Laikina versija

GENERALINĖS ADVOKATĖS

JULIANE KOKOTT IŠVADA,

pateikta 2022 m. liepos 14 d.( )

Byla C‑201/19 P

Servier SAS,

Servier Laboratories Ltd,

Les Laboratoires Servier SAS

prieš

Europos Komisiją

„Apeliacinis skundas – Konkurencija – Karteliai – Širdies ir kraujagyslių ligoms gydyti skirto vaisto „Perindopril“ rinka – Patentuoto originalaus vaisto gamintojos ir generinių vaistų bendrovių sudaryti susitarimai dėl taikaus ginčų dėl patentų sprendimo – Potenciali konkurencija – Konkurencijos ribojimas dėl tikslo – Pažeidimo trukmė – Vieno pažeidimo sąvoka – Baudos“





Turinys





I. Įvadas

II. Ginčo aplinkybės

A. Faktinės aplinkybės

1. Su šia byla susiję ūkio subjektai

2. Produktas ir nagrinėjami patentai

3. Ginčai dėl perindoprilio patentų ir naujų generinių perindoprilio versijų išleidimas

a) Ginčai EPT

b) Ginčai nacionaliniuose teismuose

4. Su šia byla susiję susitarimai dėl taikaus ginčų dėl patento sprendimo, kuriuos „Servier“ sudarė su generinių vaistų bendrovėmis

a) Su „Niche/Unichem“ ir „Matrix“ sudaryti susitarimai

b) Su „Teva“ sudarytas susitarimas

c) Su „Lupin“ sudarytas susitarimas

B. Ginčijamas sprendimas

C. Skundžiamas sprendimas

III. Procesas Teisingumo Teisme ir šalių reikalavimai

IV. Vertinimas

A. Dėl konstatuoto pažeidimo

1. „Servier“ argumentų struktūra ir priimtinumas

2. Dėl potencialios konkurencijos (antrasis pagrindas ir trečiojo, ketvirtojo ir penktojo pagrindų pirmos dalys)

a) Dėl patentų taikymo srities nagrinėjant potencialią konkurenciją

b) Dėl generinių vaistų bendrovių realių ir konkrečių galimybių patekti į rinką, nepaisant kliūčių, analizės

1) Dėl susitarimo dėl potencialių į rinką ateinančių subjektų išstūmimo buvimo

2) Dėl generinių vaistų bendrovių atliktų parengiamųjų veiksmų ir ketinimo įveikti kliūtis

3) Dėl daugelio kliūčių buvimo

c) Dėl įrodinėjimo pareigos paskirstymo

d) Dėl papildomų argumentų dėl kiekvienos dalyvavusios generinių vaistų bendrovės

1) „Niche/Unichem“ ir „Matrix“

2) „Teva“

3) „Lupin“

e) Išvada

3. Dėl susitarimų kvalifikavimo kaip konkurencijos ribojimo dėl tikslo (pirmasis pagrindas ir trečiojo, ketvirtojo ir penktojo pagrindų antros dalys)

a) Dėl patirties ir „nesunkiai nustatomo“ konkurencijos ribojimo

b) Dėl mokėjimų ir tariamo susitarimų „teigiamo“ ar „dvejopo“ poveikio

1) Dėl mokėjimų

2) Dėl tariamo susitarimų „teigiamo“ ar „dvejopo“ poveikio

c) Dėl nagrinėjamų susitarimų tikslo riboti konkurenciją analizės

1) Dėl „Niche/Unichem“ ir „Matrix“ susitarimų

2) Dėl „Teva“ susitarimo

i) Dėl „Teva“ susitarimo tikslų ir tariamo „dvejopo“ poveikio

– Dėl tariamo „dvejopo“ ar „konkurencijai naudingo“ poveikio

– Dėl tariamo „Teva“ susitarimo sąlygų nežalingumo

ii) Dėl mokėjimų

3) „Lupin“ susitarimas

i) Dėl mokėjimo

ii) Dėl „Lupin“ susitarimo sąlygų

d) Išvada

4. Dėl pažeidimo, padaryto dėl „Lupin“ susitarimo, pabaigos datos (penktojo pagrindo trečia dalis)

5. Dėl „Niche“ susitarimo ir „Matrix“ susitarimo kvalifikavimo kaip atskirų pažeidimų (šeštasis pagrindas)

B. Dėl baudų

1. Dėl „Servier“ nurodytų teisės klaidų, susijusių su baudomis (septintasis pagrindas)

a) Dėl principo, pagal kurį nėra nusikaltimų ir bausmių be įstatymo

b) Dėl proporcingumo principo ir pažeidimų sunkumo vertinimo

2. Dėl „Servier“ skirtos baudos už „Lupin“ susitarimą (penktojo pagrindo trečia dalis)

3. Išvada dėl baudų

C. Tarpinė išvada

V. Dėl bylinėjimosi išlaidų

VI. Išvada





I. Įvadas

1. Po bylų Generics (UK) ir kt.( ) ir Lundbeck / Komisija( ) šioje byloje, kurioje nagrinėjamas apeliacinis skundas yra vienas iš devynių apeliacinių skundų, pateiktų dėl aštuonių Bendrojo Teismo sprendimų( ), grupės, vėl keliamas klausimas dėl originalių vaistų gamintojos, šiuo atveju Servier, ir generinių vaistų bendrovių sudarytų kelių susitarimų dėl taikaus ginčų dėl patentų sprendimo vertinimo pagal Sąjungos konkurencijos teisę.

2. Kaip ir bylose Generics (UK) ir kt. ir Lundbeck / Komisija, šie susitarimai sudaryti susiklosčius tokiai situacijai, kai nagrinėjamos vaisto veikliosios medžiagos, šiuo atveju perindoprilio, patentas jau buvo viešas, o Servier dar turėjo vadinamuosius antrinius tam tikrų šio vaisto gamybos procesų patentus.

3. Iš esmės dėl ginčijamų susitarimų generinių vaistų bendrovės, norėjusios patekti į rinką su to vaisto generinėmis versijomis, įsipareigojo pavėlinti savo atėjimą mainais už Servier perduotą vertę.

