GENERALINIO ADVOKATO

DÁMASO RUIZ-JARABO COLOMER

IŠVADA,

pateikta 2004 m. sausio 15 d.( )

Byla C‑216/02

Österreichischer Zuchtverband für Ponys, Kleinpferde und Spezialrassen

(Verwaltungsgerichtshof (Austrija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą)

„Laisvas prekių judėjimas – Sprendimas 92/353/EEB – Prekyba arklinių šeimos gyvūnais Bendrijoje – 2 straipsnio 2 dalies pirma įtrauka – Organizacijų ir asociacijų, tvarkančių arba užvedančių registruojamų arklinių šeimos gyvūnų kilmės knygas, patvirtinimo arba pripažinimo procedūra – Jau veikiančios organizacijos arba asociacijos teisės“

1. Pagal EB 234 straipsnį Austrijos administracinis teismas (Verwaltungsgerichtshof) pateikė Teisingumo Teismui du prejudicinius klausimus dėl 1992 m. birželio 11 d. Komisijos sprendimo 92/353/EEB, nustatančio organizacijų ir asociacijų, tvarkančių arba užvedančių registruojamų arklinių šeimos gyvūnų kilmės knygas, patvirtinimo arba pripažinimo kriterijus( ), 2 straipsnio 2 dalies pirmos įtraukos aiškinimo.

Šis teismas iš esmės nori sužinoti, ar ši nuostata suteikia valstybėje narėje oficialiai pripažintai organizacijai, tvarkančiai registruojamų arklinių šeimos gyvūnų kilmės knygas, teisę iš kompetentingų institucijų reikalauti atsisakyti suteikti patvirtinimą kitam asmeniui, jei tai gali kelti pavojų veislės išsaugojimui arba trukdyti šios organizacijos darbą arba jos tobulinimo ar selekcinės programos įgyvendinimą. Be to, jis klausia, ar ši norma nedraudžia to, kad jau veikianti organizacija naujos organizacijos pripažinimo procedūroje turi teisę tik būti išklausyta, tačiau neturi teisės teisme ginčyti sprendimo dėl patvirtinimo.

I – Pagrindinės bylos aplinkybės

2. Ieškovas pagrindinėje byloje, Austrijos ponių, mažų arklių ir specialių veislių augintojų susivienijimas (Österreichischer Zuchtverband für Ponys, Kleinpferde und Spezialrassen), yra pagal 1995 m. kovo 2 d. Burgenlando federalinės žemės gyvūnų veisimo įstatymą (Burgenländisches Tierzuchtgesetz) 1997 m. rugpjūčio 14 d. pripažinta Šetlando ponių selekcininkų organizacija Burgenlando federalinėje žemėje.

3. 1997 m. Österreichischer Shetlandponyzuchtverband pateikė paraišką minėtos federalinės žemės institucijoms, kad būtų pripažinta Šetlando ponių selekcininkų organizacija.

Österreichischer Zuchtverband für Ponys, Kleinpferde und Spezialrassen buvo išklausyta per pradėtą administracinę procedūrą ir pasisakė prieš patvirtinimą, nes tai keltų pavojų veislės išsaugojimui, trukdytų veislės tobulinimo ar selekcinės programos įgyvendinimą, bei papildomai nurodydama, kad skirtingai nei nauja organizacija, ji tinkamai laikosi kilmės knygos tvarkymo principų.

4. 2001 m. balandžio 30 d. Burgenlando federalinės žemės institucijos pripažino Österreichischer Shetlandponyzuchtverband Šetlando ponių selekcininkų organizacija dešimties metų laikotarpiui pagal minėto įstatymo 9 straipsnį. Österreichischer Zuchtverband für Ponys, Kleinpferde und Spezialrassen užginčijo šį sprendimą Verwaltungsgerichtshof.

5. Pagrindinėje byloje atsakovėmis esančios institucijos teigia, kad Österreichischer Zuchtverband für Ponys, Kleinpferde und Spezialrassen neturi teisės Verwaltungsgerichtshof ginčyti sprendimo pripažinti Österreichischer Shetlandponyzuchtverband selekcininkų organizacija, nes ji nebuvo pripažinimo procedūros šalimi, todėl neturi teisių, kuriomis galėtų remtis.

