ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
27.

Kaip teisingai pažymi prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas, nė vienas aiškinimas prima facie nėra nesuderinamas su direktyvos 16 straipsnio 3 dalimi. Taigi minėtą nuostatą galima laikyti tokia, kurioje nurodomas teršalų kiekis, išmestas per praėjusius metus ir patikrintas pagal šios direktyvos 15 straipsnį, arba visų per praėjusius metus išmestų teršalų kiekis, nurodytas galutinėje ataskaitoje po to, kai prireikus kompetentingos nacionalinės institucijos atliko papildomas patikras.
2.

2014 m. vasario 10 d. pareikštu ieškiniu Europos Komisija prašo Teisingumo Teismo pripažinti, kad, pirma, per nustatytus terminus nesiėmusi visų būtinų priemonių, kad būtų galima susigrąžinti valstybės pagalbą, 2013 m. gegužės 2 d. Komisijos sprendimu 2013/435/ES dėl valstybės pagalbos SA.22843 (2012/C) (ex 2012/NN), kurią Prancūzija suteikė Société Nationale Maritime Corse Méditerranée ir la Compagnie Méridionale de Navigation ( 3 ) (toliau – ginčijamas sprendimas), pripažintą neteisėta ir nesuderinama su vidaus rinka, ir, antra, per nustatytus terminus nepanaikinusi visų pagalbos mokėjimų, nurodytų minėto sprendimo 2 straipsnio 1 dalyje, ir, trečia, per nustatytą terminą nepranešusi Komisijai apie priemones, kurių imtasi siekiant įvykdyti šį sprendimą, Prancūzijos Respublika neįvykdė įsipareigojimų, tenkančių jai pagal SESV 288 straipsnio ketvirtą pastraipą ir minėto sprendimo 3–5 straipsnius.
18.

Remdamasi, inter alia, tais skaičiais 112–136 konstatuojamosiose dalyse Komisija išnagrinėjo materialinės žalos priežastinį ryšį. 113–116 konstatuojamosiose dalyse skirsnyje „Importo iš Kinijos poveikis“ nurodyta: „(113) Eksportuojančių Kinijos gamintojų rinkos dalies didėjimas nagrinėjamuoju laikotarpiu sutapo su Sąjungos pramonės pelno sumažėjimu ir pastebimu jos atsargų padidėjimu. (114) Jis taip pat sutapo su Sąjungos suvartojimo sumažėjimu. Tačiau nors 2007–2009 m. Kinijos importo apimtis sumažėjo devyniais procentiniais punktais, kaip ir suvartojimas (nors pastarasis mažėjo kitokiu tempu – per tą patį laikotarpį smuko 23 procentiniais punktais), nuo 2007 m. Kinijos rinkos dalis nuolat augo. Be to, nuo 2009 m. iki TL Kinijos importas padidėjo šešiais procentiniais punktais, nepaisant to, kad suvartojimas sumažėjo dar šešiais procentiniais punktais. (115) Per visą nagrinėjamąjį laikotarpį Kinijos importo ir Sąjungos pramonės kainų skirtumas (remiantis Eurostato statistiniu vidurkiu) buvo itin didelis. Tai, kad dar 2007 m. jis jau viršijo 40 %, gali reikšti, kad eksportuojantys Kinijos gamintojai kainų strategiją ėmė taikyti prieš ekonomikos krizę. Be to, po krizės šis skirtumas padidėjo ir TL išaugo iki 50 %. (116) Kinijos importui tenkančios rinkos dalies didėjimas ir kainų mažėjimas bei Sąjungos ir Kinijos kainų skirtumo didėjimas sutapo su Sąjungos pramonės padėties pablogėjimu.“
14.

Be to, minėtas teismas primena, jog Sprendime Donner ( 10 ) Teisingumo Teismas yra nusprendęs, kad prekybininkas, kuris reklamą skiria konkrečioje valstybėje narėje gyvenančios visuomenės nariams ir sukuria arba suteikia jiems naudotis konkrečią pristatymo sistemą ir mokėjimo būdą ar leidžia tai padaryti trečiajam asmeniui, o dėl to minėti visuomenės nariai gali gauti kūrinių, kuriems šioje valstybėje narėje taikoma autorių teisių apsauga, kopijų, valstybėje narėje, į kurią prekės pristatomos, įvykdo „viešą platinimą“, kaip tai suprantama pagal Direktyvos 2001/29 4 straipsnio 1 dalį.
55.

