ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
2019 m. spalio 2 d. Court of Appeal in Northern Ireland (Jungtinė Karalystė) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje TKF/Department of Justice for Northern Ireland

(Byla C-729/19)

(2019/C 423/34)

Proceso kalba: anglų

Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

Court of Appeal in Northern Ireland

Šalys pagrindinėje byloje

Apeliantas: TKF

Kita apeliacinio proceso šalis: Department of Justice for Northern Ireland

Prejudiciniai klausimai

i Ar Išlaikymo reglamento (EB) Nr. 04/2009 (1) 75 straipsnio 2 dalis turi būti aiškinama taip, kad ji taikoma tik „sprendimams“, priimtiems valstybėse, kurios šių sprendimų priėmimo metu buvo ES valstybės narės?

ii Atsižvelgiant į tai, kad Lenkija dabar yra Europos Sąjungos valstybė narė, privalanti laikytis Hagos protokolo, ar sprendimai dėl išlaikymo, kuriuos Lenkijos teismas priėmė 1999 m. ir 2003 m., t. y., iki Lenkijai įstojant į Europos Sąjungą, gali būti registruojami ir vykdomi kitoje ES valstybėje narėje pagal kurią nors Reglamento (EB) Nr. 04/2009 (Išlaikymo reglamentas) nuostatą, pirmiausia: a) pagal Išlaikymo reglamento 75 straipsnio 3 dalį ir 56 straipsnį; b) pagal Išlaikymo reglamento 75 straipsnio 2 dalį ir IV skyriaus 2 skirsnį; c) pagal Išlaikymo reglamento 75 straipsnio 2 dalies a punktą ir IV skyriaus 3 skirsnį; d) pagal kuriuos nors kitus Išlaikymo reglamento straipsnius?

(1) 2008 m. gruodžio 18 d. Tarybos reglamentas (EB) Nr. 4/2009 dėl jurisdikcijos, taikytinos teisės, teismo sprendimų pripažinimo ir vykdymo bei bendradarbiavimo išlaikymo prievolių srityje (OL L 7, 2009, p. 1).
C 172/22

2019 m. kovo 20 d. High Court of Justice (Chancery Division) (Jungtinė Karalystė) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Eli Lilly and Company/Genentech Inc.

(Byla C-239/19)

(2019/C 172/26)

Proceso kalba: anglų

Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

High Court of Justice (Chancery Division)

Šalys pagrindinėje byloje

Ieškovė: Eli Lilly and Company

Atsakovė: Genentech Inc.

Prejudicinis klausimas

Ar pagal PAL reglamentą (1) pagrindinio patento savininkui draudžiama išduoti PAL dėl produkto, kuriam yra išduotas trečiajam asmeniui priklausantis leidimas pateikti į rinką, jeigu nėra gautas šio trečiojo asmens sutikimas?

(1) 2009 m. gegužės 6 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (EB) Nr. 469/2009 dėl medicinos produktų papildomos apsaugos liudijimo (OL L 152, 2009, p. 1).
C 164/36

2019 m. kovo 1 d. Ryanair DAC, anksčiau Ryanair Ltd, Airport Marketing Services Ltd pateiktas apeliacinis skundas dėl 2018 m. gruodžio 13 d. Bendrojo Teismo (šeštoji išplėstinė kolegija) priimto sprendimo byloje T-165/16 Ryanair ir Airport Marketing Services/Komisija

(Byla C-205/19 P)

(2019/C 164/38)

Proceso kalba: anglų

Šalys

Apeliantės: Ryanair DAC, anksčiau Ryanair Ltd, Airport Marketing Services Ltd, atstovaujamos avocat E. Vahida, Δικηγόρος I.-G. Metaxas-Maranghidis, Rechtsanwalt G. Berrisch, solisitoriaus B. Byrne

Kitos proceso šalys: Europos Komisija, Europos Sąjungos Taryba

Apeliančių reikalavimai

Apeliantės Teisingumo Teismo prašo:

— panaikinti 2018 m. gruodžio 13 d. Europos Sąjungos Bendrojo Teismo sprendimą byloje T-165/16 ir

— panaikinti 2014 m. spalio 15 d. Komisijos sprendimo (ES) 2016/287 (1) dėl valstybės pagalbos Nr. SA.26500 (2012/C) (ex 2011/NN, ex CP 227/2008) 1 straipsnio 4 dalį ir 2–4 straipsnius, arba, nepatenkinus šio reikalavimo, grąžinti bylą Bendrajam Teismui nagrinėti iš naujo ir bet kuriuo atveju

— nurodyti Komisijai padengti apeliančių bylinėjimosi šioje instancijoje ir proceso Bendrajame Teisme byloje T-165/16 išlaidas.

