GENERALINIO ADVOKATO

YVES BOT IŠVADA,

pateikta 2011 m. lapkričio 16 d.( )

Byla C‑72/11

Generalbundesanwalt beim Bundesgerichtshof

prieš

Mohsen Afrasiabi,

Behzad Sahabi,

Heinz Ulrich Kessel

(Oberlandesgericht Düsseldorf (Vokietija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą)

„Bendra užsienio ir saugumo politika – Ribojamosios priemonės, taikomos Irano Islamo Respublikai siekiant užkirsti kelią branduolinių ginklų platinimui – Reglamentas (EB) Nr. 423/2007 – 7 straipsnio 3 ir 4 dalys – Vitrifikacinės krosnies, skirtos gaminti branduolinių raketų komponentų futeruotę reglamento IV ir V prieduose nurodytam subjektui, tiekimas trečiajam asmeniui – Lėšų ir ekonominių išteklių įšaldymas – „Netiesioginio galimybės naudotis ekonominiais ištekliais suteikimo“ draudimas – Draudimas „sąmoningai“ ir „apgalvotai“ dalyvauti veikloje, kurios tikslas ar poveikis „apeiti“ šį draudimą“

1. Šiuo prašymu priimti prejudicinį sprendimą Oberlandesgericht Düsseldorf (Vokietija) Teisingumo Teismo prašo išaiškinti Reglamento (EB) Nr. 423/2007( ) 7 straipsnio 3 ir 4 dalyse Europos Sąjungos nustatytų ribojamųjų priemonių Irano Islamo Respublikai taikymo sritį.

2. Šios priemonės nustatytos taikant ekonominių išteklių ir lėšų įšaldymą subjektams, kurie prisideda prie Irano branduolinės ir balistinės programos kūrimo ir taip pažeidžia sutartį dėl branduolinių ginklų neplatinimo( ). Jomis visiems Sąjungos piliečiams ir visiems jos teritorijoje esantiems asmenims draudžiama šiems subjektams leisti naudotis lėšomis ar ekonominiais ištekliais.

3. Šis prašymas pateiktas nagrinėjant Generalbundesanwalt beim Bundesgerichtshof (Vokietija) (toliau – Generalbundesanwalt) ir M. Afrasiabi, B. Sahabi bei H. U. Kessel ginčą dėl keraminės vitrifikacinės krosnies, skirtos gaminti branduolinių raketų komponentų futeruotę subjektui, dalyvaujančiam platinimo veikloje, tiekimo. Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas prašo išaiškinti, kaip būtų galima kvalifikuoti pagrindinės bylos faktines aplinkybes.

I – Tarptautinis kontekstas ir teisinis pagrindas

4. Kad būtų galima suprasti šią bylą ir jai taikomą teisinį pagrindą, reikia nurodyti visais aspektais sukrečiančią faktinę aplinkybę.

5. 2004 m. sausio 31 d. buvo suimtas branduolinius tyrimus vykdęs Pakistano mokslininkas Abdul Qadeer Khan už vaidmenį nuo 1987 m. kuriant tarptautinį branduolinės įrangos prekybos tinklą, skirtą palengvinti branduolinio ginklo įsigijimą jį turėti norinčioms valstybėms, kaip antai Korėjos Liaudies Demokratinė Respublika, Irano Islamo Respublika ar Libijos Didžioji Liaudies Socialistinė Arabų Respublika. Tarptautinės bendrijos kontrolės pirmą kartą išvengė visi etapai, kurių reikia branduolinio ginklo gamybai pradėti, t. y. tiekimo grandinė, kurią administruoja apie trisdešimt Europoje, Azijoje ir Afrikoje įsikūrusių tarpininkų, iš Vakarų įmonių dalimis įsigyti įrenginiai ir technologijos, medžiagos, kaip antai sodrintas uranas, technologinės žinios ir techniniai gebėjimai.

6. Remiantis atliktu tyrimu, ši byla atskleidė valstybių silpnumą ir negebėjimą per daugiau nei šešiolika metų aptikti ir nutraukti neteisėtą prekybą branduolinėmis medžiagomis ir technologijomis. Ji taip pat yra tarsi pavojaus signalas, kad reikia skubiai stiprinti kovą su platinimu ir pirmiausia ją pritaikyti prie naujų šiuolaikinių saugumo problemų( ).

7. 2004 m. balandžio 28 d. Jungtinių Tautų Saugumo Taryba (toliau – Saugumo Taryba) priėmė Rezoliuciją 1540 (2004), kuria padedamas pagrindas tarptautinei kovai su platinimo tinklais. Vėliau priėmusi 2006 m. liepos 31 d. Rezoliuciją 1696 (2006) Saugumo Taryba įpareigojo Irano Islamo Respubliką nutraukti bet kokią veiklą, susijusią su urano sodrinimu ir perdirbimu. Dėl nuolatinio tarptautinių įsipareigojimų pažeidinėjimo 2006 m. gruodžio 23 d. priimta Rezoliucija 1737 (2006) Saugumo Taryba nustatė ribojamąsias priemones Irano Islamo Respublikai.

A – Saugumo Tarybos rezoliucija 1737 (2006)

8. Saugumo Tarybos rezoliucijos 1737 (2006) tikslas aiškus. Reikia sudaryti kliūtis Irano Islamo Respublikai kurti pavojingas technologijas, skirtas jos branduolinėms programoms.

9. Šiam tikslui pasiekti tarptautinė bendrija įsipareigojo padaryti poveikį tiekimo grandinei bei techniniams gebėjimams ir nustatyti embargą prekėms ir technologijoms, kurios gali būti naudojamos platinant ginklus, taip pat uždrausti bet kokią techninę pagalbą, susijusią su tų prekių ir technologijų įdiegimu.

10. Be to, tarptautinė bendrija įsipareigojo paveikti platinimo veiklos finansavimą ir susilpninti Irano branduolinėje programoje dalyvaujančių subjektų ekonominį potencialą. Rezoliucijos 1737 (2006) 12 punkte nustatyta, kad valstybės privalo įšaldyti tokių subjektų lėšas, finansinį turtą ir ekonominius išteklius. Be to, jos turi uždrausti savo piliečiams ir jų teritorijoje esantiems asmenims tiems subjektams arba jų naudai leisti naudotis lėšomis, finansiniu turtu ar ekonominiais ištekliais.

11. Tarp šios rezoliucijos priede Saugumo Tarybos ir Sankcijų komiteto nurodytų subjektų yra pramonės grupė Shahid Hemmat (SHIG).

