ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
11

Remdamasi Protokolo dėl ECBS ir ECB statuto 36 straipsnio 1 dalimi, ECB valdančioji taryba priėmė Europos centrinio banko personalo įdarbinimo sąlygas (Conditions of Employment for Staff of the European Central Bank, toliau – Įdarbinimo ECB sąlygos). Įdarbinimo ECB sąlygų 9 straipsnio a ir c punktuose numatyta: „ECB ir jo tarnautojų darbo santykiai yra nustatyti pagal šias įdarbinimo sąlygas sudarytose darbo sutartyse. Vykdomosios valdybos priimtose Personalo taisyklėse patikslinamos šių Įdarbinimo sąlygų įgyvendinimo taisyklės. <...> Įdarbinimo sąlygos nėra reguliuojamos jokia specialiąja nacionaline teise <...>“
15

Vartotojų apsaugos įstatymo 5e straipsnio 1–3 dalyse įtvirtinta: „1. Vartotojas gali nutraukti nuotolinės prekybos sutartį arba atšaukti nuotoliniu būdu pateiktą užsakymą per 2 ir 3 dalyse nustatytą terminą. Pakanka, kad pranešimas apie atsisakymą būtų išsiųstas prieš pasibaigiant šiam terminui. 2. Atsisakymo terminas yra septynios darbo dienos, šeštadienis nelaikomas darbo diena. Prekių tiekimo sutarčių atveju atsisakymo terminas pradedamas skaičiuoti nuo tos dienos, kai vartotojas jas gauna, o paslaugų teikimo atveju – nuo sutarties sudarymo dienos. 3. Jei įmonė neįvykdė pareigos informuoti pagal 5d straipsnio 1 ir 2 dalis, teisė atsisakyti sutarties gali būti įgyvendinta per tris mėnesius nuo 2 dalyje nurodytų datų. Jeigu per šį terminą įmonė įvykdo įsipareigojimus, 2 dalyje numatytas teisės atsisakyti sutarties įgyvendinimo terminas pradedamas skaičiuoti nuo tos dienos, kai ji pateikė informaciją.“
29

Be to, dėl šios sąlygos, numatytos šio 8 straipsnio 1 dalyje, nesilaikymo valstybės narės gali netekti pagal Reglamento Nr. 729/70 5 straipsnio 2 dalies c punkto penktą pastraipą ir Reglamento Nr. 1258/1999 7 straipsnio 4 dalies penktą pastraipą suteiktų procedūrinių garantijų, ribojančių laiko atžvilgiu išlaidas, kurių finansavimą gali atmesti EŽŪOGF (šiuo klausimu be kita ko žr. 2002 m. birželio 13 d. Sprendimo Liuksemburgas prieš Komisiją, C-158/00, Rink. p. I-5373, 24 punktą ir 2005 m. vasario 24 d. Sprendimo Graikija prieš Komisiją, C-300/02, Rink. p. I-1341, 70 punktą).
17

Nutartyje dėl prašymo priimti prejudicinį sprendimą nurodyta, kad pagrindinėje byloje sąvartyno operatorius pavėlavo sumokėti minėtą mokestį būtent dėl to, kad atliekas į sąvartyną pristačiusios bendruomenės vėlavo jam šį mokestį grąžinti. Anot prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo, Įstatymu Nr. 549/95 nustatytas mokestis už atliekų šalinimą sąvartynuose ir terminai, per kuriuos jis turi būti surinktas iš operatoriaus, tačiau nereikalaujama, kad atliekas į sąvartyną pristatanti bendruomenė grąžintų šiam operatoriui mokestį per protingą terminą, ir nenumatyta jokia veiksminga tokio grąžinimo tvarka. Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas priduria, jog Įstatyme Nr. 549/95 nenumatyta, kad sąvartyno operatorius gali atliekas pristatančiam subjektui pareikšti atgręžtinį reikalavimą dėl administracinės baudos, skirtos už praleistą terminą sumokėti tokį mokestį.
1.

