LT
Teismopr aktikosr inkinys
ECLI:EU:F:2010 :11 1TARNAUTOJŲ TEISMO (trečioji kolegija) SPRENDIMAS
2010 m. vasario 24 d.
Byla F-89/08
P
prieš
Europos Parlamentą
„Viešoji tarnyba — Laikinieji tarnautojai — Europos Parlamentas — Atleidimas iš tarnybos — 
Pasitikėjimo praradi mas“
Dalykas: Pagal EB 236 ir A E 152 straipsnius pareikštas ieškinys, kuriuo ieškovė prašo, pirma, 
panaikinti 2008 m. balandžio 15 d. Parlamento sprendimą nutraukti jos, kai p laikinosios 
tarnautojos, sutartį, antra, grąžinti ją į t arnybą atgaline da ta, trečia, sumokėti jai dar bo 
užmokestį nuo 2008 m. liepos 15 d., ketvirta, sumokėti išmoką neturtinei ir p rofesinei 
žalai, ku rią ji mano p atyrusi dėl sprendimo atleisti, atlyginti ir, pe nkta, priteisti iš 
Parlamento bylinėjimosi išlaidas.
Sprendimas:Atmesti ieškinį. Kiekviena šalis padengia savo bylinėjimosi išlaidas.
Santrauka
1. Pareigūnai — Laikinieji tarnautojai — Laikinieji tarnautojai, kuriems taikomas Kitų tarnautojų 
įdarbinimo s ąlygų 2 straipsnio c punktas — Laikinasis tarnautojas, paskirtas dirbti Parlamento 
politinėje grupėje
(Kitų tarnautojų įdarbinimo s ąlygų 2 straipsnio c punktas)
2. Pareigūnai — Laikinieji tarnautojai — Laikinieji tarnautojai, kuriems taikomas Kitų tarnautojų 
įdarbinimo s ąlygų 2 straipsnio c punktas — Laikinasis tarnautojas, paskirtas dirbti Parlamento 
politinėje grupėje
(Kitų tarnautojų įdarbinimo s ąlygų 2 straipsnio c punktas)
3. Pareigūnai — Laikinieji tarnautojai — Sprendimas atleisti iš tarnybos — Pareiga mo tyvuoti — 
Apimtis
(Pareigūnų tarnybos nuostatų 25 straipsnio antra pastraipa ir 90 straipsnio 2 dalis; Kitų tarnautojų 
įdarbinimo s ąlygų 2 straipsnio c punktas)
4. Ieškinys dėl panaikinimo — Pagrindai — Piktnaudžiavimas įgaliojimais — Sąvoka
5. Pareigūnai — Administracijos rūpestingumo p areiga — Apimtis — Ribos
(Kitų tarnautojų įdarbinimo s ąlygų 2 straipsnio c punktas)
2 ECLI:EU:F:2010 :11SANTRAUKA—BYLAF-89/08
P/PARLAMENTAS
6. Pareigūnai — Ieškinys — Dalykas — Nurodymas administracijai — Nepriimtinumas
(EB 233 straipsnis; Pareigūnų tarnybos nuostatų 91 straipsnis)
1. Teisės į g ynybą užtikrinimas bet ko kioje procedūroje, ku ri buvo pradėta prieš asmenį ir g ali 
pasibaigti tam a smeniui nenaudingu aktu, yra p agrindinis Bendrijos teisės principas, ku rio reikia 
laikytis net nesant jokių vykdomą procedūrą reglamentuojančių teisės aktų. Pagal šį principą 
suinteresuotajam a smeniui, prieš priimant dėl jo sprendimą, turi būti sudarytos sąlygos tinkamai 
pareikšti savo požiūrį dėl situacijos bei faktų ir a plinkybių, kuriais grindžiamas šis sprendimas, tikrumo 
ir svarbos.
Vis dėlto pagrindu, susijusiu su teisės į g ynybą pažeidimu, negalima pagrįstai remtis, kalbant apie 
sprendimą nutraukti pareigūno p askyrimą į P arlamento politinę grupę. Iš tiesų, atsižvelgiant į 
politinėje grupėje atliekamų pareigų ypatingą pobūdį ir b ūtinybę tokioje politinėje aplinkoje išlaikyti 
abipusius pasitikėjimo santykius tarp šios grupės ir į j ą paskirto pareigūno, šiuo atveju pareiga 
išklausyti suinteresuotąjį asmenį prieš priimant sprendimą nutraukti jo funkcijas netaikoma.