B – Sąjungos teisės aktai

12. Rezoliucija 1737 (2006) buvo įgyvendinta Bendrąja pozicija 2007/140/BUSP( ). Remdamasi šia bendrąja pozicija Europos Sąjungos Taryba priėmė reglamentą, įsigaliojusį 2007 m. balandžio 20 d.

13. Reglamento 1 straipsnio d punkte vartojama sąvoka „technologijos“ apima programinę įrangą“.

14. Reglamento 1 straipsnio i punkte nustatyta, kad „ekonominiai ištekliai – bet kurios rūšies materialus ar nematerialus, kilnojamasis ar nekilnojamasis turtas, kuris nėra lėšos, tačiau gali būti panaudotas lėšoms, prekėms ar paslaugoms įsigyti“.

15. Reglamento 2 straipsnio a punktu draudžiamas tiesioginis arba netiesioginis reglamento I priede išvardytų prekių ir technologijų pardavimas, tiekimas, perdavimas arba eksportas. Tai yra „dvejopo naudojimo“ (civilinio ir karinio) prekės ir technologijos, tarp kurių yra indukcinės krosnys, galinčios veikti esant aukštesnei kaip 850°C temperatūrai( ).

16. Reglamento 3 straipsnio 1 ir 2 dalimis reikalaujama gauti išankstinį leidimą tiesiogiai arba netiesiogiai parduoti, tiekti, perduoti arba eksportuoti į Iraną reglamento II priede nurodytas kitas prekes ar technologijas, kurios gali būti naudojamos ginklų platinimo srityje. Tarp šių prekių II.A2.005 rubrikoje nurodytos „kontroliuojamos aplinkos terminio apdorojimo krosnys, išvardytos toliau: krosnys, galinčios veikti esant didesnei [aukštesnei] kaip 400 °C temperatūrai“.

17. Reglamento 7 straipsnio 1 ir 2 dalyse nurodyta, kad subjektų, kurie, be kita ko, dalyvauja, yra tiesiogiai susiję arba remia su branduoliniais ginklais susijusią veiklą, lėšos ir ekonominiai ištekliai yra įšaldomi. Šie subjektai nurodyti reglamento IV ir V prieduose.

18. Šio reglamento 7 straipsnio 3 dalis suformuluota taip:

„IV ir V prieduose nurodytiems fiziniams arba juridiniams asmenims, subjektams arba organizacijoms, arba jų naudai neleidžiama nei tiesiogiai, nei netiesiogiai naudotis jokiomis lėšomis arba ekonominiais ištekliais.“

19. Reglamento 7 straipsnio 4 dalyje nustatyta:

„Draudžiama sąmoningai ir apgalvotai dalyvauti veikloje, kurios tikslas arba poveikis yra tiesiogiai arba netiesiogiai apeiti 1, 2 ir 3 dalyse minimas priemones.“

20. Galiausiai reglamento 12 straipsnio 2 dalyje nustatyta, kad „atitinkami fiziniai ar juridiniai asmenys arba subjektai nėra atsakingi, jei jie nežinojo ir neturėjo pagrįstos priežasties įtarti, kad jų veiksmai pažeis 5 straipsnio 1 dalies d punkte ir 7 straipsnio 3 dalyje nurodytus draudimus“.

21. Tarp subjektų, nurodytų IV priedo A dalyje, yra SHIG su nuoroda „Kita informacija: a) [Aviacijos ir kosmoso pramonės organizacijai] pavaldus subjektas, b) dalyvauja Irano balistinių raketų programoje“.

22. Rezoliucija 1929 (2010) Saugumo Taryba išplėtė Rezoliucijoje 1737 (2006) nustatytų ribojamųjų priemonių Irano Islamo Respublikai taikymo sritį. Vykdydama tarptautinius įsipareigojimus, 2010 m. liepos 26 d. Taryba panaikino Bendrąją poziciją 2007/140. Ji taip pat panaikino reglamentą ir jį pakeitė Reglamentu (ES) Nr. 961/2010( ).

C – Nacionalinės teisės aktai

23. Remiantis Užsienio prekybos ir mokėjimų įstatymo (toliau – Außenwirtschaftsgesetz) 34 straipsniu, už Sąjungos teisės aktų, kaip antai reglamentas, pažeidimus skiriamos baudžiamosios sankcijos, ir be kita ko, laisvės atėmimo bausmė.

II – Ginčas pagrindinėje byloje

24. 2004 m. slapto raketų gamybos tyrimų centro direktorius įgaliojo M. Afrasiabi, Irano įmonės Emen Survey Engineering Co. Teheran (toliau – Emen Survey) direktorių, SHIG sąskaita įsigyti keraminę vitrifikacinę krosnį. Tarpininkaujant B. Sahabi, M. Afrasiabi užmezgė kontaktus su Vokietijos gamybos įmone FCT Systeme GmbH (toliau – FCT) ir, konkrečiai kalbant, su H. U. Kessel, su kuriuo sudarė tiekimo sutartį.

25. 2006 m. liepos 20 d. H. U. Kessel pateikė prašymą Bundesamt für Wirtschaft und Ausfuhrkontrolle (Vokietijos federalinė ekonomikos ir eksporto kontrolės tarnyba, toliau – BAFA) išduoti leidimą eksportuoti ir pristatyti šią krosnį Emen Survey, tačiau nenurodė, kad ši įmonė ketina stiklinti branduolinių raketų komponentus, skirtus galutiniam Irano raketų programos naudotojui. 2007 m. sausio 16 d. BAFA priėmė sprendimą, kad krosnies eksportui leidimo nereikia.

26. 2007 m. balandžio 20 d. įsigaliojus reglamentui, SHIG buvo įtraukta į jo IV ir V prieduose pateiktų subjektų sąrašą. Į reglamento II priede pateiktą prekių ir technologijų sąrašą taip pat buvo įtraukta vitrifikacinė krosnis, kurios eksportui reikia išankstinio leidimo. Todėl BAFA panaikino savo sprendimą.

27. 2007 m. liepos 20 d. H. U. Kessel pristatė vitrifikacinę krosnį Emen Survey, o 2008 m. kovo mėn. nusiuntė du technikus į Teheraną (Iranas), kad jie pastatytų tą krosnį. Tačiau jie neįdiegė programinės įrangos, reikalingos krosnies eksploatacijai, nes ta programinė įranga Irane yra laisvai gaunama. Emen Survey nusipirko vitrifikacinę krosnį savo vardu ir sąskaita ir ketino gaminti SHIG reikalingą raketų komponentų futeruotę.