II – Nacionalinės teisės aktai

6. Tokių organizacijų pripažinimas reglamentuojamas Gyvūnų veisimo įstatymo 9 straipsniu. Pagal šio straipsnio 1 dalį federalinės žemės institucijos jas pripažįsta, tik jei įvykdyti nustatyti reikalavimai.

7. Pagal nacionalinio teismo pateiktą informaciją šiai bylai yra reikšmingos 9 straipsnio 3 ir 5 dalys, kurios suformuluotos taip:

„3. Pripažinimo procedūroje turi būti išklausytos selekcininkų asociacijos, kurių veiklos teritorija ir veiklos sritis visiškai ar iš dalies sutampa su 2 dalies 5 punkto a papunktyje nurodyta veiklos teritorija ir sritimi.

<...>

5. Jeigu egzistuoja viena ar kelios pripažintos tam tikros veislės selekcininkų organizacijos, federalinės žemės institucijos turi atsisakyti pripažinti naują selekcininkų organizaciją, jeigu pripažinimas keltų pavojų veislės išsaugojimui arba jau veikiančios organizacijos selekcinei programai.“

8. Verwaltungsgerichtshof pripažįsta, kad jam niekada neteko taikyti Gyvūnų veisimo įstatymo 9 straipsnio 3 dalies. Tačiau iš nusistovėjusios teismų praktikos kitų teisės aktų pagrindu matyti, kad nuostata, kuria tam tikram asmeniui tik suteikiama teisė būti išklausytam administracinėje procedūroje, nesuteikia jam šalies teisių, todėl jis neturi teisės iš administracinės institucijos reikalauti priimti konkretaus turinio sprendimo ir negali ginčyti šio sprendimo teismuose( ).

Pagrindinėje byloje Österreichischer Zuchtverband für Ponys, Kleinpferde und Spezialrassen pareikštas ieškinys pagal Austrijos teisę turi būti atmestas nenagrinėjant klausimo, ar Österreichischer Shetlandponyzuchtverband pripažinimas selekcininkų organizacija kelia pavojų veislės išsaugojimui arba ieškovo selekcinei programai.

9. Siekdamas nustatyti su pateiktais klausimais susijusias teisines aplinkybes Teisingumo Teismas pateikė įvairius klausimus pagrindinės bylos šalims, Austrijos vyriausybei bei rašytinėje proceso dalyje į bylą įstojusiems asmenims.

10. Pirmiausia jų buvo paprašyta patikslinti, ar Gyvūnų veisimo įstatymo 9 straipsnio „selekcininkų organizacijos“ sąvoka atitinka Sprendimo Nr. 92/353 2 straipsnio sąvoką „kilmės knygas tvarkanti arba užvedanti organizacija ar asociacija“ ir ar ši organizacija turi tvarkyti arba užvesti kilmės knygą ar kilmės knygos skirsnį kiekvienai veislei.

Ieškovas pagrindinėje byloje ir Austrijos vyriausybė teigiamai atsakė į abi klausimo dalis.

11. Po to jų buvo paprašyta nurodyti, ar darant prielaidą, kad vienoje valstybėje narėje esant kelioms oficialiai pripažintoms arba patvirtintoms tos pačios arklinių šeimos veislės gyvūnų organizacijoms arba asociacijoms, kiekviena organizacija gali tvarkyti arba užvesti atskiras šios veislės kilmės knygas su vienintele sąlyga, kad laikysis veislės kilmės knygą tvarkančios organizacijos ar asociacijos nustatytų principų.

