Keywords

Summary



Keywords

1. Konkurencija – Baudos – Dydis – Nustatymas – Kriterijai – Baudos sumažinimas dėl kaltinamosios įmonės bendradarbiavimo – Sąlyginio atleidimo nuo baudos suteikimas prieš Komisijai priimant galutinį sprendimą – Apimtis

(Tarybos reglamento Nr. 1/2003 23 straipsnis; Komisijos pranešimo 2002/C 45/03 8 punkto a ir b papunkčiai, 11 punkto a–c papunkčiai, 15, 16, 18 ir 19 punktai)

2. Konkurencija – Baudos – Dydis – Nustatymas – Kriterijai – Baudos sumažinimas dėl kaltinamosios įmonės bendradarbiavimo – Visiškas atleidimas nuo baudos – Sąlygos

(Tarybos reglamento Nr. 1/2003 23 straipsnis; Komisijos pranešimo 2002/C 45/03 11 punkto a papunktis)

3. Konkurencija – Administracinė procedūra – Teisės į gynybą paisymas – Pranešimas apie kaltinimus – Laikinasis pobūdis

(EB 81 straipsnis; Tarybos reglamento Nr. 1/2003 27 straipsnio 1 dalis)

4. Konkurencija – Baudos – Dydis – Nustatymas – Kriterijai – Baudos sumažinimas dėl kaltinamosios įmonės bendradarbiavimo – Sąlyginio atleidimo nuo baudos suteikimas prieš Komisijai priimant galutinį sprendimą – Komisijos atsisakymas suteikti galutinį atleidimą nuo baudos – Teisėtų lūkesčių apsaugos principo pažeidimas – Nebuvimas

(EB 81 straipsnis; Komisijos pranešimo 2002/C 45/03 11 punktas)

5. Institucijų aktai – Baudų už konkurencijos taisyklių pažeidimus nustatymo metodo gairės – Aktas, kuriuo siekiama sukelti išorinį poveikį – Apimtis

(Tarybos reglamento Nr. 1/2003 23 straipsnis; Komisijos pranešimas 98/C 9/03)

6. Konkurencija – Baudos – Dydis – Nustatymas – Pažeidimų kvalifikavimas kaip labai sunkių remiantis tik jų pobūdžiu

(Tarybos reglamento Nr. 1/2003 23 straipsnis; Komisijos pranešimas 98/C 9/03)

7. Konkurencija – Baudos – Sprendimas, kuriuo skiriamos baudos – Pareiga motyvuoti – Apimtis

(EB 253 straipsnis; Tarybos reglamento Nr. 1/2003 23 straipsnis)

8. Konkurencija – Administracinė procedūra – Galimybė susipažinti su byla – Komisijos pareiga atskleisti vidaus dokumentus – Nebuvimas

(EB 81 straipsnis)

Summary

1. Gavusi prašymą atleisti nuo baudos pagal pranešimą apie atleidimą nuo baudų ir baudų sumažinimą kartelių atveju, Komisija vertina nagrinėjamos įmonės pateiktus įrodymus jos prašymui pagrįsti ir tikrina, ar ta įmonė atitinka reikalavimus, išdėstytus, nelygu atvejis, pranešimo dėl bendradarbiavimo 8 punkto a arba b papunktyje. Jei ta įmonė pirmoji įvykdo reikalavimus, Komisija raštu jai suteikia sąlyginį atleidimą nuo baudų.

Pranešimo dėl bendradarbiavimo 8 punkte išdėstytus reikalavimus įvykdžiusiai įmonei taikomas sąlyginis atleidimas nuo baudų jai sukuria per administracinę procedūrą taikomą ypatingą procesinį statusą, kuris turi tam tikrų teisinių pasekmių. Tačiau sąlyginio atleidimo nuo baudų jokiu atveju negalima tapatinti su galutiniu atleidimu nuo baudų, kuris suteikimas tik pasibaigus administracinei procedūrai.