28. 2008 m. kovo 13 d. BAFA informavo H. U. Kessel, kad Emen Survey įtariama kaip perkanti prekes, skirtas Irano raketų pramonei. Tada H. U. Kessel atsisakė paruošti krosnį eksploatacijai. Todėl gamyba nebuvo pradėta.

III – Prejudiciniai klausimai

29. Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiam teismui kyla abejonių dėl reglamento 7 straipsnio 3 ir 4 dalių aiškinimo.

30. Pirma, nors prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas teigia, jog neprieštarauja ir pripažįsta, kad technologija, šiuo atveju – vitrifikacinė krosnis, yra ekonominiai ištekliai pagal reglamento 1 straipsnio i punktą, jis klausia, ar, nepaisant Teisingumo Teismo pateiktos plataus sąvokos „galimybės naudotis suteikimas“ apibrėžimo, galima pripažinti, jog šiais ištekliais, remiantis reglamento 7 straipsnio 3 dalimi, buvo leista naudotis to reglamento IV priede nurodytam subjektui, nors, pirma, joks konkretus veiksmas tam subjektui nesuteikė galimybės realiai, o ne tik teoriškai, disponuoti šiais ištekliais ir, antra, šie ištekliai tebėra trečiojo asmens žinioje, šiuo atveju – Emen Survey, kuri jais pasinaudodama galėtų gaminti kitas prekes, kurios būtų perduotos minėtam subjektui.

31. Antra, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas klausia, ar aptariamas veiksmas nėra reglamento 7 straipsnio 3 dalyje nurodytas draudimo apėjimas, už kurį baudžiama, kaip nurodyta reglamento 7 straipsnio 4 dalyje. Todėl jis prašo išaiškinti apėjimo sąvokos apimtį ir, konkrečiai kalbant, šio apėjimo sudėtį.

32. Siekdamas išsklaidyti šias abejones, Oberlandesgericht Düsseldorf nusprendė sustabdyti bylos nagrinėjimą ir pateikti Teisingumo Teismui tokius prejudicinius klausimus:

„1. Ar tam, kad būtų pripažintas galimybės naudoti suteikimas, kaip tai suprantama pagal reglamento <…> 7 straipsnio 3 dalį, reikia, kad sąraše nurodytas asmuo ir (arba) subjektas ekonominius išteklius galėtų panaudoti nedelsdamas, kad įsigytų lėšų arba paslaugų? Arba reglamento <…> 7 straipsnio 3 dalį reikia aiškinti taip, kad netiesioginio galimybės naudotis suteikimo draudimas taikomas veikiančių, tačiau dar neparuoštų eksploatacijai ekonominių išteklių (šiuo atveju – vakuuminės krosnies) tiekimui ir pastatymui trečiajam asmeniui Irane, kuriais pasinaudodamas trečiasis asmuo ketina vėliau gaminti produktus reglamento IV ir V prieduose nurodytiems juridiniams asmenims, subjektams ar organizacijai?

2. a) Ar Reglamento <…> 7 straipsnio 4 dalį reikia aiškinti taip, kad apeinama tik tada, kai pažeidėjas savo veiksmus formaliai – tačiau tik dirbtinai – taip suderina su Reglamento <…> 7 straipsnio 1–3 dalyse nustatytais draudimais, kad net plačiai aiškinami jie nebepatenka į draudimus įtvirtinančių normų taikymo sritį? Ar apėjimo draudimo sudėtis ir galimybės naudotis suteikimo draudimo sudėtis yra tarpusavyje nesuderinamos? Jeigu į klausimą būtų atsakyta teigiamai, ar elgesys, kuris (dar) nepatenka į (netiesioginio) galimybės naudotis suteikimo draudimo taikymo sritį, vis dėlto gali būti laikomas apėjimu, kaip tai suprantama pagal Reglamento <…> 7 straipsnio 4 dalį?

b) Arba Reglamento <…> 7 straipsnio 4 dalis yra labai bendra nuostata, kuri gali būti taikoma visiems veiksmams, dėl kurių sąraše nurodytam asmeniui ar subjektui galiausiai suteikiama galimybė naudotis ekonominiais ištekliais?

3. a) Ar Reglamento <…> 7 straipsnio 4 dalyje numatytas subjektyvus požymis „sąmoningai ir apgalvotai“ apima žinojimą apie padarytą ar planuojamą galimybės naudotis suteikimo draudimo apėjimą ir, be to, papildomą valios aspektą bent jau tiek, kad bet kuriuo atveju pažeidėjas sutinka su galimybe apeiti draudimą? Alternatyviai – ar kaltininkas turi siekti apeiti draudimą, taigi veikti sąmoningai?

b) Arba nebūtina, kad draudimas būtų apeitas sąmoningai, ir pakanka, kad kaltininkas tik manytų, jog draudimo apėjimas įmanomas, ir sutiktų su šia galimybe?“

33. Pastabas pateikė pagrindinės bylos šalys, taip pat Prancūzijos Respublika, Italijos Respublika ir Europos Komisija.

IV – Prejudicinių klausimų analizė

34. Manau, kad reikia performuluoti pateiktus klausimus, nes reglamento 7 straipsnį suprantu visiškai kitaip nei prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas ir pastabas pateikusios šalys.

35. Skaitant šią nuostatą darytina išvada, kad ji sudaryta iš dviejų atskirų dalių.

36. Pirmoje reglamento 7 straipsnio dalyje, kurią sudaro 1–3 dalys, apibrėžiama tai, kas draudžiama. Šiuo atveju reglamentu draudžiama jo IV ir V prieduose išvardytiems subjektams disponuoti lėšomis ar ekonominiais ištekliais. Šiuo tikslu, pirma, minėtose 1 ir 2 dalyse nurodoma įšaldyti esamą turtą ir, antra, 3 dalyje visiems asmenims draudžiama ateityje leisti minėtiems subjektams naudotis lėšomis ar ekonominiais ištekliais.

37. Minėto reglamento 7 straipsnio antroje dalyje, kurią sudaro 4 dalis, inkriminuojami veiksmai, dėl kurių pirmesnėse dalyse įtvirtinti draudimai gali tapti neveiksmingi. Ši 4 dalis yra būtina, nes visa tai, kas draudžiama, nėra automatiškai baudžiama baudžiamąja tvarka. Būtent šia nuostata įvirtintas pats pažeidimas, už kurį turi būti taikomos sankcijos pagal baudžiamąją teisę. Nuorodomis į minėtas 1–3 dalis 4 dalyje labai aiškiai apibrėžiama konkreti šio pažeidimo objektyvioji sudėtis. Be to, vartojant terminus „sąmoningai“ ir „apgalvotai“, joje apibrėžiamas požymis, kuris dažnai laikomas „intelektiniu arba psichologiniu pažeidimo požymiu“. Taigi negalima pripažinti pažeidimo, jei nėra šio požymio.