Ieškovas teigia, kad Direktyvą 90/427 įgyvendinančiais Austrijos teisės aktais į nacionalinę teisę nebuvo perkelta jos 4 straipsnio 1 dalis, pagal kurią prašančios pripažinimo ar patvirtinimo selekcininkų organizacijos turi laikytis veislės kilmės knygą tvarkančios organizacijos nustatytų taisyklių( ). Be to, šie teisės aktai į nacionalinę teisę neperkėlė Sprendimo 92/353 2 straipsnio 2 dalies antros įtraukos. Taigi jis tvirtina, kad organizacija, kurios pripažinimą jis ginčija, nesilaiko minėtoje knygoje nurodytų taisyklių ir registruoja gyvulius pagal kitokius kriterijus.

Österreichischer Shetlandponyzuchtverband pripažino, kad visos organizacijos arba asociacijos Sprendimo 92/353 2 straipsnio prasme turi vesti kiekvienai konkrečiai veislei atskirą kilmės knygą. Austrijos vyriausybė ir Komisija pridūrė, kad jos turi laikytis veislės kilmės knygą tvarkančios organizacijos nustatytų taisyklių.

12. Galiausia šalių buvo klausiama, ar tuo atveju, kai dvi arba daugiau selekcininkų organizacijų veikia tose pačiose veiklos ir geografinėje srityse, jos tarpusavyje konkuruoja dėl selekcininkų dalyvavimo jų atitinkamos veislės tobulinimo arba išsaugojimo programose ir ar šių pripažintų selekcininkų organizacijų vykdomos veiklos sritims numatyta parama Bendrijos arba nacionaliniais teisės aktais.

Ieškovas teigiamai atsakė į pirmą šio klausimo dalį nurodydamas savo susirūpinimą dėl keleto tokios negausios veislės, kaip Šetlando ponių, selekcininkų organizacijų pripažinimų, dėl kurių reprodukcijai skirti vyriškosios ir moteriškosios giminės veisliniai gyvūnai išskirstomi ir padidėja kraujomaišos pavojus. Dėl paramos gavimo galimybės jis nurodė, kad Austrijoje egzistuoja bendrosios žemės ūkio paramos priemonės, kurių prašyti gali kiekvienas juridinis asmuo.

Österreichischer Shetlandponyzuchtverband nurodė, kad vienoje federalinėje žemėje jau veikiančios selekcininkų organizacijos gali tarpusavyje konkuruoti, ir pridūrė, kad jos gali gauti tam tikros rūšies paramą.

Austrijos vyriausybė ir Komisija patvirtino, kad organizacijos gali konkuruoti tarpusavyje. Dėl paramos Austrijos vyriausybė nurodė, kad ji neegzistuoja. Komisija savo ruožtu nurodė, kad pagal Bendrijos gairių dėl valstybės pagalbos žemės ūkio sektoriuje( ) 15 punktą ji pati yra suteikusi leidimą teikti pagalbą šiam sektoriui, taip pat ir arklinių šeimos gyvūnų sektoriui, siekiant palengvinti Bendrijos genetinio fondo kokybės išsaugojimą ir tobulinimą. Šią paramą sudaro išmokos, kuriomis galima padengti iki 100 % su įsisteigimu ir su kilmės knygų tvarkymu susijusių administracinių kaštų bei iki 40 % investicijų į gyvulių veisimo centrus ir į naujoviškų veislininkystės metodų ar būdų diegimą.

III – Prejudiciniai klausimai

13. Prieš nagrinėdamas pagrindinį ginčą Verwaltungsgerichtshof pateikė Teisingumo Teismui tokius klausimus:

„1) Ar <...> Sprendimo 92/353/EEB <...> 2 straipsnio 2 dalies pirma įtrauka suteikia jau veikiančiai organizacijai ar asociacijai teisę iš kompetentingų institucijų reikalauti atsisakyti pripažinti naują selekcininkų organizaciją ar asociaciją, jeigu šis pripažinimas keltų pavojų veislės išsaugojimui arba trukdytų jau veikiančios organizacijos ar asociacijos darbą arba jos veislės tobulinimo ar selekcinės programos įgyvendinimą?