4. Ginčijamame sprendime( ) Komisija nusprendė, pirma, kad Servier sudaryti nagrinėjami susitarimai su Niche/Unichem, Matrix, Teva, Krka ir Lupin yra konkurencijos ribojimas dėl tikslo ir dėl poveikio, todėl jais pažeidžiamas SESV 101 straipsnis.

5. Antra, ji nusprendė, kad jų sudarymas kartu su kitais veiksmais, pavyzdžiui, tuo, kad Servier įsigijo perindoprilio veikliosios farmakologinės medžiagos (VFM) gamybos technologijas, yra Servier strategija, kuria siekiama pavėlinti generinį perindoprilį gaminančių bendrovių atėjimą į šio vaisto rinką, kurioje Servier užėmė dominuojančią padėtį. Todėl Komisija už šiuos veiksmus skyrė sankcijas pagal SESV 102 straipsnį kaip už piktnaudžiavimą dominuojančia padėtimi.

6. Skundžiamame sprendime, kaip ir kituose atitinkamos grupės bylų sprendimuose, Bendrasis Teismas patvirtino Komisijos analizę, pateiktą dėl Servier sudarytų susitarimų su Niche/Unichem, Matrix, Teva ir Lupin konkurenciją dėl tikslo ribojančio pobūdžio. Dėl šių Bendrojo Teismo išvadų Servier pateikė šį apeliacinį skundą, laikomą „modeline“ byla, o tos generinių vaistų bendrovės atitinkamai pateikė savo apeliacinius skundus dėl su jomis susijusių Bendrojo Teismo spendimų.

7. Tačiau Bendrasis Teismas panaikino ginčijamą sprendimą tiek, kiek jis susijęs su Servier susitarimų su Krka kvalifikavimu kaip konkurencijos ribojimo dėl tikslo ir poveikio, taip pat dėl konstatuoto Servier piktnaudžiavimo dominuojančia padėtimi, nes apibrėždama atitinkamą rinką Komisija padarė klaidų.

8. Šį Bendrojo Teismo sprendimą panaikinti Komisija skundžia byloje Komisija / Servier ir kt. (C‑176/19 P), kurioje šiandien taip pat teikiu išvadą, taip pat byloje Komisija / Krka (C‑151/19 P). Šiose bylose keliami nauji klausimai dėl licencinės sutarties, sudarytos tuo pačiu metu kaip susitarimas dėl taikaus ginčų dėl patento sprendimo, kvalifikavimo kaip konkurencijos ribojimo dėl tikslo, tokios sutarties kvalifikavimo kaip konkurencijos ribojimo dėl poveikio ir atitinkamos rinkos apibrėžimo farmacijos srityje.

9. Tačiau iš esmės šioje byloje keliami bylose Generics (UK) ir kt. ir Lundbeck / Komisija jau nagrinėti klausimai, todėl jose nurodytus principus reikia taikyti šios bylos aplinkybėmis.

II. Ginčo aplinkybės

A. Faktinės aplinkybės

10. Skundžiamo sprendimo 1–73 punktuose Bendrasis Teismas nurodė ginčo aplinkybes, kurias, kiek to reikia šiame apeliaciniame procese, galima apibendrinti kaip nurodyta toliau.

1. Su šia byla susiję ūkio subjektai

11. Servier grupė, kurią sudaro visų pirma Servier SAS, Prancūzijoje įsteigta šios grupės patronuojančioji bendrovė, Laboratoires Servier SAS ir Servier Laboratories Ltd (toliau kartu – Servier arba apeliantės), apima pasaulinio lygio farmacijos bendroves. Laboratoires Servier yra Prancūzijos farmacijos bendrovė, kurianti originalius vaistus, be kita ko, skirtus širdies ir kraujagyslių ligoms gydyti( ). Biogaran yra 100 % valdoma Laboratoires Servier patronuojamoji bendrovė, atsakinga už generinius vaistus( ).

12. Niche Generics Ltd (toliau – Niche) yra generinių farmacijos produktų pateikimo rinkai ir tiekimo srityje veikianti įmonė, kurios iš pradžių 60 % kapitalo, paskui nuo 2006 m. 100 % kapitalo valdė Indijos farmacijos bendrovė Unichem Laboratories Ltd, veikianti VFM ir galutinių produktų tyrimų ir gamybos srityje (toliau – Unichem) (toliau kartu – Niche/Unichem)( ).

13. Matrix Laboratories Ltd (toliau – Matrix) – daugiausia generinių vaistų bendrovėms skirtas VFM kurianti, gaminanti ir jomis prekiaujanti Indijos bendrovė. Mylan Inc., kelis kartus įsigijusi akcijų, nuo 2011 m. valdo 97 %–98 % Matrix, nuo 2011 m. spalio 5 d. pervadintos Mylan Laboratories Ltd, kapitalo( ).

14. Teva Pharmaceutical Industries Ltd yra tarptautinė farmacijos bendrovė, kurianti, gaminanti ir parduodanti generinius vaistus ir VFM, skirtus jos pačios farmacijos produktams ir kitoms bendrovėms. Teva UK Ltd yra patronuojamoji bendrovė, 100 % valdoma Teva Pharmaceuticals Europe BV, kuri pati yra 100 % valdoma Teva Pharmaceutical Industries (toliau kartu – Teva). Teva yra viena didžiausių pasaulinio masto farmacijos grupių, veikianti generinių vaistų sektoriuje. 2006 m. sausio 26 d. Teva susijungė su Ivax Europe (toliau – Ivax), tarptautine generinius vaistus gaminančia farmacijos bendrove, taip tapusia 100 % valdoma Teva patronuojamąja bendrove( ).

15. Lupin Ltd – Indijoje registruota Lupin grupę sudarančių bendrovių, be kita ko, Lupin (Europe) Limited, patronuojančioji bendrovė, daugiausia prekiaujanti VFM ir Lupin galutiniais produktais, taip pat ji teikia licencijas siekiant gauti leidimą pateikti rinkai (LPR) Lupin produktus ir verstis tiesiogine nedidelės apimties galutinių Lupin (toliau kartu – Lupin) produktų prekyba Jungtinėje Karalystėje( ).

