ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Direktyvos 2008/95 valstybių narių teisės aktams, susijusiems su prekių ženklais, suderinti 4 straipsnio 1 dalies b punktas turi būti aiškinamas taip, kad tapačių arba panašių prekių ir paslaugų atveju gali egzistuoti galimybė, jog atitinkama visuomenė supainios ankstesnį prekių ženklą, sudarytą iš raidžių sekos, kuri turi skiriamąjį požymį ir kuri yra šio vidutinį skiriamąjį požymį turinčio prekių ženklo dominuojantis elementas, ir vėlesnį prekių ženklą, kuriame ši raidžių seka pakartojama, papildant ją apibūdinamąja sintagma, sudaryta iš žodžių, kurių pirmosios raidės atitinka minėtos sekos raides, dėl to ta visuomenė šią seką suvokia kaip minėtos sintagmos santrumpą. Tokiu atveju pagrindinės bylos aplinkybėmis prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas, be kitų veiksnių, turi išnagrinėti, ar ryšiai, kuriuos atitinkama visuomenė gali nustatyti tarp raidžių sekos ir sintagmos, visų pirma tai, kad raidžių seka gali būti suprantama kaip sintagmos santrumpa, yra tokie, kad atitinkama visuomenė gali šią seką ankstesniame prekių ženkle suvokti ir įsiminti atskirai. Be to, jis, prireikus, turi įvertinti, ar vėlesnį prekių ženklą sudarantys elementai, vertinami kaip visuma, sudaro atskirą loginį vienetą, turintį prasmę, kuri skiriasi nuo šių elementų, vertinamų atskirai, prasmės.

(žr. 43, 44 punktus ir rezoliucinę dalį)
Pirmosios direktyvos 89/104, susijusios su prekių ženklais, 5 straipsnį reikia aiškinti taip, kad vienoje arba keliose valstybėse narėse įregistruoto prekių ženklo savininkas gali prieštarauti tam, kad trečiojo asmens iniciatyva šiuo ženklu pažymėtoms prekėms, be šio savininko sutikimo įvežtoms Europos ekonominę erdvę (EEE) ir išleistoms į rinką, būtų pritaikytas laikino akcizų mokėjimo atidėjimo režimas.

Iš tiesų, importavus produktus be atitinkamo prekių ženklo savininko sutikimo ir juos laikant mokestiniame sandėlyje, kad vėliau jie būtų pateikti vartoti Sąjungoje, iš šio prekių ženklo savininko atimama galimybė kontroliuoti pirmo jo prekių ženklu pažymėtų produktų išleidimo į EEE rinką tvarką. Taigi tokiais veiksmais pažeidžiama prekių ženklo funkcija, kuria remiantis galima nustatyti įmonę, kurioje pagaminti produktai ir kuriai kontroliuojant organizuojamas pirmas išleidimas į rinką. Šios analizės negali paneigti tai, kad importuotos prekės, kurioms pritaikytas laikino akcizų mokėjimo atidėjimo režimas, vėliau gali būti eksportuotos į trečiąją šalį ir taip niekada nebūti pateiktos vartoti valstybėje narėje. Ši galimybė negali būti kliūtis į Sąjungą importuotoms prekėms taikyti teisės normas prekių ženklų srityje. Be to, ir pats eksportas yra Direktyvos 89/104 5 straipsnio 3 dalyje nurodytas veiksmas.

(žr. 48–50 punktus ir rezoliucinę dalį)
Direktyva 2008/115 dėl bendrų nelegaliai esančių trečiųjų šalių piliečių grąžinimo standartų ir tvarkos valstybėse narėse, būtent jos 6 straipsnio 1 dalis ir 8 straipsnio 1 dalis, siejamos su 4 straipsnio 2 ir 3 dalimis, turi būti aiškinama taip, kad ji draudžia valstybės narės teisės aktus, pagal kuriuos, atsižvelgiant į aplinkybes, neteisėto trečiųjų šalių piliečių buvimo šios valstybės teritorijoje atveju numatoma arba skirti baudą, arba išsiųsti iš šalies, taikant tik vieną iš dviejų priemonių.