38. Mano nuomone, taikant kartu reglamento 7 straipsnio 4 dalį ir 12 straipsnio 2 dalį, galima daryti išvadą, kad jose nustatyti draudžiamų veiksmų objektyvūs ir psichologiniai požymiai, į kuriuos turi būti atsižvelgta nacionalinėje baudžiamojoje teisėje.

39. Todėl reglamento 7 straipsnio 3 ir 4 dalys net tik neprieštarauja ir nepanaikina viena kitos, bet papildo ir sustiprina viena kitą, nes 4 dalies paskirtis yra užtikrinti 1–3 dalių veiksmingumą, kaip matyti iš jos teksto, kuriame nukreipiama į šias dalis. Minėta 4 dalis iš tikrųjų suteikia galios pirmesnėms dalims ir, mano nuomone, 7 straipsnio 3 dalyje nurodytas pažeidimas nėra atskiras pažeidimas, kaip ir to paties straipsnio 1 ir 2 dalyse nurodytas pažeidimas.

40. Manau, kad reglamento 7 straipsnio nuostatos pažeidžiamos bet kokiu elgesiu, kuris nurodytas to straipsnio 4 dalyje.

41. Be to, reikia atkreipti dėmesį, kad tokia redakcijos struktūra yra reglamento struktūros dalis, nes tokia pati technika naudojama to reglamento 2 straipsnio b punkte ir 5 straipsnio 1 dalies d punkte. Taigi Sąjungos teisės aktų leidėjas tiksliai nurodo valstybėms narėms, jog siekia, kad teisinis pagrindas būtų sustiprintas baudžiamosiomis sankcijomis, kurių skyrimo tvarką turi nustatyti valstybės narės, remdamosi reglamento 16 straipsniu. Tokia technika, kurios esmė yra atskirti su elgesiu susijusias nuostatas nuo su sankcijomis susijusių nuostatų, yra klasikinė nukreipiamųjų teisės aktų srityje.

42. Generalbundesanwalt pastabų 45 punkte nurodyta, kad reglamento normos yra nacionalinių baudžiamųjų nuostatų sudedamoji dalis ir už jų pažeidimą taikoma laisvės atėmimo bausmė. Taigi, kadangi šiuo atveju susiduriame su Sąjungos teisės normos integravimu į nacionalinę teisę darant nuorodą į ją, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas iš esmės prašo Teisingumo Teismo apibrėžti sąvokas, kurios sudaro, pirma, objektyviuosius požymius ir, antra, psichologinį pažeidimo, už kurį persekioja Generalbundesanwalt, požymį.

43. Prašomos apibrėžtys turi būti, mano nuomone, susijusios su toliau nurodytomis sąvokomis. Ar vitrifikacinės krosnies tiekimas nurodytomis aplinkybėmis yra „netiesioginis galimybės naudotis ekonominiais ištekliais suteikimas“? Ką reiškia reglamento 7 straipsnio 1–3 dalyse nustatytų priemonių „apėjimas“? Kokius „subjektyvius“ pažeidimo požymius atitinka sąvokos „sąmoningai“ ir „apgalvotai“?

44. Prašomos apibrėžtys turi būti aiškinamos autonomiškai ir vienodai visoje Sąjungoje. Iš tikrųjų šis reglamentas priimtas suderintoje srityje ir nuoroda jame į valstybių narių teisės sistemas daroma tik tiek, kiek tai susiję su sankcijų, taikomų jame nustatytų priemonių pažeidimo atveju, nustatymo tvarka( ).

45. Be to, sąvokų, kurias reikia apibrėžti, prasmė ir apimtis turi būti nustatoma visų pirma atsižvelgiant į tai, kad jos susijusios su baudžiamąja sritimi. Baudžiamosios teisės nuostatos, kuriose vartojamos šios sąvokos, turi būti pakankamai aiškios ir tikslios, kad būtų laikomasi bendrųjų Sąjungos teisės principų, konkrečiai kalbant, teisinio saugumo bei nusikaltimų ir bausmių atitikties principų( ).

46. Galiausiai pateiktinas aiškinimas turi būti teleologinis, kad būtų galima suprasti ir paaiškinti nuostatos, kurios veiksmingumą siekiama užtikrinti reglamento 7 straipsnio 4 dalimi, ratio legis. Šis aiškinimo metodas yra plačiai priimtinas, atvirkščiai, aiškinimas pagal analogiją šiuo atveju griežtai draudžiamas, nes yra netikslus ir gali pažeisti nusikaltimų ir bausmių atitikties principą.

47. Šiuo atveju įstatymu, t. y. reglamentu, kuris yra tipinė suderinimo priemonė, siekiamas tikslas visiškai aiškus. Reikia nutraukti veiklą, kurią Irano Islamo Respublika vykdo siekdama sukurti branduolinį ginklą, kuris gali būti panaudotas dėl karinių arba platinimo tikslų. Taigi reglamento 7 straipsniu turi būti užkirstas kelias veiksmams ar elgesiui, keliančiam ar galinčiam kelti pavojų taikai visame pasaulyje ar jo dalyje ir lemti genocidui prilygstantį masinį žmonių naikinimą, neatsižvelgiant į tai, ar kaltininkas tokio tikslo siekia, ar neatsargiai leidžia tokiems įvykiams atsitikti. Be to, nusikaltėlio elgesys keičiasi, todėl taikant šią nuostatą neišvengiamai reikia atsižvelgti į vaizduotę tų asmenų, kurie, taikydami įvairias ir ypač teisines gudrybes, bandys nuslėpti tikrąjį jų įmonių siekiamą tikslą.

48. Kad būtų galima pasiekti nustatytų tikslų, yra ne tik teisėta, bet ir būtina, kad prašomos apibrėžtys būtų aiškinamos plačiai, nes reikia ne tik nubausti už tai, kas buvo padaryta, bet ir uždrausti viską, kas gali būti sugalvota įstatymui apeiti ir išnaudoti sistemoje esančias spragas.

A – Dėl reglamento 7 straipsnio 3 dalyje vartojamos sąvokos „netiesioginio galimybės naudotis suteikimo“ aiškinimo

49. Sąvoka „netiesioginis galimybės naudotis suteikimas“ vartojama reglamento 7 straipsnio 3 dalyje ir Bendrosios pozicijos 2007/140 5 straipsnio 2 dalyje. Tačiau ji nevartojama Rezoliucijos 1737 (2006) 12 punkto tekste.

