2

Faktinės bylos aplinkybės skundžiamo sprendimo 3–30 punktuose išdėstytos taip: „3 2005 m. kovo 18 d. [AV] buvo atliktas sveikatos patikrinimas įdarbinant, Komisijai jį siekiant įdarbinti kaip laikinąjį tarnautoją pagal terminuotą sutartį laikotarpiui nuo 2005 m. balandžio 16 d. iki 2009 m. balandžio 15 d. Atliekant šį patikrinimą [AV] pasirašė formą, kurioje buvo nurodyta, kad jam netaikomi jokie rizikos veiksniai, išskyrus tam tikros formos dislipidemiją, kad jis neturėjo patologinių antecedentų ir jam nebuvo taikomas joks farmokologinis gydymas. 4 Medicinos tarnybos pareigūnas, gydytojas A, kuris atliko sveikatos patikrinimą įdarbinant, pateikė nuomonę, kad [AV] yra tinkamos fizinės būklės pareigoms, į kurias turėjo būti įdarbintas, atlikti. 5 2005 m. balandžio 16 d. [AV] pradėjo dirbti Komisijoje ir buvo paskirtas į Jungtinį tyrimų centrą (JTC), esantį Isproje (Italija). 6 2005 m. birželio 26 d. Ispros medicinos tarnybos pareigūnas nustatė, kad [AV] serga psichikos liga. Tų pačių metų liepos 21 d. suinteresuotasis asmuo nurodė Ispros Medicinos tarnybos vadovui, kad dėl šios ligos jam penkiolika metų yra taikomas gydymas. Be to, iš Ispros Medicinos tarnybos vadovo parengtos ataskaitos matyti, kad per 2005 m. gruodžio 5 d. vykusį pokalbį su [AV] šis, paprašytas, patvirtino, kad per sveikatos patikrinimą įdarbinant neatskleidė informacijos apie ligą, kuria serga. 7 [AV] daug kartų nedirbo dėl ligos, todėl 2008 m. rugsėjo 12 d. Komisija nusprendė jį išleisti nemokamų atostogų pagal KTĮS 16 straipsnį. 8 2008 m. lapkričio 17 d. [AV] advokatas paprašė, kad būtų kreiptasi į Invalidumo komisiją. 9 2009 m. vasario 16 d. raštu sudaryti sutartis įgaliota tarnyba informavo [AV], kad 2009 m. vasario 4 d. sprendimu ji nusprendė pateikti jo atvejį nagrinėti Invalidumo komisijai. 10 2009 m. gegužės 9 d. Invalidumo komisija vienbalsiai nusprendė, kad dėl [AV] psichikos ligos jam pripažįstamas visiškas nuolatinis invalidumas, dėl kurio jis negali atlikti darbo, atitinkančio jo pareigas. 11 2009 m. liepos 24 d. Ispros Medicinos tarnybos vadovas pranešė [AV] advokatui apie Invalidumo komisijos išvadas, 2009 m. liepos 9 d. sudaryti sutartis įgaliotos tarnybos sprendimą [AV] pritaikyti medicininę išlygą atgaline data, ją taikant nuo jo įdarbinimo dienos, ir 2009 m. liepos 13 d. sudaryti sutartis įgaliotos tarnybos sprendimą atleisti [AV] iš užimamų pareigų dėl nuolatinio invalidumo ir neskirti invalidumo pašalpos. 12 [AV] apskundė 2009 m. liepos 9 d. ir 2009 m. liepos 13 d. sprendimus. Atsižvelgdama į šį skundą sudaryti sutartis įgaliota tarnyba 2010 m. vasario 5 d. atšaukė šiuos sprendimus. 13 2010 m. vasario 5 d. sudaryti sutartis įgaliota tarnyba pakvietė [AV] pateikti savo nuomonę dėl aplinkybės, kad atliekant sveikatos patikrinimą įdarbinant jis neinformavo apie „ligą, kuria [jis vis dėlto serga] daug metų ir dėl kurios [jam buvo taikomas] gydymas net ir tada [kai jis pasirašė formą atliekant patikrinimą įdarbinant]“. 14 [AV] pateikė savo nuomonę 2010 m. vasario 15 d. rašte, jo advokatas jį patikslino tų pačių metų vasario 16 d. raštu. [AV], be kita ko, tvirtino, kad atliekant sveikatos patikrinimą siekiant įdarbinti jo sveikatos būklė buvo „optimali“, kad jis „daug metų privačiose įmonėse užėmė atsakingas pareigas“ ir kad įdarbinimo momentu liga, kuria sirgo, „tebuvo tik prisiminimas“. 