Keywords

Summary



Keywords

1. Ieškinys dėl panaikinimo – Pagrindai – Motyvavimo nebuvimas arba nepakankamas motyvavimas – Su teisėtumu iš esmės nesusijęs pagrindas

(EB 230 straipsnis ir EB 253 straipsnis)

2. Valstybių teikiama pagalba – Sąvoka – Tam tikrų bankų restruktūrizavimo operacijų atleidimas nuo mokesčių, jų sumažinimas arba sumokėjimo termino atidėjimas – Įtraukimas

(EB 87 straipsnio 1 dalis)

3. Valstybių teikiama pagalba – Komisijos tyrimas – Bendras pagalbos schemos nagrinėjimas – Leistinumas – Pasekmė

(EB 87 straipsnio 1 dalis)

4. Valstybių teikiama pagalba – Sąvoka – Selektyvus priemonės pobūdis – Tik tam tikras operacijas atliekančioms bankų sektoriaus įmonėms naudinga mokestinė priemonė – Įtraukimas

(EB 87 straipsnio 1 dalis)

5. Valstybių teikiama pagalba – Poveikis prekybai tarp valstybių narių – Konkurencijos pažeidimas – Vertinimo kriterijai

(EB 87 straipsnio 1 dalis)

6. Valstybių teikiama pagalba – Draudimas – Nukrypti leidžiančios nuostatos – Pagalba, skirta bendriesiems interesams svarbiam projektui vykdyti – Pagalba, skirta ekonominės veiklos sektoriui plėsti – Komisijos diskrecija – Teisminė kontrolė – Ribos

(EB 87 straipsnio 3 dalies b ir c punktai)

Summary

1. Nagrinėjant ieškinį dėl panaikinimo, klausimas dėl akto motyvavimo pagrįstumo yra susijęs su jo teisėtumu iš esmės. Todėl skundo dėl motyvavimo nepagrįstumo negalima nagrinėti toje pačioje stadijoje, kurioje tiriama, ar buvo laikomasi EB 253 straipsnyje numatytos pareigos.

(žr. 26, 55 punktus)

2. Valstybės pagalbos sąvoka yra platesnė nei subsidijos, nes ji apima ne tik pozityviąsias išmokas, pavyzdžiui, pačias subsidijas, bet ir priemones, įvairiais būdais sumažinančias įmonei paprastai tenkančias mokestines ir kitas finansines prievoles, kurios, nors ir nebūdamos subsidijos tiesiogine šio žodžio prasme, yra panašaus pobūdžio ir turi tokį patį poveikį. Iš to darytina išvada, kad priemonė, kuria viešosios valdžios institucijos tam tikras įmones atleidžia nuo mokesčių, nors ir nėra valstybės išteklių perdavimas, tačiau dėl jos šios įmonės atsiduria palankesnėje padėtyje nei kiti apmokestinamieji asmenys ir todėl ji yra valstybės pagalba EB 87 straipsnio 1 dalies prasme. Valstybės pagalba taip pat gali būti laikomas mokesčių tam tikroms įmonėms sumažinimas arba mokėtino mokesčio sumokėjimo termino atidėjimas.

Taip yra tuomet, kai mokesčių teisės aktai, taikomi bankų restruktūrizavimo operacijoms, numato priemones, kurios arba sumažina mokestį, taikydamos mažesnį mokesčio tarifą, arba paprastai mokamus mokesčius pakeičia fiksuotu mokesčiu, arba nuo mokesčio atleidžia pelną, faktiškai gautą bankui grąžinant banko akcijas valdančiam fondui jo anksčiau perduotą veiklai nebūtiną turtą ar valstybės narės centrinio banko dalis, gautas iš banko akcijas valdančio fondo, jam perduodant atgal, ypač jei šios dalys buvo iš pradžių gautos neatlyginamai, o vėliau perleidžiamos už atlyginimą arba perkainojamos.

Šios išvados tiek, kiek ji susijusi su mokestinį neutralumą grąžinimo sandorių atžvilgiu numatančiomis priemonėmis, nepakeičia argumentas, kad paprastai mokamų mokesčių mokėjimas paprasčiausia atidedamas iki galimo būsimo šio turto realizavimo. Valstybės pagalba gali būti pripažįstamas ne tik mokestinės skolos atidėjimas, bet ypač toks grąžinimo sandoris, koks nagrinėjamas šioje byloje, kurio metu vienas teisės subjektas turtą perduoda kitam teisės subjektui, o bankas, sugrąžinantis turtą banko akcijas valdančiam fondui, atskiram teisės subjektui, galutinai atleidžiamas nuo mokesčio.

(žr. 77–82 punktus)

3. Pagalbos schemos atveju siekdama patikrinti, ar ši schema turi pagalbos požymių, Komisija gali ištirti tik bendrus nagrinėjamos schemos požymius, nenagrinėdama kiekvieno atskiro taikymo atvejo. Kuomet akivaizdu, kad nagrinėjamos mokestinės nuostatos yra naudingos tam tikroms įmonėms, ta aplinkybė, kad iš šių nuostatų naudos gauna ir subjektai, kurie nėra įmonės, nepakeičia šios išvados, kurios pakanka tam, kad galima būtų taikyti EB 87 straipsnio 1 dalį.

(žr. 91–92 punktus)

4. EB 87 straipsnio 1 dalis draudžia pagalbą, „kuri palaiko tam tikras įmones arba tam tikrų prekių gamybą“, t. y. selektyviąją pagalbą. Pagal šią nuostatą pagalba gali būti selektyvi, net jei ji taikoma visam ekonominiam sektoriui.