50. Galimybės naudotis suteikimo sąvoką Teisingumo Teismas aiškino sprendimuose Möllendorf ir Möllendorf-Niehuus( ) bei E ir F( ). Tai atvejais buvo nagrinėjami du prašymai priimti prejudicinius sprendimus dėl kovai su terorizmu priimtų priemonių, kurios suformuluotos taip pat kaip reglamento 7 straipsnio 3 dalis, išaiškinimo.

51. Šiuose sprendimuose galimybės naudotis suteikimo sąvokai Teisingumo Teismas suteikė plačią reikšmę, apimančią bet kokį veiksmą, kurį reikia atlikti, kad nurodytas asmuo, grupė ar subjektas galėtų realiai įgyti galimybę disponuoti lėšomis, kitu finansiniu turtu ar ekonominiais ištekliais( ).

52. Kitaip tariant, sąvoka „galimybės naudotis suteikimas“ apima bet kokį nuosavybės perdavimą.

53. Byloje, kurioje priimtas minėtas Sprendimas Möllendorf ir Möllendorf-Niehuus, Teisingumo Teismas pripažino, kad nekilnojamojo turto nuosavybės perleidimo nurodytam subjektui akto galutinis įrašymas į žemės registrą yra šioje byloje aptariamomis teisės aktų nuostatomis draudžiamas galimybės naudotis suteikimas. Byloje, kurioje priimtas minėtas Sprendimas E ir F, Teisingumo Teismas taip pat vertino į sąrašą įtrauktos organizacijos nario įvykdytą lėšų, gautų renkant aukas ir parduodant leidinius, perdavimą.

54. Teisingumo Teismas dar nėra priėmęs sprendimo dėl sąvokos „netiesioginis galimybės naudotis suteikimas“ lėšomis ar ekonominiais ištekliais.

55. Mano nuomone, ši sąvoka visų pirma suteikia galimybę reaguoti į pritaikytą nusikaltėlio elgesį ir, svarbiausia, į bet kurį bandymą maskuoti veiksmus. Kai uždraudžiama į sąrašą įtrauktam subjektui leisti naudotis lėšomis ar ekonominiais ištekliais, šis, naudodamasis platinimo tinkluose taikomomis naujoviškomis priemonėmis, prisidengia kitais fiktyviais fiziniais asmenimis ar bendrovėmis, kad galėtų pasiekti finansavimo šaltinius. Taigi bet koks lėšų ar ekonominių išteklių perleidimas, kuris, neatsižvelgiant į tai, kokiam asmeniui buvo faktiškai perleista, gali suteikti naudą tokiam subjektui arba sukelti tokį pavojų, akivaizdžiai yra sukčiavimo mechanizmas, kuris apskirtai turi būti uždraustas.

56. Savarankiškai vertindamas faktines aplinkybes, nacionalinis teismas privalo išnagrinėti visus veiksnius, galinčius padėti atskleisti bendrovės, kuriai buvo perduotos lėšos ar ekonominiai ištekliai, ir reglamento IV ir V prieduose nurodyto subjekto glaudžių ryšių egzistavimą. Šis vertinimas turi būti atliekamas kiekvienu atveju atskirai, o įkalčiai gali būti labai įvairūs, susiję, pavyzdžiui, su kapitalo valdymu, valdybos sudėtimi, prekybos santykių pobūdžiu ar sutartinių santykių egzistavimu.

57. Nagrinėjant šioje byloje aptariamus veiksmus negalima atmesti prielaidos, jog Emen Survey veikė SHIG naudai ar jos vadovaujama, kad būtų apeitos pastarajai taikomos ribojamosios priemonės. Perskaičius Generalbundesanwalt kaltinamąjį aktą ir pastabas galima daryti išvadą, kad M. Afrasiabi, prieš tapdamas Emen Survey vadovu, nuo 1996 m. iki 2003 m. SHIG užėmė vadovaujančias pareigas( ). Taip pat paaiškėja, kad slapto raketų gamybos tyrimo centro direktorius jį įpareigojo įsigyti vitrifikacinę krosnį SHIG vardu, kuri jau bandė nusipirkti įrangos iš FCT. Taip pat atkreipiu dėmesį, kad M. Afrasiabi įsigijo vitrifikacinę krosnį tam, kad galėtų gaminti raketų komponentus, skirtus SHIG ir Irano raketų pramonei( ).

58. Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas turi įvertini kiekvieno šių veiksnių įrodomąją galią kartu su nacionalinės bylos dokumentais.

59. Atsižvelgdamas į šią informaciją manau, kad reglamento 7 straipsnio 3 dalyje vartojama sąvoka „netiesioginis galimybės naudotis suteikimas“ turi būti suprantama taip, kad ji apima vitrifikacinės krosnies tiekimą ir pastatymą Irano įmonėje, jei ši veikia sukčiaudama ir taip siekia nuslėpti tikrąjį ekonominių išteklių gavėją, nurodytą reglamento IV ir V prieduose.

60. Nacionalinis teismas, kiekvienu atveju atskirai ir savarankiškai vertindamas faktines aplinkybes, turi įvertinti visus veiksnius, galinčius padėti atskleisti subjekto, kuriam buvo perduotos lėšos ar ekonominiai ištekliai, ir reglamento IV ir V prieduose nurodyto subjekto glaudžius ryšius.

B – Dėl reglamento 7 straipsnio 3 dalyje vartojamos sąvokos „ekonominiai ištekliai“ aiškinimo

61. Remiantis šios bylos duomenimis, yra aišku, kad vitrifikacinė krosnis neveikia, nes neįdiegta jai eksploatuoti reikalinga programinė įranga, ir kad dėl to nebuvo pagaminta nė viena raketų komponentų futeruotė. Taigi kyla klausimas, ar SHIG gali konkrečiai disponuoti „ekonominiais ištekliais“, kaip tai suprantama pagal reglamento 7 straipsnio 3 dalį.

62. Pirma, ekonominių išteklių sąvoka turi labai plačią reikšmę, kaip tai atskleidžia Sąjungos teisės aktų leidėjo vartojami terminai.

63. Pagal reglamento 1 straipsnio i punktą ekonominių išteklių sąvoka apima „bet kurios rūšies( ) materialų ar nematerialų, kilnojamąjį ar nekilnojamąjį turtą, kuris nėra lėšos, tačiau gali būti panaudotas lėšoms, prekėms ar paslaugoms įsigyti“( ).

