33

Šiomis aplinkybėmis Landgericht München I (Miuncheno I apygardos teismas, Vokietija) nusprendė sustabdyti bylos nagrinėjimą ir pateikti Teisingumo Teismui šiuos prejudicinius klausimus: „1. Ar Direktyvos 2000/31 12 straipsnio 1 dalies sakinio pirmąją pusę, siejamą su šios direktyvos 2 straipsnio a punktu ir Direktyvos 98/34 1 straipsnio 2 punktu, reikia aiškinti taip, kad formuluotė „paprastai už atlyginimą“ reiškia, kad nacionalinis teismas turi nustatyti: a) ar konkretus atitinkamas asmuo, kuris yra paslaugos teikėjas, paprastai šią paslaugą teikia už atlygį; arba b) ar rinkoje apskritai yra teikėjų, kurie šią paslaugą ar panašias paslaugas teikia už atlygį; arba c) ar dauguma tokių paslaugų ar panašių paslaugų teikiamos už atlygį? 2. Ar Direktyvos 2000/31 12 straipsnio 1 dalies sakinio pirmąją pusę reikia aiškinti taip, kad formuluotė „prieigos prie ryšių tinklo suteikimas“ reiškia, jog tam, kad suteikimas atitiktų šią direktyvą, svarbu tik tai, kad būtų gautas toks rezultatas, kuris suteiktų prieigą prie ryšių tinklo (pavyzdžiui, interneto)? 3. Ar Direktyvos 2000/31 12 straipsnio 1 dalies sakinio pirmąją pusę, siejamą su šios direktyvos 2 straipsnio b punktu, reikia aiškinti taip, kad „teikimui“, kaip jis suprantamas pagal [šios direktyvos] 2 straipsnio b punktą, pakanka, kad informacinės visuomenės paslauga būtų realiai suteikta, konkrečiu atveju – kad būtų suteikta prieiga prie viešojo [belaidžio vietos tinklo] WLAN, o gal taip pat reikia, pavyzdžiui, „reklamos“? 4. Ar Direktyvos 2000/31 12 straipsnio 1 dalies sakinio pirmąją pusę reikia aiškinti taip, kad formuluotė „nebūtų atsakingas už perduodamą informaciją“ reiškia, kad iš esmės ar bent jau pirmojo nustatyto autorių teisių pažeidimo atveju asmeniui, kuriam padarė poveikį autorių teisių pažeidimas, draudžiama prieš prieigos teikėją pareikšti reikalavimus nutraukti neteisėtus veiksmus, atlyginti žalą, išlaidas už oficialų įspėjimą ir bylinėjimosi išlaidas? 5. Ar Direktyvos 2000/31 12 straipsnio 1 dalies sakinio pirmąją pusę, siejamą su šios direktyvos 12 straipsnio 3 dalimi, reikia aiškinti taip, kad nagrinėjant bylą iš esmės valstybės narės nacionaliniam teismui negali leisti nurodyti prieigos teikėjams ateityje nesuteikti tretiesiems asmenims interneto prieigos per elektroninę paiešką surasti konkretų autorių teisių saugomą kūrinį interneto mainų platformoje? 6. Ar Direktyvos 2000/31 12 straipsnio 1 dalies sakinio pirmąją pusę reikia aiškinti taip, kad pagrindinės bylos aplinkybėmis Direktyvos 2000/31 14 straipsnio 1 dalies b punkte nustatytą taisyklę reikia taikyti pagal analogiją reikalavimui nutraukti neteisėtus veiksmus? 7. Ar Direktyvos 2000/31 12 straipsnio 1 dalies sakinio pirmąją pusę, siejamą su šios direktyvos 2 straipsnio b punktu, reikia aiškinti taip, kad paslaugų teikėjui nustatyti reikalavimai apsiriboja tuo, kad paslaugų teikėjas yra bet kuris fizinis ar juridinis asmuo, kuris teikia informacinės visuomenės paslaugą? 8. Jei atsakymas į septintąjį klausimą būtų neigiamas, kokie papildomi reikalavimai turi būti nustatyti paslaugų teikėjui aiškinant Direktyvos 2000/31 2 straipsnio b punktą? 9. Ar Direktyvos 2000/31 12 straipsnio 1 dalies sakinio pirmąją pusę, atsižvelgiant į pagrindinių teisių užtikrinamą intelektinės nuosavybės apsaugą, kylančią iš nuosavybės teisės (Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 17 straipsnio 2 dalis), taip pat atsižvelgiant į direktyvose 2001/29 ir 2004/48 numatytas taisykles ir į informacijos laisvę bei Sąjungos teisės pagrindinę laisvę užsiimti verslu (Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 16 straipsnis), reikia aiškinti taip, kad pagal ją <...> nedraudžiama nacionaliniam teismui priimti sprendimo, kuriuo prieigos teikėjui nurodoma ateityje (numatant baudą) nesuteikti tretiesiems asmenims konkrečios interneto prieigos per elektroninę paiešką surasti konkretų autorių teisių saugomą kūrinį ar jo dalį interneto mainų platformoje (peer-to-peer) ir kuriuo leidžiama pačiam prieigos teikėjui nuspręsti, kokių konkrečių priemonių jis imsis, kad įvykdytų šį nurodymą? [10.] Ar tai irgi taikoma tuo atveju, kai prieigos teikėjas iš tiesų gali įgyvendinti teismo draudimą tik nutraukdamas interneto ryšį arba jį apsaugodamas slaptažodžiu, arba patikrindamas visą šiuo ryšiu perduodamą informaciją, kad nustatytų, ar konkretus autorių teisių saugomas kūrinys vėl neteisėtai transliuojamas, ir tai yra aišku nuo pat pradžių, o ne <...> tik per vykdymo ar baudimo procedūras?“