Ši išimtis taikoma kiekvienu atveju, kai b ūtina išsaugoti „pasitikėjimo santykius“, t. y. visiems pagal Kitų 
tarnautojų įdarbinimo s ąlygų 2 straipsnio c punktą įdarbintiems laikiniesiems tarnautojams, 
nutraukiant jų sutartis nutrūkus pasitikėjimo ryšiui, nes abipusis pasitikėjimas yra e sminis šioje 
nuostatoje numatytų laikinųjų tarnautojų sutarčių elementas. Taigi prieš priimant sprendimą nutraukti 
sutartį, sudarytą pagal Kitų tarnautojų įdarbinimo sąlygų 2 straipsnio c punktą, nutrūkus pasitikėjimo 
ryšiui nereikia i šklausyti suinteresuotojo asmens.
(žr. 29–33 punktus)
Nuoroda:
Teisingumo Teismo praktika: 1970 m. liepos 15 d. Sprendimo Buchler prieš Komisiją, 44/69, Rink. p. 733, 9 punktas; 
1986 m. liepos 10 d. Sprendimo Belgija prieš Komisiją, 234/84, Rink. p. 2263 , 27 punktas; 2000 m. spalio 3 d. 
Sprendimo Industrie des p oudres sphériques prieš Tarybą, C-458/98 P, Rink. p. I-8147 , 99 punktas; 2000 m. spalio 
5 d. Sprendimo Vokietija prieš Komisiją, C-288/96, Rink. p. I-8237 , 99 punktas; 2004 m. balandžio 29 d. Sprendimo 
Parlamentas prieš Reynolds, C-111/02 P, Rink. p. I-5475 , 50–60 punktai; 2006 m. lapkričio 9 d. Sprendimo Komisija 
prieš De Bry, C-344/05 P, Rink. p. I-10915 , 37 punktas.
Pirmosios instancijos teismo praktika: 1992  m. sausio 28 d. Sprendimo Speybrouck prieš Parlamentą, T-45/90, 
Rink. p. II-33, 94 punktas; 2006 m. spalio 17 d. Sprendimo B onnet prieš Teisingumo T eismą, T-406/04, 
Rink. VT p. I-A-2-213 ir II- A-2-1097 , 79 punktas.
2. Pagal 2004 m. gegužės 3 d. Parlamento biuro sprendimo dėl Paskyrimų tarnybos ir s udaryti dar bo 
sutartis įgaliotos tarnybos įgaliojimų suteikimo, iš da lies pakeisto 2004 m. spalio 26 d. minėto biuro 
sprendimu, 4 straipsnį, kalbant apie prie politinių grupių nepriskirtus narius, Parlamento generalinis 
sekretorius vykdo sudaryti dar bo sutartis su Kitų tarnautojų įdarbinimo sąlygų 2 straipsnio c punkte 
numatytais laikinaisiais tarnautojais, ku rie įdarbinami dir bti šiems nariams, įgaliotos tarnybos 
funkcijas. Vadinasi, Parlamento generalinis sekretorius turi ko mpe tenciją priimti sprendimą atleisti 
laikinąjį tarnautoją, dir busį prie politinės grupės nepriskirtam n ariui. Vis dėlto politinės grupės turi 
didelę di skreciją pasirinkti bendradar bius, ku riuos jos no ri p riimti joms dir bti bei nutraukti jų 
įdarbinimą.
Kalbant apie prie politinių grupių n epriskirtus narius, ku rie yra P arlamento n ariai , nesugebėję 
suformuoti politinės grupės, ad ministracinis tarnautojas, „nepriskirtų n arių koo rdinatorius“, turi 
palaikyti ryšius tarp prie politinių grupių nepriskirtų narių bei tarp šių narių ir ki tų politinių grupių ar 
Parlamento ad ministracinių tarnybų. Šis koo rdinatorius taip pat valdo bendrus išteklius, skirtus prie 
politinių grupių nepriskirtiems nariams, ir t uri užtikrinti, kad l aikiniesiems tarnautojams, įdarbintiems 
dirbti šiems nariams, būtų taikomos Kitų tarnautojų įdarbinimo sąlygos.
