ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys C 123/6

2013 m. kovo 7 d. Teisingumo Teismo (ketvirtoji kolegija) sprendimas byloje (High Court of Justice (Chancery Division) (Jungtinė Karalystė) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) ITV Broadcasting Limited ir kt. prieš TV Catch Up Limited

(Byla C-607/11) (1)

(Direktyva 2001/29/EB - 3 straipsnio 1 dalis - Trečiojo asmens internetu atliekamas komercinių televizijos transliuotojų programų perdavimas - Srautinis duomenų siuntimas (Live streaming) - Viešas skelbimas)

2013/C 123/08

Proceso kalba: anglų

Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

High Court of Justice (Chancery Division)

Šalys pagrindinėje byloje

Ieškovės: ITV Broadcasting Limited, ITV 2 Ltd, ITV Digital Channels Ltd, Channel 4 Television Corporation, 4 Ventures Ltd, Channel 5 Broadcasting Ltd, ITV Studios Ltd

Atsakovė: TV Catch Up Limited

Dalykas

Prašymas priimti prejudicinį sprendimą — High Court of Justice (Chancery Division) — 2001 m. gegužės 22 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2001/29/EB dėl autorių teisių ir gretutinių teisių informacinėje visuomenėje (OL L 167, 2001, p. 10; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 17 sk., 1 t., p. 230) 3 straipsnio 1 dalies aiškinimas — Sąvoka „viešas skelbimas“ — Teisių turėtojų leidimas jų kūrinius transliuoti per televiziją antžeminiu nekoduotu tinklu visos valstybės narės teritorijoje arba tam tikroje valstybės narės geografinėje dalyje — Nuolatinio transliavimo paslauga, kurią teikia trečiasis transliuotojas mokestį mokantiems individualiems abonentams, kurie gali gauti transliacijos turinį srautinio duomenų siuntimo per internetą būdu.

Rezoliucinė dalis

1. „Viešo skelbimo“ sąvoką, kaip ji suprantama pagal 2001 m. gegužės 22 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2001/29/EB dėl autorių teisių ir gretutinių teisių informacinėje visuomenėje tam tikrų aspektų suderinimo 3 straipsnio 1 dalį, reikia aiškinti kaip apimančią kūrinių, įrauktų į antžeminės televizijos transliaciją, retransliavimą — kurį atlieka kita nei pradinis transliuotojas organizacija, — interneto srautu, prieinamu šios organizacijos abonentams, kurie gali gauti šio retransliavimo turinį prisijungę prie jos serverio, — net jeigu jei šie abonentai yra minėtos antžeminės televizijos transliacijos priėmimo teritorijoje ir teisėtai gali ją priimti televizijos imtuvu.

2. Atsakant į pirmąjį klausimą neturi reikšmės tai, kad retransliacija, kaip nagrinėjamoji pagrindinėje byloje, finansuojama iš reklamos ir dėl to ja siekiama pelno.

3. Atsakant į pirmąjį klausimą neturi reikšmės tai, kad retransliaciją, kaip nagrinėjamoji pagrindinėje byloje, atlieka organizacija, tiesiogiai konkuruojanti su pradiniu transliuotoju.

(1) OL C 65, 2012 3 3.
LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys C 114/13

2013 m. vasario 28 d. Teisingumo Teismo (trečioji kolegija) sprendimas byloje (High Court of Ireland (Airija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Margaret Kenny ir kt. prieš Minister for Justice, Equality and Law Reform ir kt.

