Be to, net jei šią nuostatą reikėtų aiškinti taip, kad ja šalys įpareigojamos pateikti kanceliarijai išsamią kiekvieno dokumento, kurio dalis jos pateikia procesinio dokumento prieduose, versiją, šios pareigos pažeidimą bet kuriuo atveju būtų galima ištaisyti.

Konkurencijos bylose tai, kad rinkoje dominuojančią padėtį užimanti įmonė nustato pirkėjams pareigą arba reikalauja pasižadėti visiškai arba didele dalimi tenkinti savo poreikius įsigyjant produkciją išimtinai iš minėtos įmonės – net jeigu ji tai daro pirkėjų prašymu, yra piktnaudžiavimas dominuojančia padėtimi, kaip tai suprantama pagal EB 82 straipsnį, nepaisant to, ar atitinkama pareiga yra nustatyta be kitų sąlygų, ar už ją suteikiama nuolaida. Taip pat yra ir tuo atveju, kai minėta įmonė, nesusaistydama pirkėjų formalia pareiga, pagal su tais pirkėjais sudarytus susitarimus arba vienašališkai taiko nuolaidų už lojalumą sistemą, t. y. nuolaidas, susietas su sąlyga, kad klientas visą arba didelę dalį jam reikalingos produkcijos, nesvarbu, ar jo pirkimo suma yra didelė, ar maža, įsigis tik iš dominuojančią padėtį užimančios įmonės.

Konkurencijos bylose nuolaidos už išimtinumą kvalifikavimas kaip piktnaudžiavimo nepriklauso nuo bylos aplinkybių analizės, kuria siekiama įrodyti galimą išstūmimo poveikį.

Pagal teismų praktiką vertinti visas aplinkybes būtina tik tada, kai nuolaidos gali daryti lojalumą formuojantį poveikį, o ne nuolaidų už išimtinumą atveju. Šį požiūrį pateisina tai, kad nuolaidos už išimtinumą, kurias suteikia dominuojančią padėtį užimanti įmonė, dėl savo pobūdžio gali riboti konkurenciją.

Nuolaidoms už išimtinumą būdinga galimybė susieti klientus su dominuojančią padėtį užimančia įmone. Tai, kad dominuojančią padėtį užimanti įmonė suteikia nuolaidą kaip atlygį už kliento išimtinį visos jam reikalingos produkcijos ar didelės jos dalies pirkimą iš šios įmonės, reiškia, kad dominuojančią padėtį užimanti įmonė suteikia finansinę naudą, kuria siekia sukliudyti klientams pirkti iš konkuruojančių gamintojų. Taigi nebūtina nagrinėti bylos aplinkybių siekiant nustatyti, ar šia nuolaida siekta sukliudyti klientams pirkti iš konkurentų. Išstūmimo poveikis atsiranda ne tik tuomet, kai konkurentams tampa neįmanoma patekti į rinką, bet ir kai į ją tampa sunkiau patekti. Dominuojančią padėtį užimančios įmonės suteikta finansinė paskata, skirta paskatinti klientą nepirkti sau reikalingos produkcijos dalies, kuriai taikoma išimtinumo sąlyga, iš šios įmonės konkurentų dėl savo pobūdžio gali apsunkinti šių konkurentų galimybę patekti į rinką. Tokios paskatos buvimas nepriklauso nuo klausimo, ar nuolaida iš tikrųjų yra sumažinama arba panaikinama pažeidus išimtinumo sąlygą, kuri nustatyta ją taikant. Iš tiesų šiuo atžvilgiu pakanka, kad dominuojanti įmonė sudarytų klientui įspūdį, kad taip būtų. Svarbios yra aplinkybės, kurių klientas galėjo tikėtis pateikdamas užsakymus, remdamasis tuo, ką jam nurodė dominuojančią padėtį užimanti įmonė, o ne faktinė šios įmonės reakcija į kliento sprendimą pakeisti savo tiekimo šaltinį.

