ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
26.

Be to, galimybės Tarybai remtis įrodymais, gautais po ginčijamo teisės akto priėmimo – taigi ir a posteriori pateisinti veiksmus, kuriais ji kaltinama, – teisinis pagrindimas taip pat negali kilti, kaip teigia Bendrasis Teismas skundžiamo sprendimo 49 punkte, iš to, kad, „priešingai nei ieškinį dėl panaikinimo, ieškinį dėl deliktinės atsakomybės galima pareikšti per penkerius metus nuo žalą sukėlusio įvykio“. Teigdamas, kad „institucija, kuriai kyla deliktinė atsakomybė, iš principo turi teisę, siekdama save išteisinti, remtis visomis reikšmingomis aplinkybėmis, atsiradusiomis prieš tai, kai per minėtą terminą jai pareikštas ieškinys dėl žalos atlyginimo, o ieškovas gali nustatyti savo patirtos žalos dydį ir svarbą, remdamasis įrodymais, paaiškėjusiais vėliau nei atsirado žala“ ( 26 ), Bendrasis Teismas padarė teisės klaidą ir akivaizdžiai supainiojo du skirtingus laikotarpius, kuriais taikomos dvi skirtingos Sąjungos deliktinės atsakomybės atsiradimo sąlygos. Iš tikrųjų siekdamas nustatyti, ar padarytas pakankamai sunkus Sąjungos teisės pažeidimas, teismas turi įvertinti institucijos veiksmus, įvykdytus priimant ginčijamą teisės aktą, nagrinėjamu atveju – individualiai taikomus sprendimus, kuriais HTTS 2010 m. nustatytos ribojamosios priemonės. Teisingumo Teismas tą patį teigė Sprendime Safa Nicu Sepahan / Taryba ( 27 ), konstatuodamas, kad „Tarybai tenkanti pareiga ginčo atveju pateikti <…> ribojamųjų priemonių priėmimą pagrindžiančią informaciją ir įrodymus ginčijamų nuostatų priėmimo metu jau buvo įtvirtinta <…> suformuotoje jurisprudencijoje“ ( 28 ). Pakankamai sunkų pažeidimą reikia suprasti kaip susijusį su tam tikru momentu, būtent skundžiamų veiksmų įvykdymo momentu. Be to, iš minėtos bylos C‑45/15 P matyti, kad Taryba pritarė tokiai statiškai pakankamai sunkaus pažeidimo sampratai, nes ji tuomet teigė, kad „jurisprudencija, pagal kurią ginčo atveju jai priklauso pateikti informaciją ar įrodymus, pateisinančius ribojamųjų priemonių taikymą <…>, nebuvo aiškiai įtvirtinta pirmosios ginčijamos nuostatos priėmimo momentu“ ( 29 ). Priešingai, žala, atsiradusi būtinai po ją lėmusio įvykio ( 30 ), laikui bėgant gali kisti – iš esmės didėti – ir yra Sąjungos deliktinės atsakomybės, kurią sudaro trys dalys, dinaminis komponentas. Taigi logiška, kad šalis, kuri teigia patyrusi žalą dėl institucijos veiksmų, turi galėti remtis įvykiais, atsitikusiais po žalą lėmusio įvykio – pakankamai sunkaus pažeidimo, siekdama įrodyti šios žalos buvimą.
21.