2) Ar minėto Komisijos sprendimo 2 straipsnio 2 dalies pirma įtrauka riboja tokios nacionalinės teisės normos taikymą, kuri jau veikiančiai selekcininkų organizacijai ar asociacijai:

a) suteikia tik teisę būti išklausytai kompetentingos institucijos naujos organizacijos ar asociacijos pripažinimo procedūroje, tačiau nesuteikia teisės reikalauti atsisakyti pripažinti naują organizaciją arba asociaciją dėl to, kad naujos organizacijos ar asociacijos pripažinimas keltų pavojų veislės išsaugojimui arba trukdytų jau veikiančios organizacijos ar asociacijos darbą arba jos veislės tobulinimo ar selekcinės programos įgyvendinimą, ir

b) nesuteikia teisės teisme (Verwaltungsgerichtshof) ginčyti administracijos institucijos priimto sprendimo dėl naujos organizacijos arba asociacijos pripažinimo, nepaisant jos išsakytos neigiamos nuomonės?“

IV – Bendrijos teisės aktai

14. 1990 m. birželio 26 d. Taryba priėmė Direktyvą 90/427/EEB dėl zootechninių ir genealoginių reikalavimų, reglamentuojančių Bendrijos vidaus prekybą arklinių šeimos gyvūnais( ), kuria siekiama nustatyti prekybos taisykles užtikrinant racionalų šio sektoriaus produkcijos augimą ir didinti šio sektoriaus produktyvumą.

Motyvuojamojoje dalyje pabrėžta, kad įtraukimo į minėtas kilmės knygas skirtumai sudaro kliūtis Bendrijos vidaus prekybai, kurios liberalizavimui reikalingas tolesnis derinimas, ypač įtraukimo į kilmės knygas srityje( ).

15. 4 straipsnio 2 dalyje Komisija įpareigojama pagal 1 dalyje nurodytus principus nustatyti:

“a) kilmės knygas tvarkančių arba jas užvedančių organizacijų ir asociacijų patvirtinimo arba pripažinimo kriterijus;

<...>“

16. 1992 m. birželio 11 d. Komisija priėmė Sprendimą 92/353, skirtą įgyvendinti būtent minėtos direktyvos 4 straipsnio 2 dalies a punktą. Šio sprendimo 2 straipsnyje nurodoma:

„1. Suinteresuotos valstybės narės institucijos privalo oficialiai patvirtinti arba pripažinti bet kurią arklinių šeimos gyvūnų kilmės knygas tvarkančią arba užvedančią organizaciją ar asociaciją, jei ji atitinka šio sprendimo priede nustatytas sąlygas.

2. Tačiau valstybėje narėje, kurioje jau veikia viena ar kelios oficialiai patvirtintos arba pripažintos konkrečios veislės selekcininkų organizacijos ar asociacijos, tokios valstybės narės institucijos gali atsisakyti pripažinti naują selekcininkų organizaciją arba asociaciją:

a) jei tai kelia pavojų veislės išsaugojimui arba trukdo jau veikiančiai organizacijai ar asociacijai vykdyti veislės tobulinimo ar selekcinę programą arba

b) jei minėtosios veislės arklinių šeimos gyvūnai gali būti įtraukti ar įregistruoti į organizacijos arba asociacijos tvarkomos kilmės knygos specialiame skirsnyje, kuri konkrečiai šiam skirsniui tinkamai taiko tokios veislės kilmės knygą tvarkančios organizacijos ar asociacijos pagal šio sprendimo priedo 3 punkto b papunktį nustatytus principus.

3. Valstybės narės praneša Komisijai apie kiekvieną oficialiai suteiktą patvirtinimą arba pripažinimą ir apie atsisakymus oficialiai pripažinti.

4. Jei valstybė narė atsisako oficialiai patvirtinti arba pripažinti organizaciją ar asociaciją, minėtajai organizacijai ar asociacijai turi būti raštu išdėstomos šio atsisakymo priežastys.“

V – Procesas Teisingumo Teisme

17. Teisingumo Teismo statuto 23 straipsnyje nustatytu terminu rašytines pastabas pateikė ieškovas pagrindinėje byloje Österreichischer Zuchtverband für Ponys, Kleinpferde und Spezialrassen, Austrijos vyriausybė ir Komisija.