Per nustatytą terminą nesiėmusi visų priemonių, būtinų valstybės pagalbai, kuri 2005 m. gruodžio 7 d. Komisijos sprendimu 2006/323/EB dėl mineralinės alyvos, naudojamos kaip kuras aliuminio oksido gamyboje Gardane regione, Šanono regione ir Sardinijoje, neapmokestinimo akcizo mokesčiu Prancūzijoje, Airijoje ir Italijoje, taip pat 2007 m. vasario 7 d. Komisijos sprendimu 2007/375/EB dėl mineralinės alyvos, naudojamos kaip kuras aliuminio oksido gamyboje Gardane regione, Šanono regione ir Sardinijoje, neapmokestinimo akcizo mokesčiu Prancūzijoje, Airijoje ir Italijoje buvo pripažinta neteisėta ir nesuderinama su bendrąja rinka (C 78/2001 (ex NN 22/01), C 79/2001 (ex NN 23/01), C 80/2001 (ex NN 26/01)), susigrąžinti, Italijos Respublika neįvykdė įsipareigojimų pagal Sprendimo 2006/323 5 straipsnį, Sprendimo 2007/375 4 straipsnį ir EB 249 ketvirtą pastraipą.
—

siekiant sužinoti, ar atsiranda neatitikimas „nepaisant sąžiningumo reikalavimo“, svarbu patikrinti, ar pardavėjas arba tiekėjas, dorai ir teisingai veikdamas vartotojo atžvilgiu, galėjo pagrįstai tikėtis, jog vartotojas būtų sutikęs su atitinkama sąlyga, jei dėl jos būtų atskirai derėtasi. Direktyvos 93/13 3 straipsnio 3 dalį reikia aiškinti taip, kad priede, į kurį daroma nuoroda šioje nuostatoje, pateikiamas tik orientacinis ir neišsamus sąlygų, kurias galima laikyti nesąžiningomis, sąrašas. Be to, vadovaujantis minėtos direktyvos 4 straipsnio 1 dalimi, sutarties sąlygos nesąžiningumas turi būti vertinamas atsižvelgiant į prekių ar paslaugų, dėl kurių buvo sudaryta sutartis, pobūdį ir remiantis sutarties sudarymo metu buvusiomis visomis jos sudarymo aplinkybėmis. Iš to išplaukia, kad šiuo požiūriu taip pat turi būti įvertintos pasekmės, kurias gali sukelti minėta sąlyga pagal sutarčiai taikytiną teisę, o tam reikia įvertinti nacionalinės teisės sistemą. (žr. 68–71, 76 punktus, rezoliucinės dalies 2 punktą)
Teisingumo Teismas gali ex officio išnagrinėti, ar įvykdytos SESV 258 straipsnyje nustatytos ieškinio dėl įsipareigojimų neįvykdymo pareiškimo sąlygos.

Šiuo atžvilgiu, kaip tai matyti, be kita ko, iš Teisingumo Teismo procedūros reglamento 38 straipsnio 1 dalies c punkto, ieškinyje turi būti nurodomas ginčo dalykas ir pagrindų, kuriais remiamasi, santrauka, ir ši nuoroda turi būti pakankamai aiški ir tiksli, kad atsakovas galėtų pasirengti gynybai, o Teisingumo Teismas – vykdyti kontrolę. Iš to išplaukia, kad pagrindinės teisinės ir faktinės aplinkybės, kuriomis pagrįstas ieškinys, turi būti nuosekliai ir suprantamai išdėstytos pačiame ieškinio tekste ir kad jame pateikiamus reikalavimus reikia suformuluoti nedviprasmiškai, kad Teisingumo Teismas nepriimtų sprendimo ultra petita arba apskritai neišnagrinėtų kokio nors kaltinimo.

Kalbant apie ieškinį dėl įsipareigojimų neįvykdymo reikia pažymėti, kad, tai, jog nenurodytas būtinas ieškinio turinio elementas, kaip antai tam tikrais atvejais laikotarpis, kuriuo, Komisijos teigimu, valstybė narė pažeidė Sąjungos teisę, neatitinka nuoseklumo, aiškumo ir tikslumo reikalavimų. Tokiu atveju Komisija negali tik teigti, jog tai yra esamas įsipareigojimų neįvykdymas ir kad Teisingumo Teismo sprendimas turi būti priimtas dėl dabarties, o ne dėl praeities, ir nenurodyti atitinkamo laikotarpio.