Nacionalinis teismas mano, kad pagal esamą Teisingumo Teismo jurisprudenciją jis negali nustatyti, ar minėtos dvi sąlygos yra išreikštos aiškiai ir suprantamai, ir, jeigu taip yra, įvertinti, ar šios sąlygos yra nesąžiningos; jis taip pat nurodo, kad Vengrijos teismų praktika šiuo klausimu nėra vienoda. Daugeliu atvejų minėti nacionaliniai teismai yra konstatavę, kad sudarant paskolos sutartį reikalaujama tik tiek, kad būtų aiški visa paskolos kaina ir nebūtina tiksliai nurodyti visų už ją teikiamų paslaugų; be to, ši sąlyga įvykdoma, jeigu nurodoma BKKMN, nes ji apskaičiuojama pagal mokėtinas palūkanas ir mokesčius ir dėl to paskolos gavėjui suteikiama galimybė palyginti skirtingus paskolų pasiūlymus. Vis dėlto keli iš šių teismų yra nusprendę, kad už kiekvieną mokestį teikiamos paslaugos turėtų būti detalizuotos ir konkrečiai nurodytos. Iš tiesų vartotojui būtų naudinga ne tik galimybė palyginti taikytiną BKKMN, bet ir mainais už atitinkamą kainą teikiamas paslaugas. Be to, dirbtinis palūkanų išskyrimas į dvi sudedamąsias dalis būtų neteisėtas, taip pat, kaip nusprendė minėti teismai, administravimo mokesčių pagrindas skiriasi nuo pagrindo, kuriuo remiantis apskaičiuojama palūkanų norma.
48.

Be to, kaip jau pažymėjau atsakydamas į pirmąjį prejudicinį klausimą, iš ESS reglamente vartojamos kalbos taip pat aišku, kad išorės priežiūra, kuri yra neatskiriama visuotinai taikomų Italijos teisėje nustatytų taisyklių dalis, nėra reikšminga ( 32 ) nustatant tokią kontrolę pagal ESS reglamento A priedo 20.15 dalį. Be to, atsižvelgiant į tai, kad ESS reglamento A priedo 20.15 dalies pobūdis yra lex specialis, siekiant nustatyti, ar valdžios sektorius kontroliuoja NPI, pavyzdžiui FIG ir FISE, kurios yra ne rinkos gamintojos, ir ar valdžios sektorius gali nustatyti jų bendrąją veiklos politiką ar programą, galima atsižvelgti tik į penkis konkrečius ESS reglamento A priedo 20.15 dalies a, b, c, d ir e punktuose nustatytus kontrolės rodiklius.
60.

Antra, neabejotina, kad Sahara Bank patenka į Reglamento Nr. 204/2011 redakcijos, iš dalies pakeistos Reglamentu Nr. 45/2004, 12 straipsnio b punkte nurodytų subjektų kategoriją, todėl tame straipsnyje nustatytas draudimas gali būti taikomas po reglamento pakeitimo TG atliktiems mokėjimams šiam bankui, jeigu tenkinamos kitos tame straipsnyje nustatytos sąlygos. Bet, kaip teisingai pažymėjo Komisija savo rašytinėse pastabose, to paties negalima pasakyti apie to straipsnio redakciją, galiojusią iki minėto dalinio pakeitimo. Šiuo atžvilgiu nacionalinis teismas turi atlikti reikiamus patikrinimus, kad nustatytų, ar, atsižvelgiant į pagrindinės bylos aplinkybes, gali būti laikoma, kad Sahara Bank, kaip įsipareigojimo sumokėti išlaidas, susijusias su garantijos suteikimu HIB naudai pagal sutartį su TG, kreditorius, galėtų būti laikomas vienu iš „asmenų ar subjektų, pareiškusių ieškinį [Libijos vyriausybės] vardu“. Priešingu atveju mokėjimai, kuriuos TG atliko Sahara Bank per laikotarpį iki Reglamento Nr. 45/2004 įsigaliojimo, vis dėlto negali būti laikomi atliktais pažeidžiant Reglamento Nr. 204/2011 12 straipsnyje nustatytą draudimą. Tačiau manau, kad reikėtų iš anksto atmesti galimybę laikytis nuomonės, kad pagrindinės bylos aplinkybėmis TG patenka į pirminėje šio straipsnio redakcijoje nustatytos apibrėžties taikymo sritį arba yra priskiriama to straipsnio 1 dalies c punkte, iš dalies pakeistame Reglamentu Nr. 45/2014 arba Reglamento 2016/44 17 straipsniu, nurodytai subjektų kategorijai. Iš tikrųjų, pirma, kaip teisingai pažymėjo Vokietijos vyriausybė, vien aplinkybė, kad Sąjungos bankas yra saistomas garantijos sutarties su Libijos banku, savaime nėra pagrindas manyti, kad jis veikia to banko vardu tuo atveju, kai paprašo Sąjungoje esančio trečiojo banko, su kuriuo yra sudaręs priešpriešinės garantijos sutartį, atlyginti Libijos bankui sumokėtas su garantija susijusių mokėjimų sumas. Antra, atmetus, kaip jau padariau šios išvados 44 punkte, argumentą, kad bet koks reikalavimas pagal pagrindinėje byloje nagrinėjamas garantijos ir priešpriešinės garantijos sutartis turi būti laikomas „ydingu“ dėl aplinkybės, kad juo padėta siekti galutinio tikslo suteikti garantiją į Reglamento Nr. 204/2011 II ir III priedų sąrašus įtrauktam asmeniui, TG reikalavimas sumokėti komisinius mokesčius pagal priešpriešinės garantijos sutartį su SH tegali būti laikomas Sąjungos ūkio subjekto prašymu, pateiktu tik jo paties interesų labui, siekiant gauti užmokestį už kitam Sąjungos ūkio subjektui suteiktas paslaugas.
32.