(Byla C-427/11) (1)

(EB 141 straipsnis - Direktyva 75/117/EEB - Vienodas vyrų ir moterų darbo užmokestis - Netiesioginė diskriminacija - Objektyvus pateisinimas - Sąlygos)

2013/C 114/18

Proceso kalba: anglų

Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

High Court of Ireland

Šalys pagrindinėje byloje

Ieškovai: Margaret Kenny, Patricia Quinn, Nuala Condon, Eileen Norton, Ursula Ennis, Loretta Barrett, Joan Healy, Kathleen Coyne, Sharon Fitzpatrick, Breda Fitzpatrick, Sandra Hennelly, Marian Troy, Antoinette Fitzpatrick, Helena Gatley

Atsakovės: Minister for Justice, Equality and Law Reform, Minister for Finance, Commissioner of An Garda Síochána

Dalykas

Prašymas priimti prejudicinį sprendimą — High Court of Ireland — SESV 157 straipsnio ir 1975 m. vasario 10 d. Tarybos direktyvos 75/117/EEB dėl valstybių narių įstatymų, skirtų vienodo vyrų ir moterų darbo užmokesčio principo taikymui, suderinimo (OL L 45, 1975 2 19, p. 19; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 5 sk., 1 t., p. 179) (pakeistos Direktyva 2006/54/EB) aiškinimas — Objektyvaus pateisinimo sąvoka netiesioginės diskriminacijos tarp darbuotojų vyrų ir moterų viešojoje tarnyboje atveju — Kriterijai

Rezoliucinė dalis

EB 141 straipsnį ir 1975 m. vasario 10 d. Tarybos direktyvą 75/117/EEB dėl valstybių narių įstatymų, skirtų vienodo vyrų ir moterų darbo užmokesčio principo taikymui, suderinimo, reikia aiškinti taip:

— darbuotojai atlieka tą patį arba vienodos vertės darbą, jeigu atsižvelgiant į visumą veiksnių, kaip antai darbo pobūdį, kvalifikacinius reikalavimus ir darbo sąlygas, galima laikyti, kad jie yra panašioje situacijoje, o tai turi įvertinti nacionalinis teismas,

— netiesioginės diskriminacijos darbo užmokesčio srityje atveju būtent darbdavys privalo pateikti konstatuoto skirtingo darbo užmokesčio, mokamo darbuotojoms, kurios mano, jog yra diskriminuojamos, palyginti su referenciniais asmenimis, objektyvų pateisinimą,

— skirtingo darbo užmokesčio, kuris prima facie reiškia diskriminaciją dėl lyties, pateisinimą darbdavys turi pateikti dėl referencinių asmenų, į kuriuos konstatuodamas tokį skirtumą nacionalinis teismas atsižvelgė dėl to, kad šių asmenų situaciją atspindėjo patikimi statistiniai duomenys, kurie apėmė pakankamą asmenų skaičių, neatspindėjo tik atsitiktinių arba atitinkamai susiklosčius aplinkybėms susidariusių reiškinių ir, vertinami bendrai, buvo svarbūs, ir

— į interesą išlaikyti gerus darbo santykius nacionalinis teismas gali atsižvelgti kaip į vieną iš veiksnių, leidžiančių jam įvertinti, ar skirtingas dviejų darbuotojų grupių atlyginimas mokamas dėl objektyvių su diskriminacija dėl lyties nesusijusių veiksnių ir nepažeidžia proporcingumo principo.

(1) OL C 311, 2011 10 22.
LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys C 103/8

2011 m. vasario 17 d. Teisingumo Teismo (trečioji kolegija) sprendimas byloje (Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) (Jungtinė Karalystė) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) The Number Ltd, Conduit Enterprises Ltd prieš Office of Communications, British Telecommunications plc

(Byla C-16/10) (1)

(Teisės aktų derinimas - Telekomunikacijos - Tinklai ir paslaugos - Direktyva 2002/22/EB - Įmonių paskyrimas teikti universaliąsias paslaugas - Specialūs įpareigojimai paskirtai įmonei - Informacijos apie abonentus teikimo paslaugos ir abonentų knygos)

2011/C 103/11

Proceso kalba: anglų

Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)