2. Produktas ir nagrinėjami patentai

16. Servier sukūrė perindoprilį – vaistą, naudojamą širdies ir kraujagyslių medicinoje, iš esmės skirtą padidėjusiam kraujospūdžiui ir širdies nepakankamumui gydyti. Perindoprilio VFM yra druskos pavidalo. Iš pradžių naudojama druska buvo erbuminas (arba tret-butilaminas), kuris yra kristalinio pavidalo dėl Servier taikomo jo sintezės metodo( ).

17. Perindoprilio molekulės patentas EP0049658 Europos patentų tarnyboje (EPT) užregistruotas 1981 m. rugsėjo 29 d. Šio patento galiojimas turėjo baigtis 2001 m. rugsėjo 29 d., tačiau jo apsauga pratęsta keliose Europos Sąjungos valstybėse narėse, kaip antai Jungtinėje Karalystėje, iki 2003 m. birželio 22 d.( ) Prancūzijoje šio patento apsaugos galiojimas buvo pratęstas iki 2005 m. kovo 22 d., o Italijoje – iki 2009 m. vasario 13 d.( ) LPR perindoprilio erbumino tabletėms (2 ir 4 mg), skirtoms padidėjusiam kraujospūdžiui gydyti, Europoje išduotas 1988 m. ir 1989 m.( )

18. Užregistravusi molekulės patentą Servier EPT užregistravo kelis patentus dėl perindoprilio gamybos metodų. Šioje byloje reikšmingi būtent patentai EP0308339, EP0308340 ir EP0308341 (toliau atitinkamai – patentas 339, patentas 340 ir patentas 341), užregistruoti 1988 m., kurių galiojimas turėjo baigtis 2008 m., ir ypač patentas EP1296947 (vadinamasis alfa patentas, toliau – patentas 947), užregistruotas 2001 m. Patentas 947 apėmė perindoprilio erbumino alfa kristalinį pavidalą ir jo gamybos metodus ir buvo išduotas 2004 m. vasario 4 d.( )

19. Servier taip pat pateikė nacionalines patentų paraiškas keliose Sąjungos valstybėse narėse, pavyzdžiui, Bulgarijoje, Čekijos Respublikoje, Estijoje, Vengrijoje, Lenkijoje ir Slovakijoje. Taigi patentai buvo išduoti 2006 m. gegužės 16 d. Bulgarijoje, 2006 m. rugpjūčio 17 d. Vengrijoje, 2007 m. sausio 23 d. Čekijos Respublikoje, 2007 m. balandžio 23 d. Slovakijoje ir 2010 m. kovo 24 d. Lenkijoje. Iš esmės šie patentai atitiko EPT užregistruotus patentus( ).

20. Nuo 2002 m. Servier kūrė antros kartos perindoprilį, gaminamą iš kitos druskos, t. y. iš arginino, dėl kurio pateikė patento paraišką (EP1354873B) 2003 m. vasario 17 d. Šis patentas išduotas 2004 m. liepos 17 d., jo apsauga buvo nustatyta iki 2023 m. vasario 17 d. Perindoprilio arginino įvedimas į Sąjungos rinkas pradėtas 2006 m. Šis gaminys yra generinė versija, biologiškai ekvivalentiška pirmosios kartos gaminiui, bet parduodamas kitokiomis dozėmis dėl kitokios naujosios druskos molekulinės masės( ). Prancūzijoje LPR perindoprilio argininui išduotas 2004 m., paskui buvo jis leidžiamas pagal tarpusavio pripažinimo procedūrą kitose valstybėse narėse( ).

3. Ginčai dėl perindoprilio patentų ir naujų generinių perindoprilio versijų išleidimas

21. Nuo 2003 m. iki 2009 m. Servier dalyvavo visuose ginčuose dėl perindoprilio tiek EPT, tiek nacionaliniuose teismuose. Iš esmės tai buvo prašymai nustatyti įpareigojimus ir su patentu 947 susiję procesai, Servier pradėti įvairiose valstybėse narėse prieš daugybę generinių vaistų bendrovių, besirengiančių pateikti rinkai generinę perindoprilio versiją( ).

a) Ginčai EPT

22. Iš pradžių dešimt generinių vaistų bendrovių, tarp jų Niche, Teva ir Lupin, 2004 m. pareiškė protestą EPT dėl patento 947, kad jis būtų atšauktas visas, ir pateikė motyvus, grindžiamus naujumo ir išradimo lygio nebuvimu, taip pat nepakankamu išradimo aprašymu( ).

23. 2006 m. liepos 27 d. EPT Protestų skyrius patvirtino patento 947 galiojimą padarius nedidelių pradinių Servier reikalavimų pakeitimų (toliau – 2006 m. liepos 27 d. EPT sprendimas). Dėl šio sprendimo devynios bendrovės pareiškė apeliaciją, bet Krka ir Lupin atšaukė savo apeliacijas atitinkamai 2007 m. sausio 11 d. ir vasario 5 d., sudariusios susitarimus su Servier. 2009 m. gegužės 6 d. sprendimu EPT techninė apeliacinė taryba panaikino 2006 m. liepos 27 d. EPT sprendimą ir atšaukė patentą 947 (toliau – 2009 m. gegužės 6 d. EPT sprendimas). Servier pateiktas prašymas peržiūrėti šį sprendimą buvo atmestas 2010 m. kovo 19 d.( )

b) Ginčai nacionaliniuose teismuose

24. Generinių vaistų bendrovės taip pat ginčijo patento 947 galiojimą tam tikrų valstybių narių teismuose, o Servier pateikė prašymus nustatyti laikinus įpareigojimus, kai kurie iš jų buvo patenkinti( ). Vis dėlto dauguma šių ginčų buvo išspręsti prieš priimant galutinį sprendimą dėl patento 947 galiojimo, nes Servier ir generinių vaistų bendrovės sudarė susitarimus dėl taikaus ginčų sprendimo.