Österreichischer Zuchtverband für Ponys, Kleinpferde und Spezialrassen ir Komisijos atstovai dalyvavo 2003 m. gruodžio 4 d. teismo posėdyje ir žodžiu pateikė savo argumentus.

VI – Pirmas prejudicinis klausimas

18. Austrijos teismas pirmiausia nori sužinoti, ar naujai organizacijai prašant oficialaus pripažinimo, Sprendimo 92/353 2 straipsnio 2 dalies pirma įtrauka suteikia arklinių šeimos gyvūnų kilmės knygas tvarkančiai organizacijai teisę reikalauti, kad įgaliotos institucijos atsisakytų pripažinti, jei įvykdyta viena šioje nuostatoje nurodytų sąlygų.

A – Pateiktos pastabos

19. Österreichischer Zuchtverband für Ponys, Kleinpferde und Spezialrassen prašo Teisingumo Teismo atsakyti į šį klausimą teigiamai. Ji teigia, kad Sprendimo 92/353 2 straipsnio 2 dalies pirma ir antra įtraukos yra aiškios, tikslios ir besąlyginės, todėl jos gali turėti tiesioginį poveikį privatiems asmenims. Jos nuomone, valstybėms narėms taikomą žodį „gali“ reikia aiškinti taip, kad motyvuodama atsisakymą pripažinti jau veikianti organizacija turi teisę iš nacionalinių institucijų reikalauti atsisakyti patvirtinti naują organizaciją. Diskrecijos suteikimas valstybei narei pripažinimo srityje, kaip yra šiuo atveju, prarastų prasmę, jei jau veikiančioms organizacijoms nebūtų suteikta teisiškai ginama teisė ginčyti patvirtinimą.

20. Austrijos vyriausybė teigia, kad Sprendimo 92/353 2 straipsnio 2 dalies pirmos įtraukos tikslas yra užtikrinti, kad nacionalinės institucijos visiškai nepriklausomai nagrinėtų selekcininkų organizacijų paraiškos dėl oficialaus pripažinimo remdamosi nustatytais objektyviais kriterijais, o ne, kaip teigia ieškovas pagrindinėje byloje, apsaugoti konkurentų interesus. Kadangi ši Bendrijos taisyklė buvo tinkamai perkelta į Austrijos teisę Gyvūnų veisimo įstatymo 9 straipsnio 5 dalimi, nereikia nagrinėti jos tiesioginio taikymo. Bet kuriuo atveju šios nuostatos nėra nei besąlyginės, nei pakankamai aiškios, todėl privatūs asmenys negalėtų jomis remtis teisme.

21. Savo ruožtu Komisija tvirtina, kad jeigu Sprendimo 92/353 2 straipsnio 2 dalies pirmoje ir antroje įtraukose numatytos sąlygos yra įvykdytos, valstybės narės kompetentingos institucijos yra atleistos nuo pareigos pripažinti bet kurią naują organizaciją arba asociaciją pagal to paties straipsnio 1 dalį. Taigi sprendimu joms suteikiama diskrecija atsisakyti patvirtinti, tačiau neįpareigojama to padaryti. Todėl ji nesuteikia jau veikiančioms organizacijoms teisės ginčyti sprendimo dėl pripažinimo.

Posėdyje ji nurodė, kad Direktyva 90/427 ir Sprendimas 92/353 buvo priimti siekiant palengvinti nacionalinių institucijų pripažintų asociacijų ir organizacijų, atsakingų už arklinių šeimos gyvūnų kilmės knygų tvarkymą pagal veislės kilmės knygą tvarkančios organizacijos ar asociacijos nustatytus principus, steigimą, kad būtų panaikinti registravimo srityje egzistuojantys skirtumai.

