Pagaliau minėtos konvencijos 12 straipsnio 4 dalies a punkto paskutiniame sakinyje vartojamos frazės „teisės į paaukštinimą darbe <...>, kurios garantuojamos“ pagal nacionalinius tarnybos nuostatus, taikymo sritis ir šia nuostata į Europos mokyklas komandiruotiems ar paskirtiems mokytojams suteikiama apsauga negali skirtis atsižvelgiant į jų kilmės vietą. Todėl ši frazė turi būti aiškinama autonomiškai, o tai, be kita ko, turi leisti veiksmingai pasiekti šioje nuostatoje nustatytą tikslą ir užtikrinti, kad mokytojai nenukentėtų dėl komandiravimo ar paskyrimo į Europos mokyklas, kiek tai susiję su jų paaukštinimu darbe ir išėjimu į pensiją.

Šiuo klausimu komandiruotų ar paskirtų į Europos mokyklas mokytojų paaukštinimo darbe ir išėjimo į pensiją teisės reglamentuojamos atitinkamais nacionalinės teisės aktais, todėl Valdytojų taryba negali užtikrinti, kad jos bus išsaugotos, jei minėti teisės aktai tokio išsaugojimo neužtikrina. Be to, nors Valdytojų taryba įpareigota laikytis šių teisės aktų, vis dėlto, pirma, taikant minėtus aktus šiems mokytojams jai nebūtina nieko daryti, ir, antra, sunku įsivaizduoti, jog ji, atsižvelgiant į jos konvencija apribotus ir griežtai nustatytus įgaliojimus, galėtų pažeisti šiems mokytojams nacionalinės teisės aktais suteiktas paaukštinimo darbe ir išėjimo į pensiją teises.

Minėtos teisės negalėtų būti išsaugotos, jei valstybės narės, šios konvencijos šalys, galėtų laisvai pakeisti savo nacionalinius tarnybos nuostatus ir nuostatas, reglamentuojančias jų mokytojų komandiravimą ar paskyrimą į Europos mokyklą, t. y. taip, kad per komandiravimo ar paskyrimo laikotarpį šios teisės iš jų būtų atimtos.

Paskyrimo ar komandiruotės laikotarpiu į Europos mokyklas paskirtiems ar komandiruotiems Anglijos ir Velso mokytojams nesuteikdama teisės į palankesnes darbo užmokesčio skales, pirmiausia į tas, kurios apibūdinamos kaip ribinio darbo užmokesčio (threshold pay), mokytojo eksperto (excellent teacher system) ir aukštos kvalifikacijos mokytojo (advanced skills teachers) užmokesčio skalės, ir teisės į kitas išmokas, kaip antai išmokas, susijusias su mokymo ir mokymosi pareigomis (teaching and learning responsibility payments), kurios nustatytos Mokytojų atlyginimo ir darbo sąlygų dokumente (School Teachers Pay and Conditions Document) (STPCD), Jungtinė Didžiosios Britanijos ir Šiaurės Airijos Karalystė netinkamai taikė Konvencijos, apibrėžiančios Europos mokyklų statutą, 12 straipsnio 4 dalies a punktą ir 25 straipsnio 1 dalį.

Teisė į palankesnes darbo užmokesčio skales, kaip antai į aukštesnę darbo užmokesčio skalę (post-threshold pay scale), taip pat į skales, taikomas mokytojams ekspertams (excellent teachers) ir aukštos kvalifikacijos mokytojams (advanced skills teachers), ir teisė į kitas papildomas išmokas (kaip antai, išmokas, susijusias su mokymo ir mokymosi pareigomis (teaching and learning responsibility payments)), numatytas STPCD, yra teisė į paaukštinimą darbe, kaip tai suprantama pagal konvencijos 12 straipsnio 4 dalies a punkto paskutinį sakinį, kurio taikymą Jungtinė Karalystė turi užtikrinti į Europos mokyklas paskirtų ar komandiruotų Anglijos ir Velso mokytojų naudai. Be to, kadangi teisė į šias darbo užmokesčio skales ir šias išmokas turi tiesioginį poveikį pensijų sumos, į kurią šie mokytojai galės pretenduoti, dydžiui, ji taip pat yra teisė į išėjimą į pensiją, kuri garantuojama pagal nacionalinius tarnybos nuostatus, kaip tai suprantama pagal šią nuostatą.

Galiausiai į Europos mokyklas paskirtų ar komandiruotų Anglijos ir Velso mokytojų darbo užmokesčių įšaldymas lėmė tai, kad Sąjunga pagal konvencijos 25 straipsnio 2 dalį, siejamą su Europos mokyklos komandiruotų darbuotojų tarnybos nuostatų 49 straipsniu, šiems mokytojams turėjo mokėti didesnę europinę priemoką ir dėl šios priežasties padidėjo metinis Sąjungos įnašas į minėtų mokyklų biudžetą. Taigi, jei tinkamai aiškindama ir taikydama konvencijos 12 straipsnio 4 dalies a punkto paskutinį sakinį Jungtinė Karalystė turėtų į Europos mokyklų biudžetą įnešti didesnį įnašą, tarp šio konvencijos 12 straipsnio 4 dalies a punkto paskutinio sakinio pažeidimo ir valstybės narės pareigos mokėti įnašus pagal minėtos konvencijos 25 straipsnio 1 dalį egzistuoja, nors ir netiesioginis, ryšys.

(žr. 91, 92, 94 ir 95 punktus, rezoliucinės dalies 2 punktą)