ) Sprendimai Universale-Bau ir kt. (76 punktas); Santex (52 punktas) ir Lämmerzahl (50 ir 51 punktai), minėti 24 išnašoje; tai pat žr. mano išvadą byloje Pressetext Nachrichtenagentur (minėta 20 išnašoje, 157 punktas).

( 35 ) Taip pat žr. Direktyvos 89/665 trečią ir penktą konstatuojamąsias dalis, kur kalbama apie „neatidėliotinas teisių gynimo priemones [neatidėliotiną peržiūrą]“ arba apie tai, kad „pažeidimų klausimas turi būti sprendžiamas nedelsiant“. Ateičiai Direktyva 2007/66 iš dalies pakeistos Direktyvos 89/665 2c straipsnyje aiškiai nustatyta, kad leidžiamos nacionalinės nuostatos, pagal kurias „bet kokie prašymai peržiūrėti perkančiosios organizacijos sprendimą, priimtą dėl sutarčių suteikimo procedūros, kuri patenka į Direktyvos 2004/18/EB taikymo sritį, arba su ja susijusį sprendimą turi būti pateikti nepasibaigus nustatytam laikotarpiui“.

( 36 ) Panašiai teigiama sprendimuose Universale-Bau ir kt. (minėtas 24 išnašoje, 75–79 punktai); Lämmerzahl (minėtas 24 išnašoje, 50 ir 51 punktai) ir 2004 m vasario 12 d. Sprendime Grossmann Air Service (C-230/02, Rink. p. I-1829, 30 ir 36–39 punktai).

( 37 ) Sprendimai Komisija prieš Vokietiją (C-361/88, minėtas 27 išnašoje, 24 punktas); Komisija prieš Italiją (C-366/89, minėtas 27 išnašoje, 17 punktas) ir Komisija prieš Liuksemburgą (C-221/94, minėtas 28 išnašoje, 22 punktas).

( 38 ) Šiuo klausimu žr. šios išvados 49 ir 50 punktus.

( 39 ) Dar kartą žr. sprendimą Universale-Bau ir kt. (minėtas 24 išnašoje, 76–78 punktai).

( 40 ) 1985 m. gegužės 23 d. Sprendimas Komisija prieš Vokietiją (29/84, Rink. p. 1661, 23 punktas); Sprendimas Komisija prieš Italiją (363/85, Rink. p. 1733, 7 punktas); Sprendimas Komisija prieš Nyderlandus (C-144/99, Rink. p. I-3541, 17 punktas); Sprendimas Komisija prieš Jungtinę Karalystę (C-6/04, Rink. p. I-9017, 21 punktas); Sprendimas Komisija prieš Liuksemburgą (C-32/05, Rink. p. I-11323, 34 punktas) ir sprendimas Komisija prieš Airiją (C-427/07, minėtas 28 išnašoje, 54 ir 55 punktai).

( 41 ) Dar kartą žr. sprendimą Komisija prieš Airiją (C-427/07, minėtas 28 išnašoje, 55 punktas).

( 42 ) Apskritai dėl aiškinimo, atsižvelgiant į direktyvą, principo žr. 1984 m. balandžio 10 d. Sprendimą Von Colson ir Kamann (14/83, Rink. p. 1891, 26 punktas); Sprendimą Pfeiffer ir kt. (C-397/01–C-403/01, Rink. p. I-8835, 113 punktas) ir Sprendimą, Impact (C-268/06, Rink. p. I-2483, 98 punktas); be to, dėl Direktyvos 89/665 žr. 24 išnašoje minėtus sprendimus Santex (63 punktas) ir Lämmerzahl (62 punktas).

( 43 ) Sprendimas Santex (minėtas 24 išnašoje, 62 punktas).

( 44 ) Taip pat žr. šios išvados 49–52 punktus.

( 45 ) Žr. 2004 m. spalio 15 d. redakcijos Praktinių nurodymų dėl tiesioginių ieškinių ir apeliacinių skundų (OL L 361, 2004, p. 15) 50 punkto 2 pastraipą. Pagal šią nuostatą prašymas pratęsti kalbos laiką per teismo posėdį turėjo būti „gautas kuo greičiau“ ir galėjo būti svarstytas, tik jeigu buvo „gautas ne vėliau kaip likus dviem savaitėms iki posėdžio“.

( 46 ) 2009 m. rugpjūčio 27 d. Komisijos reglamento (EB) Nr. 780/2009, kuriuo nustatomos Kitų Europos Bendrijų tarnautojų įdarbinimo sąlygų 28a straipsnio 2 dalies trečiosios pastraipos ir 96 straipsnio 2 dalies trečiosios pastraipos įgyvendinimo nuostatos, 1 straipsnio 2 punkto a ir b papunkčiai (OL L 226, p. 3).