Be to, rinkliava yra mokestis skirtas tam tikram tikslui, nes buvo padidintas apmokestinamųjų asmenų skaičius įtraukus visus suaugusius gyventojus, todėl labai padidėjo pajamos (maždaug 700 mln. EUR per metus). Apskritai dėl naujo reglamentavimo suteikiama neteisėta valstybės pagalba, nes renkant mokestį finansuojama viešųjų ir privačiųjų subjektų veikla, susijusi su DVB-T2.
47.

TIR knygeles spausdina IRU, o garantuojančiosios asociacijos platina jas vežėjams, kurie jas naudoja daugeliui informacinių duomenų, pirmiausia susijusių su vežamomis prekėmis, fiksuoti. Kiekvieną TIR knygelę sudaro rinkinys lapų, pateikiamų dviem egzemplioriais (1-asis ir 2-asis egzempliorius). Pradedant vežimo operaciją išvykimo muitinės įstaiga patikrina krovinį, patvirtindama būtent tai, kad jis atitinka TIR knygelėje deklaruotas prekes, ir jis užplombuojamas. Tada muitinės įstaiga užpildo pirmąjį naudotojo pateiktos TIR knygelės lapą, paima 1-ąjį egzempliorių, pasirašo atitinkamą šaknelę ir grąžina knygelę naudotojui. Išvežant krovinį iš teritorijos, per kurią vykstama, tarpinė muitinės įstaiga patikrina plombas, paima 2-ąjį egzempliorių, pasirašo atitinkamą šaknelę ir grąžina TIR knygelę naudotojui. Tada ji išsiunčia 2-ąjį egzempliorių išvykimo muitinės įstaigai, o ši patikrina, ar jis sutampa su 1-uoju egzemplioriumi. Jei 2-ajame egzemplioriuje nėra užfiksuota TIR operacijos neatitikimų, paprastai leidžiama išvykti iš teritorijos, per kurią vykstama. Kita vertus, jeigu 2-ame egzemplioriuje nurodomi neatitikimai arba jei jo negauna išvykimo muitinės įstaiga, TIR operacija šioje teritorijoje laikoma neatitinkančia taisyklių. Tokiu atveju tos teritorijos muitinė gali taikyti muitus ir mokesčius, kurie tampa mokėtini. Šis procesas pakartojamas kiekvienoje valstybėje, per kurią vykstama, išskyrus Europos Sąjungos valstybes nares, kadangi jos sudaro bendrą muitų teritoriją ( 33 ).
9.