Be to, per posėdį Komisija neneigė, kad pagal Direktyvą 1999/70 įgyvendinto bendrojo susitarimo 5 punkto 1 dalyje numatyti būtiniausi reikalavimai gali būti taikomi Europos mokyklų ir jų mokytojų, dirbančių ne visą darbo dieną, darbo santykiams, tačiau iš esmės ji tik nurodė, kad pagal 1994 m. konvenciją priimti Mokytojų, dirbančių ne visą darbo dieną, nuostatai nebuvo pritaikyti atsižvelgiant į teisės raidą, kaip matyti iš minėtos bendrojo susitarimo 5 punkto 1 dalies, konkrečiai išreiškiančios draudimo piktnaudžiauti teise principą.
66.

Kartu norėčiau pažymėti, kad, jeigu peticijos pateikėjo prašymas nepatenkinamas, jis gali pateikti Parlamentui naują peticijos prašymą ir šis, atlikęs kitokį politinį vertinimą, jei taikytina, gali nevaržomai priimti priešingą sprendimą dėl šios peticijos. Šiomis aplinkybėmis svarbu priminti, kad Parlamentas išplėtė priimtinų peticijų taikymo sritį, palyginti su Sutartimi. Be to, paprastai jis gali priimti politinę poziciją klausimais, kurie nepriskiriami Sąjungos kompetencijai. Tačiau Peticijų komiteto nuomonės neturi jokios neigiamos ar teigiamos res judicata galios. Be to, peticijos pateikėjas gali vėliau kreiptis į Ombudsmeną ir Komisiją.
39.

Prieiti prie šios išvados galima ir nepaisant Komisijos per teismo posėdį išsakytų argumentų, kad šios bylos aplinkybės esą skiriasi nuo bylos MDDP aplinkybių, nes VDP tenka prašyti teisės į atskaitą ex post. Komisija teisi teigdama, kad VDP susiduria su problema – ji iš savo pirkėjų turi ex post gauti kainą su PVM, nes, norėdama pasinaudoti teise į atskaitą, pirmiausia privalo apskaičiuoti mokestį nuo sandorių, kuriuos traktavo kaip neapmokestinamus. Tačiau dar nagrinėjant bylą MDDP esu atkreipusi dėmesį į tai, kad apmokestinamasis asmuo tam tikromis aplinkybėmis gali reikalauti iš atitinkamos valstybės narės žalos atlyginimo, jei neturi galimybių ex post apskaičiuoto PVM perkelti savo pirkėjams ( 14 ).
41.

Dėl pirmojo sprendimo grąžinti, priimto dėl S. Mukarubega, Nyderlandų vyriausybė mano, kad teisės į gynybą principas nebuvo pažeistas. Ji mano, kad teisė būti išklausytam gali būti vertinama tik atsižvelgiant į nepalankias sprendimo grąžinti aplinkybes. Tačiau, Nyderlandų vyriausybės teigimu, ir neteisėto buvimo šalyje, jau nustatyto dėl to, kad asmuo neturi galiojančio leidimo gyventi šalyje, konstatavimas, ir įpareigojimas grąžinti asmenį, kylantis iš to, kad užsienietis neturi galiojančio leidimo gyventi šalyje, nėra nepalankūs. Atvirkščiai, tai, kad nustatomas terminas, per kurį užsienietis turi išvykti iš valstybės narės teritorijos, yra nepalanki aplinkybė, dėl kurios privaloma išklausyti suinteresuotąjį asmenį šiuo sprendimo grąžinti klausimu, visų pirma jeigu ilgiausias 30 dienų terminas gali būti sutrumpintas. Tačiau, Nyderlandų vyriausybės teigimu, jeigu suinteresuotasis asmuo turi galimybę administraciniam teismui pateikti stabdomąjį poveikį turintį skundą dėl sprendimo grąžinti teisėtumo, tai, kad jis nebuvo iš anksto išklausytas administracinės institucijos, nereiškia, kad asmuo patenka į neproporcingai nepalankią padėtį ar jam daroma žala. Be to, Nyderlandų vyriausybė mano, kad teisės į gynybą principas negali būti taikomas neribotai, antraip gali būti pakenkta Direktyvos 2008/115 tikslui.
73.