( 47 ) Žr., pavyzdžiui, 2003 m. sausio 28 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2003/4/EB dėl visuomenės galimybės susipažinti su informacija apie aplinką ir panaikinančios Tarybos direktyvą 90/313/EEB 3 straipsnio 2 dalį (OL L 141, p. 26; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 15 sk., 7 t., p. 375); be to, dėl ankstesnio reglamentavimo žr. mano išvadą byloje Housieaux (C-186/04, Rink. p. I-3299, 23 punktas).

( 48 ) Sprendimas Komisija prieš Graikiją (C-250/07, minėtas 20 išnašoje,. 68 punktas). Taip pat žr. Direktyvos 89/665 2 straipsnio 1 dalies a punktą ir Direktyvos 2004/18 41 straipsnio 1 ir 2 dalis.

( 49 ) 2003 m. balandžio 4 d.Supreme Court of Ireland sprendimas byloje Dekra Éireann Teoranta prieš Minister for the Environment and Local Government, [2003] IESC 25, [2003] 2 IR 270 (Airija visų pirma nurodo teisėjos S. Denham motyvų 14a punktą).

( 50 ) Proceso kalba: „primary obligation“.

( 51 ) Su nuoroda į „obiter dictum“Supreme Court of Ireland sprendime Dekra Éireann Teoranta (minėtas 49 išnašoje) Airija pažymi, kad „in certain circumstances a court could refuse an application unter Order 84A, rule 4, brought within three months where the prejudice to the public or a party could be such that the application should be refused.“

( 52 ) Šiame kontekste visų pirma labai informatyvūs teisėjos S. Denham argumentai sprendime Dekra Éireann Teoranta (zitiert in Fn. 48). Jame teisėja pirmiausia išsako nuomonę dėl iš esmės tokio paties turinio terminus reglamentuojančios RSC 84 straipsnio 21 dalies pirmosios pastraipos nuostatos: „Whilst there is a discretion in the court to extend this time, there is also a discretion to refuse the application even within the months specified in the Rules of the Superior Courts“ ([2003] 2 IR 270 [285]). Tolesniuose motyvuose teisėja S. Denham pareiškia nuomonę dėl šioje byloje nagrinėjamos terminus reglamentuojančios RSC 84a straipsnio 4 dalies nuostatos ir aiškina ją taip: „<…> in all the circumstances of a case a court may determine in its discretion that the prejudice to the public or a party could be such that <…> the application should be refused. Since urgency and rapidity is an underpinning policy of applications regarding public contracts, the test requires that such applications be made rapidly and an applicant must explain reasonably any delay“ ([2003] 2 IR 270 [286]).

( 53 ) Šiuo klausimu žr. mano šios dienos išvadą byloje Uniplex (UK) (C-406/08, 69 punktas).

( 54 ) Sprendimas Komisija prieš Italiją (C-129/00, minėtas 26 išnašoje, 33 punktas).

( 55 ) 2006 m. gegužės 2 d.High Court of Ireland (teisėjas F. Clarke) sprendimas byloje Veolia Water UK prieš Fingal County Council (No. 1), [2006] IEHC 137, [2007] 1 IR 690 ( 28–54 punktai).

( 56 ) Šiuo klausimu žr. 2005 m. birželio 2 d. Sprendimą Koppensteiner (C-15/04, Rink. p. I-4855, 38 punktas) ir sprendimą, Lämmerzahl (minėtas 24 išnašoje, 63 punkto antrasis sakinys).

( 57 ) Žr. mano šios dienos išvadą byloje Uniplex (UK) (minėta 53 išnašoje, 48–50 punktai).

( 58 ) Sprendimas Komisija prieš Airiją (C-392/96, minėtas 18 išnašoje, 60 punktas).

( 59 ) 18 išnašoje minėti sprendimai Komisija prieš Airiją (C-392/96, 61 punktas); Komisija prieš Prancūziją (C-233/00, 62 punktas); Komisija prieš Prancūziją (C-177/04, 52 punktas) ir Komisija prieš Ispaniją (C-36/05, 38 punktas).

( 60 ) Be daugelio kitų, žr. sprendimus Komisija prieš Jungtinę Karalystę (C-6/04, minėtas 40 išnašoje, 49 punktas); Komisija prieš Ispaniją (C-417/99, minėtas 28 išnašoje, 34 punktas); Komisija prieš Liuksemburgą (C-32/05, minėtas 40 išnašoje, 22 punktas) ir Komisija prieš Airiją (C-427/07, minėtas 28 išnašoje, 64 ir 65 punktai). Konkrečiai dėl argumento, kad netrukus bus perkelta Direktyva 2007/66, žr. 2009 m. birželio 11 d. Sprendimą Komisija prieš Prancūziją (C-327/08, 21–26 punktai).