Šiuo klausimu Direktyvos 2008/115 tikslas, kaip jis išplaukia iš jos 2 ir 4 konstatuojamųjų dalių, yra suformuoti efektyvią išsiuntimo ir repatriacijos politiką. Šios direktyvos 1 straipsnyje nustatyti bendri standartai ir tvarka, kurie turi būti taikomi visose valstybėse narėse grąžinant neteisėtai jose esančius trečiųjų šalių piliečius.

Šios direktyvos 6 straipsnio 1 dalyje visų pirma numatyta valstybių narių pareiga priimti sprendimą grąžinti dėl kiekvieno trečiosios šalies piliečio, kuris neteisėtai yra jų teritorijoje. Be to, kai sprendimas grąžinti priimtas dėl trečiosios šalies piliečio, tačiau pastarasis nesilaikė įpareigojimo grįžti – nei per nustatytą terminą savanoriškai išvykti iš šalies, nei šiuo tikslu nenustačius jokio termino – pagal Direktyvos 2008/115 8 straipsnio 1 dalį, siekiant veiksmingai įgyvendinti grąžinimo procedūrą, valstybės narės įpareigojamos imtis visų būtinų priemonių, kad atitinkamas asmuo būtų išsiųstas, tai yra jis būtų fiziškai išvežtas iš minėtos valstybės narės, kaip tai numatyta šios direktyvos 3 straipsnio 5 punkte.

Darytina išvada, kad tokie nacionalinės teisės aktai neatitinka aiškių Direktyvos 2008/115 6 straipsnio 1 dalyje ir 8 straipsnio 1 dalyje nustatytų reikalavimų. Valstybių narių teisė remiantis Direktyvos 2008/115 4 straipsnio 2 ir 3 dalimis nukrypti nuo šioje direktyvoje nustatytų bendrų standartų ir tvarkos negali paneigti šios išvados.

(žr. 30, 31, 33, 35, 36, 41 punktus ir rezoliucinę dalį)
34

Be to, apeliantė mano, kad Bendrasis Teismas skirtingai vertino Duravit AG pareiškimo įrodomąją galią pastarajame sprendime ir skundžiamame sprendime, taip pažeisdamas vienodo įrodymų vertinimo principą ir principą in dubio pro reo. Iš tikrųjų 2013 m. rugsėjo 16 d. Sprendime Keramag Keramische Werke ir kt. / Komisija (T‑379/10 ir T‑381/10, nepaskelbtas Rink., EU:T:2013:457, 115–116 punktai) Bendrasis Teismas nusprendė, kad šiuo pareiškimu negalima remtis prieš ieškoves minėtoje byloje, nes joms apie jį nebuvo pranešta per administracinę procedūrą. Vis dėlto skundžiamame sprendime Bendrasis Teismas nusprendė atsižvelgti į šį pareiškimą. To sprendimo 293 punkte teismas nurodė, kad nors ginčijamame sprendime „nesiremiama“ minėtu pareiškimu, jis patvirtino Ideal Standard pareiškimą dėl neteisėtų diskusijų, kurios „tikriausiai“ vyko 2004 m. vasario 25 d., turinio.
82