Pirmiausia šiuo klausimu reikia priminti, kad pagal nusistovėjusią teismo praktiką Sąjungos teisės normos išaiškinimas, kurį pateikia Teisingumo Teismas įgyvendindamas pagal SESV 267 straipsnį jam suteiktą kompetenciją, paaiškina ir patikslina šios normos prasmę ir apimtį, kaip ji turi arba turėjo būti suprantama ir taikoma nuo įsigaliojimo momento. Iš to darytina išvada, kad taip išaiškintą normą pats teismas gali ir turi taikyti net tiems teisiniams santykiams, kurie atsirado ir buvo užmegzti prieš priimant sprendimą dėl prašymo išaiškinti, jei, be to, įvykdytos sąlygos, leidžiančios kompetentinguose teismuose nagrinėti ginčą dėl tos normos taikymo ( 23 ).
26.

Taigi kyla klausimas, ko tiksliai Direktyva 2002/98 buvo siekiama dėl pramoniniu būdu pagamintos plazmos. Kaip per teismo posėdį nurodė Komisija, Direktyvą 2002/98 ir Direktyvą 2001/83, iš dalies pakeistą Direktyva 2004/27, jungianti nuostata yra Direktyvos 2001/83 109 straipsnis, kuris buvo pakeistas Direktyvos 2002/98 31 straipsniu. Šiame straipsnyje nurodyta, kad žmogaus kraujo ir kraujo plazmos surinkimui ir ištyrimui taikoma Direktyva 2002/98. Be Direktyvoje 2002/98 reglamentuojamo žmogaus kraujo ir kraujo plazmos, ji pat taikytina pramoniniu būdu pagamintai plazmai, nes ši yra arba kraujo komponentas, arba kraujo produktas, kaip jie apibrėžti 3 straipsnio b ir c punktuose, ir kitais atžvilgiais patenka į Direktyvos 2001/83 taikymo sritį.
19.

Kalbant apie tai, iš Teisingumo Teismui pateiktų dokumentų matyti, kad IVMDH buvo įvestas tuo pačiu metu, kai tam tikra kompetencija sveikatos priežiūros sektoriuje buvo perduota autonominiams regionams. Pripažįstama, kad IVMDH tikslas buvo iš dalies padengti išlaidas, patirtas dėl tokios kompetencijos perdavimo. Patvirtindamas šią aplinkybę rašytinėse pastabose Generalitat de Catalunya pripažįsta, jog IVMDH nustatymo tikslas buvo užtikrinti, kad autonominiai regionai turėtų pakankamai išteklių sveikatos sistemos išlaidoms, kurias jie perėmė perdavus kompetenciją sveikatos priežiūros sektoriuje, padengti. Be to, per posėdį buvo paaiškinta, kad iš IVMDH gautos pajamos buvo naudojamos, be kita ko, naujoms ligoninėms statyti.
67.

Atsižvelgdamas į tai, kas išdėstyta, siūlau Teisingumo Teismui į tribunal administrativo e fiscal do Porto pateiktą prejudicinį klausimą atsakyti taip: Valstybės narės institucijos negali remtis 1993 m. birželio 14 d. Tarybos direktyvos 93/38/EEB dėl subjektų, vykdančių savo veiklą vandens, energetikos, transporto ir telekomunikacijų sektoriuose, vykdomų pirkimų tvarkos derinimo, iš dalies pakeistos 1998 m. vasario 16 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 98/4/EB, 4 straipsnio 1 dalimi ir 14 straipsnio 1 dalies c punkto i papunkčiu privačios įmonės atžvilgiu vien dėl to, kad ji yra išimtinė viešųjų paslaugų koncesininkė ir patenka į šios direktyvos taikymo asmenims sritį, jeigu direktyva dar nebuvo perkelta į minėtos valstybės narės vidaus teisės sistemą. Nacionalinis teismas privalo nustatyti, kad, be to, jog atitinkama įmonė yra viešųjų paslaugų koncesininkė, ji turi dar ir specialias teises.
29.