Šalys pagrindinėje byloje

Ieškovės: The Number Ltd, Conduit Enterprises Ltd

Atsakovės: Office of Communications, British Telecommunications plc

Dalykas

Prašymas priimti prejudicinį sprendimą — Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) — 2002 m. kovo 7 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2002/22/EB dėl universaliųjų paslaugų ir paslaugų gavėjų teisių, susijusių su elektroninių ryšių tinklais ir paslaugomis (Universaliųjų paslaugų direktyva) (OL L 108, p. 51; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 13 sk., 29 t., p. 367), 2002 m. kovo 7 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2002/21/EB dėl elektroninių ryšių tinklų ir paslaugų bendrosios reguliavimo sistemos (Pagrindų direktyva) (OL L 108, p. 33; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 13 sk., 29 t., p. 349) ir 2002 m. kovo 7 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2002/20/EB dėl elektroninių ryšių tinklų ir paslaugų leidimo (Leidimų direktyva) (OL L 108, p. 21; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 13 sk., 29 t., p. 337) aiškinimas — Įmonių paskyrimas teikti universaliąsias paslaugas — Specifiniai įpareigojimai, kuriuos galima nustatyti paskirtajai įmonei.

Rezoliucinė dalis

Pagal 2002 m. kovo 7 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2002/22/EB dėl universaliųjų paslaugų ir paslaugų gavėjų teisių, susijusių su elektroninių ryšių tinklais ir paslaugomis (Universaliųjų paslaugų direktyva) 8 straipsnio 1 dalį valstybės narės, nusprendusios pagal šią nuostatą paskirti vieną arba kelias įmones užtikrinti universaliųjų paslaugų arba atskirų jų elementų teikimą, kaip nurodyta tos pačios direktyvos 4–7 straipsniuose ir 9 straipsnio 2 dalyje, gali joms nustatyti tik šios direktyvos nuostatose numatytus specifinius įpareigojimus, kurie susiję su pačių paskirtų įmonių vykdomu minėtų paslaugų arba jų elementų teikimu galutiniams vartotojams.

(1) OL C 63, 2010 3 13.
LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys C 298/2

2011 m. liepos 28 d. Teisingumo Teismo (pirmoji kolegija) sprendimas (Højesteret (Danija) prašymai priimti prejudicinį sprendimą) Orifarm A/S, Orifarm Supply A/S, Handelsselskabet af 5. januar 2002 A/S, dėl kurios pradėta likvidavimo procedūra, Ompakningsselskabet af 1. november 2005 A/S (C-400/09), Paranova Danmark A/S, Paranova Pack A/S (C-207/10) prieš Merck Sharp & Dohme Corp. (anksčiau — Merck & Co.), Merck Sharp & Dohme BV, Merck Sharp & Dohme

(Sujungtos bylos C-400/09 ir C-207/10) (1)

(Prekių ženklai - Direktyva 89/104/EEB - 7 straipsnio 2 dalis - Farmacijos produktai - Paralelinis importas - Prekių ženklu žymimo produkto perpakavimas - Nauja pakuotė, ant kurios leidimo pateikti į rinką turėtojas, pagal kurio nurodymus produktas perpakuotas, nurodomas kaip perpakuotojas - Nepriklausomos įmonės atliktas fizinis perpakavimas)

2011/C 298/03

Proceso kalba: danų

Prašymus priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

Højesteret

Šalys pagrindinėje byloje

Ieškovės: Orifarm A/S, Orifarm Supply A/S, Handelsselskabet af 5. januar 2002 A/S, dėl kurios pradėta likvidavimo procedūra, Ompakningsselskabet af 1. november 2005 A/S (C-400/09), Paranova Danmark A/S, Paranova Pack A/S (C-207/10)

Atsakovės: Merck Sharp & Dohme Corp. (anksčiau — Merck & Co.), Merck Sharp & Dohme BV, Merck Sharp & Dohme

Dalykas

Prašymai priimti prejudicinį sprendimą — Højesteret — Teisingumo Teismo sprendimų MPA Pharma, C-232/94, ir Bristol-Myers Squibb, C-427/93, taip pat 1988 m. gruodžio 21 d. Pirmosios Tarybos direktyvos 89/104/EEB valstybių narių įstatymams, susijusiems su prekių ženklais, suderinti (OL L 40, 1989, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 17 sk., 1 t., p. 92) aiškinimas — Paraleliai importuoto farmacijos produkto perpakavimas — Leidimą pateikti į rinką importuotą vaistą turintis paralelinis importuotojas, ant naujos pakuotės nurodęs, kad perpakuotojas — jis, nepaisant fakto, kad iš tiesų vaistą nupirko ir perpakavo nepriklausoma bendrovė