Taigi, kadangi Bendrasis Teismas atmetė apeliančių prašymus apklausti liudytojus ir nusprendė, jog minėtos priemonės nėra būtinos, atsižvelgiant, pirma, į skundžiamo sprendimo 109–147 punktuose atliktą įrodymų, patvirtinančių, kad padarytas vienas tęstinis pažeidimas, antra, į minėto sprendimo 213 punkte pateiktą išvadą, kad Hansgrohe užrašų pakanka neteisėtam elgesiui per 2000 m. spalio 5 d. IFS susitikimą įrodyti, trečia, į to paties sprendimo 218 punkte pateiktą išvadą, kad 2002 m. lapkričio 20 d. IFS susitikimo protokolas patvirtina tiesioginį ūkio subjektų kontaktą, dėl kurio gali būti iškraipytos konkurencijos taisyklės, ketvirta, į skundžiamo sprendimo 231–253 punktuose pateiktą apeliančių atsakomybės už antikonkurencinį elgesį ypatingų įvykių atveju analizę, penkta, į minėto sprendimo 275–284 punktuose pateiktą įrodymų, patvirtinančių 2000 m. liepos 7 ir 8 d. FSKI susitikimų neteisėtumą, nagrinėjimą, ir, šešta, į to paties sprendimo 296–306 punktuose pateiktą analizę, kuri atlikta dėl Bendrojo Teismo išvados, kad mėginimas per 2003 m. sausio 17 d. ir liepos 4 d. FSKI susitikimus susitarti dėl pasekmių, susijusių su kainos didinimu, kylančių dėl mokesčių už kelius įvedimo Vokietijoje, reikia atmesti visą apeliacinio skundo trečiojo pagrindo šeštą dalį ir šio pagrindo pirmą, aštuntą, devintą, dešimtą ir vienuoliktą dalis, kiek jos susijusios su tyrimo priemonėmis.
30

Nagrinėdamas pirmąjį ieškinio pagrindą, susijusį su pareigos motyvuoti, teisės į gynybą ir teisės į veiksmingą teisminę gynybą pažeidimu, Bendrasis Teismas išanalizavo visus su Bank Saderat Iran susijusius ginčijamuose aktuose ir pasiūlymuose nustatyti ribojamąsias priemones nurodytus motyvus. Jis nusprendė, kad Taryba pažeidė pareigą motyvuoti, kiek tai susiję su antruoju motyvu dėl finansinių paslaugų, nes jį suformulavo netiksliai. Dėl šio netikslaus formulavimo buvo pažeista ir Bank Saderat Iran teisė į teisminę gynybą, kiek tai susiję su antruoju motyvu. Be to, ši teisė buvo pažeista ir tiek, kiek tai susiję su Sprendimu 2010/413, Įgyvendinimo reglamentu Nr. 668/2010, Sprendimu 2010/644 ir Reglamentu Nr. 961/2010, nes buvo per vėlai pranešta apie trečiąjį pasiūlymą nustatyti ribojamąsias priemones. Galiausiai Bendrasis Teismas konstatavo, kad Sprendimas 2010/413 ir Įgyvendinimo reglamentas Nr. 668/2010 turi trūkumų, nes iš bylos medžiagos nebuvo matyti, kad Taryba būtų patikrinusi informacijos apie Bank Saderat Iran svarbą ir pagrįstumą. Todėl Bendrasis Teismas pripažino pirmąjį ieškinio pagrindą pagrįstu tiek, kiek jis susijęs su Sprendimu 2010/413, Įgyvendinimo reglamentu Nr. 668/2010, Sprendimu 2010/644 ir Reglamentu Nr. 961/2010.
1

Apeliaciniu skundu Inuit Tapiriit Kanatami, Nattivak Hunters’ and Trappers’ Organisation, Pangnirtung Hunters’ and Trappers’ Organisation, J. Moesesie, A. Kooneeliusie, T. Newkingnak, D. Kuptana, K. Aariak, Canadian Seal Marketing Group, Ta Ma Su Seal Products Inc., Fur Institute of Canada, NuTan Furs Inc., GC Rieber Skinn AS, Inuit Circumpolar C-ouncil Greenland (ICC‑Greenland), J. Egede, Kalaallit Nunaanni Aalisartut Piniartullu Kattuffiat (KNAPK), William E. Scott & Son, Association des chasseurs de phoques des Îles‑de‑la‑Madeleine, Hatem Yavuz Deri Sanayi iç Ve Diş Ticaret Ltd Şirketi ir Northeast Coast Sealers’ Co‑Operative Society Ltd prašo panaikinti 2013 m. balandžio 25 d. Europos Sąjungos Bendrojo Teismo sprendimą Inuit Tapiriit Kanatami ir kt. / Komisija (T‑526/10, EU:T:2013:215, toliau – skundžiamas sprendimas), kuriuo šis teismas atmetė jų ieškinį dėl 2010 m. rugpjūčio 10 d. Komisijos reglamento (ES) Nr. 737/2010, kuriuo nustatomos išsamios Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (EB) Nr. 1007/2009 dėl prekybos produktais iš ruonių įgyvendinimo taisyklės (OL L 216, p. 1, toliau – ginčijamas reglamentas), panaikinimo ir 2009 m. rugsėjo 16 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (EB) Nr. 1007/2009 dėl prekybos produktais iš ruonių (OL L 286, p. 36, toliau – pagrindinis reglamentas) pripažinimo netaikytinu.
38