Iš nutarties dėl prašymo priimti prejudicinį sprendimą matyti, kad nagrinėjamoji internetinė tiesioginė taupomoji sąskaita yra sąskaita, kurios turėtojas, naudodamasis elektroninės bankininkystės sistema, pats gali į ją įmokėti arba iš jos išimti lėšų ( 4 ), tačiau šias pervedimo operacijas klientas visada turi vykdyti per kitą savo vardu tvarkomą sąskaitą, vadinamą bazine sąskaita. Bazinė sąskaita turi būti žiro sąskaita Austrijoje, tačiau nebūtinai banke, kuris yra atsakovas šioje byloje. Klientas gali nuspręsti be jokių apribojimų ar įspėjimo, taigi be jokių neigiamų pasekmių palūkanoms, ar, kada ir kiek lėšų iš bazinės sąskaitos pervesti į internetinę tiesioginę taupomąją sąskaitą ir atvirkščiai. Nors lėšų pervedimai galimi tik tarp internetinės tiesioginės taupomosios sąskaitos ir bazinės sąskaitos, tai klientui netrukdo bet kuriuo metu (ir neprivalant kreiptis į mokėjimo paslaugų teikėją) ( 5 ) disponuoti internetinėje tiesioginėje taupomojoje sąskaitoje esančiomis lėšomis.
65.

Nuo 2008 m. balandžio 1 d. Reglamento Nr. 1782/2003 6 straipsnio 1 dalis buvo iš dalies pakeista Reglamentu Nr. 146/2008. Po pakeitimo šios nuostatos versija anglų kalba buvo suformuluota taip: „Where the statutory management requirements or good agricultural and environmental conditions are not complied with at any time in a given calendar year (hereinafter ‘the calendar year concerned’), and the non-compliance in question is the result of an act or omission directly attributable to the farmer who submitted the aid application in the calendar year concerned, the total amount of direct payments to be granted … to that farmer, shall be reduced or cancelled <…>“ (liet. k. „jei bet kuriuo metu konkrečiais kalendoriniais metais (toliau – atitinkami kalendoriniai metai) ūkininkas nesilaikė teisės aktais nustatytų valdymo ar geros agrarinės ir aplinkosauginės būklės reikalavimų, ir toks reikalavimų nesilaikymas yra tiesiogiai pagalbos paraišką atitinkamais kalendoriniais metais pateikusiam ūkininkui priskirtinų veiksmų ar neveikimo rezultatas, visa šiam ūkininkui jau numatyta išmokėti tiesioginių išmokų suma <…> sumažinama arba panaikinama <…>“).
36.

Akivaizdu, jog tokia praktika reikštų, kaip Komisija taip pat pripažino per teismo posėdį, kad įsigyjančiam asmeniui turėtų būti suteikiama teisė į viso pirkimo mokesčio atskaitą. Tokią išvadą būtų galima daryti, jei taikytina, tiek pagal bendrąsias verslo perleidimo taisykles (PVM direktyvos 19 straipsnio 1 dalis), tiek pagal įprastas taisykles. Teisė į pirkimo mokesčio už įsigijimo išlaidas atskaitą nekeltų abejonių net visiško susijungimo su tiksline bendrove atveju. Be to, apriboti teisę į pirkimo mokesčio atskaitą „tik“ visiškos nuosavybės atveju reikštų ginčyti teisinės formos neutralumo principą.
28.

Be to, Suomijos vyriausybė nurodo, kad iš gautų 163 pasiūlymų tik 140 atitiko reikalavimus ir galiausiai buvo atrinkti 138. Ši informacija patvirtina, kad procedūrai būdingas atrankumas, o perkančioji organizacija siekė atsirinkti tik geriausius pasiūlymus, be to, konkurso dalyviams nustatyti atgrasomieji reikalavimai.
24.