15 2010 m. kovo 3 d. vidaus pažymoje Ispros Medicinos tarnybos vadovas, gydytojas B, „Žmogiškųjų išteklių ir saugumo“ generalinio direktorato (GD) generaliniam direktoriui nurodė, kad jeigu per sveikatos patikrinimą įdarbinant [AV] būtų nurodęs ligą, kuria serga, gydytojai būtų pateikę nuomonę, kad asmuo „nėra tinkamos būklės“ užimti kvalifikuoto darbuotojo pareigas, arba nuomonę, kad „su išlygomis būklė yra tinkama“ tik administracinio pobūdžio pareigoms vykdyti (toliau – 2010 m. kovo 3 d. pažyma). 16 2010 m. balandžio 12 d. sudaryti sutartis įgaliota tarnyba nusprendė [AV] pritaikyti KTĮS 32 straipsnio pirmoje pastraipoje numatytą medicininę išlygą atgaline data nuo jo tarnybos pradžios, iš esmės nurodydama, kad jeigu per sveikatos patikrinimą įdarbinant [AV] būtų informavęs apie ligą, kuria iki tol sirgo, „jam būtų buvusi pritaikyta medicininė išlyga“ (toliau – 2010 m. balandžio 12 d. sprendimas). 17 2010 m. balandžio 16 d. sudaryti sutartis įgaliota tarnyba nusprendė, pirma, „2010 m. balandžio 30 d. sustabdyti [AV] funkcijas“ dėl jo visiško nuolatinio invalidumo ir, antra, neskirti jam invalidumo pašalpos, nes jo invalidumas yra „toks pat kaip ir tas, kuriam [pritaikyta] medicininė išlyga“ (toliau – 2010 m. balandžio 16 d. sprendimas). 18 Ieškinyje (jį Bendrojo Teismo kanceliarija gavo 2011 m. kovo 31 d.), įregistruotu numeriu F‑4/11, [AV] prašė panaikinti 2010 m. balandžio 12 d. ir 2010 m. balandžio 16 d. sprendimus. 19 2012 m. liepos 10 d. Sprendimu AV / Komisija (F‑4/11, EU:F:2012:96, toliau – 2012 m. liepos 10 d. sprendimas) Bendrasis Teismas panaikino 2010 m. balandžio 12 d. ir 2010 m. balandžio 16 d. sprendimus, nes pastaruoju buvo atsisakyta [AV] skirti invalidumo pašalpą. 20 Bendrasis Teismas visų pirma nusprendė, kad „konkrečiu atveju, kai po sveikatos patikrinimo įdarbinant paaiškėja, kad tarnautojas nuoširdžiai ir išsamiai neatsakė į per šį patikrinimą medicinos tarnybos pareigūno pateiktus klausimus apie sveikatos būklę, sudaryti darbo sutartis įgaliota tarnyba turi teisę atšaukti pirminį sprendimą netaikyti medicininės išlygos ir priimti naują sprendimą taikyti šią išlygą atgaline data“. Bendrasis Teismas pridūrė: „[t]ačiau sudaryti darbo sutartis įgaliota tarnyba vis tiek pirmiausia turi laikytis KTĮS 32 straipsnyje nustatytos procedūros, t. y. pirma, kreiptis į medicinos tarnybos pareigūną, kad jis pateiktų savo nuomonę, ar liga arba invalidumu būtų buvę galima pateisinti medicininės išlygos nustatymą įdarbinant suinteresuotąjį asmenį, ir, antra, pranešti tarnautojui apie remiantis šia nuomone priimtą sprendimą, kad jis prireikus galėtų jį apskųsti invalidumo komisijai“. Iš tiesų Bendrasis Teismas taip pat nusprendė, kad „šis klausimas, kuriuo siekiama nustatyti, ar tokia liga ar invalidumas per penkerius metus nuo tarnybos institucijoje pradžios galėjo sukelti invalidumą ar mirtį, yra medicininis klausimas ir priklauso griežtai medicinos tarnybos pareigūno ir prireikus invalidumo komisijos kompetencijai“ (2012 m. liepos 10 d. sprendimo 34 punktas). 