64. Ekonominių išteklių sąvoka apima ne tik visą bet kurios rūšies turtą, bet ir galimą jo naudojimą. Taigi Sąjungos teisės aktų leidėjas ją taiko visam turtui, kuris, vienaip ar kitaip, gali suteikti jo gavėjui galimybę gauti lėšas ar paslaugas arba gali būti panaudotas kuriant branduolinį ginklą, o tai apima visą materialų ir nematerialų turtą ir visas esamas technologijas.

65. Be kita ko, ši apibrėžtis atitinka labai platų Jungtinių Tautų taikomą požiūrį( ).

66. Akivaizdu, kad vitrifikacinė krosnis, kaip tokia, ir, neatsižvelgiant į jos eksploataciją, yra „ekonominiai ištekliai“, kaip jie suprantami pagal reglamento 1 straipsnio i punktą. Tai gamybos priemonė, skirta gaminti komponentus, kurie gali būti panaudoti kuriant ir gaminant branduolinį ginklą. Neatsižvelgiant į jai eksploatuoti reikalingos programinės įrangos įdiegimą, tai yra aukštųjų technologijų gaminys, už kurį Emen Survey sumokėjo 850 000 eurų pagal su FCT sudarytą tiekimo sutartį( ). Galimybė naudotis tokia sudėtinga technologija akivaizdžiai skatina tyrimų ir taikomąją veiklą ir sudaro galimybę ne tik gauti lėšų, bet ir naudotis ta technologija kitais nei civiliniai tikslais.

67. Antra, tokio aiškinimo reikia laikytis atsižvelgiant į Sąjungos teisės aktų leidėjo siekiamus tikslus. Būtina, kad ekonominių išteklių sąvoka būtų apibrėžta kuo plačiau, jei yra siekis ją taikyti naujoms platinimo formoms. Reikia atsisakyti požiūrio, kad turėti branduolinį ginklą siekiančios valstybės naudojasi klasikiniais tiekimo būdais. Atsižvelgiant į materialios ir nematerialios prekybos globalizaciją, į laipsniškai didėjantį tarptautinės prekybos liberalizavimą ir techninę bei pramoninę pažangą, pavojingų medžiagų ir technologijų įsigijimas įgyja nematerialią formą ir tampa vis sudėtingesnių priemonių taikymo objektas. Kalbant apie įrangą, ekonominių išteklių sąvoka neturi būti taikoma tik veikiančiai įrangai. Ji taip pat turi būti taikoma ir paprastiems komponentams bei atskiroms dalims, kurias sujungus nurodytas subjektas gali gauti medžiagų arba įgyti finansavimo šaltinį. Ji taip pat turi būti taikoma bet kuriai technologijai, kuri suteikia galimybę naudotis ir valdyti procesą, kaip antai programinė įranga, brėžiniai, planai, modeliai ar technologinės žinios, pavyzdžiui, montavimo instrukcijos ir aprašai. Kiekvienos iš šių technologijų iš esmės pakanka, kad į sąrašą įtraukas subjektas galėtų jomis pasinaudoti siekdamas strateginių ar komercinių tikslų.

68. Todėl manau, kad nesvarbu, ar šioje byloje aptariama vitrifikacinė krosnis veikia, ar neveikia. Neatsižvelgiant į tai, ar įdiegta tai krosniai paleisti reikalinga programinė įranga, šios technologijos pakanka, kad SHIG turėtų pajamų šaltinį ir galėtų juo naudotis su branduoliniais ginklais susijusioje veikloje.

69. Trečia, minėto aiškinimo negalima užginčyti reglamento 1 straipsnyje Sąjungos teisės aktų leidėjo sąvokų „technologijos“ ir „ekonominiai ištekliai“ atskyrimu, kuriuo H. U. Kessel remiasi savo pastabose. Reglamento 1 straipsnio d punkte nurodyta, kad „sąvoka „technologijos“ apima programinę įrangą“. Remiantis reglamento II priedo II.B dalimi, tai „technologijos, kurių reikia [reglamento II priedo II.A dalyje nurodytoms prekėms] kurti, gaminti ar naudoti“, tarp kurių nurodyta vitrifikacinė krosnis.

70. Kaip teigia H. U. Kessel, šis atskyrimas reiškia, kad technologijos nepatenka į sąvoką „ekonominiai ištekliai“, kuri vartojama reglamento 7 straipsnio 3 dalies nuostatose.

71. Nepritariu šiai nuomonei. Šį atskyrimą galima paaiškinti tik reglamentu priimtų ribojamųjų priemonių turiniu ir įvairove.

72. Technologijų sąvoka vartojama ir kalbant apie reglamento 2–6 straipsniuose įtvirtintą embargą. Tai komercinė sankcija, kurios esmė – uždrausti ar riboti prekių ir technologijų, kurias naudojant galima sustiprinti Irano branduolinį potencialą, pardavimą, tiekimą, perdavimą ar eksportą į šią šalį. Todėl Sąjungos teisės aktų leidėjas turi tiksliai nurodyti prekes, nes reikia užkirsti kelią jų laisvam judėjimui ir prekybai, kiek tai susiję su viena valstybe. Šiuo atveju teisės aktų leidėjas aiškiai nurodo vadinamąsias „dvejopo naudojimo“ prekes ir technologijas, nurodytas Reglamente Nr. 1334/2000, iš dalies pakeistame Reglamentu Nr. 394/2006.

73. Savo ruožtu ekonominių išteklių sąvoka vartojama kalbant apie priemones, skirtas įšaldyti reglamento IV ir V prieduose nurodytų subjektų turtą. Primenu, kad tai yra finansinė sankcija, kurios tikslas – susilpninti į sąrašą įtrauktų subjektų ekonominį potencialą ir užkirsti jiems kelią naudotis bet kurios rūšies ekonominiais ar finansiniais ištekliais( ).

74. Taigi reglamento 7 straipsnio 3 dalyje nustatytas draudimas taikomas visiems ištekliams, kurie, tiesiogiai ar netiesiogiai leidus jais naudotis reglamento IV ir V prieduose nurodytiems subjektams, savaime kelia pavojų, kad jie bus skirti Irano branduolinei programai finansuoti, arba kurie kokiu nors būdu gali būti panaudoti kuriant, gaminant ar naudojant branduolinį ginklą. Kad būtų užtikrintas sankcijų sistemos nuoseklumas, šis draudimas, savaime suprantama, turi būti taikomas ne tik visam turtui, bet ir visoms technologijoms, kurioms taikoma embargo priemonė.