ECLI:EU:F:2010 :11 3SANTRAUKA—BYLAF-89/08
P/PARLAMENTAS
Nagrinėjami laikinieji tarnautojai da žniausiai dir ba vienam P arlamento nariui, kuris yra jų tiesioginis 
administracinis viršininkas. Be kita ko , jis pasirašo įsakymus dėl jų ko mandiruočių. Vadinasi, no rs 
faktiškai s iekdamas užtikrinti neįrašytų n arių „grupės“ ka sdienį ad ministracinį ve ikimą laikinasis 
tarnautojas būtinai atlieka u žduotis, kurios yra susijusios su kitais prie politinių grupių nepriskirtais 
nariai s, o n e tik su jo tiesioginiu ad ministraciniu viršininku, pastarasis yra asmuo, su ku riuo turi būti 
pasitikėjimo ryšys. Taigi nutrūkus pasitikėjimo ryšiui tarp tarnautojo tiesioginio ad ministracinio 
viršininko ir š io tarnautojo, nepriskirtų n arių koo rdinatorius pateikia P arlamento generaliniam 
sekretoriui prašymą dėl atleidimo ir r emdamasis šiuo prašymu Parlamento generalinis sekretorius 
priima sprendimą dėl atleidimo. Tiek, ki ek jis pagrįstas tarnautojo tiesioginio ad ministracinio 
viršininko p asitikėjimo p raradi mu, šis sprendimas negali būti panaikintas dėl priežasties, kad 
pasitikėjimą prarad o tik vienas iš nepriskirtų narių.
(žr. 39–43, 45 ir 46 punktus)
Nuoroda:
Teisingumo Teismo praktika: minėto Sprendimo Parlamentas prieš Reynolds 50 punktas.
3. Joks privalomasis pagrindas neleidžia laikiniesiems tarnautojams nesuteikti apsaugos nuo nepagrįsto 
atleidimo iš dar bo, ypač jei jie įdarbinti pagal neterminuotą dar bo sutartį arba no rs sudarė terminuotą 
sutartį, atleidžiami iš dar bo dar j ai nepasibaigus. Taigi, siekiant užtikrinti pakankamą apsaugą šiuo 
aspektu, reikia l eisti, pirma, suinteresuotiesiems asmenims įsitikinti, kad b uvo atsižvelgta į j ų teisėtus 
interesus ir kad j ie nebuvo pažeisti, ir į vertinti galimybę kreiptis į t eismą, antra, šiam teismui vykdyti 
priežiūrą, o tai reiškia, kad p ripažįstama, jog institucija turi pareigą motyvuoti.
Kai sprendimas dėl atleidimo priimamas dėl pasitikėjimo praradi mo, suinteresuotasis asmuo neturi 
procedūrinių garantijų, kai p antai teisės būti išklausytam pe r ad ministracinę procedūrą. Vadinasi, 
pareiga m otyvuoti ir t ai, kad ad ministracija jos laikosi, yra v ienintelė g arantija, leidžianti 
suinteresuotajam a smeniui bent jau priėmus jam n enaudingą sprendimą ve iksmingai p asinaudoti 
turimomis teisių gynimo priemonėmis, kad u žginčytų sprendimo teisėtumą.
Vis dėlto pasitikėjimo ryšio, t. y. asmeninio ryšio, praradi mas nebūtinai pagrįstas objektyviais kri terijais. 
Taigi sprendimo dėl atleidimo p riėmimui pateisinti gali užtekti paprasčiausiai kon statuoti, kad 
pasitikėjimo ryšys prarastas. Vadinasi, jei sprendimas dėl atleidimo pagrįstas tik tokiu kon statavimu, 
reikalavimas sprendimo m otyvuose patikslinti faktines aplinkybes, susijusias su pasitikėjimo ryšio 
praradi mu ar p ateisinančias šį praradi mą, gali būti tik ribotas.
Vis dėlto, ypač ka lbant apie tarnautojus, paskirtus dir bti prie politinių g rupių n epriskirtiems 
Parlamento nariams, sprendimo atleisti iš tarnybos, pagrįsto pasitikėjimo praradi mu, motyvuose turi 
būtinai būti pakankami tiksliai n urodytas asmuo, su ku riuo nutrūko p asitikėjimo ryšiai. Iš tiesų taip 
atitinkamas tarnautojas galėtų užsitikrinti, kad s prendimas susijęs su jo tiesioginiu ad ministraciniu 
viršininku, t. y. neįrašytu nariu, su ku riuo turi būti pasitikėjimo ryšys.
Jei priimtas nepakankamai m otyvuotas sprendimas, laikinasis tarnautojas neturi p ats aiškintis šio 
sprendimo m otyvų. Taigi, priėmusi nepakankamai m otyvuotą sprendimą, administracija negali remtis 
aplinkybe, kad s u šio sprendimo m otyvais buvo galima susipažinti atitinkamo tarnautojo asmens 
byloje, siekdama, kad t eismas teisminiame p rocese atmestų pagrindą, susijusį su šiuo nepakankamu 
motyvavimu. Vis dėlto, kai i š paties pagal Pareigūnų tarnybos nuostatų 90 straipsnio 2 dalį tarnautojo
4 ECLI:EU:F:2010 :11SANTRAUKA—BYLAF-89/08
P/PARLAMENTAS
 pateikto skundo m atyti, kad j is pe ržiūrėjo asmens bylą ir s usipažino s u sprendimo m otyvais, būtų 
neprotinga naikinti šį sprendimą dėl faktinės aplinkybės, nors ir kri tikuotinos, kad i nstitucija jų aiškiai 
nenurodė atmesdama skundą.