Apeliacinio skundo pagrindai ir pagrindiniai argumentai

Apeliantės teigia, kad sprendimas, dėl kurio buvo pateiktas apeliacinis skundas, turi būti panaikintas dėl šių pagrindų:

Pirma, Bendrasis Teismas klaidingai taikė Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 41 straipsnį ir apeliančių teises į gynybą Komisijos procedūroje. Bendrasis Teismas: suklydo atskirdamas Chartijos 41 straipsnio 2 dalyje nurodytas konkrečias teises ir Chartijos 41 straipsnio 1 dalyje nurodytą bendrąją teisę į gerą administravimą; suklydo nustatydamas, kad Chartijos 41 straipsnio 2 dalyje nurodytos teisės nėra taikomos valstybės pagalbos tyrimuose; suklydo nustatydamas, kad Chartijos 41 straipsnio 1 ir 2 dalių nuostatos prieštarauja SESV 107 ir 108 straipsnio nuostatoms; ir suklydo nustatydamas, kad apeliantės turėtų būti laikomos tyrimų informacijos šaltiniu.

Antra, Bendrasis Teismas pažeidė SESV 107 straipsnio 1 dalį klaidingai aiškindamas pranašumo sąvoką. Bendrasis Teismas: suklydo darydamas išvadą, kad nėra metodikų hierarchijos taikant rinkos ekonomikos veiklos vykdytojo (REVV) principą tarp lyginamosios analizės ir kitų metodų; suklydo nustatydamas, kad Komisija turėjo teisę netaikyti lyginamosios analizės ir atmesti apeliančių pateiktus lyginamuosius įrodymus; suklydo konstatuodamas, kad taikant papildomo pelningumo kriterijų Komisijai nebūtina įsitikinti, kad planuojamos papildomos pajamos ir planuojamos papildomos pajamos, nesusijusios su oro susisiekimu, atspindėtų, kaip REVV būtų eksploatavęs oro uostą.

(1) 2014 m. spalio 15 d. Komisijos sprendimas (ES) 2016/287 dėl valstybės pagalbos Nr. SA.26500 (2012/C) (ex 2011/NN, ex CP 227/2008), kurią Vokietija suteikė Flughafen Altenburg-Nobitz GmbH ir Ryanair Ltd. (pranešta dokumentu Nr. C(2014) 7369) (OL L 59, 2016, p. 22).
1.

Pirmasis apeliacinio skundo pagrindas: SESV 107 straipsnio 3 dalies pažeidimas Skundžiamu sprendimu pažeidžiama SESV 107 straipsnio 3 dalis, nes Bendrasis Teismas, vertindamas nagrinėjamą sprendimą, jei nebūtų padaręs teisės klaidos, turėjo padaryti išvadą, kad atskiro vertinimo dėl to ar ir kokia apimti pagalbos teikimas turi įtakos konkurencijos iškraipymui nebuvimas yra SESV 107 straipsnio 3 dalies c punkto pažeidimas. Skundžiamame sprendime nepripažįstama, kad atsakovė negalėjo apriboti savo vertinimo vien ex ante nustatant apskaičiuotas papildomas išlaidas projektui nepalankioje vietoje ir „pripažįstamas“ konkurencijos iškraipymas dėl pagalbos, viršijančios šią ribą, visiškai neatsižvelgiant į apeliantės ypatingą padėtį rinkoje.
2.