B – Klausimo nagrinėjimas

22. Sutinku su Austrijos vyriausybės ir Komisijos nuomone, kad į šį prejudicinį klausimą reikia atsakyti neigiamai.

23. Kaip matyti iš Direktyvos 90/427 preambulės, selekcininkų organizacijos ir asociacijos vaidina labai svarbų vaidmenį projekte, kurį jos vykdo. Preambulėje nurodyta, kad patenkinami rezultatai arklinių šeimos gyvūnų veisimo ir auginimo srityje daugiausia priklauso nuo oficialių tarnybų arba nuo oficialiai patvirtintų organizacijų ir asociacijų kilmės knygose įregistruotų arklinių šeimos gyvūnų naudojimo. Be to, Taryba įpareigojo Komisiją nustatyti tokio pobūdžio organizacijų arba asociacijų patvirtinimo kriterijus, nustatant joms pagrindinę sąlygą laikytis veislės kilmės knygą tvarkančios organizacijos ar asociacijos nustatytų principų.

24. Komisija įvykdė šią užduotį priimdama Sprendimą 92/353, kurio 2 straipsnio 2 dalies pirma įtrauka aiškinama Verwaltungsgerichtshof prašymu.

25. Šio sprendimo 2 straipsnio 1 dalyje kaip pagrindinė taisyklė nurodoma, kad kiekvienos valstybės narės kompetentingos institucijos privalo oficialiai patvirtinti arba pripažinti bet kurią nacionalinėje teritorijoje buveinę turinčią ir paraišką pateikusią arklinių šeimos gyvūnų kilmės knygas tvarkančią arba užvedančią organizaciją ar asociaciją, jei ji atitinka priede nustatytas sąlygas.

26. Vis dėlto 2 straipsnio 2 dalies pirmoje įtraukoje numatoma šio reikalavimo išimtis, leidžianti valstybėms narėms nukrypti nuo šio įpareigojimo viešojo intereso apsaugos tikslais. Pagal šią nuostatą, jei valstybėje narėje jau veikia viena ar kelios oficialiai patvirtintos tam tikros veislės selekcininkų organizacijos ar asociacijos, atsisakyti pripažinti naują selekcininkų organizaciją arba asociaciją galima dviem atvejais: pirma, jei jos kelia pavojų veislės išsaugojimui arba, antra, jei jos gali trukdyti jau veikiančios organizacijos ar asociacijos veiklai arba veislės tobulinimo ar selekcinės programos vykdymui.

Kaip nurodžiau nacionalinei teisei skirtame skirsnyje, Austrijos teisės aktų leidėjas nusprendė apriboti savo institucijų diskreciją Gyvūnų veisimo įstatymo 9 straipsnio 5 dalimi reikalaudamas atsisakyti pripažinti naują organizaciją minėtais dviem atvejais.

27. Valstybėms narėms skirto Sprendimo 92/353 2 straipsniu privatiems asmenims suteikiamos tam tikros teisės. Vis dėlto pastebėtina, kad ši nuostata skirta vien tik kilmės knygas tvarkančioms arba užvedančioms naujoms asociacijoms, kurios, įvykdžiusios nustatytas sąlygas, turi teisę į oficialų pripažinimą, o atsisakymo pripažinti atveju gali reikalauti raštu išdėstyti atsisakymo priežastis.

28. Lieka išnagrinėti, ar Sprendimo 92/353 2 straipsnio 2 dalies pirma įtrauka suteikia teises jau veikiančioms asociacijoms, kaip teigia Österreichischer Zuchtverband für Ponys, Kleinpferde und Spezialrassen.

29. Pavojaus, kurį nauja asociacija galėtų kelti veislės išsaugojimui, galimybę turi nagrinėti nacionalinės institucijos, kurios yra geriausioje situacijoje kiekvienu konkrečiu atveju įvertinti, ar toks pavojus egzistuoja, atsižvelgdamos į atitinkamus viešuosius ir privačius interesus.

30. Dėl klausimo, ar trukdoma jau veikiančios organizacijos veiklai arba jos tobulinimo ar selekcinei programai, manau, kad ši nuostata nacionalines institucijas įpareigoja išklausyti jau veikiančias organizacijas prieš priimant galutinį sprendimą dėl naujų paraiškų pripažinti( ).

31. Tačiau šis formalumas nereiškia, kad jau veikiančios organizacijos išsakyta neigiama nuomonė būtų privaloma kompetentingoms institucijoms ir kad dėl to paraiška turėtų būti atmesta.