(žr. 49–54 punktus)
32

Be to, reikia pažymėti, kad turto nusidėvėjimo įtraukimas yra, remiantis 1978 m. liepos 25 d. Ketvirtosios Tarybos direktyvos 78/660/EEB, grindžiamos [EB 44 straipsnio 2 dalies g punktu], dėl tam tikrų tipų bendrovių metinių atskaitomybių (OL L 222, p. 11; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 17 sk., 1 t., p. 21) 35 straipsnio 1 dalies b punktu, su apskaita susijusi pareiga, be kurios kapitalo įmonės, kaip antai PLK SA, metinės atskaitomybės dokumentuose nebūtų pateikta, kaip nustatyta tos direktyvos 2 straipsnio 3 dalyje, tikra ir teisinga bendrovės turto, įsipareigojimų, finansinės būklės ir pelno arba nuostolio padėtis.
94

Komisija taip pat mano, kad nepalanki ūkio valdų struktūra Vengrijoje yra jau sena problema, susijusi su pačia Vengrijos žemės ūkio ekonomikos struktūra. Be to, nėra duomenų, kad kapitalo stygius, su kuriuo susiduria Vengrijos ūkininkai, nėra struktūrinė problema, kuri dėl savo pobūdžio negali būti laikoma išimtine. Be to, galimybė, kad padaugės žemės pirkimo spekuliacijos tikslais atvejų, nėra atskira nuo kitų Tarybos nurodytų elementų aplinkybė.
41

Be to, atsiliepime į apeliacinį skundą [byloje C–550/10 P] apeliantė nurodo, kad pagal dalį savo reikalavimų pralaimėjo bylą, kaip tai suprantama pagal Europos Sąjungos Teisingumo Teismo statuto 56 straipsnį. Iš tikrųjų ji Bendrojo Teismo prašė ne tik panaikinti ginčijamus teisės aktus, bet ir pripažinti, kad šių teisės aktų pagrindu esantis Reglamentas Nr. 2580/2001 jai netaikytinas. Bendrasis Teismas patenkino tik pirmą jos ieškinio dalį, o likusią atmetė. Be to, sprendimas atmesti pirmą ieškinio pagrindą kaip nepagrįstą nulėmė likusios ieškinio dalies atmetimą. Vien sprendimas dėl paties Reglamento Nr. 2580/2001 taikymo galėtų būti taikomas panašiems būsimiems sprendimams dėl lėšų įšaldymo ir nebereiktų vėl pareikšti ieškinių dėl šių sprendimų panaikinimo, o tai, beje, galima numatyti.
12

Vw 2000 21 straipsnio 1 dalyje nustatyta: „Pagal Direktyvos 2003/109 <...> 8 straipsnio antrą pastraipą prašymas išduoti nuolatinį leidimą gyventi šalyje arba pakeisti į tokį, kaip jis suprantamas pagal 20 straipsnį, gali būti atmestas tik jei užsienietis: a) negyveno teisėtai per nepertraukiamą penkerių metų laikotarpį, kaip tai numatyta [šiame] 8 straipsnyje, iki prašymo pateikimo; b) per a punkte numatytą laikotarpį turėjo laikiną leidimą gyventi šalyje, arba oficialiai apribotą leidimą gyventi šalyje, arba leidimą gyventi šalyje, išduodamą darbuotojams, pasiųstiems paslaugos tiekėjo tarpvalstybinėms paslaugoms teikti, arba patiems tarpvalstybinių paslaugų teikėjams; c) per a punkte numatytą laikotarpį šešis mėnesius iš eilės ar ilgiau arba iš viso daugiau kaip 10 mėnesių gyveno ne Nyderlanduose; d) neturi nepriklausomų ir pastovių pragyvenimo išteklių, kurių pakanka pačiam išsilaikyti ar išlaikyti šeimos narį, su kuriuo kartu gyvena; e) buvo nuteistas įsiteisėjusiu teismo nuosprendžiu dėl nusikaltimų, už kuriuos jam gali būti skirta didesnė nei trejų metų laisvės atėmimo bausmė, arba jeigu jam buvo skirta priemonė, kaip antai numatyta Baudžiamojo kodekso (Wetboek van Strafrecht) 37a straipsnyje; f) kelia pavojų nacionaliniam saugumui; g) neturi sveikatos draudimo, taikytino jam ir visiems jo išlaikomiems šeimos nariams; h) pateikė klaidingus duomenis arba nepateikė informacijos, dėl kurios prašymas išduoti leidimą gyventi šalyje, jį pakeisti arba pratęsti jo galiojimą nebūtų buvęs atmestas; i) Nyderlanduose gyvena [reguliariai], kaip tai suprantama pagal 8 straipsnio c ir d punktus, arba laukia galutinio sprendimo dėl leidimo gyventi šalyje išdavimo arba jo galiojimo pratęsimo, kaip tai suprantama pagal 28 arba 33 straipsnius; arba j) turi arba turėjo ypač privilegijuotą statusą per nepertraukiamą penkerių metų laikotarpį iki prašymo pateikimo; k) neišlaikė integracijos egzamino, numatyto Įstatymo dėl integracijos 13 straipsnyje.“
35