25. Vis dėlto šiomis aplinkybėmis reikia nurodyti du Servier ginčus su Apotex, vienintele generinių vaistų bendrove, su kuria kilo Servier ginčai Jungtinėje Karalystėje ir su kuria Servier nesudarė susitarimo dėl taikaus ginčų sprendimo. Taigi šių ginčų, kurių vienas buvo nagrinėjamas Jungtinėje Karalystėje, o kitas – Nyderlanduose, nenutraukė sudaryti susitarimai dėl taikaus ginčų sprendimo ir paskui patentas 947 buvo pripažintas negaliojančiu.

26. Pirma, 2006 m. rugpjūčio 1 d. Servier kreipėsi į High Court of Justice (England & Wales), Chancery Division (patents court) (Aukštasis Teisingumo Teismas (Anglija ir Velsas), Kanclerio skyrius (Patentų kolegija)), pareikšdama ieškinį dėl patento 947 suteikiamų teisių pažeidimo Apotex, Jungtinėje Karalystėje „rizikingai“ pateikusiai rinkai generinę perindoprilio versiją, ir 2006 m. rugpjūčio 8 d. buvo nustatytas laikinas įpareigojimas. Vis dėlto Apotex pareiškė priešpriešinį ieškinį dėl to patento panaikinimo ir 2007 m. liepos 6 d. patentas 947 buvo pripažintas negaliojančiu, įpareigojimas buvo panaikintas ir Apotex atėjo į rinką su generiniu perindopriliu, taip Jungtinėje Karalystėje buvo atverta rinka generiniams vaistams. 2008 m. gegužės 9 d. apeliacinė instancija paliko galioti sprendimą dėl patento 947 negaliojimo( ).

27. Antra, 2007 m. lapkričio 13 d. Katwijk Farma, Apotex patronuojamoji bendrovė, Nyderlandų teisme pareiškė ieškinį dėl Nyderlanduose patvirtinto patento 947 panaikinimo ir 2007 m. gruodžio 13 d. išleido savo generinį perindoprilį, Servier prašymas nustatyti laikiną įpareigojimą buvo atmestas. 2008 m. birželio 11 d. Nyderlandų teismas, išnagrinėjęs tuo pačiu metu Pharmachemie, Teva patronuojamosios bendrovės, pareikštą ieškinį, panaikino patento 947 galiojimą Nyderlanduose( ).

28. Nuo 2008 m. gegužės mėn. kita generinių vaistų bendrovė Sandoz išleido savo generinį perindoprilį keliose valstybėse narėse( ).

4. Su šia byla susiję susitarimai dėl taikaus ginčų dėl patento sprendimo, kuriuos „Servier“ sudarė su generinių vaistų bendrovėmis

29. Nuo 2005 m. iki 2007 m. Servier sudarė susitarimus dėl taikaus ginčų sprendimo su generinių vaistų bendrovėmis Niche/Unichem, Matrix, Teva, Krka ir Lupin. Nagrinėjant šį apeliacinį skundą aktualūs Servier sudaryti susitarimai su Niche/Unichem, Matrix, Teva ir Lupin.

a) Su „Niche/Unichem“ ir „Matrix“ sudaryti susitarimai

30. Niche/Unichem ir Matrix bendradarbiavo kurdamos generinę perindoprilio versiją. Matrix tiekė VFM, o Niche/Unichem buvo atsakinga už LPR gavimą ir galutinio gaminio platinimą( ).

31. Be Niche protesto procedūros EPT( ), nuo 2004 m. birželio 25 d. High Court of Justice (England & Wales), Chancery Division (patents court) (Aukštasis Teisingumo Teismas (Anglija ir Velsas), Kanclerio skyrius (Patentų kolegija), Jungtinė Karalystė) nagrinėjo Servier ir Niche ginčą dėl patentų 339, 340, 341 ir 947. Toje byloje posėdis buvo paskirtas 2005 m. vasario 7 d. ir 8 d. Matrix buvo įtraukta į tą bylą dėl pateiktų parodymų, bet atskiras teismo procesas dėl jos ginčo su Servier nevyko( ).

32. 2005 m. vasario 8 d. Servier sudarė du susitarimus dėl taikaus ginčų sprendimo su Niche/Unichem (toliau – Niche susitarimas) ir su Matrix (toliau – Matrix susitarimas). Tą pačią dieną Niche sudarė licencinę ir tiekimo sutartį su Biogaran, 100 % Laboratoires Servier valdoma patronuojamąja bendrove.

33. Servier sudaryti susitarimai su Niche/Unichem ir Matrix galiojo visose šalyse, kuriose egzistavo patentai 339, 340, 341 ir 947, išskyrus viena valstybę, kuri nėra Europos ekonominės erdvės (EEE) narė, kiek tai susiję su Matrix susitarimu. Trumpai tariant, juose buvo numatyta( ), kad Niche/Unichem ir Matrix negamins ar netieks perindoprilio, kurį Servier laikė pažeidžiančiu jos patentus, ir neginčys Servier patentų.

34. Mainais už tai Servier įsipareigojo nereikšti ieškinių dėl patento pažeidimo bendrovėms Niche/Unichem ir Matrix, taip pat sumokėti Niche/Unichem ir Matrix po 11,8 mln. svarų sterlingų (GBP). Be to, pagal Biogaran susitarimą Niche įsipareigojo perduoti Biogaran trijų vaistų bylas, reikalingas LPR gauti, o dėl vieno iš tų vaistų Prancūzijoje galiojančiam LPR gauti. Už tai Biogaran turėjo sumokėti Niche negrąžinamą 2,5 mln. GBP sumą, net jeigu Biogaran negautų LPR.

b) Su „Teva“ sudarytas susitarimas

35. Be Teva protesto EPT( ), nuo 2005 m. rugpjūčio 9 d. Servier ir Ivax Jungtinėje Karalystėje ginčijosi dėl patento 947, tačiau jos nusprendė sustabdyti procedūrą, kol bus priimtas galutinis EPT sprendimas dėl protesto procedūros. 2007 m. rugpjūčio 15 d. Pharmachemie, Teva patronuojamoji bendrovė, pateikė prašymą atšaukti patentą 947, patvirtintą Nyderlanduose, jis buvo patenkintas 2008 m. birželio 11 d.( )

36. 2006 m. birželio 13 d. Servier ir Teva sudarė susitarimą dėl taikaus ginčų sprendimo, taikomą tik Jungtinėje Karalystėje (toliau – Teva susitarimas). Šis susitarimas buvo sudarytas trejiems metams ir galėjo būti atnaujintas papildomam dvejų metų laikotarpiui.