Visų pirma, nors kelios suinteresuotosios šalys, tarp jų ir Berlyno federalinė žemė, pateikė pastabas dėl to, kokio pobūdžio santykiai siejo šią federalinę žemę ir S. W. Kreuziger kaip Rechtsreferendar (teisininką praktikantą), ir ypač dėl to, ar šie santykiai patenka į Direktyvos 2003/88 taikymo sritį, pažymėtina, kad prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas nusprendė, jog ši direktyva tikrai taikytina S. W. Kreuziger, todėl nepateikė jokio klausimo šiuo atžvilgiu. Taigi šiuo klausimu tik nurodysiu, kad pagal Direktyvos 2003/88 1 straipsnio 3 dalies pirmą pastraipą ši direktyva taikoma visoms veiklos sritims, viešoms ir privačioms, ir, be kita ko, „švietimo“ veiklai. Iš Teisingumo Teismo jurisprudencijos matyti, kad Direktyvos 2003/88 taikymo sritis turi būti suprantama plačiai ( 5 ). Be to, remiuosi sąvokos „darbuotojas“, kaip ji suprantama pagal Direktyvos 2003/88 7 straipsnį ir Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos ( 6 ) 31 straipsnio 2 dalį, apibrėžtimi, kurią Teisingumo Teismas įtvirtino savo jurisprudencijoje ( 7 ). Kaip ir Europos Komisija, esu linkęs manyti, kad parengiamoji teisinė praktika – tai švietimo veikla, be to, šioje byloje jai būdingi bendri darbo santykių bruožai. Todėl teisė į mokamas kasmetines atostogas, kuri suteikiama kiekvienam praktikantui pagal valstybės tarnautojams ir teisėjams taikomą tvarką, manau, turi būti įgyvendinama pagal šios direktyvos 7 straipsnį ir Chartijos 31 straipsnio 2 dalį.
51.

Todėl pagal suformuotą jurisprudenciją situacijų panašumas, be kita ko, konstatuojamas ir vertinamas atsižvelgiant į akto, kuriame nustatytas nagrinėjamas skirtumas, objektą ir tikslą; be to, reikia atsižvelgti į srities, kuriai nagrinėjamas aktas priklauso, principus ir tikslus ( 41 ).
1.

Ar ne pelno švietimo įstaiga, kuri, taikydama paskolos grąžinimo dalimis be palūkanų planą, siūlo suteikti studentams paskolą, kad šie galėtų sumokėti registracijos mokesčius ir studijų kelionių išlaidas, laikoma veikiančia kaip „pardavėja ar tiekėja“, kaip tai suprantama pagal Direktyvą 93/13/EEB ( 2 )? Be to, ar tokiomis aplinkybėmis, kuriomis suinteresuotasis studentas aktyviai nedalyvavo paskesniame procese, kuriame siekta susigrąžinti skolą su palūkanomis ir gauti žalos atlyginimą, nacionalinis teismas privalo ex officio išnagrinėti, ar sutarčiai taikoma ta direktyva?
41.