75. Atsižvelgdamas į šiuos argumentus manau, kad reglamento 7 straipsnio 3 dalyje vartojama sąvoka „ekonominiai ištekliai“ turi būti suprantama taip, kad ji taikoma vitrifikacinei krosniai, neatsižvelgiant į tai, ar įdiegta jos eksploatacijai reikalinga programinė įranga.

C – Dėl reglamento 7 straipsnio 4 dalyje vartojamos sąvokos „apėjimas“ aiškinimo

76. Reglamento 7 straipsnio 7 dalyje nustatyta, kad „draudžiama sąmoningai ir apgalvotai dalyvauti veikloje, kurios tikslas arba poveikis yra tiesiogiai arba netiesiogiai apeiti [to paties straipsnio] 1, 2 ir 3 dalyse minimas priemones“( ).

77. Apeiti įstatymą reiškia jį pažeisti bet kokiomis priemonėmis, įskaitant simuliaciją, kurios naudojamos siekiant išvengti, išsisukti ar blokuoti teisės akte nustatytus draudimus. Reglamento 7 straipsnio 4 dalies aplinkybėmis tai reiškia elgesį, kurio rezultatas yra visiškai priešingas nei tuo straipsniu siekiamas tikslas. Kitaip tariant, Sąjungos teisės aktų leidėjas nurodo bet kurį elgesį, leidžiantį į sąrašą įtrauktam subjektui disponuoti lėšomis arba ekonominiais ištekliais pažeidžiant reglamento 7 straipsnio 1–3 dalyse nustatytus draudimus. Veiklos, kurioje asmuo dalyvavo, pobūdis ir jo vaidmuo darant pažeidimą yra visiškai nesvarbūs veiksniai.

D – Dėl reglamento 7 straipsnio 4 dalyje vartojamų terminų „sąmoningai“ ir „apgalvotai“ aiškinimo

78. Reglamento 7 straipsnio 4 dalimi Sąjungos teisės aktų leidėjas reikalauja, kad asmuo veiktų „sąmoningai“ (prancūzų k. – sciemment, vokiečių k. – wissentlich) ir „apgalvotai“ (prancūzų k. – volontairement, vokiečių k. – vorsätzlich). Taip apibrėžiamas pažeidimo psichologinis požymis. Šios sąvokos vartojamos reglamento redakcijoje vokiečių kalba, kuri yra šios bylos proceso kalba, ir redakcijoje prancūzų kalba.

79. Šiuo atveju reikia nustatyti psichologinio (arba subjektyvaus, remiantis prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo vartojamu terminu) požymio, kuriuo reikalaujama, kad būtų pripažintas pažeidimas, pobūdį.

80. Kaip pažymi prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas, yra tam tikrų terminologijos skirtumų. Redakcijoje ispanų kalba vartojami terminai consciente ir deliberada, anglų kalba – knowingly ir intentionally, italų kalba – consapevolmente ir deliberatamente, portugalų kalba – consciente ir intencional, rumunų kalba voluntară ir deliberată, o slovakų kalba – vedomá ir úmyselná. Taigi skirtingose reglamento 7 straipsnio 4 dalies kalbinėse versijose sąvoka „apgalvotai“ (prancūzų k. – volontairement) nedarant jokio skirtumo pakeičiama žodžiais „tyčia“ (prancūzų k. – intentionnellement) arba „sąmoningai“ (prancūzų k. – délibérément)( ).

81. Sąvokos „sąmoningai“ ir „apgalvotai“ visoje Sąjungoje turi būti aiškinamos autonomiškai ir vienodai, o jų reikšmė šiuo atveju turi būti nustatoma visų pirma atsižvelgiant į baudžiamosios teisės autonomijos principą ir jos bendruosius principus.

82. Šie bendrieji principai reiškia, pirma, kad turi būti visi požymiai, nesvarbu koks yra pažeidimas, ir, antra, atsižvelgiant į baudžiamosios teisės akto nuostatas – specialūs inkriminuojamo elgesio požymiai.

83. Bendrieji požymiai reiškia, kad darydamas bet kurią baustiną veiką kaltininkas veikia sąmoningai ir laisva valia, t. y. kad jų nepanaikina protiniai sutrikimai ir (arba) prievarta.

84. Remdamasis tokiu aiškinimu manau, kad šis išankstinis ir būtinas požymis numanomas netiesiogiai, bet yra privalomas. Nors tekste jis tiesiogiai nenurodytas, visa nuostata prieštarautų tarptautinėmis konvencijomis ir Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartija asmenims suteiktoms pagrindinėms teisėms, jeigu į jį nebūtų atsižvelgta.

85. Taigi sąvokos „sąmoningai“ ir „apgalvotai“ būtent šiuo atveju reiškia šiam konkrečiam pažeidimui būdingą psichologinį požymį, nurodytą baudžiamosios sankcijos taikymą pagrindžiančioje nuostatoje, remiantis baudžiamosios teisės teisėtumo principu reikalaujamu tikslumu.

86. Klasikinėje baudžiamosios teisės teorijoje skiriamos dvi pagrindinės kaltės formos, t. y. tyčia, kuri siaurąja prasme reiškia, kad kaltininkas siekia konkrečiai įstatymu uždrausto tikslo, ir neatsargumas ar nerūpestingumas. Todėl remiantis būtent nuostatos tekstu reikia išsiaiškinti, apie kokią ar kokias kaltės formas kalbama vartojant terminus „sąmoningai“ ir „apgalvotai“.

87. Kad ir kokių netikslumų būtų vartojant šias sąvokas skirtingose kalbinėse versijose, remiantis reglamento 7 straipsnio 4 dalies tekstu galima daryti išvadą, kad Sąjungos teisės aktų leidėjas siekė taikyti sankcijas už abi kaltės formas.

88. Visų pirma tyčia, kaip ką tik ją apibūdinau. Tai žodžių junginio, kurį Sąjungos teisės aktų leidėjas vartoja nurodydamas bet kurią veiklą, „kurios tikslas“, prasmė.

89. Antra, neatsargumas ar nerūpestingumas. Kaip įrodo žodžių junginio „kurios poveikis“ vartojimas, Sąjungos teisės aktų leidėjas siekia bausti ir už veiklą, kurią vykdant pasiektas rezultatas, net jei tas rezultatas nebuvo pasiektas tyčia. Šiuo atveju baudžiamąsias sankcijas nustatančioje normoje atsižvelgiama į elgesį, kuris reiškia socialinį nedrausmingumą, pasireiškiantį neatsargumu ar nerūpestingumu, kurie lemia draudžiamą rezultatą.