37. Pagal tą susitarimą Teva įsipareigojo pirkti tik iš Servier perindoprilio erbuminą, skirtą platinimui Jungtinėje Karalystėje trejų metų laikotarpį. Mainais už Servier mokėtiną 5 mln. GBP sumą Teva įsipareigojo neprekiauti generiniu perindopriliu (išskyrus tą, kurį tiekia Servier) ir neginčyti Servier patentų Jungtinėje Karalystėje, nors neprarado teisės dėl ginčijamų patentų tęsti protesto procedūros EPT. Be to, Servier ir Teva susitarė dėl fiksuotos išmokos Teva, jeigu nuo 2006 m. rugpjūčio 1 d. nebūtų tiekiamas perindoprilis, o Teva šiuo atveju neturėjo teisės nutraukti susitarimo dėl taikaus ginčų sprendimo. Po to, kai buvo priimtas 2006 m. liepos 27 d. EPT sprendimas, kuriuo patvirtintas patento 947 galiojimas, ir 2006 m. rugpjūčio 8 d. High Court of Justice (England & Wales), Chancery Division (patents court) (Aukštasis Teisingumo Teismas (Anglija ir Velsas), Kanclerio skyrius (Patentų kolegija)) nustatė įpareigojimą Apotex( ), Servier pasinaudojo sąlyga dėl fiksuotos išmokos ir taip per 11 mėnesių Teva iš Servier gavo 5,5 mln. GBP sumą už tai, kad nebuvo tiekiamas perindoprilis. Taigi pagal šį susitarimą dėl taikaus ginčų sprendimo Servier iš viso sumokėjo Teva 10,5 mln. GBP( ).

38. 2007 m. vasario 23 d. Servier ir Teva sudarė Teva susitarimo priedą, patvirtinantį veiksmingą išimtinio pirkimo pareigos vykdymą nustatant datą, nuo kurios Teva galėjo pradėti platinti Servier tiekiamą generinį perindoprilį. Šią datą turėjo nustatyti arba vienašališkai Servier, arba ji turėjo sutapti su patento 947 atšaukimu ar jo galiojimo pabaiga arba data, nuo kurios Apotex pradės platinti generinį perindoprilį Jungtinėje Karalystėje po to, kai bus išspręstas ginčas su Servier( ). Galiausiai Teva atėjo į Jungtinės Karalystės rinką su Servier tiekiamu generiniu perindopriliu po to, kai 2007 m. liepos 6 d. byloje su Apotex patentas 947 buvo pripažintas negaliojančiu Jungtinėje Karalystėje( ).

c) Su „Lupin“ sudarytas susitarimas

39. Be protesto procedūros EPT( ), 2006 m. spalio 18 d. Lupin kreipėsi į Jungtinės Karalystės teismą dėl Jungtinėje Karalystėje patvirtinto patento 947 negaliojimo ir dėl prašymo pripažinti, kad tas patentas nebuvo pažeistas dėl šioje šalyje jos ketinamo parduoti generinio perindoprilio versijos( ).

40. 2007 m. sausio 30 d. Servier ir Lupin sudarė susitarimą dėl taikaus ginčų dėl patentų sprendimo, taikomą visose šalyse, išskyrus vieną šalį, ne EEE narę (toliau – Lupin susitarimas).

41. Pagal šį susitarimą Lupin įsipareigojo neprekiauti generiniu perindopriliu (kol Servier ar tretieji asmenys pateiks rinkai generinį perindoprilį arba kol nustos galioti ar bus pripažinti negaliojančiais Servier patentai) ir neginčyti tam tikrų Servier turimų patentų. Be to, susitarime buvo numatyta, jog šalys imsis „visų protingų priemonių“, kad sudarytų platinimo sutartį, pagal kurią Servier pradės tiekti perindoprilį Lupin po to, kai Servier ar tretieji asmenys pateiks rinkai generinį perindoprilį. Galiausiai toks susitarimas niekada nebuvo pasirašytas ir Lupin niekada neįėjo į perindoprilio rinką.

42. Pagal Lupin susitarimą Servier ir Lupin taip pat sudarė susitarimą dėl intelektinės nuosavybės teisių perleidimo ir licencinę sutartį. Pagal šiuos susitarimus Servier sumokėjo Lupin 40 mln. eurų už įsigytas pastarosios patentų paraiškas perindopriliui ir Lupin buvo išduoda licencija su atsakomojo suteikimo įsipareigojimais, kiek tai susiję su nupirktomis paraiškomis( ).

B. Ginčijamas sprendimas

43. 2014 m. liepos 9 d. Komisija priėmė ginčijamą sprendimą( ).

44. Kiek aktualu šiam apeliaciniam procesui, Komisija nusprendė, kad Servier sudaryti susitarimai su Niche/Unichem, Matrix, Teva ir Lupin yra konkurencijos ribojimas dėl tikslo ir dėl poveikio.

45. Be to, Komisija nusprendė, kad Servier sudaryti susitarimai su Krka taip pat yra konkurencijos ribojimas dėl tikslo ir dėl poveikio ir kad Servier pažeidė SESV 102 straipsnį, nes, įsigydama technologiją ir sudarydama susitarimus dėl taikaus ginčų sprendimo, parengė ir įgyvendino antikonkurencinę strategiją, apimančią Prancūzijos, Nyderlandų, Lenkijos ir Jungtinės Karalystės perindoprilio produktų rinką ir perindoprilio VFM technologijos rinką.