Iš tiesų, kai asmuo, kuris, kaip antai D. Reichel-Albert, dirbo ir mokėjo įmokas tik vienoje valstybėje narėje iki ir po laikino gyvenamosios vietos perkėlimo tik dėl šeiminių priežasčių į kitą valstybę narę, kurioje niekad nedirbo ir nemokėjo įmokų, reikia pripažinti, jog tarp vaikų auginimo laikotarpių ir draudimo laikotarpių, įgytų dėl profesinės veiklos atitinkamoje pirmojoje valstybėje narėje, yra pakankamas ryšys (šiuo klausimu žr. minėtų sprendimų Elsen 25–28 punktus ir Kauer 32 punktą). Be to, būtent dėl įgytų pastarųjų laikotarpių D. Reichel-Albert paprašė DRN įskaityti vaikams auginti skirtus laikotarpius, įgytus per pertrauką profesinėje karjeroje.
23

Be to, reikia priminti, kad pagal nusistovėjusią teismo praktiką „darbuotojo“ sąvoka pagal SESV 45 straipsnį yra autonominė ir neturi būti aiškinama siaurai. „Darbuotoju“ turi būti laikomas bet kuris asmuo, kuris užsiima realia ir faktine veikla, išskyrus tokios apimties veiklą, kuri yra visiškai nereikšminga ir pagalbinė. Pagal šią teismo praktiką darbo santykių esminis požymis yra tas, kad asmuo tam tikrą laiką kito asmens naudai ir jo vadovaujamas vykdo veiklą, už kurią gauna atlyginimą (žr., be kita ko, 1986 m. liepos 3 d. Sprendimo Lawrie-Blum, 66/85, Rink. p. 2121, 16 ir 17 punktus; 2004 m. kovo 23 d. Sprendimo Collins, C-138/02, Rink. p. I-2703, 26 punktą ir 2004 m. rugsėjo 7 d. Sprendimo Trojani, C-456/02, Rink. p. I-7573, 15 punktą).
3

Muitinės kodekso 236 straipsnyje nustatyta: „1. Importo arba eksporto muitai grąžinami nustačius, kad tada, kai jie buvo sumokėti, tokių muitų suma nebuvo teisiškai privaloma sumokėti arba kad ši suma buvo įtraukta į apskaitą nesivadovaujant 220 straipsnio 2 dalimi. Importo arba eksporto muitus atsisakoma išieškoti nustačius, kad tada, kai jie buvo įtraukti į apskaitą, tokių muitų suma nebuvo teisiškai privaloma sumokėti arba kad ši suma buvo įtraukta į apskaitą nesivadovaujant 220 straipsnio 2 dalimi. Muitai negrąžinami ir neatsisakoma jų išieškoti, jeigu įvykių, dėl kurių buvo sumokėta arba įtraukta į apskaitą teisiškai neprivaloma sumokėti pinigų suma, priežastis buvo tyčiniai suinteresuoto asmens veiksmai. 2. Importo arba eksporto muitai grąžinami arba atsisakoma juos išieškoti, jeigu per trejus metus nuo skolininko informavimo apie tokių muitų sumą dienos atitinkamai muitinės įstaigai pateikiamas prašymas. Šis laikotarpis pratęsiamas, jeigu suinteresuotas asmuo pateikia įrodymų, kad pateikti tokį prašymą per nustatytą laikotarpį jam sukliudė ypatingos aplinkybės arba force majeure. Jeigu muitinė per šį laikotarpį pati nustato, kad susidarė kuri nors iš šio straipsnio 1 dalies pirmojoje ar antrojoje pastraipose aprašytų padėčių, ji grąžina arba atsisako išieškoti muitą savo iniciatyva.“
8