Teisės klaida dėl taikinimo institucijoje sudarytų susitarimų teisinės galios, kuri lemia akivaizdų gero administravimo ir lojalaus bendradarbiavimo principo pažeidimą Bendrojo Teismo argumentuose padaryta teisės klaida, nes nepripažįstama valstybės narės ir Komisijos taikinimo institucijoje sudarytų susitarimų galia ir veiksmingumas. Be to, pripažinęs, kad institucija gali vienašališkai ir be jokio paaiškinimo nesilaikyti susitarimų su valstybe, sudarytų per taikinimo procedūrą, teisėtai įtvirtintą būtent siekiant, kad valstybės narės ir Komisija susitartų, Bendrasis Teismas akivaizdžiai pažeidė gero administravimo ir lojalaus bendradarbiavimo principą.
3.

Trečia, padaryta teisės klaida nustatant laikotarpį, per kurį atsirado tariama turtinė žala, ir motyvavimo trūkumas, nes nepateikdamas priežasčių Bendrasis Teismas nusprendė, kad laikotarpis, per kurį kilo tariama turtinė žala, kurią sudaro banko garantijos mokesčių mokėjimas, gali skirtis nuo to, per kurį jis nustatė, jog buvo neteisėtas elgesys, tariamai lėmęs tą žalą.
LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys C 318/9

2017 m. liepos 17 d.Supreme Court of the United Kingdom (Jungtinė Karalystė) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Dermod Patrick O'Brien/Ministry of Justice (Formerly the Department for Constitutional Affairs)

(Byla C-432/17)

(2017/C 318/14)

Proceso kalba: anglų

Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

Supreme Court of the United Kingdom

Šalys pagrindinėje byloje

Apeliantas: Dermod Patrick O’Brien

Kita proceso šalis: Ministry of Justice (buvęs Department for Constitutional Affairs)

Prejudicinis klausimas

Ar Direktyvoje 97/81/EB (1), o būtent prie jos pridėto Bendrojo susitarimo 4 straipsnyje dėl nediskriminavimo principo reikalaujama atsižvelgti į darbo stažą, įgytą iki šios direktyvos perkėlimo į nacionalinę teisę termino pabaigos, apskaičiuojant ne visą darbo dieną dirbusio darbuotojo senatvės pensijos dydį, jeigu į tokį darbo stažą atsižvelgiama skaičiuojant visą darbo dieną panašų darbą dirbusio darbuotojo pensiją?

(1) 1997 m. gruodžio 15 d. Tarybos direktyva 97/81/EB dėl Bendrojo susitarimo dėl darbo ne visą darbo dieną, kurį sudarė Europos pramonės ir darbdavių konfederacijų sąjunga (UNICE), Europos įmonių, kuriose dalyvauja valstybė, centras (CEEP) ir Europos profesinių sąjungų konfederacija (ETUC) – Priedas: Bendrasis susitarimas dėl darbo ne visą darbo dieną (OL L 14, 1998, p. 9; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 5 sk., 3 t., p. 267).
1.

Ar Tarybos direktyvos 2006/112/EB (1) dėl pridėtinės vertės mokesčio bendros sistemos 2 straipsnio 1 dalies c punktas, siejamas su 24 straipsnio 1 dalimi, turi būti aiškinamas taip, kad įmonės, prie kurios veiklos srities priklauso griovimo darbų vykdymas, atliekami griovimo darbai apima tik vieną sandorį, jeigu griovimo darbus atliekanti įmonė pagal jos ir užsakovo sudarytos sutarties sąlygas yra įsipareigojusi išvežti atliekant griovimo darbus susidariusias atliekas ir – jeigu tarp atliekant griovimo darbus susidariusių atliekų yra metalo laužo – gali jį perparduoti likusį laužą superkančioms įmonėms? Ar tokia sutartis dėl griovimo darbų, atsižvelgiant į PVM direktyvos 2006/112/EB 2 straipsnio 1 dalies a punktą, siejamą su 14 straipsnio 1 dalimi, turi būti aiškinama taip, kad ji apima du sandorius, būtent, pirma, griovimo darbus atliekančios įmonės paslaugos teikimą griovimo darbų užsakovui ir, antra, griovimo darbus atliekančios įmonės vykdomą metalo laužo, kurį galima perparduoti, pirkimą iš griovimo darbų užsakovo? Ar šiuo atveju turi reikšmės tai, kad griovimo darbus atliekanti įmonė, nustatydama griovimo darbų kainą, kaip į kainą mažinantį veiksnį atsižvelgia į tai, kad turi galimybę gauti pajamų ir iš atliekant griovimo darbus susidariusių atliekų perdirbimo? Ar šiuo atveju turi reikšmės tai, kad atliekant griovimo darbus susidariusių atliekų, kurias galima perdirbti, kiekis ir vertė nesuderinti griovimo darbų sutartyje ir, be to, nesuderinta tai, kad apie juos vėliau bus pranešta griovimo darbų užsakovui, ir kad atliekant griovimo darbus susidariusių atliekų kiekis ir vertė paaiškės tik tuomet, kai griovimo darbus atliekanti įmonė jas perparduos?
LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys C 213/18