46. Todėl Komisija pripažino, kad Servier pažeidė SESV 101 ir 102 straipsnius ir už šiuos pažeidimus jai skyrė baudas.

C. Skundžiamas sprendimas

47. 2014 m. rugsėjo 21 d. Bendrojo Teismo kanceliarija gavo Servier ieškinį dėl ginčijamo sprendimo. Bendrajame Teisme Servier reikalavimus palaikė European Federation of Pharmaceutical Industries and Associations (EFPIA).

48. Skundžiamu sprendimu Bendrasis Teismas (išplėstinė kolegija) pirmiausia panaikino: 1) ginčijamo sprendimo 4 straipsnį (jame konstatuotas Servier padarytas SESV 101 straipsnio pažeidimas dėl susitarimų su Krka); 2) ginčijamo sprendimo 6 straipsnį (jame konstatuotas Servier padarytas SESV 102 straipsnio pažeidimas); ir 3) ginčijamo sprendimo 7 straipsnio 4 dalies b punktą ir 6 dalį (juose už šiuos du pažeidimus Servier skirtos baudos).

49. Antra, Bendrasis Teismas 4) sumažino 7 straipsnio 2 dalies b punkte Servier skirtos baudos dydį už to sprendimo 2 straipsnyje nurodytą Matrix susitarimą. Trečia, jis 5) atmetė likusią ieškinio dalį ir, ketvirta, 6) ir 7) nurodė Servier, Komisijai ir EFPIA padengti savo bylinėjimosi išlaidas.

III. Procesas Teisingumo Teisme ir šalių reikalavimai

50. 2019 m. vasario 28 d. Servier, palaikoma EFPIA, pateikė apeliacinį skundą dėl skundžiamo sprendimo.

51. Tuo pačiu metu kitos Bendrajame Teisme bylą pralaimėjusios ginčijamo sprendimo adresatės taip pat pateikė apeliacinius skundus dėl Bendrojo Teismo sprendimų, kuriais atmesti jų ieškiniai dėl to sprendimo, o Komisija pateikė apeliacinius skundus dėl Bendrojo Teismo panaikintų ginčijamo sprendimo dalių, susijusių su susitarimais su Krka ir SESV 102 straipsniu( ).

52. 2019 m. gegužės 22 d. dokumentu Jungtinė Karalystė paprašė leisti įstoti į šią bylą palaikyti Komisijos reikalavimų. 2019 m. birželio 16 d. sprendimu Teisingumo Teismo pirmininkas leido įstoti į bylą.

53. Servier Teisingumo Teismo prašo:

– visų pirma, atsižvelgiant į pirmąjį–penktąjį pagrindus, kuriuose neigiamas SESV 101 straipsnio pažeidimas:

– panaikinti skundžiamo sprendimo rezoliucinės dalies 4, 5 ir 6 punktus,

– panaikinti ginčijamo sprendimo 1 straipsnio b punktą, 2 straipsnio b punktą, 3 straipsnio b punktą ir 5 straipsnio b punktą ir dėl tos priežasties ginčijamo sprendimo 7 straipsnio 1 dalies b punktą, 7 straipsnio 2 dalies b punktą, 7 straipsnio 3 dalies b punktą ir 7 straipsnio 5 dalies b punktą arba grąžinti bylą Bendrajam Teismui, kad jis priimtų sprendimą dėl atitinkamų susitarimų poveikio,

– nepatenkinus pirmojo reikalavimo, atsižvelgiant į šeštąjį pagrindą:

– panaikinti skundžiamo sprendimo rezoliucinės dalies 4 ir 5 punktus, kiek juose patvirtinamos Komisijos padarytos išvados dėl atskirų pažeidimų buvimo ir kumuliatyvių baudų už Niche ir Matrix susitarimus; dėl tos priežasties panaikinti ginčijamo sprendimo 1 straipsnio b punktą, 2 straipsnio b punktą, 7 straipsnio 1 dalies b punktą ir 7 straipsnio 2 dalies b punktą,

– nepatenkinus ir šio reikalavimo:

– panaikinti skundžiamo sprendimo rezoliucinės dalies 4 ir 5 punktus, taip pat ginčijamo sprendimo 7 straipsnio 1 dalies b punktą, 7 straipsnio 2 dalies b punktą, 7 straipsnio 3 dalies b punktą ir 7 straipsnio 5 dalies b punktą, atsižvelgiant į septintojo pagrindo pirmą ir antrą dalis, kuriose ginčijamas visų baudų skyrimo principas ir dydis,

– panaikinti skundžiamo sprendimo rezoliucinės dalies 5 punktą ir ginčijamo sprendimo 5 straipsnio b punktą ir 7 straipsnio 5 dalies b punktą, atsižvelgiant į penktojo pagrindo ketvirtą dalį dėl įtariamo pažeidimo trukmės ir baudos už Servier ir Lupin sudarytą susitarimą apskaičiavimo, ir dėl tos priežasties nustatyti baudą naudojantis neribota jurisdikcija.

– Bet kuriuo atveju:

– priteisti iš Komisijos bylinėjimosi išlaidas.

54. EFPIA Teisingumo Teismo prašo:

– panaikinti skundžiamo sprendimo rezoliucinės dalies 4, 5 ir 6 punktus,

– panaikinti ginčijamo sprendimo 1 straipsnio b punktą, 2 straipsnio b punktą, 3 straipsnio b punktą ir 5 straipsnio b punktą ir dėl tos priežasties ginčijamo sprendimo 7 straipsnio 1 dalies b punktą, 7 straipsnio 2 dalies b punktą, 7 straipsnio 3 dalies b punktą ir 7 straipsnio 5 dalies b punktą arba grąžinti bylą Bendrajam Teismui, kad jis priimtų sprendimą dėl atitinkamų susitarimų poveikio, ir

– priteisti iš Komisijos bylinėjimosi apeliacinėje ir pirmojoje instancijose išlaidas.

55. Komisija Teisingumo Teismo prašo:

– atmesti ieškinį ir

– priteisti iš ieškovių Komisijos bylinėjimosi išlaidas, patirtas Bendrajame Teisme ir Teisingumo Teisme.