Konkrečiau kalbant, sąlyginio atleidimo nuo baudų suteikimas, pirma, rodo, kad tam tikra įmonė buvo pirmoji, kuri atitiko pranešimo dėl bendradarbiavimo 8 punkto a ir b papunkčiuose išdėstytus reikalavimus, todėl Komisija neatsižvelgs į kitus prašymus atleisti nuo baudos ar ją sumažinti, kol nebus priimtas sprendimas dėl jos prašymo, ir, antra, suteikia minėtai įmonei garantiją, kad Komisija ją atleis nuo baudos ar ją sumažins, jei pasibaigus administracinei procedūrai nuspręs, kad ta įmonė laikėsi pranešimo dėl bendradarbiavimo 11 punkto a–c papunkčiuose išdėstytų reikalavimų.

Tik pasibaigus administracinei procedūrai, kai priimamas galutinis Komisijos sprendimas, ši sprendžia, ar tame sprendime taikyti atleidimą nuo baudos įmonei, kuriai buvo suteiktas sąlyginis atleidimas nuo baudų. Būtent šiuo konkrečiu momentu dėl sąlyginio atleidimo atsiradęs procesinis statusas nebedaro įtakos. Tačiau galutinis atleidimas nuo baudų suteikiamas tik tuo atveju, jei minėta įmonė per visą administracinę procedūrą iki galutinio sprendimo priėmimo įvykdo visas tris sąlygas, nurodytas pranešimo dėl bendradarbiavimo 11 punkto a–c papunkčiuose.

Taigi, remiantis pranešime dėl bendradarbiavimo nustatyta sistema, darytina išvada, kad iki galutinio sprendimo priėmimo prašymą atleisti nuo baudos ar ją sumažinti pateikusi įmonė negauna tikrojo atleidimo nuo baudos ar jos sumažinimo, o tik įgyja procesinį statusą, kuris gali virsti į atleidimą nuo baudos ar jos sumažinimą pasibaigus administracinei procedūrai, jei įvykdomos reikiamos sąlygos.

(žr. 113–115, 117 ir 118 punktus)

2. Visiškas atleidimas nuo baudos yra įmonės asmeninės atsakomybės už konkurencijos taisyklių pažeidimą principo išimtis, kuri grindžiama tikslu sudaryti palankias sąlygas atskleisti pažeidimą, jį ištirti ir nubausti bei atgrasyti nuo veiksmų, kurie laikomi vienais iš sunkiausių konkurencijos suvaržymų. Tokiomis aplinkybėmis visiškai logiška, kad už visišką atleidimą nuo baudos už padarytus neteisėtus veiksmus iš prašymą atleisti nuo baudos ar ją sumažinti pateikusios įmonės reikalaujama bendradarbiauti Komisijai atliekant tyrimą, o tas bendradarbiavimas turi būti „be išlygų, be pertrūkio ir operatyvus“, kaip nustatyta pranešimo apie atleidimą nuo baudų ir baudų sumažinimą kartelių atveju 11 punkto a papunktyje.

Bendradarbiavimas „be išlygų“ reiškia, kad prašymą atleisti nuo baudos ar ją sumažinti pateikusio subjekto bendradarbiavimas su Komisija, siekiant gauti atleidimą nuo baudos, turi būti išsamus, absoliutus ir besąlyginis. „Be pertrūkio“ ir „operatyvus“ reiškia, kad tas bendradarbiavimas turi vykti per visą administracinę procedūrą ir kad iš esmės jis turi būti neatidėliojamas.

Be to, baudos sumažinimas, remiantis pranešimu dėl bendradarbiavimo, gali būti pateisinamas tik tuomet, jei pateikta informacija ir apskritai suinteresuotosios įmonės elgesys gali būti šiuo aspektu laikomi tikro jos bendradarbiavimo įrodymu. Remiantis pranešime dėl bendradarbiavimo vartojama pačia „bendradarbiavimo“ sąvoka, mažesnė bauda, remiantis šiuo pranešimu, gali būti skiriama, tik jei suinteresuotosios įmonės elgesys įrodo norą bendradarbiauti. Šis argumentas taikomas a fortiori reikalaujamam bendradarbiavimui, kad būtų galima pagrįsti visiško atleidimo nuo baudos taikymą, nes atleidimas nuo baudos yra dar palankesnis požiūris nei paprastas baudos sumažinimas.