2017 m. kovo 22 d.Tribunale Amministrativo Regionale per la Calabria (Italija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Lloyd’s of London/Agenzia Regionale per la Protezione dell’Ambiente della Calabria

(Byla C-144/17)

(2017/C 213/23)

Proceso kalba: italų

Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

Tribunale Amministrativo Regionale Calabria

Šalys pagrindinėje byloje

Pareiškėja: Lloyd’s of London

Atsakovė: Agenzia Regionale per la Protezione dell’Ambiente della Calabria

Prejudicinis klausimas

Ar pagal Sąjungos konkurencijos teisės normose ir Sutartyje dėl Europos Sąjungos veikimo (SESV) įtvirtintus ir iš jų išplaukiančius principus, kaip antai pasiūlymų savarankiškumo ir slaptumo principus, draudžiamos nacionalinės teisės nuostatos, kaip išaiškintos jurisprudencijoje, pagal kurias tame pačiame perkančiosios organizacijos surengtame viešojo pirkimo konkurse leidžiama dalyvauti „Lloyd’s of London“ priklausantiems sindikatams, kurių pasiūlymus pasirašė vienas asmuo – jos generalinis atstovas šalyje?
LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys C 151/21

2017 m. kovo 8 d.High Court of Justice (Chancery Division) (Jungtinė Karalystė) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Teva UK Ltd, Accord Healthcare Ltd, Lupin Ltd, Lupin (Europe) Ltd, Generics (UK), veikianti komerciniu pavadinimu „Mylan“/Gilead Sciences Inc.

(Byla C-121/17)

(2017/C 151/28)

Proceso kalba: anglų

Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

High Court of Justice (Chancery Division)

Šalys pagrindinėje byloje

Ieškovės: Teva UK Ltd, Accord Healthcare Ltd, Lupin Ltd, Lupin (Europe) Ltd, Generics (UK), veikianti komerciniu pavadinimu Mylan

Atsakovė: Gilead Sciences Inc.

Prejudicinis klausimas

Kokiais kriterijais reikia vadovautis sprendžiant, ar „produktas yra apsaugotas galiojančiu pagrindiniu patentu“, kaip tai suprantama pagal Reglamento Nr. 469/2009 (1) 3 straipsnio a punktą?

(1) 2009 m. gegužės 6 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (EB) Nr. 469/2009 dėl medicinos produktų papildomos apsaugos liudijimo (OL L 152, 2009, p. 1).
1.

Ar, atsižvelgiant į Direktyvos 2003/96/EB (1) 21 straipsnio 5 dalies trečią pastraipą, tam, kad įmonės, gaminančios elektros energiją savo reikmėms, būtų <…> pripažįstamos paskirstytojais ir apmokestinamos pagal direktyvos to paties 21 straipsnio 5 dalies pirmą pastraipą, jos turi būti smulkūs gamintojai, neįtraukiant kitų įmonių (kaip tos, kurios nėra smulkūs gamintojai), kurios gamina elektros energiją savo reikmėms ir dėl to nepripažįstamos paskirstytojais, ir ar paskirstytojais, kurie apmokestinami pagal to paties 21 straipsnio 5 dalies pirmą pastraipą, turi būti laikomos visos elektros energiją savo reikmėms gaminančios įmonės (nepaisant jų dydžio ir tai, ar ši gamyba yra pagrindinė, ar šalutinė veikla), kurios neatleidžiamos nuo mokesčio kaip smulkūs gamintojai, kaip jie suprantami pagal direktyvos 21 straipsnio 5 dalies trečios pastraipos antrą sakinį?
4.