Taip yra, kai mokestinės priemonės, numatančios atleidimą nuo mokesčių, jų sumažinimą arba sumokėjimo termino atidėjimą, taikomos tik bankų sektoriui ir bankų sektoriuje jomis gali pasinaudoti tik tam tikras operacijas atliekančios įmonės. Kadangi šios priemonės taikomos ne visiems ūkio subjektams ir iš tiesų nukrypsta nuo bendros apmokestinimo tvarkos, jos negali būti laikomos bendromis mokesčių ar ekonomikos politikos priemonėmis.

Tokios mokestinės priemonės turi būti uždraustos remiantis EB 87 straipsnio 1 dalimi, nes jos nėra bendros sistemos pritaikymas bankininkystės veiklą vykdančių įmonių ypatumams, o buvo sukurtos kaip tam tikrų įmonių konkurencingumo padidinimo priemonė tam tikru šio sektoriaus raidos etapu.

(žr. 94–101 punktus)

5. EB 87 straipsnio 1 dalis draudžia pagalbą, kuri daro įtaką valstybių narių tarpusavio prekybai ir iškraipo konkurenciją arba gali ją iškraipyti. Vertindama šias dvi sąlygas Komisija privalo ne nustatyti pagalbos realią įtaką valstybių narių tarpusavio prekybai bei realų konkurencijos iškraipymą, o tik išsiaiškinti, ar ši pagalba gali daryti poveikį tarpusavio prekybai ir iškraipyti konkurenciją.

Pagalbos nesuderinamumas su bendrąja rinka turi būti būtinai nustatytas, kai ji daro ar gali daryti poveikį Bendrijos vidaus prekybai bei iškraipo joje egzistuojančią konkurenciją. Ypač kai valstybės narės suteikta pagalba sustiprina įmonės padėtį, palyginti su kitomis Bendrijos vidaus prekyboje konkuruojančiomis įmonėmis, reikia manyti, kad pagalba turėjo įtakos šiai prekybai. Šiuo požiūriu aplinkybė, kad ekonomikos sektorius liberalizuotas Bendrijos lygmeniu, apibrėžia realų ar potencialų pagalbos poveikį konkurencijai ir jos poveikį valstybių narių tarpusavio prekybai. Be to, nėra būtina, kad įmonė pagalbos gavėja pati dalyvautų Bendrijos vidaus prekyboje. Iš tikrųjų, kai valstybė narė įmonei suteikia pagalbą, dėl to veikla valstybės viduje gali būti išlaikoma ar išaugti, todėl sumažėja kitose valstybėse narėse įsteigtų įmonių galimybės įeiti į šios valstybės narės rinką. Be to, pagalba įmonei, kuri iki šiol nedalyvavo Bendrijos vidaus prekyboje, gali sudaryti sąlygas jai patekti į kitos valstybės narės rinką.

Todėl turi būti uždraustos mokestinės lengvatos, sustiprinančios įmonės pagalbos gavėjos padėtį kitų Bendrijos vidaus prekyboje veikiančių įmonių atžvilgiu, ypač atsižvelgiant į tai, kad finansinių paslaugų sektorius buvo gerokai liberalizuotas Bendrijos lygmeniu, o tai dar labiau sustiprino konkurenciją, jau egzistavusią dėl Sutartyje numatyto laisvo kapitalo judėjimo.

(žr. 110–111, 114–119 punktus)

6. Komisija, taikydama EB 87 straipsnio 3 dalį, turi didelę diskreciją, kurios įgyvendinimas apima ekonominį ir socialinį vertinimą, privalomą atlikti Bendrijos kontekste. Tikrindamas tokios laisvės įgyvendinimo teisėtumą Bendrijos teismas negali šioje srityje savo vertinimu pakeisti kompetentingos valdžios institucijos vertinimo, bet turi apsiriboti tyrimu, ar šiame vertinime nėra akivaizdžios klaidos arba piktnaudžiavimo įgaliojimais.

Tam tikrų mokesčių priemonių, kurios iš esmės skirtos padidinti vienoje valstybėje narėje įsteigtų ūkio subjektų konkurencingumą sustiprinant jų konkurencinę padėtį vidaus rinkoje, nelaikydama „bendriems Europos interesams svarbiu projektu“ EB 87 straipsnio 3 dalies b punkto prasme, Komisija nedaro akivaizdžios vertinimo klaidos. Jai negalima pagrįstai prieštarauti, kad šios priemonės yra priimtos užbaigiant privatizavimo procesą, nes toks valstybės narės įgyvendinamas procesas savaime negali būti laikomas bendriems Europos interesams svarbiu projektu.

Ji taip pat nepadaro akivaizdžios vertinimo klaidos nuspręsdama, kad priemonės, iš esmės padidinančios pagalbos gavėjų konkurencingumą sektoriuje, pasižyminčiame didele tarptautine konkurencija, ir iš esmės skirtos sustiprinti pagalbos gavėjų padėtį tokios pagalbos negaunančių konkurentų atžvilgiu, neatitinka sąlygos netrikdyti prekybos sąlygų taip, kad tai prieštarautų bendrajam interesui, kurią turi atitikti pagalba, skirta tam tikros ekonominės veiklos rūšių plėtrai skatinti EB 87 straipsnio 3 dalies c punkto prasme.

(žr. 135, 138–140, 142, 144, 147–149 punktus)