Rezoliucinė dalis

1988 m. gruodžio 21 d. Pirmosios Tarybos direktyvos 89/104/EEB valstybių narių įstatymams, susijusiems su prekių ženklais, suderinti 7 straipsnio 2 dalį reikia aiškinti taip, kad pagal ją prekių ženklo, kuriuo žymimas paraleliai importuojamas farmacijos produktas, savininkas negali drausti vėliau prekiauti tokiu perpakuotu produktu vien dėl to, kad ant naujos pakuotės kaip perpakuotoja nurodyta ne įmonė, pagal užsakymą faktiškai perpakavusi minėtą produktą ir turinti leidimą tai daryti, bet leidimą pateikti šį produktą į rinką turinti įmonė, pagal kurios nurodymus produktas buvo perpakuotas ir kuri prisiima už tai atsakomybę

(1) OL C 312, 2009 12 19.

OL C 179, 2010 7 3.
LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys C 30/6

2010 m. gruodžio 2 d. Teisingumo Teismo (trečioji kolegija) sprendimas byloje (High Court of Justice (Chancery Division) (Jungtinė Karalystė) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Everything Everywhere Limited (buvusi T Mobile UK Limited) prieš The Commissioners of Her Majesty's Revenue & Customs

(Byla C-276/09) (1)

(Šeštoji PVM direktyva - Atleidimas nuo mokesčio - 13 straipsnio B skirsnio d punkto 1 ir 3 papunkčiai - Derybos dėl paskolos - Sandoriai, susiję su mokėjimais ir pervedimais - Dviejų atskirų paslaugų ar vienos paslaugos egzistavimas - Papildomas mokestis, nurodomas sąskaitose faktūrose, kai naudojami tam tikri mokėjimo už judriosios telefonijos paslaugas būdai)

2011/C 30/09

Proceso kalba: anglų

Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

High Court of Justice (Chancery Division)

Šalys pagrindinėje byloje

Ieškovė: Everything Everywhere Limited (buvusi T-Mobile UK Limited)

Atsakovė: The Commissioners of Her Majesty's Revenue & Customs

Dalykas

Prašymas priimti prejudicinį sprendimą — High Court of Justice, Chancery Division — 1977 m. gegužės 17 d. Šeštosios Tarybos direktyvos 77/388/EEB dėl valstybių narių apyvartos mokesčių įstatymų derinimo — Bendra pridėtinės vertės mokesčio sistema: vienodas vertinimo pagrindas (OL L 145, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 9 sk., 1 t., p. 23) 13 straipsnio B skirsnio d punkto 3 papunkčio aiškinimas — Atleidimas nuo mokesčio — Taikymo sritis — Sąvoka „paslauga, kuria yra pervestos lėšos ir pakeista teisinė bei finansinė padėtis“ — Paslaugos, kuriomis viena sąskaita atitinkama suma debetuojama, o kita sąskaita kredituojama — Paslaugos, į kurias neįeina užduočių, susijusių su sąskaitos debetavimu ir kitos sąskaitos kreditavimu atitinkama suma, tačiau kurios, pervedant lėšas, gali būti laikomos šio pervedimo priežastimi — Mobiliuoju telefonu įvykdytų skambučių apmokėjimo sistema

Rezoliucinė dalis

PVM rinkimo tikslais telekomunikacijų paslaugų teikėjo klientams išrašytose sąskaitose faktūrose nurodytas papildomas mokestis, jei klientai už šias paslaugas moka ne per „tiesioginio debeto“ sistemą ar Bankers’ Automated Clearing System pervedimu, bet kredito ar debeto kortele, čekiu ar grynaisiais pinigais banko skyriuje ar per įgaliotą rinkti mokėjimus tokio paslaugų teikėjo naudai agentą, nėra atlygis už atskirą ir savarankišką nuo pagrindinių paslaugų, kurias sudaro teikiamos telekomunikacijų paslaugos, paslaugą.