Jeigu būtų įrodytos „faktinės aplinkybės, leidžiančios daryti prielaidą dėl [maitinančios krūtimi darbuotojos] tiesioginės ar netiesioginės diskriminacijos“, byloje, kurioje keliamas klausimas dėl to, ar egzistuoja rizika maitinimo krūtimi laikotarpiu ir dėl to turi būti suteiktos atostogos, kaip numatyta Direktyvos 92/85/EB 5 straipsnyje – kuris į Ispanijos teisę perkeltas Ley de Prevención de Riesgos Laborales 26 straipsniu, – ar maitinanti krūtimi darbuotoja tam, kad pagal nacionalinės teisės aktus, kuriais perkeliamos Direktyvos 92/85/EEB 5 straipsnio 2 ir 3 dalys, jai galėtų būti suteiktos atostogos, privalo įrodyti, jog dėl techninių ir (arba) objektyvių priežasčių neįmanoma pakeisti darbo sąlygų ir (arba) darbo laiko arba to padaryti negali būti pagrįstai reikalaujama ir dėl techninių ir (arba) objektyvių priežasčių neįmanoma perkelti darbuotojos į kitą darbą arba to padaryti negali būti pagrįstai reikalaujama? Ar vis dėlto tai įrodyti turi atsakovai (darbdavys ir įstaiga, kuri moka socialinio draudimo pašalpą, siejamą su darbo sutarties vykdymo sustabdymu)?
LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys C 383/6

2016 m. rugpjūčio 12 d.Supreme Court of the United Kingdom (Jungtinė Karalystė) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje MB/Secretary of State for Work and Pensions

(Byla C-451/16)

(2016/C 383/08)

Proceso kalba: anglų

Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

Supreme Court of the United Kingdom

Šalys pagrindinėje byloje

Kasatorė: MB

Kita proceso šalis: Secretary of State for Work and Pensions

Prejudicinis klausimas

Ar pagal Tarybos direktyvą 79/7/EEB (1) draudžiama nacionalinėje teisėje numatyti reikalavimą lytį pakeitusiam asmeniui, norinčiam įgyti teisę gauti ištarnauto laiko pensiją, ne tik atitikti fizinius, socialinius ir psichologinius lyties pakeitimo pripažinimo kriterijus, bet ir būti nesusituokusiam?

(1) 1978 m. gruodžio 19 d. Tarybos direktyva dėl vienodo požiūrio į vyrus ir moteris principo nuoseklaus įgyvendinimo socialinės apsaugos srityje (OL L 6, 1979, p. 24; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 5 sk., 1 t., p. 215).
LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys C 305/19

2016 m. liepos 6 d.Aughinish Alumina Ltd pateiktas apeliacinis skundas dėl 2016 m. balandžio 22 d. Bendrojo Teismo (pirmoji išplėstinė kolegija) priimto sprendimo sujungtose bylose T-50/06 RENV II ir T-69/06 RENV II, Airija ir Aughinish Alumina Ltd/Europos Komisija

(Byla C-373/16 P)

(2016/C 305/28)

Proceso kalba: anglų

Šalys

Apeliantė: Aughinish Alumina Ltd („AAL“), atstovaujama solisitorių C. Little, C. Waterson

Kitos proceso šalys: Airija, Europos Komisija

Apeliantės reikalavimai

Apeliantė Teisingumo Teismo prašo:

— panaikinti 2016 m. balandžio 22 d. Bendrojo Teismo sprendimą byloje T-69/06 RENV II,

— priteisti iš Komisijos AAL šioje byloje patirtas bylinėjimosi išlaidas.

Apeliacinio skundo pagrindai ir pagrindiniai argumentai

AAL pateikia du apeliacinio skundo dėl Bendrojo Teismo sprendimo pagrindus.

Pirmasis apeliacinio skundo pagrindas: teisės klaida vertinant išimtines aplinkybes; teisėtų lūkesčių principo pažeidimas; motyvavimo stoka.