56. Jungtinė Karalystė palaiko Komisijos reikalavimus.

57. 2021 m. rugsėjo 13 d. Teisingumo Teismas šalims pasiūlė pateikti pastabas dėl Sprendimo Generics (UK) ir kt. ir sprendimų Lundbeck / Komisija grupės( ).

58. 2021 m. spalio 20 ir 21 d. per bendrą teismo posėdį buvo išklausytos proceso dėl devynių apeliacinių skundų, pateiktų dėl aštuonių Bendrojo Teismo sprendimų, priimtų dėl ginčijamo sprendimo, šalių pastabos ir atsakymai į Teisingumo Teismo pateiktus klausimus.

IV. Vertinimas

59. Servier teigia, kad Bendrasis Teismas klaidingai patvirtino Komisijos išvadą, kad susitarimai su Niche/Unichem, Matrix, Teva ir Lupin yra SESV 101 straipsnio pažeidimas ir kad ji Servier galėjo skirti baudas už šį pažeidimą.

60. Servier savo argumentus suskirstė į septynis pagrindus, kurių pirmieji šeši pateikti dėl konstatuotų pažeidimų (A), o septintasis – dėl baudų (B).

A. Dėl konstatuoto pažeidimo

1. „Servier“ argumentų struktūra ir priimtinumas

61. Remdamasi dviem pirmaisiais pagrindais Servier apskritai priekaištauja, kad Bendrasis Teismas padarė teisės klaidų, analizuodamas susitarimų antikonkurencinį tikslą (pirmasis pagrindas) ir potencialią šalių konkurenciją (antrasis pagrindas).

62. Paskui remdamasi trečiuoju–penktuoju pagrindais Servier nurodo tokias klaidas dėl kiekvieno iš nagrinėjamų susitarimų, t. y. Niche ir Matrix susitarimų (trečiasis pagrindas), Teva susitarimo (ketvirtasis pagrindas) ir Lupin susitarimo (penktasis pagrindas). Be to, penktojo pagrindo trečioje dalyje Servier teigia, kad Bendrasis Teismas padarė klaidų, nustatydamas dėl Lupin susitarimo padaryto pažeidimo pabaigos datą.

63. Remdamasi šeštuoju pagrindu Servier subsidiariai nurodo Bendrojo Teismo padarytas teisės klaidas dėl Niche ir Matrix susitarimų kvalifikavimo kaip atskirų pažeidimų.

64. Pirmiausia Komisija teigia, kad pirmasis ir antrasis pagrindai iš dalies nepriimtini, nes Servier juose teoriškai ir abstrakčiai priekaištauja dėl Bendrojo Teismo tariamai padarytų klaidų, nenurodydama konkrečių skundžiamo sprendimo punktų. Be to, Servier pakartoja Bendrajame Teisme jau pateiktus ir jo atmestus argumentus, nepaaiškindama, kokią klaidą padarė Bendrasis Teismas juos atmesdamas.

65. Ši kritika pagrįsta dėl dalies Servier argumentų, pateiktų ne vien dėl pirmojo ir antrojo pagrindų, bet ir dėl trečiojo, ketvirtojo ir penktojo pagrindų. Dalyje argumentų Servier pateikia bendras pastabas ir išvardija daugybę tariamai klaidingų skundžiamo sprendimo punktų, bet nepagrindžia, būtent kodėl Bendrasis Teismas padarė klaidų šiuose punktuose. Taip pat keliuose apeliacinio skundo punktuose Servier tik pakartoja Bendrajame Teisme jau pateiktus argumentus ir daro nuorodą į rašytinius dokumentus ir daugybę jame jau pateiktų jų priedų.

66. Vis dėlto, kaip pripažįsta pati Komisija, išskyrus šiuos samprotavimus, kurie išties nepriimtini, iš skirtinguose pagrinduose pateiktų kartu aiškinamų Servier argumentų matyti, kad Servier šiuos bendrus priekaištus dėl Bendrojo Teismo pateiktos potencialios konkurencijos ir susitarimų antikonkurencinio tikslo analizės sieja su jo atliktu tam tikrų jos ryšių ir konkrečių susitarimų su atitinkamomis generinių vaistų bendrovėmis nagrinėjimu. Šiame kontekste Servier nurodo reikšmingus sprendimo motyvus ir šiuose motyvuose tariamai padarytas klaidas.

67. Žinoma, sunku nagrinėti šiuos argumentus, nes jie pateikti skirtingose apeliacinio skundo vietose. Taigi dėl potencialios konkurencijos reikia kartu nagrinėti antrąjį pagrindą ir trečiojo, ketvirtojo ir penktojo pagrindų pirmas dalis. Taip pat dėl susitarimų antikonkurencinio tikslo reikia remtis pirmuoju pagrindu ir trečiojo, ketvirtojo ir penktojo pagrindų antromis dalimis. Taigi taip aiškinant galima nustatyti konkrečius Servier priekaištus dėl skundžiamo sprendimo ir reikia pripažinti, kad tokiu mastu Servier argumentai priimtini. Todėl toliau, nagrinėjant atskirus Servier pagrindus, bus nagrinėjama priimtina jų dalis, nors reikia pažymėti, kad šie argumentai dažnai yra pilkojoje zonoje, kiek tai susiję su teisiniu kvalifikavimu ir faktinių aplinkybių vertinimu.

68. Patikslinus šiuos aspektus, pirmiausia reikia išnagrinėti Servier argumentus dėl potencialios konkurencijos (2), paskui išnagrinėti argumentus dėl susitarimų antikonkurencinio tikslo (3), dėl pažeidimo, padaryto dėl Lupin susitarimo, pabaigos datos (4) ir galiausiai dėl Niche susitarimo ir Matrix susitarimo kvalifikavimo kaip atskirų pažeidimų (5).