Todėl sąvoka bendradarbiavimas „be išlygų, be pertrūkio ir operatyvus“, kuriuo grindžiamas visiškas atleidimas nuo baudos, reiškia, kad bendradarbiaujama turi būti iš tikrųjų, išsamiai, o bendradarbiavimas turi pasižymėti tikru noru bendradarbiauti.

Taigi įmonė, kuri nori būti visiškai atleista nuo baudos už bendradarbiavimą atliekant tyrimą, negali neinformuoti Komisijos apie jai žinomas reikšmingas faktines aplinkybes, kurios gali, nors ir tariamai, turėti įtakos administracinės procedūros eigai ir Komisijos tyrimo veiksmingumui. Tikras ir visiškas bendradarbiavimas reiškia, kad per visą administracinę procedūrą nagrinėjama įmonė laiku informuoja Komisiją apie bet kokią reikšmingą aplinkybę, galinčią turėti neigiamos įtakos tinkamai tyrimo eigai ir nagrinėjamo kartelio atskleidimui bei veiksmingam nubaudimui už jį. Ši pareiga informuoti tampa dar svarbesnė, kai tokia aplinkybė susijusi su šios įmonės ir kitų kartelio narių santykiais, o tuo labiau jei galimą tos aplinkybės atsiradimą Komisija ir ta įmonė iš anksto aiškiai aptarė per administracinę procedūrą.

Įvertinti, ar elgesys gali būti laikomas siekiu iš tikrųjų bendradarbiauti, galima tik atsižvelgiant į aplinkybes, susidariusias dėl to elgesio. Atsižvelgiant į tai, kad reikalaujamas bendradarbiavimas turi būti „be pertrūkio“ ir tęstis per visą procedūrą, pakanka vien bet kokio siekiui tikrai bendradarbiauti priešingo elgesio, kad būtų pažeista pareiga bendradarbiauti. Todėl bet kokia už tą elgesį vėliau atsiradusia aplinkybe negalima pateisinti tokio pažeidimo.

Darytina išvada, kad galimu ex post konstatavimu, jog elgesiu, kuriuo pažeista pareiga bendradarbiauti, nepadaryta neigiama įtaka, negalima remtis tokiam elgesiui pateisinti.

(žr. 125–130, 132–134 punktus)

3. Konkurencijos srityje priimame galutiniame sprendime, kuriuo skiriama nauda už konkurencijos taisyklių pažeidimą, Komisija gali pakeisti pranešime apie kaltinimus išdėstytus argumentus, jei sprendimu nepažeidžiama šalių teisė į gynybą ir suinteresuotieji asmenys nekaltinami pažeidimais, kurie skiriasi nuo nurodytųjų pranešime apie kaltinimus, ir jame nurodomi tik tie faktai, dėl kurių suinteresuotieji asmenys turėjo galimybę pasiaiškinti.

(žr. 176 punktą)

4. Teisė remtis teisėtų lūkesčių apsaugos principu atsiranda, kai tenkinamos trys sąlygos. Pirma, valdžios institucijos suinteresuotajam asmeniui turi būti suteikusios tikslias, besąlygines ir nuoseklias patvirtintų ir patikimų šaltinių garantijas. Antra, šios garantijos turi būti tokios, kad asmeniui, kuriam jos skirtos, atsirastų teisėtų lūkesčių. Trečia, šios garantijos turi atitikti galiojančias teisės normas.

Per administracinę procedūrą dėl Sąjungos konkurencijos taisyklių pažeidimo prašymą atleisti nuo baudos ar ją sumažinti Komisijai pateikusi įmonė negali remtis jokia tikslia, besąlygine ir nuoseklia garantija, kad pasibaigus administracinei procedūrai jai bus taikomas galutinis atleidimas nuo baudos ar jos sumažinimas. Iš tiesų, remiantis pranešimo apie atleidimą nuo baudų ir baudų sumažinimą kartelių atvejais 19 punktu, tik priimdama galutinį sprendimą Komisija vertina, ar buvo laikytasi visų minėto pranešimo 11 punkte nurodytų sąlygų. Tuo remiantis darytina išvada, kad prieš galutinio sprendimo priėmimą einančioje procedūros stadijoje Komisija negali nagrinėjamai įmonei suteikti jokios tikslios garantijos, kad jai bus taikomas galutinis atleidimas nuo baudos ar jos sumažinimas.