Be to, tai, kad paslaugų teikėjas gali laisvai nustatyti darbuotojų, kuriuos jis mano tikslinga siųsti į priimančiąją valstybę narę, skaičių, kaip, atrodo, yra ir pagrindinėje byloje ir kaip per teismo posėdį nurodė atsakovai pagrindinėje byloje, gali rodyti, kad aptariamos paslaugos dalykas nėra darbuotojų siuntimas į priimančiąją valstybę narę, bet kad šis siuntimas yra papildoma nagrinėjamoje sutartyje numatytos paslaugos dalis ir dėl to tai yra darbuotojų komandiravimas, kaip tai suprantama pagal Direktyvos 96/71 1 straipsnio 3 dalies a punktą.
5

Direktyvos 2004/48 8 straipsnyje „Teisė gauti informaciją“ nustatyta: „1. Valstybės narės užtikrina, kad, vykstant procesui dėl intelektinės nuosavybės teisių pažeidimo ir gavus ieškovo pagrįstą ir proporcingą prašymą, kompetentingos teismo institucijos galėtų reikalauti pažeidėjo ar kito asmens: a) kurio žinioje, kaip nustatyta, yra intelektinės nuosavybės teises komerciniu mastu pažeidžiančios prekės; b) kuris, kaip nustatyta, naudojasi intelektinės nuosavybės teises komerciniu mastu pažeidžiančiomis paslaugomis; c) kuris, kaip nustatyta, teikia neteisėtoje veikloje naudojamas paslaugas komerciniu mastu; [arba] d) kurį a, b ir c punktuose minėtas asmuo nurodė kaip dalyvaujantį prekių gamyboje ar platinime arba paslaugų teikime, pateikti informaciją apie prekių ir paslaugų, pažeidžiančių intelektinės nuosavybės teises, kilmę ir platinimo kanalus. 2. Į šio straipsnio pirmoje dalyje minėtą informaciją įeina: a) gamintojų, platintojų, tiekėjų ir kitų prekių bei paslaugų ankstesnių valdytojų, taip pat planuojamų didmenininkų ir mažmenininkų pavadinimai ir adresai; b) informacija apie pagamintus, pristatytus, gautus ar užsakytus kiekius, taip pat apie gautas už atitinkamas prekes ir paslaugas kainas. 3. Šio straipsnio 1 ir 2 dalys taikomos, nepažeidžiant kitų įstatymų nuostatų, kurios: a) suteikia teisių turėtojui teises gauti išsamesnę informaciją; b) reglamentuoja pagal šį straipsnį suteiktos informacijos naudojimą civiliniuose ir baudžiamuosiuose procesuose; c) reglamentuoja atsakomybę už teisės gauti informaciją neteisingą naudojimą; d) numato galimybę atsisakyti suteikti informaciją, kuri priverstų 1 dalyje minėtą asmenį prisipažinti jam pačiam ar jo artimam giminaičiui dalyvavus intelektinės nuosavybės teisių pažeidime; arba e) reglamentuoja informacijos šaltinių arba asmens duomenų apdorojimo slaptumo apsaugą.“
53