(1) OL C 267, 2009 11 07.
1.

Bacia do Rio Uima (Fiães S. Jorge), Costa de Aveiro, Koviljano, Espinjo/Feiros, Ponta Delgada, Povua de Varzino/Vila do Kondės bei Santa Cita anglomeracijose neįrengusi nuotėkų surinkimo sistemų pagal 1991 m. gegužės 21 d. Tarybos direktyvos 91/271/EEB dėl miesto nuotėkų valymo 3 straipsnio reikalavimus ir neužtikrinusi miesto nuotekų Alverkos, Bacia do Rio Uima (Fiães S. Jorge), Karvuejro, Costa de Aveiro, Costa Oeste, Koviljano, Lisabonos, Matozinjoso, Milfonteso, Nazarė/Famalicão, Ponta Delgada, Povua de Varzino/Vila do Kondės, Santa Cita, Vila Franka de Širos ir Vila Real de Santo Antóniomiesto aglomeracijose antrinio arba tinkamo valymo pagal šios direktyvos 4 straipsnio reikalavimus, Portugalijos Respublika neįvykdė įsipareigojimų pagal minėtos direktyvos 3 ir 4 straipsnius.
LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys C 44/20

2008 m. gruodžio 18 d. Teisingumo Teismo (trečioji kolegija) sprendimas byloje (High Court of Justice (Chancery Division) (Jungtinė Karalystė) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Afton Chemical Limited prieš The Commissioners of Her Majesty's Revenue & Customs

(Byla C-517/07) (1)

(Direktyva 92/81/EEB - Akcizas už mineralines alyvas - 2 straipsnio 2 ir 3 dalys bei 8 straipsnio 1 dalies a punktas - Direktyva 2003/96/EB - Energetikos produktų ir elektros energijos apmokestinimas - 2 straipsnio 2 ir 3 dalys ir 4 dalies b punktas - Taikymo sritis - Variklių degalų priedai, kurie yra mineralinės alyvos arba energetikos produktai, bet nenaudojami kaip variklių degalai - Nacionalinė apmokestinimo schema)

(2009/C 44/33)

Proceso kalba: anglų

Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

High Court of Justice (Chancery Division)

Šalys pagrindinėje byloje

Ieškovė: Afton Chemical Limited

Atsakovė: The Commissioners of Her Majesty's Revenue & Customs

Dalykas

Prašymas priimti prejudicinį sprendimą — High Court of Justice (Chancery Division) — 1992 m. spalio 19 d. Tarybos direktyvos 92/81/EEB dėl akcizo už mineralines alyvas struktūrų derinimo (OL L 316, p. 12) 2 straipsnio 3 dalies ir 8 straipsnio 1 dalies, 2003 m. spalio 27 d. Tarybos direktyvos 2003/96/EB, pakeičiančios Bendrijos energetikos produktų ir elektros energijos mokesčių struktūrą (OL L 283, p. 51) 2 straipsnio 3 dalies ir 4 straipsnio b punkto bei 1992 m. vasario 25 d. Tarybos direktyvos 92/12/EEB dėl bendros tvarkos, susijusios su akcizais apmokestinamais produktais, ir jų laikymu, judėjimu ir kontrole (OL L 76, p. 1) 3 straipsnio išaiškinimas — Mineralinės alyvos, neskirtos parduoti arba naudoti kaip variklių degalai, bet kurios dedamos į variklių degalus ne tam, kad tiektų energiją degalus naudojančiai transporto priemonei — Apmokestinti kaip degalus?