Be to, kiek tai susiję su pakankamų išteklių suma, Direktyvos 2004/38 8 straipsnio 4 dalimi valstybės narės įpareigojamos atsižvelgti į atitinkamo asmens asmeninę padėtį. Todėl, atsižvelgiant į konkrečią asmens padėtį, negalima neatsižvelgti į aplinkybę, kad tas asmuo gavo darbo pasiūlymą, kurį priėmęs jis galėtų gauti pajamų, kurios jam leistų įvykdyti Direktyvos 2004/38 7 straipsnio 1 dalies b punkte nustatytą sąlygą. Bet koks priešingas aiškinimas reikštų nevienodą Sąjungos piliečių ir jų šeimos narių padėties vertinimą, dėl to šios direktyvos 8 straipsnio 4 dalis netektų prasmės.
30.

Be to, Bendrasis Teismas nusprendė, kad Reglamento Nr. 1367/2006 6 straipsnio 1 dalies antras sakinys susijęs tik su „pareiga siaurai aiškinti kitas išimtis nei nurodytosios Reglamento Nr. 1367/2006 6 straipsnio 1 dalies pirmame sakinyje, t. y. kitas nei numatytosios Reglamento Nr. 1049/2001 4 straipsnio 2 dalies pirmoje ir trečioje įtraukose“ ( 24 ). Be to, anot Bendrojo Teismo, „Reglamento Nr. 1367/2006 6 straipsnio 1 dalies antrame sakinyje kalbama tik apie „visuomenės interesą“ atskleisti informaciją, o ne „svarbesnį“ visuomenės interesą, nurodytą Reglamento Nr. 1049/2001 4 straipsnio 2 dalies pabaigoje“ ( 25 ). Todėl reikėjo „atmesti LPN ir į bylą įstojusių šalių argumentą, kad šiuo atveju didesnio skaidrumo, visuomenės galimybės susipažinti su dokumentais, geresnio piliečio dalyvavimo sprendimų priėmimo procese ir didesnio teisėtumo principai sudaro visuomenės interesą arba svarbesnį visuomenės interesą, pateisinantį atitinkamų dokumentų atskleidimą“ ( 26 ).
19.

Visi prašymai grąžinti akcizą buvo pateikti po to, kai prekės pasiekė Čekiją. Scandic paaiškino, kad pavyzdinėje formoje reikalaujama informacija apėmė produktų gavimo datą ir gautą kiekį. Ji negalėjo nei suteikti šios informacijos, nei pateikti būtinų ją pagrindžiančių dokumentų prieš išsiųsdama prekes. Be to, iš formos buvo aišku, kad prašymai grąžinti akcizą turėjo būti teikiami kas mėnesį, o ne prieš išleidžiant akcizais apmokestinamus produktus į apyvartą paskirties valstybėje narėje. Nepaisant galimo vėlavimo, Scandic norėjo būti tikra, kad akcizo jai nebus atsisakyta grąžinti dėl nepakankamų įrodymų.
39.

Be to, susieti PAV direktyvos pažeidimą su teise reikalauti atlyginti žalą leidžia įsitvirtinęs platus šios direktyvos poveikio aiškinimas. Pagal jį nacionaliniai teismai, nagrinėjantys ieškinius, susijusius su poveikio aplinkai vertinimo trūkumais, ir laikydamiesi procesinio autonomiškumo turi imtis nacionalinėje teisėje numatytų priemonių, kurios tiktų sukliudyti, kad toks projektas būtų įgyvendintas neatlikus aplinkosauginio vertinimo ( 17 ). Taip pat ir per leidimo suteikimo procedūrą, kurioje poveikio aplinkai vertinimas iš principo nėra numatytas, toks vertinimas turi būti atliktas vėliau, jei tai nebuvo padaryta per ankstesnes procedūras, per kurias nagrinėtas tas pats bendras projektas ( 18 ). Galimybė grįsti reikalavimus atlyginti žalą PAV direktyvos pažeidimu sustiprintų jos veikimą ( 19 ). Tai patvirtina ir Sprendimo Wells teiginys, kad neatliktas poveikio aplinkai vertinimas pagrindžia valstybės atsakomybės reikalavimus ( 20 ).
58.