Be to, registracijos laikyti pilietinės integracijos egzaminą mokesčiai ir galimos pasirengimo šiam egzaminui išlaidos tenka atitinkamiems trečiųjų šalių piliečiams. Taip pat pažymėtina, jog per teismo posėdį Nyderlandų vyriausybė nurodė, kad registracijos mokesčių dydis yra 230 EUR, kad atitinkami trečiųjų šalių piliečiai turi sumokėti šiuos mokesčius kiekvieną kartą, kai per nustatytą terminą atvyksta į pilietinės integracijos egzaminą, ir kad minėti mokesčiai šio egzamino neišlaikiusiems piliečiams negrąžinami. Taigi, tai reiškia, kad piniginės baudos skyrimas nėra vienintelė neigiama pasekmė, kurią turi patirti trečiųjų šalių piliečiai, kuriems nepavyksta išlaikyti šio egzamino prieš baigiantis nustatytam terminui.
52

Be to, kaip generalinis advokatas pažymėjo išvados 85 punkte, formos reikalavimai gali būti ne tik materialinio, bet ir procesinio pobūdžio. Konkrečiai kalbant apie Austrijos teisę, IO 43 straipsnio 2 dalyje įtvirtinta pareiga pareikšti ieškinį dėl sandorio nuginčijimo per vienus metus nuo bankroto bylos iškėlimo gali būti vertinama ne tik kaip skirta šio termino laikymosi įrodinėjimui palengvinti, bet ir kaip materialinė sąlyga, nustatyta tokiam ieškiniui pareikšti.
35

Be to, iš Komisijos rašytinių pastabų ir iš šalių suformuluotų per posėdį pastabų matyti, kad atsižvelgiant į Sprendimą Sunshine Deutschland Handelsgesellschaft (C‑229/06, EU:C:2007:239, 30–32 punktai) pagrindinėje byloje nagrinėjamų moliūgų sėklų priskyrimas prie KN 1212 pozicijos taip pat galėtų būti svarbus.
37

Šiomis aplinkybėmis taip pat reikia pažymėti, kad iš Direktyvos 2003/124 parengiamųjų dokumentų matyti, jog nuoroda į galimybę daryti išvadą dėl „informacijos“ poveikio atitinkamų finansinių priemonių kainai krypties, padaryta viešai aptarti pateiktoje techninės nuomonės CESR/02-089d (Europos vertybinių popierių rinkos priežiūros institucijų komiteto (EVPRPIK) nuomonė dėl direktyvos dėl piktnaudžiavimo rinka pasiūlymo įgyvendinimo priemonių 2 lygmens, CESR’s Advice on Level 2 Implementing Measures for the proposed Market Abuse Directive) versijoje, kurią EVPRPIK išleido 2002 m. gruodžio mėn. ir skyrė Europos Komisijai, vėliau buvo panaikinta būtent siekiant išvengti situacijos, kai tokia nuoroda gali būti viešo informacijos nepaskelbimo priežastis.
13

Nuo 2004 m. spalio 16 d. iki to momento, kai pasitraukė iš šio CAT veiklos, G. Fenoll buvo laikinojo nedarbingumo atostogose. Šio nedarbingumo laikotarpio pradžios dieną jis buvo neišnaudojęs dvylika dienų mokamų kasmetinių atostogų už darbo laikotarpį nuo 2003 m. birželio 1 d. iki 2004 m. gegužės 31 d. Be to, G. Fenoll neturėjo galimybės panaudoti savo atostogų už referencinį 2004 m. birželio 1 d.–2005 m. gegužės 31 d. laikotarpį. Šios įgytos teisės į kasmetines atostogas, kurios nebuvo panaudotos už du nurodytus laikotarpius, ieškovo teigimu, lėmė jo teisę reikalauti, kad jam būtų išmokėta 945 EUR piniginė kompensacija. CAT „La Jouvene“ nesutiko išmokėti šios kompensacijos.
7