Be to, stipriai dominuojančiai padėčiai būdinga tai, kad esminei paklausos daliai nėra tinkamų dominuojančią padėtį užimančios įmonės tiekiamo produkto pakaitalų. Taigi dominuojančią padėtį užimantis tiekėjas labai dažnai yra neišvengiamas prekybos partneris. Neišvengiamo prekybos partnerio padėtis nulemia situaciją, kai klientai bet kuriuo atveju dalį jiems reikalingos produkcijos (neginčijama dalis) perka iš dominuojančią padėtį užimančios įmonės. Taigi dominuojančią padėtį užimančios įmonės konkurentas negali konkuruoti dėl visiško kliento aprūpinimo ir gali konkuruoti tik dėl jo paklausos dalies, viršijančios neginčijamą dalį (ginčijama dalis). Taigi ginčijama dalis yra ta klientui reikalingos produkcijos dalis, kuri referenciniu laikotarpiu gali realiai atitekti dominuojančią padėtį užimančios įmonės konkurentui. Kai dominuojančią padėtį užimanti įmonė taiko nuolaidas už išimtinumą, konkurentui dėl to tampa sunkiau tiekti savo paties gaminius šios įmonės klientams. Iš tiesų, jeigu dominuojančią padėtį užimančios įmonės klientas perka iš konkurento nepaisydamas visiško arba beveik visiško išimtinumo sąlygos, jis rizikuoja prarasti ne tik nuolaidas už vienetus, kuriuos perkėlė šiam konkurentui, bet ir visas nuolaidas už išimtinumą.

Norint pateikti patrauklų pasiūlymą, dominuojančią padėtį užimančios įmonės konkurentui nepakanka pasiūlyti patrauklias vienetų, kuriuos jis pats gali patiekti klientui, sąlygas, nes jis šiam klientui taip pat turi pasiūlyti kompensaciją už prarastą nuolaidą už išimtinumą. Kad pateiktų patrauklų pasiūlymą, konkurentas turi nuolaidas, kurias dominuojančią padėtį užimanti įmonė taiko visai arba beveik visai klientui reikalingai produkcijai, įskaitant neginčijamą dalį, paskirstyti vien ginčijamai daliai. Taigi dėl to, kad neišvengiama prekybos partnerė taiko nuolaidą už išimtinumą, konkurentui tampa struktūriškai sunkiau pateikti pasiūlymą už patrauklią kainą ir atitinkamai patekti į rinką. Nuolaidos už išimtinumą suteikimas leidžia dominuojančią padėtį užimančiai įmonei panaudoti savo ekonominę galią neginčijamai kliento paklausos daliai kaip svertą, siekiant užsitikrinti ir ginčijamą dalį, ir dėl to konkurentui tampa sunkiau patekti į rinką.

Esant tokiai prekybos priemonei nebūtina atlikti konkretaus nuolaidų poveikio konkurencijai analizės ir įrodyti veiksmų, kuriais kaltina, bei konkretaus poveikio rinkai priežastinio ryšio.

Galiausiai aplinkybė, kad rinkos dalys, kuriose dominuojančią padėtį užimanti įmonė suteikė nuolaidas už išimtinumą galėjo būti nedidelės, nereiškia, kad šios nuolaidos nėra neteisėtos, nes siekiant taikyti EB 82 straipsnį į „juntamo poveikio“ arba minimalios ribos kriterijus neatsižvelgiama. Be to, neprieinamos rinkos dalies klientai turi turėti galimybę pasinaudoti bet kokio lygio įmanoma konkurencija rinkoje, o konkurentai turi galėti laisvai konkuruoti pranašumais visoje rinkoje, o ne tik jos dalyje. Taigi dominuojančią padėtį užimanti įmonė negali pateisinti nuolaidų už išimtinumą taikymo tam tikriems klientams aplinkybe, kad jos konkurentai gali nevaržomi tiekti kitiems klientams. Be to, dominuojančią padėtį užimanti įmonė negali pateisinti nuolaidų taikymo klientui su beveik išimtinio aprūpinimo sąlyga tam tikrame rinkos segmente aplinkybe, kad kituose segmentuose šis klientas tebegali laisvai įsigyti jo poreikius tenkinančios produkcijos iš konkurentų.

(žr. 80, 84–86, 88, 91–93, 103, 104, 116, 117, 132, 527 punktus)