Be to, siekiama mokestį sieti su konkrečiu ekonominiu pajėgumu, „kurį tam tikri prekybos centrai įgyja dėl to, kad įsikuria dideliame plote, o ši aplinkybė turi lemiamą įtaką jų užimamai dominuojančiai padėčiai sektoriuje“, ir jį išnaudoti. Į klausimą, ar skirtingas ekonominis pajėgumas (taigi skirtingos galimybės prisiimti finansinę naštą) taip pat gali būti laikomas pagrindinės laisvės apribojimo pateisinimo pagrindu, kiek žinau, Teisingumo Teismas kol kas neturėjo atsakyti. Vis dėlto nenorėčiau atmesti to, kad, kaip yra progresinio tarifo atveju, skirtingas ekonominis pajėgumas taip pat galėtų būti skirtingo vertinimo mokesčių teisės aspektu pateisinimo pagrindas ( 29 ).
Galiausiai Direktyvos 86/653 17 straipsnyje numatyto kompensavimo mechanizmo taikymas nuo pat bandomojo laikotarpio pradžios nereiškia, kad komercinio atstovavimo santykis niekada negalėtų būti nutrauktas nemokant kompensacijos ir kad dėl to būtų nepakankamai atsižvelgta į atstovaujamojo interesus. Iš tiesų Direktyvos 86/653 17 straipsnio 2 dalies a punkte imperatyviai ir be išankstinių išimčių nustatyta finansinė kompensacija, tačiau „jei ir tik tiek, kiek“ prekybos agento veikla lėmė esminį atstovaujamojo verslo santykių plėtrą, kuri turės poveikį pasibaigus komercinio atstovavimo sutarčiai. Be to, kompensacijos mokėjimas turi būti teisingas, atsižvelgiant į visas aplinkybes ( 28 ). Šiuo atžvilgiu reikia pažymėti, kaip tai jau buvau padaręs šios išvados 26 punkte, kad kompensacijos mechanizmas yra atlyginamojo pobūdžio ir pagrįstas prekybos agento rezultatais. Todėl jeigu remiantis šiais kriterijais kompensacija turi būti suteikta, to, kad sutartis buvo nutraukta per bandomąjį laikotarpį, nepakanka, kad kompensacija būtų nemokama. Galiausiai sutarties nutraukimas per bandomąjį laikotarpį gali turėti tokį patį poveikį kaip ir neterminuotos sutarties nutraukimas, t. y. sukelti ekonominę žalą. Kita vertus, jeigu Direktyvos 86/653 17 straipsnio 2 ir 3 dalyse nurodytos sąlygos nėra įvykdytos, jokia kompensacija prekybos agentui nėra mokėtina, neatsižvelgiant į tai, ar sutartis nutraukta per bandomąjį laikotarpį, ar ne. Tokia išvada darytina taip pat remiantis tuo, kad kompensacijos mechanizmu siekiama ne nubausti dėl sutarties nutraukimo, o atsilyginti agentui už suteiktas paslaugas, kurios dar turės poveikį atstovaujamojo ateities verslo sandoriams.
24.

Iš pirmojoje instancijoje pareikšto ieškinio matyti, kad įteikus ginčijamą sprendimą apeliantas, vadovaudamasis Įgyvendinimo taisyklių 72 straipsniu, šį sprendimą iš pradžių apskundė kvestoriams, vėliau – Biurui. Be to, ieškinyje apeliantas nurodė, kad jo skundas buvo pateiktas per nustatytą terminą ir kad 2015 m. rugsėjo 10 d. iš Parlamento gautu elektroniniu laišku jam buvo pranešta apie atmestą skundą.
35.

Be to, Teisingumo Teismas iš specialiųjų draudimo byloms taikomų jurisdikcijos nustatymo taisyklių taikymo srities pašalino su „perdraudimu“ susijusias bylas, nes perdraudimas nepaminėtas nuostatose, kurios vėliau sudarė Reglamento Nr. 44/2001 II skyriaus 3 skirsnį. Tačiau Teisingumo Teismas šios išimties taikymo sritį taip pat apribojo dviejų perdraudimo sektoriuje veikiančių profesionalų santykiais. Jis konstatavo, kad su draudimu susijusios jurisdikcijos nustatymo taisyklės „visiškai taikytinos tais atvejais, kai pagal [taikytiną teisę] draudėjas, apdraustasis arba draudimo sutartyje nurodytas naudos gavėjas gali pasirinkti tiesiogiai kreiptis į draudiko perdraudiką, kad įgyvendintų toje sutartyje numatytas teises to perdraudiko atžvilgiu“, nes tokia šalis perdraudiko atžvilgiu būtų laikoma silpnesniąja šalimi ( 14 ).
39.

