Keywords

Summary



Keywords

1. Ieškinys dėl įsipareigojimų neįvykdymo — Komisijos teisė imtis veiksmų — Įgyvendinimas, nepriklausantis nuo konkretaus suinteresuotumo pareikšti ieškinį

(EB 226 straipsnis)

2. Ieškinys dėl įsipareigojimų neįvykdymo — Ikiteisminė procedūra — Dalykas — Pagrįsta nuomonė — Turinys

(EB 226 straipsnis)

3. Teisės aktų derinimas — Peržiūros procedūros sudarant viešojo prekių ir darbų pirkimo sutartis ir sudarant viešojo pirkimo sutartis vandens, energetikos, transporto ir telekomunikacijų sektoriuose — Direktyvos 89/665 ir 92/13 — Procedūra, leidžianti Komisijai imtis prevencinių veiksmų aiškaus ir neabejotino Bendrijos taisyklių dėl viešojo pirkimo sutarčių sudarymo pažeidimo atveju — Procedūra, nesusijusi su procedūra dėl įsipareigojimų neįvykdymo pagal EB 226 straipsnį

(EB 226 straipsnis; Tarybos direktyvos 89/665 3 straipsnis ir Tarybos direktyvos 92/13 8 straipsnis)

4. Teisės aktų derinimas — Viešojo pirkimo sutarčių vandens, energetikos, transporto ir telekomunikacijų sektoriuose sudarymo tvarka — Direktyva 93/38 — Nuo bendrų taisyklių leidžiančios nukrypti nuostatos — Sąlygos — Siauras aiškinimas — Įrodinėjimo pareiga

(Tarybos direktyvos 93/38 20 straipsnio 2 dalies c ir d punktai)

Summary

1. Atsižvelgiant į įgaliojimus, kuriuos Komisija turi pagal EB 226 straipsnį, Komisija neturi įrodyti suinteresuotumo pareikšti ieškinį. Iš tikrųjų Komisijos užduotis yra savo iniciatyva ir bendro intereso tikslais prižiūrėti, kaip valstybės narės taiko Bendrijos teisę, ir siekti galimų įsipareigojimų pagal ją neįvykdymo konstatavimo, kad pažeidimai būtų nutraukti. EB 226 straipsniu nesiekiama saugoti šios institucijos teisių. Tik ji vienintelė gali nuspręsti, ar verta pradėti procedūrą dėl įsipareigojimų neįvykdymo pripažinimo ir atitinkamai – dėl kokių veiksmų ar neveikimo ši procedūra turi būti pradedama.

(žr. 14?16 punktus)

2. Nors vykdant įsipareigojimų neįvykdymo procedūrą pagrįstoje nuomonėje turi būti pateikiama aiški ir išsami priežasčių, dėl kurių Komisija apkaltino valstybę narę neįvykdžius vieno iš įsipareigojimų pagal Sutartį, santrauka, vis dėlto šioje nuomonėje Komisija nėra įpareigota nurodyti priemonių, kurios leistų pašalinti nurodytą įsipareigojimų neįvykdymą.

Iš tikrųjų ikiteismine procedūra siekiama apibrėžti ieškinio dėl įsipareigojimų neįvykdymo dalyką, kad valstybei narei būtų suteikta galimybė įvykdyti iš Bendrijos teisės kylančius įsipareigojimus arba tinkamai apsiginti nuo Komisijos pareikštų kaltinimų.

Todėl tik tada, kai Komisija ketina dėl priemonių, leidžiančių pašalinti pažeidimą, kuriuo kaltinama valstybė, nesiėmimo pareikšti ieškinį dėl įsipareigojimų neįvykdymo, ji turi konkrečiai nurodyti šias priemones pagrįstoje nuomonėje.

(žr. 21?23 punktus)

3. Direktyvos 92/13/EEB dėl įstatymų ir kitų teisės aktų, reglamentuojančių Bendrijos taisyklių taikymą viešųjų pirkimų tvarkai vandens, energetikos, transporto ir telekomunikacijų sektoriuose, suderinimo 8 straipsnyje ir Direktyvos 89/665/EEB dėl įstatymų ir kitų teisės aktų, susijusių su peržiūros procedūrų taikymu sudarant viešojo prekių pirkimo ir viešojo darbų pirkimo sutartis, derinimo 3 straipsnyje numatyta tiesioginio įsikišimo procedūra, kurią taikydama Komisija gali imtis veiksmų atkreipti valstybės narės dėmesį, jei buvo padarytas aiškus ir neabejotinas Bendrijos nuostatų dėl viešojo pirkimo sutarčių sudarymo pažeidimas, yra prevencinė priemonė, kuri negali nei pažeisti, nei pakeisti Komisijos kompetencijos pagal EB 226 straipsnį, todėl tai, ar Komisija taikė šią procedūrą, neturi reikšmės vertinant ieškinio dėl įsipareigojimo neįvykdymo priimtinumą. Be to, vienos iš dviejų procedūrų pasirinkimas priklauso jos diskrecijai.

(žr. 27 ir 28 punktus)

4. Direktyvos 93/38/EEB dėl subjektų, vykdančių savo veiklą vandens, energetikos, transporto ir telekomunikacijų sektoriuose, viešojo pirkimo tvarkos suderinimo 20 straipsnio 2 dalies c ir d punktai, kurie tam tikrais atvejais leidžia perkančiosioms organizacijoms naudoti procedūrą be išankstinio konkurso paskelbimo, kaip leidžiančios nukrypti nuo viešojo pirkimo sutarčių sudarymo tvarkos nuostatos, turi būti aiškinami siaurai. Be to, įrodinėjimo pareiga tenka tai šaliai, kuri pageidauja tuo įrodymu remtis.

Visų pirma šios direktyvos 20 straipsnio 2 dalies c punkto taikymas priklauso nuo dviejų kumuliacinių sąlygų, t. y., pirma, turi egzistuoti techninis darbų, dėl kurių sudaroma sutartis, sudėtingumas ir, antra, dėl šio sudėtingumo neišvengiamai būtina sudaryti sutartį su konkrečiu rangovu.

Antra šios 20 straipsnio 2 dalies d punkte numatyta leidžianti nukrypti nuostata siejama su trimis kumuliacinėmis sąlygomis, t. y., nenumatyto įvykio buvimu, ypatinga skuba, nesuderinama su nustatytais terminais skelbiant konkursą, ir priežastiniu ryšiu tarp nenumatyto įvykio ir dėl jo atsirandančios ypatingos skubos.

Tai, kad institucija, kuri turi tvirtinti atitinkamą projektą, gali nustatyti terminus, yra numatomas šio projekto tvirtinimo procedūros elementas.

(žr. 33, 34, 40, 43 punktus)