Nuo 2012 m. vasario 1 d. iki gruodžio 31 d. C. G. Sopora dirbo Nyderlanduose bendrovėje, susijusioje su Vokietijoje įsisteigusiu jo darbdaviu. Per paskutinius 24 mėnesius iki įdarbinimo Nyderlanduose pradžios C. G. Sopora gyveno Vokietijoje mažesniu nei 150 kilometrų atstumu nuo Nyderlandų sienos. Vėliau jis liko gyventi Vokietijoje ir išsinuomojo butą Nyderlanduose, kad galėtų ten būti dalį savaitės.
26

2011 m. lapkričio 18 d. Komisijos įgyvendinimo reglamentu (ES) Nr. 1204/2011 dėl tam tikrų prekių klasifikavimo Kombinuotojoje nomenklatūroje (OL L 305, p. 14), priimtu remiantis Reglamento Nr. 2658/87 9 straipsnio 1 dalies a punktu, prie KN 8543 90 00 subpozicijos priskirtos tokios prekės: „1. Rankinis keičiamasis prietaisas, kurį sudaro blykstė, lęšis, įjungimo mygtukas ir šviesos indikatorius (intensyvios pulsinės šviesos (IPŠ) rankinis įtaisas). Šis prietaisas skleidžia skirtingo pločio intensyvios pulsinės šviesos impulsus (iki 100 ms trukmės), kurių bangos ilgis – 650–1 200 nm, apšviečiamas plotas –16 x 46 mm, o maksimalus įtėkis –45 J/cm2. Šis prietaisas veikia tik kartu su mašina (pagrindiniu įrenginiu), iš kurio maitinamas, gauna valdymo signalus ir aušinimo skystį. Pagrindinį įrenginį sudaro maitinimo šaltinis, valdymo įrenginys su ekranu ir aušinimo įrenginys, be to, jis gali veikti kartu su lazeriniais rankiniais įtaisais. Prijungtas prie pagrindinio įrenginio prietaisas naudojamas specialioms kosmetinėms procedūroms, pvz., ilgalaikiam plaukų šalinimui. 2. Rankinis keičiamasis prietaisas, kurį sudaro kietojo kūno lazeris, lęšis, apšviečiamo ploto pasirinkimo jungiklis ir įjungimo mygtukas (lazerinis rankinis įtaisas). Šis prietaisas skleidžia skirtingo pločio lazerio šviesos impulsus (iki 100 ms trukmės), kurių bangos ilgis 1064 nm, reguliuojamo apšviečiamo ploto skersmuo –1, 5, 3, 6 ir 9 mm, o maksimalus įtėkis –700 J/cm2. Šis prietaisas veikia tik kartu su mašina (pagrindiniu įrenginiu), iš kurio maitinamas, gauna valdymo signalus ir aušinimo skystį. Pagrindinį įrenginį sudaro maitinimo šaltinis, valdymo įrenginys su ekranu ir aušinimo įrenginys, be to, jis gali veikti kartu su intensyvios pulsinės šviesos (IPŠ) rankiniais įtaisais. Prijungus prie pagrindinio įrenginio, prietaisas naudojamas kosmetiniam kojų venų gydymui.“
29

Šiuo atveju primintina, kad specialiai procedūrai, numatytai CPPT 63 straipsnyje, kuriai taikomas trejų metų senaties terminas, būdinga tai, kad per 30 dienų atitinkamas asmuo turi būti visų pirma išklausytas, suinteresuotasis asmuo turi pateikti, kaip jis pats mano, svarbių įrodymų ir turi būti gautas tarnybos vadovo ar pareigūno, kuriam jis suteikė įgaliojimus taikyti kovos su piktnaudžiavimo nuostatas, leidimas. Be to, pagal šias nuostatas priimtas sprendimas turi būti motyvuotas. Iš to matyti, kad nacionalinė procedūra yra palanki įtariamam piktnaudžiavimu teise asmeniui, nes ja siekiama užtikrinti, kad būtų gerbiamos kai kurios pagrindinės teisės, be kita ko, teisė būti išklausytam.
44