Atvirkščiai, jei įrodymų surinkimas būtų deleguotas valstybės narės, kurioje gyvena liudytojas, teismui, to paties reglamento 13 straipsnyje nustatyta, kad „prašomasis teismas, vykdydamas prašymą, taiko atitinkamas prievartos priemones tokiais atvejais ir tokiu mastu, kaip numatyta prašomojo teismo valstybės narės teisėje, kai prašymą, parengtą tuo pačiu tikslu, pateikia jo nacionalinės institucijos arba viena iš suinteresuotų šalių“. Tačiau man atrodo, kad sprendimą prieš nenorintį atvykti liudytoją imtis pagal vietos teisę leidžiamų prievartos priemonių turi priimti ne bylą iš esmės nagrinėjantis teismas, o prašomasis teismas, kuris turi įvertinti, ar tai „reikalinga“, kaip nustatyta minėto 13 straipsnio pradžioje ( 42 ). Be to, kadangi nenumatyta jokia sankcija už atsisakymą taikyti prievartos priemones, jos gali likti be konkretaus poveikio, o tai atskleidžia vieną iš Reglamentu Nr. 1206/2001 nustatytos sistemos ribų.
23.

Trečia, dėl atsisakymo taikyti Bawaria pelno maržos schemą nagrinėjamomis aplinkybėmis smarkiai iškraipoma konkurencija asmenų, kuriems ši schema yra taikoma, atžvilgiu, o naudotos prekės pridėtinė vertė nuo jos pirkimo ir perpardavimo visais atvejais yra tapati. Laisvosios rinkos ekonomikos sąlygomis Bawaria negalėtų galutiniam vartotojui per pardavimo kainą perkelti padidėjusį PVM, kuris susidarytų taikant įprastą PVM sistemą, todėl ji būtų priversta pritaikyti savo kainą prie rinkos kainos (t. y. apmokestinamųjų prekybininkų, kuriems taikoma pelno maržos schema, taikomos kainos), be to, pardavinėti nuostolingai, kai jos konkurentai prekiaus pelningai, ir kartu mokėti valstybei gerokai didesnę, nei moka jos konkurentai, PVM sumą.
20.

Be to, Įgyvendinimo reglamente numatytos dar dvi triukšmo mažinimo Vokietijos ir Šveicarijos pasienyje priemonės. Pirma, jame nustatyti minimalūs aukščiai, kurių reikia laikytis nurodytomis valandomis artėjant prie oro uosto iš rytų pusės. Antra, jame numatyta, kad per pakilimą šiaurės kryptimi įskrendant į Vokietijos teritoriją būtų laikomasi minimalių skrydžio aukščių, nustatytų, nelygu pakilimo laikas. Taigi, nurodytomis valandomis lėktuvams tapo privalu nukrypti nuo maršruto, kad į Vokietijos teritoriją būtų įskrendama esant ne mažesniam nei Įgyvendinimo reglamente nustatytam aukščiui.
42.

Visų pirma Komisija tvirtina, kad paramos žemei įsigyti schemomis neišsprendžiamos ginčijamo sprendimo 2 konstatuojamojoje dalyje nurodytos struktūrinės problemos, kaip antai „nepalanki žemėnaudos struktūra“. Ji teigia, kad 2009 m. lapkričio 27 d. Tarybai adresuotame laiške pačios Vengrijos valdžios institucijos abejojo minėtų priemonių tokio pobūdžio veiksmingumu ir kad šio laiško priede pateikti duomenys rodo, jog nuo 2005 m. iki 2007 m. žemės ūkio valdų dydis smarkiai nepadidėjo, nepaisant pagal abi Vengrijoje taikytas schemas suteiktos pagalbos. Šiuo klausimu pirmiausia reikia nurodyti, kad jeigu tai, jog „žemės ūkio paskirties žemė daugeliu atvejų buvo suskaidyta į daug valdų arba valdos nebuvo padalintos“, yra struktūrinis veiksnys, kuriuo Taryba rėmėsi ginčijamame sprendime norėdama apibūdinti padėtį Vengrijos žemės ūkio sektoriuje, vis dėlto tokios struktūros pagerinimas nėra aiškiai priskirtas prie autonominių ginčijamu sprendimu siekiamų tikslų. Bet kuriuo atveju, net jeigu remiantis duomenimis, kuriais remiasi Komisija, reikėtų daryti išvadą, jog galima laikyti, kad dėl paramos žemės ūkio paskirties žemei įsigyti schemų taikymo Vengrijoje vidutinis Vengrijos žemės ūkio valdų dydis padidėjo tik nedaug, mano nuomone, savaime to nepakaktų, kad būtų įrodyta, jog Taryba akivaizdžiai viršijo savo diskrecijos ribas, nes manė, jog ginčijamu sprendimu patvirtintos priemonės yra tinkamos siekiant būtent ginčijamo sprendimo 5 konstatuojamojoje dalyje minėtų tikslų, t. y. „padėti daugeliui ūkininkaujančių šeimų išlaikyti pragyvenimo šaltinį dabartinės krizės metu, nes būtų sudarytos palankios sąlygos sumažinti gamybos išlaidas ir padidinti žemės ūkio gamybos pelningumą bei tokiu būdu sustabdyti skurdo ir nedarbo augimą kaimo vietovėse“. Be to, nemanau, jog vien aplinkybės, kad tokie veiksniai, kaip antai didelės komercinių paskolų žemės ūkio paskirties žemei įsigyti palūkanų normos ir bankų paskolų ūkininkams teikimo kriterijų sugriežtinimas, buvo užfiksuoti dar tada, kai pagal 2007–2013 m. žemės ūkio gairėse numatytą pereinamojo laikotarpio tvarką buvo leista taikyti paramos investicijoms įsigyjant žemės ūkio paskirties žemės schemas, nesant įrodymų, pakanka norint patvirtinti, jog minėtos schemos yra akivaizdžiai netinkamos siekiant tikslo gerinti ūkininkų galimybes gauti minėtas paskolas ateityje.
48.