Rezoliucinė dalis

1992 m. spalio 19 d. Tarybos direktyvos 92/81/EEB dėl mineralinėms alyvoms taikomų akcizo tarifų suderinimo, iš dalies pakeistos 1994 m. gruodžio 22 d. Tarybos direktyva 94/74/EB, 2 straipsnio 3 dalis ir 8 straipsnio 1 dalis, kalbant apie laikotarpį iki 2003 m. gruodžio 31 d., ir 2003 m. spalio 27 d. Tarybos direktyvos 2003/96/EB, pakeičiančios Bendrijos energetikos produktų ir elektros energijos mokesčių struktūrą, 2 straipsnio 3 ir 4 dalys, kalbant apie laikotarpį nuo 2004 m. sausio 1 d. iki spalio 31 d., turi būti aiškinamos taip, kad variklių degalų priedams, kokie nagrinėjami pagrindinėje byloje, kurie yra „mineralinės alyvos“ pirmos direktyvos 2 straipsnio 1 dalies prasme arba „energetikos produktai“ antros direktyvos 2 straipsnio 1 dalies prasme, bet nėra skirti naudoti, parduodami ar naudojami kaip variklių degalai, turi būti taikomos šiose direktyvose nustatytos apmokestinimo schemos.

(1) OL C 22, 2008 1 26.
1.

Priimdama ir palikdama galioti 2002 m. liepos 8 d. Įstatyminio dekreto Nr. 138 dėl skubių priemonių mokesčių, privatizavimo ir farmacinių išlaidų apribojimo srityse bei ekonominės paramos mažiau palankiose vietovėse, po pakeitimo pakeisto 2002 m. rugpjūčio 8 d. Įstatymu Nr. 178, 14 straipsnį, kuriame numatyta, kad 1997 m. vasario 5 d. Įstatyminis dekretas Nr. 22, įgyvendinantis Direktyvą 91/156/EEB dėl atliekų, Direktyvą 91/689/EEB dėl pavojingų atliekų ir Direktyvą 94/62/EB dėl pakuočių ir pakuočių atliekų, nėra taikomas, pirma, aiškiai minėto dekreto B ir C prieduose neišvardytoms šalinimo ar panaudojimo operacijoms skirtiems medžiagoms, junginiams arba produktams, ir, antra, medžiagoms ar junginiams, kurie yra gamybos likučiai ir kuriuos turėtojas ketina ar privalo šalinti, jei jie gali būti ir yra pakartotinai panaudojami gamybos ar vartojimo cikle, neatliekant jokio išankstinio apdorojimo ir nekeliant pavojaus aplinkai, arba kai buvo atliktas toks išankstinis apdorojimas, kuris nepriskiriamas to paties dekreto C priede pateiktame sąraše nurodytoms panaudojimo operacijoms, Italijos Respublika neįvykdė įsipareigojimų pagal 1975 m. liepos 15 d. Tarybos direktyvos 75/442/EEB dėl atliekų, iš dalies pakeistos 1991 m. kovo 18 d. Tarybos direktyva 91/156/EEB ir 1996 m. gegužės 24 d. Komisijos sprendimu 96/350/EB, 1 straipsnio a punktą.
2022 m. vasario 18 d.Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi pateiktas apeliacinis skundas dėl 2021 m. gruodžio 8 d. Bendrojo Teismo (antroji kolegija) priimto sprendimo byloje T-595/19 Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi / EUIPO – Fontana Food (GRILLOUMI BURGER)

(Byla C-121/22 P)

(2022/C 294/17)

Proceso kalba: anglų

Šalys

Apeliantas: Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi, atstovaujamas Solicitor V. Marsland ir Rechtsanwältin C. Milbradt

Kitos proceso šalys: Europos Sąjungos intelektinės nuosavybės tarnyba (EUIPO), Fontana Food AB

2022 m. birželio 15 d. Teisingumo Teismo (prašymus priimti apeliacinį skundą nagrinėjanti kolegija) nutartimi nutarė, kad apeliacinis skundas nepriimtinas ir kad Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi turi padengti savo bylinėjimosi išlaidas.
2022 m. vasario 8 d.High Court (Irlande) (Airija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Right to Know CLG / An Taoiseach

(Byla C-84/22)

(2022/C 191/17)

Proceso kalba: anglų

Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

High Court (Irlande)