Kita vertus, ginčijamu sprendimu ir Asociacijos tarybos sprendimo projektu, be kita ko, siekiama visiškai įgyvendinti EEB ir Turkijos susitarimo 9 straipsnį bei papildomo protokolo 39 straipsnį, ir atnaujinti Sprendimo Nr. 3/80 nuostatas, kad jos atitiktų naujausius pokyčius Sąjungos socialinės apsaugos sistemų koordinavimo srityje. Be to, nors Sprendimu Nr. 3/80 buvo siekiama taikyti valstybių narių socialinės apsaugos sistemas darbuotojams Turkijos piliečiams ir jų šeimos nariams, Asociacijos tarybos sprendimo projektu siekiama nustatyti socialinės apsaugos sistemų koordinavimo tvarką, į kurios taikymo ratione personae sritį taip pat patektų šio projekto 2 straipsnyje nurodyti darbuotojai, t. y. darbuotojai, kurie yra valstybės narės piliečiai ir teisėtai dirba arba dirbo Turkijos teritorijoje ir kuriems yra ar buvo taikomi Turkijos teisės aktai, jų išlaikytiniams, netekusiems maitintojo, ir šeimos nariams, kurie teisėtai gyvena ar gyveno kartu su atitinkamu darbuotoju jo darbo Turkijoje laikotarpiu.
37

Kaip keliskart pažymėjo prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas, iš leidimo pateikti Synflorix į rinką suteikimo sąlygų I priedo matyti, kad leidime pateikti Synflorix į rinką nurodytos tik šios terapinės indikacijos – kūdikiams ir mažiems vaikams nuo 6 savaičių iki 2 metų amžiaus apsaugoti nuo Streptococcus pneumoniae sukeliamų invazinių ligų ir ūminio vidurinio otito (vidurinės ausies uždegimo), be to, šiame priede patikslinama, kad „nėra pakankamai duomenų, įrodančių, kad preparatas veikia kaip vakcina nuo nenustatytų <...> haemophilus influenzae bakterijų“. Taip pat pažymėtina, kad Europos vaistų agentūros (EMA) vertinant paraišką išduoti leidimą pateikti Synflorix į rinką parengtame Europos visuomeninio įvertinimo pranešime (Assessment report for Synflorix, procedure No. EMEA / H / C/000973, toliau – Europos visuomeninio įvertinimo pranešimas) patikslinama: „šiuo metu klinikiniai duomenys nepatvirtina apsaugos nuo nenustatytų haemophilus influenzae bakterijų sukelto vidurinės ausies uždegimo, tad nereikia analizuoti D baltymų turinio medicinos produkto sudėtyje“.
26

Atlanto Pirėnų prefektas gynė šio sprendimo teisėtumą teikdamas, kad K. Boudjlida, remdamasis Ceseda nuostatomis, neprašė pratęsti leidimo gyventi šalyje per du mėnesius nuo jo galiojimo pabaigos ir neteisėtai buvo šalyje ginčijamo sprendimo priėmimo dieną. Prefektas nurodė, kad paisyta K. Boudjlida teisės būti išklausytam, o ginčijamas sprendimas pakankamai motyvuotas tiek dėl teisės, tiek dėl faktų. Be to, nebuvo padaryta jokių teisės klaidų. Iš tiesų įpareigojimas išvykti iš Prancūzijos teritorijos yra pagrįsta priemonė, kai trečiosios šalies pilietis, kaip pagrindinėje byloje, šalyje yra neteisėtai. Be to, kadangi K. Boudjlida neturi stipresnių šeiminių ryšių nei Prancūzijoje, nei kilmės valstybėje, tokia priemonė nėra neproporcingas jo teisės į privatų ir šeimos gyvenimą ribojimas. Taip pat terminas, per kurį K. Boudjlida įpareigotas išvykti iš šalies, atitinkantis paprastai nustatomą terminą, yra pakankamas, nes nenurodyta jokių aplinkybių, pateisinančių prašomą ilgesnį terminą.
37