AAL teigia, kad Bendrasis Teismas padarė teisės klaidą vertindamas AAL teisėtus lūkesčius, visų pirma analizuodamas „išimtinių aplinkybių“ buvimą. Šį apeliacinio skundo pagrindą sudaro keturios dalys:

Pirma dalis: Bendrasis Teismas padarė klaidą dėl Teisingumo Teismo sprendimo byloje C-272/12 P, Komisija/Airija ir kt., apimties ir poveikio.

Antra dalis: Bendrasis Teismas padarė klaidą, kai manė, kad AAL padėtis turėjo būti kitokia, nei Sprendime 223/85, RSV/Komisija.

Trečia dalis: Bendrasis Teismas padarė klaidą aiškindamas teismo praktiką Demesa (bylos C-183/02 P ir C-187/02 P, Demesa ir Territorio Histórico de Álava/Komisija) kaip pašalinančią AAL teisėtus lūkesčius dėl neišieškojimo.

Ketvirta dalis: Bendrasis Teismas padarė klaidą, kai nesuderino, kaip reikalaujama, viešų ir privačių interesų. Taip pasielgęs Bendrasis Teismas pažeidė teisėtų lūkesčių apsaugos principą ir dar labiau suklydo, nes nenurodė motyvų.

Antrasis apeliacinio skundo pagrindas: teisės klaida aiškinant Tarybos reglamento (EB) Nr. 659/1999 (1) 1 straipsnio b punkto i papunktį

AAL teigia, kad Bendrasis teismas padarė teisės klaidą, kai nustatė ir taikė sąlygas, kuriomis pagalba kvalifikuojama kaip esanti pagalba. Konkrečiai kalbant, AAL teigia, kad Bendrasis Teismas suklydo vertindamas Tarybos reglamento (EB) Nr. 659/1999 1 straipsnio b punkto i papunktį.

(1) 1999 m. kovo 22 d. Tarybos reglamentas (EB) Nr. 659/1999, nustatantis išsamias EB Sutarties 93 straipsnio taikymo taisykles (OL L 83, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 8 sk., 1 t., p. 339).
3.

Ar 1978 m. kovo 9 d. Europos Sąjungos Teisingumo Teismo sprendimą Simmenthal [106/77] (3) reikia aiškinti taip, kad siekiant įgyvendinti pirmajame klausime minėtos direktyvos tikslus, atsižvelgiant į Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 38 ir 47 straipsnius, nacionalinis teismas neturi taikyti vidaus teisės nuostatos, kaip antai Ispanijos civilinio kodekso 1535 straipsnio, pagal kurį negalima pasinaudoti teise atsisakyti ginčijamos skolos per tą pačią procedūrą, kurioje ši perleista skola išieškoma, ir vartotojui nustatoma pareiga pradėti naują procesą dėl pripažinimo per 9 dienų nuo pranešimo apie perleidimą naikinamąjį terminą, prisiimant visas dėl to atsirandančias išlaidas (advokato, teisminio atstovo, žyminio mokesčio, teismingumo nustatymo, kai skolos perėmėjas neturi Ispanijoje nuolatinės gyvenamosios vietos, ir kt.), prieš naują perleistos skolos kreditorių, kad galėtų pasinaudoti jos atsisakymo teise?
LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys C 59/6

2015 m. lapkričio 30 d.First-tier Tribunal (Tax Chamber) (Jungtinė Karalystė) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje London Borough of Ealing/Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

(Byla C-633/15)

(2016/C 059/05)

Proceso kalba: anglų

Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

First-tier Tribunal (Tax Chamber)

Šalys pagrindinėje byloje

Pareiškėja: London Borough of Ealing

Atsakovė: Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

Prejudiciniai klausimai

1. Ar pagal PPD (1) 133 straipsnio paskutinę pastraipą Jungtinė Karalystė turi teisę to straipsnio d punkte nustatytą sąlygą taikyti viešosios teisės reglamentuojamoms įstaigoms, i) jeigu 1989 m. sausio 1 d. ji laikė aptariamus sandorius apmokestinamais, tačiau kitos sporto paslaugos tuo metu buvo neapmokestinamos PVM, ir ii) jeigu pagal nacionalinę teisę aptariamiems sandoriams nebuvo taikyta neapmokestinimo PVM tvarka prieš tai, kai Jungtinė Karalystė siekė pritaikyti 133 straipsnio d punkte nustatytą sąlygą?