Pirma, taip negalima aiškinti nuostatos turinio arba jos siekiamo tikslo.

Antra, toks aiškinimas reikštų pernelyg didelių galių suteikimą privačioms organizacijoms vien dėl to, kad jos pirmiau gavo patvirtinimą. Reikia ypač atsižvelgti į tai, kad Bendrijos teisės norma yra suformuluota taip, kad esant vienam iš numatytų atvejų valstybėms narėms suteikiama teisė, bet ne pareiga atsisakyti patvirtinti naują organizaciją, net jei ji atitinka nustatytus reikalavimus. Be to, organizacijos yra nuolat kontroliuojamos taip, kad jų oficialus pripažinimas panaikinamas, jei jos nebeatitinka reikalavimų, kuriuos jos turėjo įvykdyti siekdamos gauti patvirtinimą.

32. Remdamasis pirmiau išdėstytais motyvais manau, kad Sprendimo 92/353 2 straipsnio 2 dalies pirma įtrauka nesuteikia teisės organizacijai, tvarkančiai registruojamų arklinių šeimos gyvūnų kilmės knygas, reikalauti iš kompetentingų institucijų priimti neigiamą sprendimą kitai naujai organizacijai prašant oficialaus pripažinimo.

VII – Antras prejudicinis klausimas

33. Austrijos teismas taip pat klausia, ar Sprendimo 92/353 2 straipsnio 2 dalies pirma įtrauka neleidžia taikyti nacionalinės teisės nuostatos, kuri naujos selekcininkų organizacijos oficialaus pripažinimo procedūroje, pirma, suteikia jau veikiančioms asociacijoms vien teisę būti išklausytoms nepripažįstant joms teisės reikalauti, kad būtų atsisakyta pripažinti, ir, antra, neleidžia joms ginčyti sprendimo, net jei nagrinėjant jos pareiškė neigiamą nuomonę.

A – Šalių pateiktos pastabos

34. Österreichischer Zuchtverband für Ponys, Kleinpferde und Spezialrassen teigia, kad Bendrijos teisės norma yra viršesnė už Gyvūnų veisimo įstatymo 9 straipsnio 3 dalį. Kadangi naują organizaciją leidžiama patvirtinti, jei ji netrukdo jau veikiančios organizacijos darbo, reikia pripažinti, kad pastarosios organizacijos vaidmuo pripažinimo procedūroje pasireiškia viešąja teise grindžiamos subjektinės teisės kontroliuoti priimamą sprendimą, kuri reiškia ne tik galimybę būti išklausytam, pavidalu. Iš to darytina išvada, kad siekiant užtikrinti Bendrijos teisės aktais įtvirtintą materialinę teisinę padėtį, yra būtina, kad naujos organizacijos pripažinimo procedūros laikotarpiu jau veikianti organizacija naudotųsi visomis šalies teisėmis. Kitu atveju, nuspręsdamos, kurie asmenys turi procedūroje dalyvaujančios šalies teises, valstybės narės Bendrijos teisės suteikiamą teisę galėtų padaryti neveiksmingą.

35. Austrijos vyriausybė mano, kad Austrijos proceso teisė privatiems asmenims užtikrina Bendrijos teisės suteikiamų teisių įgyvendinimą. Iš Sprendimo 92/353 2 straipsnio 2 dalies darytina išvada, kad valstybių narių kompetentingos institucijos įvertina, ar įvykdytos nustatytos sąlygos nesuteikiant konkurentams teisės ginčyti naujos asociacijos pripažinimo. Perkeldamas šią nuostatą į nacionalinę teisę Austrijos teisės aktų leidėjas ne tik detaliai užtikrino Bendrijos teisės nuostatos įgyvendinimą, bet ir atsižvelgė į trečiųjų asmenų interesus suteikdamas jiems teisę būti išklausytiems, ko nenumato Sprendimo 92/535 2 straipsnis.