21 Paskui Bendrasis Teismas nusprendė, kad Komisija pagrįstai teigė, jog [AV] neišsamiai ir nenuoširdžiai atsakė į medicinos tarnybos pareigūno klausimus per sveikatos patikrinimą įdarbinant (2012 m. liepos 10 d. sprendimo 36 punktas), tačiau kad nei į medicinos tarnybos pareigūną, nei į Invalidumo komisiją nebuvo kreiptasi užduodant konkretų klausimą, ar tuo atveju, jeigu apie ligą būtų buvusi pateikta informacija per sveikatos patikrinimą įdarbinant, medicinos tarnyba būtų nusprendusi, kad tai yra viena iš ligų, dėl kurios, atsižvelgiant į jos riziką, būtų pritaikyta medicininė išlyga (2012 m. liepos 10 d. sprendimo 37–40 punktai). Dėl 2010 m. kovo 3 d. pažymos Bendrasis Teismas nustatė, kad Komisija aiškiai nurodė, kad sudaryti sutartis įgaliota tarnyba nesirėmė šia pažyma, priimdama 2010 m. balandžio 12 d. sprendimą (2012 m. liepos 10 d. sprendimo 39 punktas). 22 2012 m. liepos 20 d. raštu Komisija informavo [AV] mananti, kad „tinkama [2012 m. liepos 10 d. sprendimo] vykdymo priemonė yra naujos Invalidumo komisijos sušaukimas, kad ji galėtų atsakyti į motyvuojamosios sprendimo dalies 37–40 punktuose nurodytą klausimą, t. y. ar [AV] liga, jeigu apie ją būtų buvę pranešta per sveikatos patikrą įdarbinant, būtų pateisinusi medicininės išlygos taikymą“. Tuo pačiu raštu Komisija pasiūlė [AV] nurodyti gydytoją, kuris jam atstovautų Invalidumo komisijoje. 23 2013 m. vasario 7 d. [AV] nurodė gydytoją, kuris turėjo jam atstovauti Invalidumo komisijoje. Komisija gydytoją paskyrė 2013 m. kovo mėnesį ir 2013 m. balandžio 30 d. Invalidumo komisija susirinko į posėdį. 24 2013 m. gruodžio 16 d. raštu [AV] paprašė, kad Invalidumo komisijoje Komisijai atstovavęs gydytojas jam pateiktų minėtos komisijos išvadas ir sudaryti sutartis įgaliotos tarnybos priimtą sprendimą, jeigu toks būtų priimtas. 25 2014 m. balandžio 10 d. Komisija [AV] pateikė Invalidumo komisijos išvadas, kuriose nurodyta, kad jeigu [AV] būtų informavęs apie savo ligą per sveikatos patikrinimą įdarbinant, „medicinos tarnybos pareigūnas <...> [sudaryti sutartis įgaliotos tarnybos] būtų prašęs pritaikyti <...> medicininę išlygą [pagal] K[TĮS] 32 straipsnį“. 26 2014 m. balandžio 10 d. raštu [AV] paprašė, kad Komisija nurodytų priežastis, dėl kurių buvo vėluota jam pateikti Invalidumo komisijos išvadą, ir jį informuoti, ar po šių išvadų sudaryti sutartis įgaliota tarnyba priėmė sprendimą. 27 2014 m. rugsėjo 16 d. Komisija nusprendė [AV] pritaikyti medicininę išlygą, nustatytą KTĮS 32 straipsnyje, penkerių metų laikotarpiui, skaičiuojamam nuo jo, kaip laikinojo tarnautojo, tarnybos institucijoje pradžios, t. y. nuo 2005 m. balandžio 16 d., ir neskirti jam invalidumo pašalpos, nes jo invalidumas yra tas pats, kuriam pritaikyta medicininė išlyga (toliau – ginčijamas sprendimas). 28 2014 m. gruodžio 22 d. [AV] apskundė ginčijamą sprendimą pagal Europos Sąjungos pareigūnų tarnybos nuostatų 90 straipsnio 2 dalį. Be to, [AV], „remdamasis 2013 m. balandžio 30 d. Invalidumo komisijos išvadomis“, paprašė sustabdyti jo funkcijas ir skirti invalidumo pašalpą. Galiausiai jis pareikalavo 50000 EUR žalos atlyginimo dėl Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 41 straipsnio 1 dalies pažeidimo. 29 2015 m. balandžio 21 d. sprendimu Komisija atmetė [AV] skundą. 30 2015 m. birželio 22 d. [AV] paprašė jam suteikti nemokamą teisinę pagalbą pagal Procedūros reglamento 110 straipsnį, siekdamas pateikti ieškinį dėl ginčijamo sprendimo. 2015 m. rugsėjo 9 d. Bendrojo Teismo pirmininko nutartimi [AV] prašymas dėl nemokamos teisinės pagalbos suteikimo buvo patenkintas.“