Tarpusavio pasitikėjimo principą atitinka tai, kad Reglamento Nr. 44/2001 34 straipsnio 2 punkte pirmiausia nurodoma sprendimą apskųsti jo priėmimo valstybėje, o galimybė atsisakyti pripažinti numatyta tik tada, jeigu joje negalima pateikti skundo. Jei pažymėjimas pagal nagrinėjamo reglamento 54 straipsnį būtų laikomas privalomu sprendimo vykdymo valstybės teismams, iš skolininko būtų atimta bet kokia galimybė per rungimosi principą atitinkantį procesą patikrinti jo teiginį dėl ieškinio neįteikimo. Visais atvejais atsisakymą vykdyti sprendimą Reglamento Nr. 44/2001 34 straipsnio 2 punktu galima pagrįsti tik tada, jei, be bylos iškėlimo dokumento neįteikimo, atsakovas nepraleido turėtos galimybės apskųsti minėtą sprendimą. Tik tada per sprendimo vykdymo procedūrą pirmą kartą atsiranda galimybė tinkamą ieškinio įteikimą ginčyti per rungtynišką procesą. Pažymėjimo pagal Reglamento Nr. 44/2001 54 straipsnį išdavimas nėra pritaikytas rungtyniškam procesui ir, kaip ką tik paaiškinta, jis nebūtinai yra išduodamas teismo.
27.

Taryba mano priešingai, kad skundžiamame sprendime nebuvo padaryta jokia teisės klaida. EB 60 ir EB 301 straipsniai yra pakankamas pagrindas ginčijamam reglamentui, nes šis reglamentas iš tiesų skirtas trečiajai šaliai. Bendrasis Teismas teisingai pritaikė Sprendimą Kadi nuspręsdamas, kad egzistuoja prezumpcija, pagal kurią asmenų, gaunančių naudos iš Birmos režimo ekonominės politikos, šeimos nariai taip pat gauna naudos iš minėtos politikos ir kelia grėsmę, kad bus apeitos ribojančios priemonės, o tai pateisina jų įrašymą. Apeliantas buvo įtrauktas į asmenų, kurių turtas turi būti įšaldytas, sąrašą dėl to, kad jis priklausė Tarybos apibrėžtai kategorijai, o ne dėl asmeninių priežasčių. Be to, Taryba nurodo, kad apeliantas rėmėsi senąja Gairių dėl ribojančių priemonių įgyvendinimo Bendrosios užsienio ir saugumo politikos (BUSP) srityje versija. Apeliantas yra susijęs su Birmos režimu ir ribojančių priemonių taikymas šeimos nariams buvo pakankamai paaiškintas bendrojoje pozicijoje ir ginčijamame reglamente. Todėl apeliantas negali nežinoti aplinkybių, kurioms esant buvo priimtas ginčijamas reglamentas, ir jo įrašymo motyvų. Be to, Taryba paaiškina, kad šio taikymo tikslas yra padidinti spaudimą valdančiam režimui, ir nurodo, kad būtent kaip savo tėvo sūnus apeliantas buvo laikomas gaunančiu naudos iš vyriausybės neteisėtų veiksmų. Tačiau siekdamas, kad jo pavardė būtų išbraukta iš sąrašo, jis visada turi galimybę įrodyti Tarybai, kad jis yra atsiskyręs nuo savo tėvo. Iki šiol apeliantas nepateikė jokio susijusio įrodymo. Galiausiai Taryba nurodo, kad iš esmės artimiausi į sąrašą įrašytų asmenų šeimos nariai kelia didžiausią grėsmę, kad bus apeitos šių asmenų atžvilgiu priimtos ribojančios priemonės.
80.