90. Todėl remdamasis reglamento 7 straipsnio 4 dalies analize manau, kad terminai „sąmoningai“ ir „apgalvotai“ reiškia ir tyčią, ir neatsargumą ar nerūpestingumą.

91. Atrodo, kad tokį aiškinimą patvirtina reglamento 12 straipsnio 2 dalies nuostata, kurioje nurodyta, kad „atitinkami fiziniai ar juridiniai asmenys arba subjektai nėra atsakingi, jei jie nežinojo ir neturėjo pagrįstos priežasties( ) įtarti, kad jų veiksmai pažeis <…> 7 straipsnio 3 dalyje nurodytus draudimus“.

92. Ši formuluotė netiesiogiai, bet tikrai, reiškia, kad jei šie asmenys ir subjektai turėjo tokią pagrįstą priežastį, jie nebus atleisti nuo atsakomybės. Taip iš jų reikalaujama bent mažiausio socialinio drausmingumo, kuris juos įpareigotų įsitikinti, ar jų veiksmai teisėti, ir, jei ne, nuo jų susilaikyti, nes pagrįstos priežasties egzistavimas priklauso nuo su kaltininku susijusių aplinkybių, pavyzdžiui, nuo jo profesinės veiklos pobūdžio, kvalifikacijos, jo veiklos tarptautiniu mastu arba perduodamos technologijos pavojingo pobūdžio.

93. Taigi socialinį nedrausmingumą apibūdina atidumo reikalavimo, kurio turėjo laikytis asmuo ar subjektas, pažeidimas arba atsargumo priemonių nesiėmimas, nors įprastai jų turėjo būti imtasi. Todėl asmuo baudžiamas už tai, kad objektyviai gali sukurti draudžiamą situaciją ar bent jau už tai, kad ji sukuriama.

94. Būtent reglamento 7 straipsnio 4 dalies ir 12 straipsnio 2 dalies taikymas kartu pakankamai tiksliai apibrėžia nuostatoje reikalaujamą neatsargumo ar nerūpestingumo laipsnį.

95. Šioje byloje H. U. Kessel puikiai suvokė, kad atlieka reglamentui prieštaraujantį veiksmą. Akivaizdu, kad jis turėjo pagrįstų priežasčių įtarti, jog vitrifikacinės krosnies tiekimas suteiks galimybę į sąrašą įtrauktam subjektui pasinaudoti ekonominiais ištekliais. Remiantis bylos dokumentais galima daryti išvadą, kad H. U. Kessel buvo informuotas apie tai, kad Emen Survey ketina stiklinti branduolinių raketų komponentus, skirtus į sąrašą įtrauktam subjektui ir Irano raketų pramonei. Tačiau vis dėlto jis nusprendė dalyvauti šioje operacijoje, nes 2007 m. liepos 20 d. pristatė vitrifikacinę krosnį, o 2008 m. pavasarį suteikė techninę pagalbą tai krosniai pastatyti, nors tuo metu reglamentas jau buvo įsigaliojęs. Taigi H. U. Kessel tikrai sąmoningai ir savo valia vykdė veiksmus, kurie prieštarauja reglamento 7 straipsnyje nustatytoms ribojamosioms priemonėms.

96. Atsižvelgdamas į šiuos argumentus manau, kad reglamento 7 straipsnio 4 dalyje vartojamos sąvokos „sąmoningai“ ir „apgalvotai“ turi būti aiškinamos taip, kad jos taikomos bet kuriam sąmoningai ir laisva valia (du esminiai kumuliaciniai bet kokios baudžiamosios atsakomybės požymiai) veikiančiam asmeniui, kuris veikia, pirma, tyčia ir turėdamas tikslą pažeisti reglamento 7 straipsnio 1–3 dalyse nustatytus draudimus ir, antra, neatsargiai arba nerūpestingai, nors turėjo pagrįstų priežasčių įtarti, kad savo veiksmais pažeidžia minėtus draudimus.

V – Išvada

97. Atsižvelgdamas į visus pateiktus argumentus, siūlau Teisingumo Teismui į Oberlandesgericht Düsseldorf pateiktus prejudicinius klausimus atsakyti taip:

„1. a) 2007 m. balandžio 19 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 423/2007 dėl ribojančių priemonių Iranui 7 straipsnio 3 dalis turi būti aiškinama taip, kad pagal ją draudžiama vitrifikacinę krosnį tiekti ir pastatyti Irano įmonėje, jei pastaroji veikia sukčiaudama ir taip siekia nuslėpti tikrąjį ekonominių išteklių gavėją, nurodytą Reglamento Nr. 423/2007 IV ir V prieduose, o tai sudaro minėto reglamento 7 straipsnio 4 dalyje nurodytą draudžiamą apėjimą. Nacionalinis teismas, kiekvienu konkrečiu atveju savarankiškai vertindamas faktines aplinkybes, turi įvertinti visus veiksnius, kuriais remiantis galima atskleisti subjekto, kuriam buvo perduotos lėšos ar ekonominiai ištekliai, ir reglamento IV ir V prieduose nurodyto subjekto glaudžius ryšius.

b) Reglamento Nr. 423/2007 7 straipsnio 3 dalyje vartojama sąvoka „ekonominiai ištekliai“ turi būti aiškinama taip, kad ji apima vitrifikacinę krosnį, neatsižvelgiant į tai, ar įdiegta šiai krosniai eksploatuoti reikalinga programinė įranga.

2. a) Šio reglamento 7 straipsnio 4 dalyje vartojama sąvoka „apeiti“ turi būti aiškinama taip, kad ji reiškia bet kurio asmens, dalyvaujančio veikloje, kurios tikslas ar poveikis – pažeisti šio straipsnio 1–3 dalyse nustatytus draudimus, bet kurį elgesį.

b) Reglamento Nr. 423/2007 7 straipsnio 4 dalyje vartojamos sąvokos „sąmoningai“ ir „apgalvotai“ turi būti aiškinamos taip, kad jos taikomos bet kuriam sąmoningai ir laisva valia (du esminiai kumuliaciniai baudžiamosios atsakomybės požymiai) veikiančiam asmeniui, kuris veikia, pirma, tyčia ir turėdamas tikslą pažeisti reglamento 7 straipsnio 1–3 dalyse nustatytus draudimus ir, antra, neatsargiai arba nerūpestingai, nors turėjo pagrįstų priežasčių įtarti, kad savo veiksmais pažeidžia minėtus draudimus.“