Vykdydama konkurso procedūrą, NDS dviem įmonių susivienijimams, dalyvaujantiems konkurse kartu su kitais kandidatais, pateikė prašymus paaiškinti jų pasiūlymus. Šių prašymų adresatai buvo, pirma, SAG ELV Slovensko a.s., FELA Management AG, ASCOM (Schweiz) AG, Asseco Central Europe a.s. bei TESLA Stropkov a.s. (toliau – SAG ELV ir kt.) ir, antra, Autostrade per l’Italia SpA, EFKON AG ir Stalexport Autostrady SA (toliau – Slovakpass). Be su kiekvieno pasiūlymo techniniais aspektais susijusių klausimų, minėtų dviejų susivienijimų prašyta paaiškinti neįprastai mažas pasiūlytas kainas. Į šiuos prašymus buvo pateikti atsakymai.
12

Nuo 2008 m. gruodžio 1 d. reklamos skelbimų sistemoje, kurią sukūrė nuorodų internete paslaugų teikėjas Google, Products 4U rezervavo raktinį žodį (AdWord) „Wintersteiger“. Po šios rezervacijos, kuri buvo apribota Vokietijos aukščiausio lygio nacionaliniu Google domenu, t. y. interneto svetaine „google.de“, įvedus raktinį žodį „Wintersteiger“ į šio paslaugų teikėjo paieškos sistemą, pirmasis paieškos rezultatas buvo nuoroda į Wintersteiger interneto svetainę. Be to, įvedus šį paieškos žodį, dešiniajame ekrano krašte taip pat pasirodydavo Products 4U reklama su antrašte „Anzeige“ („Skelbimas“). Šio skelbimo tekstas buvo parašytas mėlynai su pabraukta antrašte „Skiwerkstattzubehör“ („Reikmenys slidžių dirbtuvėms“). Po šios antraštės einančiose dviejose eilutėse buvo nurodyti žodžiai „Ski und Snowboardmaschinen“ („Slidžių ir snieglenčių įrenginiai“) bei „Wartung und Reparatur“ („Priežiūra ir remontas“). Paskutinėje šio skelbimo eilutėje žaliomis raidėmis buvo nurodytas Products 4U interneto svetainės adresas. Paspaudus antraštę „Skiwerkstattzubehör“ („Reikmenys slidžių dirbtuvėms“), per Products 4U interneto svetainę buvo atidaromas pasiūlymas „Wintersteiger-Zubehör“ („Wintersteiger reikmenys“). Interneto svetainės „google.de“ skelbime nebuvo nuorodos, jog Wintersteiger ir Products 4U nėra ekonomiškai susijusios. Be to, Google interneto svetainėje su Austrijos aukščiausio lygio nacionaliniu domenu, t. y. interneto svetainėje „google.at“, Products 4U nebuvo pateikusi su paieškos žodžiu „Wintersteiger“ susijusio skelbimo.
49

Be to, anot šios vyriausybės, tam, kad būtų galima pripažinti vairuotojo pažymėjimą, kitoje valstybėje narėje išduotą po to, kai buvo atsisakyta pirmą kartą išduoti vairuotojo pažymėjimą priimančiosios valstybės narės teritorijoje, būtina, kad prieš išduodant suinteresuotam asmeniui vairuotojo pažymėjimą kitoje valstybėje narėje priimančioji valstybė narė informuotų tą kitą valstybę narę apie atsisakymo išduoti vairuotojo pažymėjimą priežastis, jog ši galėtų patikrinti, ar tos priežastys išnyko.
33

Vis dėlto Direktyvos 89/104 penktoje konstatuojamojoje dalyje nurodyta: „valstybėms narėms paliekama teisė savo nuožiūra nustatyti registravimo būdu įgyjamų prekių ženklų registravimo, registracijos panaikinimo ir jų paskelbimo negaliojančiais tvarką; <...> jos, pavyzdžiui, gali nustatydamos [nustatyti] prekių ženklų registravimo ir registracijos paskelbimo negaliojančia procedūrų formą [ir] nuspręsti, ar ankstesnėms teisėms bus taikoma registravimo procedūra arba panaikinimo procedūra, ar abi [ar ankstesnėmis teisėmis reikia remtis per registracijos, ar per panaikinimo procedūrą, ar per abi jas], ir jeigu jos leidžia taikyti registravimo procedūrą ankstesnėms teisėms [jeigu jos leidžia remtis ankstesnėmis teisėmis per registracijos procedūrą], ar taikyti [numatyti] priešingą [protesto] procedūrą arba ex officio patikrinimo procedūrą ar abi procedūras“.
10

