25.

Tokiomis aplinkybėmis šis teismas nusprendė sustabdyti bylos nagrinėjimą ir pateikti Teisingumo Teismui šiuos prejudicinius klausimus: „1. Ar atitinkamoms [Direktyvos 93/13] nuostatoms ir ja siekiamiems tikslams prieštarauja nacionalinės teisės normos, įtvirtinančios procesą, koks numatytas [LEC] 250 straipsnio 1 dalies 7 punkte, pagal kurį nacionalinis teismas įpareigojamas priimti sprendimą, kuriuo nurodo perleisti būstą, į kurį nukreiptas išieškojimas, asmeniui, kuris jį įgijo per neteisminę išieškojimo procedūrą, kuriai vykstant pagal galiojančią tvarką, numatytą Hipotekos įstatymo (jo redakcijos įsigaliojus 2000 m. sausio 7 d. Įstatymui Nr. 1/2000) 129 straipsnyje ir [RH] <...> 234–236-o straipsniuose, teismas neturėjo galimybės ex officio atlikti nesąžiningų sąlygų kontrolės, o skolininkas negalėjo, remdamasis nesąžininga sąlyga, pareikšti tinkamo prieštaravimo nei vykstant išieškojimui neteismine tvarka, nei per atskirą teismo procesą? 2. Ar atitinkamoms [Direktyvos 93/13] nuostatoms ir ja siekiamiems tikslams prieštarauja tokia nacionalinės teisės norma, kaip Įstatymo Nr. 1/2013 penktoji pereinamojo laikotarpio nuostata, kuria notarui suteikiama galimybė sustabdyti neteisminę išieškojimo iš hipoteka įkeisto turto procedūrą, pradėtą įsigaliojus Įstatymui Nr. 1/2013, tik jeigu vartotojas patvirtina, kad pateikė prašymą pripažinti nesąžininga kurią nors hipoteka užtikrintos paskolos sutarties sąlygą, kuri yra pardavimo iš varžytinių pagrindas arba kurioje nustatyta išieškotina suma, jeigu tokį atskirą prašymą vartotojas pateikė per vieno mėnesio terminą, skaičiuojamą nuo Įstatymo Nr. 1/2013 paskelbimo dienos, – nors vartotojui nebuvo asmeniškai pranešta apie šį terminą, – prieš tai, kai notaras patvirtina turto perleidimo faktą? 3. Ar atitinkamas [Direktyvos 93/13] nuostatas, ja siekiamą tikslą ir ja nacionaliniams teismams įtvirtintą pareigą ex officio nagrinėti, ar su vartotojais sudarytose sutartyse yra nesąžiningų sąlygų, net jeigu vartotojas to neprašo, reikia aiškinti taip, kad jais, vykstant procesui, koks numatytas [LEC] 250 straipsnio 1 dalies 7 punkte, arba vykstant „pardavimo iš varžytinių“ procedūrai, kuri reglamentuojama [LH] 129 straipsniu, nacionaliniam teismui suteikiama galimybė netaikyti nacionalinės teisės nuostatų, pagal kurias tokia teismo kontrolė ex officio nėra leidžiama, atsižvelgiant į tai, kad direktyvos nuostatos yra aiškios, ir į tai, kad [Teisingumo Teismas] ne kartą nurodė, jog nacionaliniai teismai turi pareigą bylose, kuriose sprendžiami klausimai dėl su vartotojais sudarytų sutarčių, ex officio nagrinėti, ar nėra nesąžiningų sąlygų? 4. Ar atitinkamoms [Direktyvos 93/13] nuostatoms ir ja siekiamiems tikslams prieštarauja nacionalinės teisės nuostata, kaip antai [LH] (jo redakcijos įsigaliojus Įstatymui Nr. 1/2013) 129 straipsnis, kuriame kaip vienintelė veiksminga direktyvoje nustatytos vartotojų teisių apsaugos priemonė, kiek tai susiję su neteisminėmis išieškojimo iš vartotojų hipoteka įkeisto turto procedūromis, numatyta paprasta notaro galimybė įspėti arba skolininko (vartotojo), iš kurio išieškoma vykdant neteisminę procedūrą, galimybė pateikti prašymą atskirame teismo procese prieš notarui patvirtinant turto, į kurį nukreiptas išieškojimas, perleidimo faktą? 5. Ar atitinkamoms [Direktyvos 93/13] nuostatoms ir ja siekiamiems tikslams prieštarauja nacionalinės teisės nuostatos, kaip antai [LH] (jo redakcijos įsigaliojus Įstatymui Nr. 1/2013) 129 straipsnis ir [RH] <...> 234–236 straipsniai, kuriuose numatyta neteisminė išieškojimo procedūra, siejama su hipoteka užtikrintos paskolos sutartimis, pardavėjo arba tiekėjo sudaromomis su vartotojais, kuriai vykstant teismas neturi jokios galimybės ex officio atlikti nesąžiningų sąlygų kontrolės?“