Be to, Komisija neprivalo prašymą atleisti nuo baudos ar ją sumažinti pateikusių subjektų informuoti, kad jie privalo laikytis. pranešime apie bendradarbiavimą nustatytų pareigų ir, be kita ko, pareigos bendradarbiauti, nes pačiame pranešime aiškiai nustatytos tokio pažeidimo pasekmės.

(žr. 190–193 punktus)

5. Baudų, skiriamų pagal Reglamento Nr. 17 15 straipsnio 2 dalį ir EAPB sutarties 65 straipsnio 5 dalį, nustatymo metodo gairės yra priemonė, skirta, atsižvelgiant į viršesnę galią turinčius teisės aktus, patikslinti kriterijams, kuriuos Komisija ketina taikyti įgyvendindama jai pagal Reglamento Nr. 1/2003 23 straipsnio 2 dalį suteiktą diskreciją nustatyti baudas. Tos gairės nėra sprendimo, kuriuo skiriamos baudos, teisinis pagrindas, nes tas sprendimas grindžiamas Reglamentu Nr. 1/2003, tačiau jos bendrai ir abstrakčiai nustato metodiką, kurios Komisija laikosi siekdama tuo sprendimu nustatyti skiriamų baudų dydžius, ir užtikrina įmonių teisinį saugumą.

Taigi, nors gairės negali būti laikomos teisės norma, kurios administracija bet kuriuo atveju turi laikytis, vis dėlto jose nustatytos elgesio taisyklės, nurodančios administracijos praktiką, nuo kurios konkrečiu atveju ji negali nukrypti nenurodydama pagrindo.

Komisijos priimtose gairėse nustatytas jos pačios diskrecijos apribojimas vis dėlto nėra nesuderinamas su tuo, kad išsaugoma Komisijos esminė diskrecija. Tai, kad gairėse Komisija patikslino taikomą pažeidimo sunkumo nustatymo metodą, jai neužkerta kelio šį kriterijų vertinti globaliai ir atsižvelgiant į visas reikšmingas aplinkybes, įskaitant aspektus, kurie gairėse konkrečiai nenurodyti.

(žr. 217–219 punktus)

6. Remiantis baudų, skiriamų pagal Reglamento Nr. 17 15 straipsnio 2 dalį ir EAPB sutarties 65 straipsnio 5 dalį, nustatymo metodo gairėse nustatytu metodu, vertinant pažeidimo sunkumą reikia atsižvelgti į paties pažeidimo pobūdį, jo konkretų poveikį rinkai, jei jį galima įvertinti, ir aptariamos geografinės rinkos dydį.

Tačiau šie trys pažeidimo sunkumo laipsnio įvertinimo aspektai atliekant bendrą vertinimą turi nevienodą svarbą. Pažeidimo pobūdžiui tenka lemiama reikšmė, visų pirma kvalifikuojant pažeidimus kaip „labai sunkius“. Tačiau nei konkretus poveikis rinkai, nei geografinės rinkos dydis nėra būtini veiksniai pažeidimą kvalifikuojant kaip labai sunkų horizontalių kartelių atveju, kai siekiama nustatyti kainas. Taigi horizontaliuosius kartelius, kuriais siekiama, be kita ko, nustatyti kainas, galima kvalifikuoti kaip labai sunkius remiantis tik pačiu pažeidimo pobūdžiu, ir Komisija neprivalo įrodyti konkretaus pažeidimo poveikio rinkai, o nedidelis aptariamos geografinės rinkos dydis neužkerta kelio tokiam kvalifikavimui.

Vertinant pažeidimo sunkumą lemiamą reikšmę turi tai, ar kartelio nariai padarė viską, ką galėjo, kad jų ketinimai padarytų konkretų poveikį. Kadangi, kalbant apie faktiškai egzistavusias rinkos kainas, tam, kas įvyko vėliau, įtakos turėti galėjo kiti nuo kartelio narių kontrolės nepriklausantys veiksniai, kartelio nariai negali pasitelkti jų pastangoms priešingus išorės veiksnius ir juos naudoti kaip įrodymus, pagrindžiančius baudos sumažinimą.