Be to, mano nuomone, 68 metų amžiaus riba, numatyta SGB V 95 straipsnio 7 dalies trečiajame sakinyje, neviršija to, kas yra būtina ir tinkama siekiant tikslo užtikrinti naujoms kartoms galimybes vykdyti pagal sutartį su ligonių kasomis dirbančio stomatologo veiklą. Kaip esu pažymėjęs, mano nuomone, atsižvelgiant į amžiaus vidurkį, nuo kurio valstybėse narėse paprastai atsiranda teisė į senatvės pensiją, 68 metų amžiaus riba, nustatyta pagal sutartį su ligonių kasomis dirbančio stomatologo veiklai, neatrodo neproporcinga. Be to, Vokietijos įstatymų leidėjas pasirinko subalansuotą sprendimą nustatydamas, kad tokia amžiaus riba netaikoma regionuose, kur trūksta medicinos paslaugų ir kur nekyla sunkumų pradėti pagal sutartį su ligonių kasomis dirbančio stomatologo veiklą.
13.

Be to, sprendime Reemtsma ( 7 ), priimtame panašioje byloje, Teisingumo Teismas pripažino 21 straipsnio 1 dalies c punktą taikytinu. Minėta byla buvo taip pat susijusi su sąskaitą išrašiusio asmens prievole sumokėti nurodytą mokestį, nors iš tiesų mokesčius turėjo sumokėti paslaugų gavėjas kitoje valstybėje narėje. Galiausiai ši nuostata vis dėlto nebuvo pritaikyta, nes ištaisyti mokestį reikalavo ne sąskaitą išrašęs asmuo, o jos gavėjas.
69.

Tai, viena vertus, išplaukia iš Reglamento Nr. 1972/2003 4 straipsnio 2 dalies c punkto, nes tai svarbus atsargų kaupimo proceso veiksnys, ir, kita vertus, iš Reglamento Nr. 60/2004 6 straipsnio 3 dalies, kurioje numatyta, kad taikant cukraus, izogliukozės ir fruktozės perteklinių kiekių identifikavimo sistemą, be kita ko, atsižvelgiama į „sandėliavimo patalpų pajėgumus“. Be to, Reglamento Nr. 832/2005 3 konstatuojamojoje dalyje pabrėžiama, jog, siekdama nustatyti cukraus, izogliukozės ir fruktozės atsargų perteklių, Komisija atsižvelgė į „atsargų sukaupimo aplinkybes“. Nors pastarosios dvi nuostatos taikomos tik pašalinant atsargas cukraus sektoriuje, tačiau jos laikytinos svarbiu kriterijumi aiškinant visiems žemės ūkio produktams taikomas taisykles.
4.

Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo nagrinėjama byla yra problemiška trimis aspektais, nes pateikta informacija apie farmacijos produktą, kuris yra draudžiamas Danijoje, ji buvo pateikta Danijos interneto svetainėje ir pasirašyta žurnalisto. Visus šiuos aspektus reikia atidžiai išanalizuoti, nes jie sukelia prieštaringus vertinimus. Viena vertus, dėl to, kad kalbama apie vaistą, kuriam nėra išduotas leidimas, reikia taikyti siaurą požiūrį. Kita vertus, tai, kad žurnalistas F. Damgaard pasinaudojo saviraiškos laisve, reikalauja lankstesnio ir gerbiančio šią laisvę požiūrio. Be to, tai, kad informacija buvo paskleista internete, apsunkina situaciją dėl teisinių problemų, susijusių su virtualia erdve.