(žr. 69–74, 77 ir 81 –83 punktus)
Nuoroda:
Pirmosios instancijos teismo praktika: 2005 m. gruodžio 8 d. Sprendimo Reynolds p rieš Parlamentą, T-237/00, 
Rink. VT p. I-A-385 ir II- 1731 , 95 punktas; 2009 m. rugsėjo 8 d. Sprendimas ETF prieš Landgren, T-404/06 P, 
Rink. p. II-2841 .
Tarnautojų teismo praktika: 2006 m. spalio 26 d. Sprendimo Landgren prieš ETF, F-1/05, Rink. VT p. I-A-1-123 ir 
II-A-1-459, 73 ir 74 punktai.
4. Aktas laikomas priimtu viršijant įgaliojimus tik tuomet, kai r emiantis objektyviais, tinkamais ir 
nuosekliais duomenimis paaiškėja, kad j is buvo priimtas tik ar i š esmės siekiant kitų tikslų nei 
nurodyti arba siekiant išvengti Sutartyje numatytos kon krečiu atveju taikytinos procedūros.
(žr. 87 punktą)
Nuoroda:
Teisingumo Teismo praktika: 1958 m. birželio 21 d. Sprendimo Groupement des h auts fourneaux et aciéries belges 
prieš Vyriausiąją valdybą, 8/57, Rink. p. 223, 256 punktas; 2005 m. kovo 10 d. Sprendimo Ispanija prieš Tarybą, 
C-342/03, Rink. p. I-1975 , 64 punktas; 2006 m. rugsėjo 7 d. Sprendimo Ispanija prieš Tarybą, C-310/04, 
Rink. p. I-7285 , 69 punktas.
5. Administracijos rūpestingumo pareigos sąvoka atspindi abipusių teisių ir p areigų pusiausvyrą, esant 
santykiams tarp viešosios valdžios institucijos ir v iešosios tarnybos tarnautojų, įtvirtintą Pareigūnų 
tarnybos nuostatuose. Ši pusiausvyra r eiškia, jog p riimdama sprendimą dėl pareigūno s tatuso 
kompe tentinga institucija turi atsižvelgti į v isus elementus, galinčius turėti poveikį jos sprendimui, – 
taip elgdamasi ji turi atsižvelgti ne tik į t arnybos, bet ir į a titinkamo pareigūno i nteresą. Vis dėlto 
abipusis pasitikėjimas yra esminis laikinųjų tarnautojų, numatytų Kitų tarnautojų įdarbinimo sąlygų 
2 straipsnio c punkte, sutarčių elementas. Taigi, išskyrus atvejus, kai s usiklosto išimtinės aplinkybės, 
jei nutrūksta pasitikėjimo ryšys, galimos ad ministracijos ve iksmų ribos, kylančios iš rūpestingumo 
pareigos, negali sukelti kliūčių šiuo pagrindu paremtam sprendimui dėl atleidimo priimti.
(žr. 112 ir 113 punktus)
Nuoroda:
Teisingumo Teismo praktika: 1980 m. gegužės 28 d. Sprendimo Kuhner prieš Komisiją, 33/79 ir 75 /79, Rink. p. 1677 , 
22 punktas; 1994 m. birželio 29 d. Sprendimo K linke prieš Teisingumo T eismą, C-298/93 P, Rink. p. I-3009 , 
38 punktas.
Pirmosios instancijos teismo p raktika: m inėto S prendimo Speybrouck prieš Parlamentą 94 punktas; m inėto 
Sprendimo Bonnet prieš Teisingumo T eismą 47 punktas.
6. Nagrinėdamas pagal Pareigūnų tarnybos nuostatų 91 straipsnį pareikštą ieškinį Bendrijos teismas 
negali duoti nurodymų Sąjungos institucijoms. Iš tiesų, pirma, jis yra visiškai n ekompe tentingas duoti 
nurodymus m inėtoms institucijoms ir a ntra, panaikinus aktą atitinkama institucija turi imtis 
priemonių teismo sprendimui įgyvendinti.
ECLI:EU:F:2010 :11 5SANTRAUKA—BYLAF-89/08
P/PARLAMENTAS
(žr. 120 punktą)
Nuoroda:
Pirmosios instancijos teismo praktika: 2002 m. birželio 27 d. Sprendimo Tralli prieš ECB, T-373/00, T-27/01, 
T-56/01 ir T-69/01, Rink. VT p. I-A-97 ir II- 453, 42 punktas ir j ame n urodyta teismo praktika.