Kai kartelio įgyvendinimas įrodytas, negalima iš Komisijos reikalauti sistemiškai įrodinėti, kad susitarimai aptariamoms įmonėms iš tikrųjų leido pasiekti aukštesnį arba – pirkimo kartelių atveju – žemesnį operacijų kainos lygį nei tuo atveju, jei kartelinių susitarimų nebūtų. Būtų neproporcinga prašyti tokio įrodymo, kuris pareikalautų didelių išteklių, nes tam reikėtų pasiremti hipotetiniais skaičiavimais taikant ekonominius modelius, kurių tikslumą teismui būtų sunku patikrinti ir kurių teisingumas nėra įrodytas.

Be to, geografinės rinkos dydis nėra savarankiškas kriterijus, nes tik keliose valstybėse narėse daromi pažeidimai galėtų būti kvalifikuojami kaip „labai sunkūs“. Nei Sutartis, nei Reglamentas Nr. 1/2003, nei baudų, skiriamų pagal Reglamento Nr. 17 15 straipsnio 2 dalį ir EAPB sutarties 65 straipsnio 5 dalį, nustatymo metodo gairės nesuteikia galimybės teigti, kad tik labai didelio geografinio masto konkurencijos ribojimai gali būti taip kvalifikuojami. Beje, susitarimai ar suderinti veiksmai, kuriais siekiama būtent nustatyti pirkimo kainas ir pasiskirstyti perkamą kiekį, gali, remiantis tik jų pobūdžiu, lemti pažeidimų kvalifikavimą kaip labai sunkių ir nereikia tokių veiksmų apibūdinti konkrečiu geografiniu dydžiu. Todėl aptariamos geografinės rinkos dydis, net jei ta rinka maža, iš esmės neužkerta kelio konstatuotą pažeidimą kvalifikuoti kaip „labai sunkų“.

(žr. 220, 222–224, 226, 248–250, 277, 279 punktus)

7. Nustatant baudas už konkurencijos teisės pažeidimą pareiga motyvuoti įvykdoma, kai Komisija sprendime nurodo argumentus, kuriais remdamasi ji galėjo įvertinti pažeidimo sunkumą ir trukmę. Kai kalbama apie sprendimą, kuriuo skiriamos baudos kelioms įmonėms, pareigos motyvuoti apimtis turi būti vertinama atsižvelgiant į tai, kad pažeidimų sunkumas turi būti įrodytas remiantis įvairiais įrodymais, kaip antai, be kita ko, konkrečiomis bylos aplinkybėmis, jos kontekstu ir baudų atgrasomumu, nors nėra nustatytas privalomas ar išsamus kriterijų, į kuriuos būtina atsižvelgti, sąrašas.

Kadangi konkretus poveikis rinkai nėra būtinas veiksnys, kad pažeidimas būtų kvalifikuotas labai sunkiu horizontaliųjų kartelių, kuriais siekiama, be kita ko, nustatyti kainas, atveju, Komisija, nustatydama pažeidimo sunkumą, neprivalo į jį atsižvelgti. Aplinkybė, kad Komisija nemotyvavo, kodėl neatsižvelgė į kriterijų, į kurį neprivalėjo atsižvelgti ir į kurį, jos manymu, šioje byloje nereikėjo atsižvelgti, negali būti laikoma baudos nustatymo nemotyvavimu.

(žr. 282, 284 punktus)

8. Komisija neprivalo per administracinę procedūrą dėl konkurencijos teisės pažeidimo leisti susipažinti su visais institucijos vidaus dokumentais. Be to, per procesą Sąjungos teisme Komisijos vidaus dokumentai nepateikiami ieškovams, išskyrus atvejus, kai susiklosto ypatingos aplinkybės ir jei yra rimtų požymių, kuriuos jie turi nurodyti. Šis susipažinimo su dokumentais ribojimas grindžiamas būtinybe užtikrinti tinkamą tam tikros institucijos veikimą skiriant sankcijas už konkurencijos taisyklių pažeidimus.

(žr. 313 punktą)