Šalys pagrindinėje byloje

Pareiškėja: Right to Know CLG

Atsakovas: An Taoiseach

Prejudiciniai klausimai

1. Ar valstybės narės vykdomosios valdžios institucijų oficialių posėdžių, kuriuose vyriausybės nariai privalo posėdžiauti ir veikti kaip kolegiali institucija, protokolai, kiek tai susiję su prašymu leisti susipažinti su juose esančia informacija apie aplinką, turi būti kvalifikuojami kaip valdžios institucijos „vidaus ryšiai“ arba „procesiniai veiksmai“, kaip šios sąvokos suprantamos pagal, atitinkamai, 2003 m. sausio 28 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2003/4/EB (1) dėl visuomenės galimybės susipažinti su informacija apie aplinką ir panaikinančios Tarybos direktyvą 90/313/EEB 4 straipsnio 1 dalies e punktą ir 2 dalies pirmos pastraipos a punktą?

2. Ar res judicata principas (aptartas Sprendime Köbler, C-224/01 (2) ir vėlesnėje jurisprudencijoje) apima ne tik ankstesnio sprendimo rezoliucinę dalį, bet ir ankstesniame sprendime nustatytas faktines aplinkybes bei jame pateiktą teisinį vertinimą? Kitaip tariant, ar res judicata principas taikomas tik teisės reikšti tuos pačius reikalavimus praradimui (angl. cause of action estoppel), ar jis apima ir teisės ginčyti jau nustatytas aplinkybes praradimą (angl. issue estoppel)?

3. Ar vykstant procesui tarp šalių dėl tariamo Direktyvos 2003/4/EB nesilaikymo, kiek tai susiję su konkrečiu prašymu pateikti informaciją apie aplinką, kai, patvirtinus kai kuriuos Sąjungos teise grindžiamus skundo pagrindus, o kitus atmetus, patenkinamas pareiškėjo (prašymą pateikusio asmens) reikalavimas panaikinti sprendimą, nacionalinės teisės nuostata dėl res judicata, grindžiama teisės ginčyti jau nustatytas aplinkybes praradimu, pagal kurią nacionalinis teismas privalo per naują procesą, per kurį turi būti priimtas papildomas sprendimas dėl to paties prašymo, neleisti tokiam pareiškėjui (prašymą pateikusiam asmeniui) ginčyti to papildomo sprendimo remiantis Sąjungos teise grindžiamais pagrindais, kurie anksčiau buvo atmesti, bet aptariamomis aplinkybėmis nebuvo apskųsti, prieštarauja Sąjungos teisei ir konkrečiai – veiksmingumo principui?

4. Ar atsakymui į 3 klausimą turi įtakos šios aplinkybės: i) nebuvo kreiptasi į Teisingumo Teismą ir (ii) nė viena iš šalių nacionaliniam teismui nenurodė atitinkamos Teisingumo Teismo jurisprudencijos?

(1) OL L 41, 2003, p. 26; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 15 sk., 7 t., p. 375.

(2) 2003 m. rugsėjo 30 d. sprendimas (ECLI:EU:C:2003:513).
—

Antra, Bendrasis Teismas padarė akivaizdžią vertinimo klaidą, kai aiškino Pagrindinio reglamento 9 straipsnio 4 dalį ir neaptarė esminių argumentų ar nepateikė motyvų. Komisija su Bendrojo Teismo priedanga stipriai viršijo tiriamojo laikotarpio ribas, kai 2008 m. pasirinko kaip „vėliausius tipinius metus“, kuriems finansų krizė neturėjo įtakos. Be to, apeliantė tvirtina, kad ginčijamos sprendimo išvados dėl žalos yra nepagrįstos tuo aspektu, kad jos nėra teigiamų ir neigiamų reikšmingų veiksnių pasvėrimo rezultatas. Atsižvelgdama į tai apeliantė teigė, kad Sąjungos pramonės gamybos išlaidų sumažėjimas, be kitų veiksnių, taip pat turėtų būti siejamas su Sąjungos pramonės padėtimi po 2012 m. pasaulinės finansų krizės. Tačiau Bendrasis Teismas atsisakė netgi vertinti, ar finansų krizė taip pat galėjo paveikti žalos grandinę.