2. Jeigu į pirmąjį klausimą būtų atsakyta teigiamai, ar Jungtinė Karalystė turi teisę taikyti PPD 133 straipsnio d punkte nustatytą sąlygą viešosios teisės reglamentuojamoms ne pelno organizacijoms ir kartu jos netaikyti ne pelno organizacijoms, kurios nėra reglamentuojamos viešosios teisės?

3. Jeigu į antrąjį klausimą būtų atsakyta teigiamai, ar Jungtinė Karalystė turi teisę netaikyti 132 straipsnio l dalies m punkte nurodytos neapmokestinimo PVM lengvatos visoms viešosioms ne pelno organizacijoms, kiekvienu konkrečiu atveju neapsvarsčiusi, ar neapmokestinant PVM būtų iškraipyta konkurencija PVM mokėti turinčių komercinių įmonių atžvilgiu?

(1) 2006 m. lapkričio 28 d. Tarybos direktyva 2006/112/EB dėl pridėtinės vertės mokesčio bendros sistemos, OL L 347, p. 1.
2.

TV2 taip pat teigia, kad toje skundžiamo sprendimo dalyje, kuri susijusi su bylos esme ir kuria atmesta alternatyvaus TV2 reikalavimo antra dalis, padaryta teisės klaida, nes ja pažeisti pagrindiniai procesiniai principai. TV2 tai grindžia tokiais argumentais: — Savo gynybos argumentuose Komisija nurodė sutikusi su TV2 dėl to, kad pajamos iš licencijos mokesčio, kurias TV2 pervedė regionams 1997–2002 m., nėra TV2 suteikta valstybės pagalba. Taigi Bendrasis Teismas priėmė sprendimą ultra spetita, nes jis nagrinėjo ir atmetė alternatyvaus TV2 reikalavimo antrą dalį. Todėl skundžiamame sprendime yra padaryta teisės klaida. — Be to, Bendrasis Teismas priėmė sprendimą dėl esmės remdamasis savo argumentais. Dėl skundžiamo sprendimo 165–174 punktuose nurodytų Bendrojo Teismo motyvų TV2 ir Komisija nediskutavo; jų negalima rasti ir ginčijamame sprendime. Taigi Bendrasis Teismas peržengė teisminės kontrolės ribas. — Bendrasis Teismas kartu pažeidė teisę į teisingą bylos nagrinėjimą (žr. Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 47 straipsnį), nes savo sprendimą grindė pagrindais ir argumentais, dėl kurių bylos šalys nepasisakė.
—

konstatuoti, kad nepriklausomoms asmenų grupėms numatydama PVM režimą, kuris nustatytas 1979 m. vasario 12 d. PVM įstatymo 44 straipsnio 1 dalies y punkte, 2004 m. sausio 21 d. Didžiojo Hercogo reglamento dėl PVM netaikymo paslaugoms, kurias savo nariams teikia nepriklausomos asmenų grupės, 1–4 straipsniuose, 2004 m. sausio 29 d. Administraciniame aplinkraštyje Nr. 707, kiek jame pateikiamas Didžiojo Hercogo reglamento 1–4 straipsnių komentaras, ir 2008 m. gruodžio 18 d. rašte, kurį parengė Comité d'Observation des Marchés (Rinkų stebėsenos komisija, toliau – Cobma) sukurta darbo grupė su Administration de l'Enregistrement et des Domaines sutikimu, Liuksemburgo Didžioji Hercogystė neįvykdė įsipareigojimų pagal PVM direktyvą ( 1 ), konkrečiai – pagal šios direktyvos 2 straipsnio 1 dalies c punktą ir 132 straipsnio 1 dalies f punktą, 1 straipsnio 2 dalies antrą pastraipą, 168 straipsnio a punktą, 178 straipsnio a punktą ir 14 straipsnio 2 dalies c punktą bei 28 straipsnį,