Be to, Direktyvos 2014/14, priimtos jau po to, kai susiklostė pagrindinės bylos aplinkybės, 101 konstatuojamoji dalis, kurioje numatyta, kad perkančiosioms organizacijoms reikėtų papildomai suteikti galimybę neleisti dalyvauti ekonominės veiklos vykdytojams, pavyzdžiui, dėl sunkių profesinių pažeidimų, kaip antai konkurencijos taisyklių pažeidimo, nes dėl to gali būti suabejota ekonominės veiklos vykdytojo sąžiningumu, parodo, kad šio sprendimo 35 punkte nurodytas pašalinimo pagrindas laikomas pagrįstu pagal Sąjungos teisę. Galiausiai šis pašalinimo pagrindas aiškiai ir išsamiai nurodomas šios direktyvos 57 straipsnio 4 dalies d punkte.
39

Šiuo klausimu reikia priminti, kad Reglamento Nr. 2201/2003 12 straipsnio 3 dalyje numatyta, jog valstybės narės teismai turi jurisdikciją nagrinėti su tėvų pareigomis susijusius klausimus „kitose byloje, nei nurodyta [to paties straipsnio] 1 dalyje“, jeigu, pirma, vaikas turi glaudų ryšį su ta valstybe nare, pavyzdžiui, dėl to, kad vienas iš tėvų pareigų turėtojų toje valstybėje narėje turi nuolatinę gyvenamąją vietą arba kad vaikas yra tos valstybės narės pilietis, ir, antra, teismui priėmus bylą savo žinion, teismų jurisdikcijai aiškiai išreikštu ar kitokiu nedviprasmišku būdu pritarė visos bylos šalys, ir ji labiausiai atitinka vaiko interesus. To paties straipsnio 1 dalyje nurodyta, kad valstybės narės teismai, kuriems pagal to paties reglamento 3 straipsnį yra suteikta jurisdikcija nagrinėti pareiškimą dėl santuokos nutraukimo, gyvenimo skyrium (separacijos) arba santuokos pripažinimo negaliojančia, turi jurisdikciją spręsti bet kokį klausimą dėl tėvų pareigų, susijusį su tokiu pareiškimu, jeigu įvykdomos minėtame straipsnyje numatytos sąlygos.
37

C. Napolitano, D. Cittadino ir G. Zangari, taip pat S. Perrella ir G. Romano Ministero įdarbino pagal paeiliui sudarytas terminuotas darbo sutartis. Pirmieji keturi buvo įdarbinti kaip pedagogai, o paskutinis – kaip administracinis bendradarbis. Iš Teisingumo Teismui pateiktų dokumentų matyti, kad pagal šias sutartis jie dirbo savo atitinkamiems darbdaviams tokiais laikotarpiais: 55 mėnesius per 6 metų laikotarpį (2005–2010 m.) dirbo C. Napolitano, 100 mėnesių per 10 metų laikotarpį (2002–2012 m.) dirbo D. Cittadino, 113 mėnesių per 11 metų laikotarpį (2001–2012 m.) dirbo G. Zangari, 81 mėnesį per 7 metų laikotarpį (2003–2010 m.) dirbo S. Perrella ir 47 mėnesių per 4 metų laikotarpį (2007–2011 m.) dirbo G. Romano.
39

Be to, pirmesniame punkte pateiktas išaiškinimas taip pat atitinka Reglamente Nr. 593/2008 numatytų ginčų sprendimo taisyklių, susijusių su prekių vežimo sutartimis, formuluotę, tačiau šis reglamentas nėra ratione temporis taikomas pagrindinėje byloje. Pagal to reglamento 5 straipsnį tokio pobūdžio sutartims, kai netenkinami jame nustatyti sąsajos kriterijai, draudžiama taikyti valstybės, kurioje yra įprasta vežėjo gyvenamoji vieta, teisę ir jame aiškiai nustatyta, kad tokiu atveju taikoma valstybės, kurioje yra šalių sutarta pristatymo vieta, teisė.