Ministro reglamento dėl 1968 m. Apyvartos mokesčio įstatymo taikymo (Uitvoeringsbeschikking omzetbelasting 1968, toliau – PVM įgyvendinimo reglamentas), priimto vykdant šio įstatymo 15 straipsnio 6 dalį, 15 straipsnio 1 dalyje numatyta: „Mokestis, tenkantis ūkio subjekto turimam – įskaitant įsigijimą – lengvajam automobiliui, taip pat naudojamam kitiems nei verslo tikslams (privatus naudojimas), iš pradžių įtraukiamas į atskaitą taip, lyg tas automobilis būtų naudojamas vien verslo tikslams, o vėliau, atsižvelgiant į privatų naudojimą, kasmet mokėtinas 12 % mokestis nuo išlaidų, kurios, apskaičiuojant pelno mokestį, laikomos atskaitoma suma, jeigu automobilis, kiek tai susiję su šio mokesčio taikymu, būtų įtrauktas į įmonės turtą. Dėl to automobilio naudojimo privatiems poreikiams apimtis nustatoma remiantis visos automobilio ridos per finansinius metus ir automobilio ridos dėl verslo, į kurią atsižvelgiama apmokestinant pelno mokesčiu, skirtumu. Šis mokestis mokėtinas per paskutinį finansinių metų mokestinį laikotarpį.“
Keywords

Summary



Keywords

Teismų bendradarbiavimas civilinėse bylose – Jurisdikcija ir teismo sprendimų civilinėse ir komercinėse bylose vykdymas – Reglamentas Nr. 44/2001 – Taikymo sritis laiko atžvilgiu – 2004 m. į Europos Sąjungą įstojusi valstybė narė – Sprendimų pripažinimas ir vykdymas – Atsisakymo pagrindai – Prašymas vykdyti prašomojoje valstybėje narėje sprendimą, priimtą kitoje valstybėje narėje iki reglamento įsigaliojimo prašomojoje valstybėje narėje – „Įsigaliojimo“ sąvoka pagal reglamento 66 straipsnio 2 dalį – Būtinybė, kad prašomo vykdyti sprendimo paskelbimo momentu jis būtų įsigaliojęs tiek kilmės valstybėje narėje, tiek prašomojoje valstybėje narėje – Reglamento taikymas tik po tokio įsigaliojimo

(Tarybos reglamento Nr. 44/2001 66 straipsnio 2 dalis)

Summary

Tarybos reglamento Nr. 44/2001 dėl jurisdikcijos ir teismo sprendimų civilinėse ir komercinėse bylose pripažinimo ir vykdymo 66 straipsnio 2 dalis turi būti aiškinama taip, kad, norint pagrįsti šio reglamento taikymą siekiant pripažinti ir vykdyti teismo sprendimą, būtina, kad šio sprendimo paskelbimo momentu šis reglamentas galiotų ir kilmės valstybėje narėje, ir prašomojoje valstybėje narėje.

Iš tiesų, Reglamente Nr. 44/2001 numatytų supaprastintų taisyklių dėl pripažinimo ir vykdymo, kuriomis visų pirma saugomas ieškovas, užtikrinant greitą, patikimą ir veiksmingą jo naudai kilmės valstybėje narėje priimto teismo sprendimo vykdymą, taikymas pateisinamas tik jeigu pripažintinas ir vykdytinas sprendimas buvo priimtas pagal to paties reglamento jurisdikcijos taisykles, kuriomis saugomi atsakovo interesai, visų pirma taip, kad iš principo jam negali būti iškelta byla ne jo gyvenamosios vietos valstybėje narėje.

Tačiau kai atsakovo nuolatinė gyvenamoji vieta yra valstybėje, kuri dar nebuvo Sąjungos narė nei ieškinio pareiškimo dieną, nei teismo sprendimo paskelbimo dieną, todėl sprendžiant klausimą dėl Reglamento Nr. 44/2001 taikytinumo jis laikomas nuolat gyvenančiu trečiojoje valstybėje, nebeužtikrinama ši šalių interesų pusiausvyra. Be to, Reglamentu Nr. 44/2001 įtvirtinami tam tikri mechanizmai, kuriais užtikrinama, kad per pradinį procesą kilmės valstybėje būtų saugomos atsakovo teisės, tačiau tokie mechanizmai taikomi tik jeigu atsakovas turi nuolatinę gyvenamąją vietą Sąjungos valstybėje narėje. Taigi, tiek iš Reglamento Nr. 44/2001 66 straipsnio genezės, tiek iš jo bendros struktūros ir tikslo matyti, kad šioje nuostatoje numatyta sąvoka „įsigaliojimas“ turi būti suprantama kaip data, nuo kurios šis reglamentas taikomas abiejose atitinkamose valstybėse narėse.