Trečiuoju prejudiciniu klausimu prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas siekia gauti paaiškinimų dėl ieškovės pateiktiems papildomiems reikalavimams taikytinos teisės. Šis teismas remiasi prielaida, kad šiems reikalavimams taikytinas reglamentas „Roma II“, tačiau, mano manymu, norint išsiaiškinti, kokia teisė taikytina šiems reikalavimams, iš pradžių reikia nustatyti, koks yra šių reikalavimų pobūdis. Be to, į šį aspektą buvo atkreiptas dėmesys per teismo posėdį, pirmiausia teisėjo pranešėjo pateiktuose klausimuose. Iš atsakymų, kuriuos per šį posėdį pateikė pagrindinės bylos šalys, matyti, kad jos mano, jog minėtiems reikalavimams taikytinas Reglamento Nr. 6/2002 89 straipsnio 1 dalies d punktas, kuriuo daroma nuoroda į reglamentą „Roma II“.
42.

Taigi nagrinėjama elektrinė naudoja nuotekas, kurios kitu atveju būtų tik išleidžiamos; taip papildomas jų panaudojimas elektros gamybai yra naudingas aplinkos apsaugos požiūriu. Be to, galima teigti, kad taip vykdoma „švarios“ elektros energijos gamyba tam tikra prasme kompensuoja galimą žalą aplinkai, kuri gali būti padaroma dėl to, kokiu būdu buvo gautas vanduo, arba dėl to, kad buvo pastatytas dirbtinis vandentakis.
18)

Pagrindiniai suinteresuotieji subjektai, pvz., ITS paslaugų teikėjai, ITS naudotojų asociacijos, transporto ir įrenginių operatoriai, gamybos pramonės atstovai, socialiniai partneriai, profesinės asociacijos ir vietos valdžios institucijos, turėtų turėti galimybę patarti Komisijai su ITS diegimu Sąjungoje susijusiais komerciniais ir techniniais klausimais. Šiuo tikslu Komisija, užtikrindama glaudų bendradarbiavimą su suinteresuotaisiais subjektais ir valstybėmis narėmis, turėtų sudaryti ITS patariamąją grupę. <…>“
80.

Direktyvos 2001/23 3 straipsnio 3 dalyje valstybėms narėms suteikiama galimybė dėl perėmėjo interesų apriboti laikotarpį, per kurį jam būtų privalomos perdavimo metu galiojusioje kolektyvinėje sutartyje numatytos darbo sąlygos, tačiau šis laikotarpis turi būti ne trumpesnis nei vieni metai. Be to, ši nuostata atspindi Sąjungos teisės aktų leidėjo siektą atitinkamų perėmėjo ir darbuotojų interesų pusiausvyrą perduodant įmonę.
70.

Atrodo, kad taip nutiko šiuo atveju. Pasak prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo, plomba nuo prekių nuimta 2009 m. birželio 11 d., iškraunant jas Hamburgo laisvojoje zonoje. To paties mėnesio 15 d. jos buvo sukrautos į konteinerį ir pakrautos į laivą, kuris kitą dieną išplaukė iš Hamburgo laisvojo uosto ( 17 ). Hessisches Finanzgericht (Heseno finansų teismas) nuomone, per šį laikotarpį „nėra išleidimo į valstybės narės, kurios teritorijai priklauso laisvoji zona, rinką. Taip yra dėl to, kad prekės, neteisėtai paimtos iš muitinės priežiūros, pirmiausia buvo paliktos laisvojoje zonoje ir nebuvo nei išleistos vartoti viduje, nei suvartotos ar sunaudotos, o tokie sandoriai pagal UStG 1 straipsnio 3 dalį, esant tam tikroms aplinkybėms, laikytini nacionalinėje teritorijoje vykdomais sandoriais“ ( 18 ).
75.

Be to, tai, kad valstybės narės neįpareigojamos imtis veiksmų ne pagal minimalaus suderinimo ribą, nereiškia, jog jos negali to daryti. Pirmiausia valstybėms narėms tikrai nedraudžiama numatyti išsamesnių teisių gynimo priemonių, įskaitant savarankišką ir neatidėliotiną teisminę parengiamųjų aktų, kurie gali būti priimti per sutarties sudarymo procedūrą, peržiūrą, jeigu jos to nori.
75.