36. Komisija mano, kad tretiesiems asmenims Sprendimu 92/353 suteiktos teisės yra užtikrinamos, jei naujos asociacijos pripažinimo procedūros laikotarpiu jau veikianti organizacija turi paprasčiausią teisę būti išklausyta. Ji prideda, kad Komisijai Direktyva 90/427 Tarybos suteikta kompetencija ribojama išorės prekybos sritimi ir neapima jau veikiančių asociacijų galimybių dalyvauti administracinėje procedūroje arba ginti savo interesus teisme.

B – Klausimo nagrinėjimas

37. Pastebėtina, kad iš Sprendimo 92/353 2 straipsnio 2 dalies pirmos įtraukos formuluotės negalima daryti išvados, jog jau veikiančios organizacijos turi Austrijos teismo nurodytas teises. Šioje nuostatoje tik išvardijamos sąlygos, kuriomis valstybės narės turi teisę atsisakyti oficialiai pripažinti naują organizaciją. Todėl kiekvienos valstybės kompetentingos institucijos turi įvertinti, ar įvykdyta bent viena iš numatytų dviejų prielaidų.

38. Be to, ši nuostata nesiekia pripažinti tokių teisių. Sprendime 92/353 įtvirtinti asociacijų, tvarkančių arba užvedančių registruojamų arklinių šeimos gyvūnų kilmės knygas, pripažinimo kriterijai. Vadinasi, pripažintomis siekiančios būti asociacijos gali remtis šiuo sprendimu.

39. Kita vertus, jau veikiančios asociacijos ir organizacijos šioje nuostatoje nenurodomos kaip teisių turėtojos. Jos tik netiesiogiai minimos tekste, kuriuo paraišką patvirtinti gavusios institucijos įpareigojamos įvertinti, ar nauja organizacija gali trukdyti jau veikiančiai organizacijai ar asociacijai vykdyti veislės tobulinimo ar selekcinę programą.

Tai, kad šioje vertinimo procedūroje prieš priimdamos sprendimą dėl pripažinimo institucijos išklauso jau veikiančias organizacijas, kaip reikalauja Austrijos teisės aktai, yra gero administravimo priemonė. Ji nereiškia, kad Sprendimo 92/353 2 straipsnio 2 dalies pirma įtrauka iš valstybių narių reikalauja leisti jau veikiančioms asociacijoms ginčyti konkuruojančios organizacijos pripažinimą, suteiktą nepaisant jų pageidavimų ar interesų.

40. Remdamasis išdėstytais motyvais manau, kad Sprendimo 92/353 2 straipsnio 2 dalies pirma įtrauka neriboja nacionalinės teisės normų, reglamentuojančių naujų selekcininkų asociacijų oficialaus pripažinimo procedūrą, kurios jau veikiančioms selekcininkų asociacijoms suteikia tik teisę būti išklausytoms ir nesuteikia joms jokios teisės teisme ginčyti sprendimo, priimto nepaisant išsakytos neigiamos nuomonės, taikymo.

VIII – Išvada

41. Remdamasis tuo, kas pirmiau išdėstyta, siūlau Teisingumo Teismui atsakyti Verwaltungsgerichtshof, kad:

„1. 1992 m. birželio 11 d. Komisijos sprendimo 92/353/EEB, nustatančio organizacijų ir asociacijų, tvarkančių arba užvedančių registruojamų arklinių šeimos gyvūnų kilmės knygas, patvirtinimo arba pripažinimo kriterijus, 2 straipsnio 2 dalies pirma įtrauka nesuteikia teisės jau veikiančiai organizacijai iš kompetentingų institucijų reikalauti atmesti kitos naujos organizacijos pareiškimą dėl oficialaus pripažinimo.

2. Sprendimo 92/353 2 straipsnio 2 dalies pirma įtrauka neriboja nacionalinės teisės normų, reglamentuojančių naujų selekcininkų asociacijų oficialaus pripažinimo procedūrą, kurios jau veikiančioms selekcininkų asociacijoms suteikia tik teisę būti išklausytoms ir nesuteikia joms jokios teisės teisme ginčyti sprendimo, priimto nepaisant išsakytos neigiamos nuomonės, taikymo.“