(žr. 27–29, 33 punktus ir rezoliucinę dalį)
Keywords

Summary



Keywords

1. Sąjungos teisė – Aiškinimas – Tekstai keliomis kalbomis – Skirtumai tarp skirtingų kalbinių versijų – Atsižvelgimas į nagrinėjamų teisės aktų bendrą struktūrą ir tikslą

2. Laisvė teikti paslaugas – Televizijos programų transliavimas – Direktyva 89/552 – Paslėptos reklamos sąvoka

(Tarybos direktyvos 89/552 1 straipsnio d punktas)

Summary

1. Dėl to, kad būtina vienodai taikyti, todėl ir vienodai aiškinti, Sąjungos teisės nuostatas, negalima, kilus abejonių, kurios vienos iš versijų nuostatos tekstą nagrinėti atskirai, ir būtina jį aiškinti bei taikyti atsižvelgiant į kitas versijas oficialiosiomis kalbomis.

Esant neatitikimų tarp Sąjungos teksto įvairių kalbinių versijų, nagrinėjama nuostata turi būti aiškinama atsižvelgiant į bendrą teisinio reglamentavimo sistemos, kurios dalis ji yra, struktūrą ir tikslą.

(žr. 23 ir 24 punktus)

2. Direktyvos 89/552 dėl valstybių narių įstatymuose ir kituose teisės aktuose išdėstytų nuostatų, susijusių su televizijos programų transliavimu, derinimo, iš dalies pakeistos Direktyva 97/36, 1 straipsnio d punktą reikia aiškinti taip, jog mokesčio ar kito panašaus atlygio buvimas nėra būtinas elementas, kad būtų galima nustatyti sąmoningą paslėptos reklamos pobūdį.

Iš tiesų, nors šioje nuostatoje įtvirtinta prielaida, kad prekių gamintojo ar paslaugų teikėjo prekių, paslaugų, pavadinimo, prekės ženklo ar veiklos pateikimas programose laikomas sąmoningu, kai tai daroma už mokestį ar kitą panašų atlygį, ši nuostata negali būti aiškinama siaurai, nes toks aiškinimas galėtų pakenkti visiškai ir tinkamai televizijos žiūrovų interesų apsaugai, kurią siekiama užtikrinti šia direktyva, be to, dėl jo Direktyvos 89/552 10 straipsnio 4 dalyje numatytas paslėptos reklamos draudimas galėtų netekti veiksmingumo, atsižvelgiant į sunkumą ir tam tikrais atvejais net negalėjimą nustatyti mokesčio ar kito panašaus atlygio buvimą už reklamą, tačiau esant visiems paslėptos reklamos požymiams, nurodytiems šios direktyvos 1 straipsnio d punkte.

Be to, valstybės narės teisės nuostatose, be mokesčio ar panašaus atlygio, gali būti numatyti dar ir kiti kriterijai, leidžiantys nustatyti sąmoningą paslėptos reklamos pobūdį.

(žr. 30–37 punktus ir rezoliucinę dalį)
33

Esant tokiai situacijai Ispanijos Karalystė tvirtina, kad vidaus ir Sąjungos bendradarbiavimo mechanizmai nėra to paties pobūdžio. Taigi, negalima neigti, jog yra galimybė pateisinti teisės nuostatą, kuria siekiama būtent eliminuoti pagrindinius išieškojimo sunkumus tuo atveju, kai skolininkas yra mokesčių mokėtojas nerezidentas, net jeigu įmanoma pasinaudoti bendradarbiavimo mechanizmu. Be to, ši valstybė narė, be kita ko, palaikoma Vokietijos Federacinės Respublikos, tvirtina, kad tokiai pozicijai Teisingumo Teismas pritarė minėtame Sprendime Truck Center.
25

Šiuo klausimu jis nusprendė, kad Antonella integravosi į socialinę aplinką Slovėnijoje. Jos grąžinimas į Italiją, priverstinai apgyvendinant globos namuose, prieštarautų jos gerovei, nes toks sprendimas sukeltų nepataisomą fizinę ir psichinę traumą. Be to, Antonella per Slovėnijoje vykusį teismo procesą išsakė pageidavimą likti kartu su savo motina.