Be to, yra keletas pragmatinių prieštaravimų požiūriui „leidžiama viskas, kas nėra uždrausta“. Pirma, nėra akivaizdu, kad valdžios institucija visada turi geriausias galimybes surinkti visą mokslo informaciją, būtiną išsamiam rizikos vertinimui atlikti ( 27 ). Be to, bent jau kai kuriais atvejais atrodo logiška, kad ekonominį suinteresuotumą prekiauti tam tikru produktu turinti įmonė (priešingai nei visuomenė) turėtų prisidėti prie informacijos rinkimo ( 28 ).
24.

Direktyvos 16 straipsnyje numatyta žymėjimo atitikties ženklu CE sistema atspindi abu šiuos tikslus. Viena vertus, prietaisai, kurie laikomi atitinkančiais I priede nurodytus esminius reikalavimus, pateikiant į rinką turi būti su atitikties ženklu CE. Per abi atitikties įvertinimo procedūras, apie kurias kalbama šioje nuostatoje, dalyvauja notifikuotoji įstaiga. Be to, per jas nagrinėjamos etiketės ir naudojimo instrukcijos ( 12 ).
49.

Be to, kalbant apie apribojimo ilgalaikio ar neilgalaikio pobūdžio įrodymą, Prancūzijos vyriausybė pažymi, kad prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas M. Daouidi nedarbingumo būklę aiškiai kvalifikuoja kaip „laikiną“, o tai lyg ir įrodo, kad, nors jis laiko šio asmens būklę būtent tokia ir nesusijusia su motyvais, pateisinančiais darbdavio sprendimą atleisti jį iš darbo, ši nedarbingumo būklė prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiam teismui nerodo tikrai ilgalaikio pobūdžio. Vis dėlto manau, jog aplinkybė, kad nedarbingumas pirmiausia buvo laikomas „laikinu“, nekliudo vėliau, remiantis medicinine informacija, laikyti jos ilgalaike. Be to, mano nuomone, situacijos kvalifikavimas kaip patenkančios į sąvoką „negalia“, kaip tai suprantama pagal Direktyvą 2000/78, neturi priklausyti nuo „laikinos negalios“ kvalifikavimo pagal nacionalinę teisę, kuri buvo taikoma ieškovui pagrindinėje byloje. Taip pat pažymiu, jog iš penktojo klausimo formuluotės matyti, kad M. Daouidi laikinasis nedarbingumas yra „neapibrėžtos trukmės“.
23.

Tačiau net jei Dokumentų įteikimo reglamento 19 straipsnio 4 dalis būtų taikoma, iš šios nuostatos nebūtų galima daryti išvados, kad atsakovas privalo vykdyti atleidimo nuo apskundimo termino praleidimo pasekmių procedūrą. Taip yra dėl to, kad 19 straipsnio 4 dalis – teisės norma, skirta asmens, kuriam įteikiami dokumentai, apsaugai ir pagal kurią jis savo nuožiūra tam tikromis aplinkybėmis gali vykdyti atleidimo nuo apskundimo termino praleidimo pasekmių procedūrą, tačiau negali būti įpareigojamas to daryti. Taigi šia teisės norma atsižvelgiama į galimą asmens, kuriam įteikiami dokumentai, interesą savo iniciatyva atnaujinti procedūrą, per kurią dokumentai buvo įteikti netinkamai, ir, atsižvelgiant į aplinkybes, siekti, kad ieškinys nebūtų tenkinamas ( 9 ). Tačiau iš Dokumentų įteikimo reglamento 19 straipsnio 4 dalies negalima daryti sisteminės išvados, kad atsakovui pagal Reglamento (EB) Nr. 44/2001 34 straipsnio 2 punktą atsiranda pareiga vykdyti tokią atleidimo nuo apskundimo termino praleidimo pasekmių procedūrą arba priešingu atveju sutikti su sprendimo paskelbimu vykdytinu.