2. Dėl potencialios konkurencijos (antrasis pagrindas ir trečiojo, ketvirtojo ir penktojo pagrindų pirmos dalys)

69. Pirmiausia Servier teigia, kad nagrinėdamas, ar Servier ir generinių vaistų bendrovės buvo potencialios konkurentės tuo metu, kai sudarė susitarimus, Bendrasis Teismas padarė tris klaidas. Bendrasis Teismas: a) tinkamai neatsižvelgė į patentų taikymo sritį; b) klaidingai nusprendė, kad generinių vaistų bendrovių parengiamieji veiksmai patvirtino jų realų pajėgumą įeiti į rinką; ir c) perkėlė įrodinėjimo pareigą. Toliau d) Servier mėgina išvardyti šias klaidas dėl jos konkurencinio ryšio su kiekviena iš dalyvavusių generinių vaistų bendrovių vertinimo.

a) Dėl patentų taikymo srities nagrinėjant potencialią konkurenciją

70. Pirmiausia Servier tvirtina, kad Bendrasis Teismas, nagrinėdamas generinių vaistų bendrovių pajėgumą greitai įeiti į rinką, nepaisė patentų taikymo srities, nes neatsižvelgė į patentų keliamas kliūtis. Net prieš priimant sprendimą dėl patento galiojimo ir generinio vaisto lemiamo pažeidimo, stipriu laikytas patentas, taip pat laikini draudimai generinių vaistų bendrovėms įeiti į rinką galėjo paveikti tokių bendrovių pajėgumą įeiti į rinką.

71. Šiuo klausimu reikia priminti, kad siekiant išnagrinėti, ar įmonė, kuri yra susitarimo šalis, yra potenciali konkurentė tam tikroje rinkoje, svarbu patikrinti, ar šioje rinkoje nėra neįveikiamų patekimo į ją kliūčių( ) ir ar, nesant nagrinėjamo susitarimo, atitinkama įmonė būtų turėjusi realių ir konkrečių galimybių patekti į tą rinką ir joje konkuruoti su joje veikiančiomis įmonėmis. Toks patikrinimas turi būti atliekamas atsižvelgiant į konkretų nagrinėjamo susitarimo sudarymo ekonominį ir teisinį kontekstą( ).

72. Vadinasi, nagrinėjant potencialią konkurenciją, viena vertus, tarp viešai pradėtos naudoti veikliosios medžiagos gamybos procesą saugančio patento savininko ir, kita vertus, bendrovių, norinčių patekti į rinką su generiniu vaistu, kurio sudėtyje yra šios veikliosios medžiagos, sudariusių tokius susitarimus, kaip nagrinėjami šioje byloje, tikrai negalima neatsižvelgti į tuos patentus, kurie neginčytinai yra nagrinėjamo ekonominio ir teisinio konteksto dalis( ).

73. Vis dėlto, nagrinėjant šį kontekstą, reikia atsižvelgti ir į tai, kad vaisto gamybos proceso patento galiojimo prezumpcija neprilygsta šio vaisto generinės versijos, kurią patento savininkas laiko pažeidžiančia tą patentą, neteisėtumo prezumpcijai. Tačiau ginčai šiuo klausimu, kaip ir dėl gamybos proceso patentų galiojimo bei dėl to, kad generiniais vaistais pažeidžiamas patentas, t. y. ar jie pagaminti naudojant tais patentais dar saugomus gamybos procesus, yra dažni ir net tai yra požymis, kad šalis sieja potencialios konkurencijos santykis( ).

74. Vadinasi, tokiomis aplinkybėmis viešai pradėtos naudoti veikliosios medžiagos gamybos procesą saugančio patento buvimas savaime neturi būti laikomas patekimo į generinių vaistų, kurių sudėtyje yra šios medžiagos, rinką neįveikiama kliūtimi( ).

75. Nagrinėjant, ar vyksta potenciali konkurencija tarp tokio patento savininko ir su generiniu vaistu į rinką norinčių patekti bendrovių, sudariusių tokius susitarimus, kaip nagrinėjami šioje byloje, reikia atsakyti būtent į klausimą, ar, nepaisant patento suteikiamų teisių buvimo, susitarimų sudarymo dieną šios bendrovės turėjo realių ir konkrečių galimybių patekti į rinką. Tokių galimybių buvimą gali patvirtinti nuoseklių įrodymų visuma, be kita ko, apimanti generinių vaistų bendrovių parengiamuosius veiksmus ir jų bei patento savininko situacijos suvokimą( ).

76. Taigi, priešingai, nei teigia Servier, šiuo atveju Bendrasis Teismas tai tinkamai išnagrinėjo skundžiamo sprendimo 432 ir paskesniuose punktuose (dėl Niche/Unichem), 579 ir paskesniuose punktuose (dėl Teva) bei 718 ir paskesniuose punktuose (dėl Lupin). Bendrasis Teismas kruopščiai išnagrinėjo, ar šios bendrovės turėjo realių ir konkrečių galimybių patekti į rinką, nepaisant ne tik kliūčių dėl Servier patentų, bet ir techninio pobūdžio kliūčių, susijusių su jų gaminių kūrimu, bei reglamentavimo keliamų kliūčių dėl šių gaminių LPR gavimo.

b) Dėl generinių vaistų bendrovių realių ir konkrečių galimybių patekti į rinką, nepaisant kliūčių, analizės

77. Iš to, kas išdėstyta, matyti, kad Bendrasis Teismas, priešingai, nei teigia Servier, taikė ne vien visiškai teorinį paprasto ketinimo įeiti į rinką testą neapibrėžtam kontekstui. Priešingai, Bendrasis Teismas rėmėsi ne visiškai hipotetinėmis galimybėmis patekti į rinką, atsietomis nuo konteksto, o tiksliai išnagrinėjo, ar konkretūs generinių vaistų bendrovių veiksmai patvirtino, kad jos turėjo realių ir konkrečių galimybių patekti į rinką, nepaisant Servier patentų buvimo. Tai nagrinėdamas Bendrasis Teismas rėmėsi objektyviais duomenimis, kurių teisingumo Servier neginčija, pavyzdžiui, be kita ko, jau padarytomis investicijomis, veiksmais, atliktais siekiant gauti LPR, ir su komerciniais partneriais sudarytomis sutartimis.

78. Iš skirtingų šiuo atžvilgiu Servier pateiktų priekaištų nematyti, kad šioje analizėje Bendrasis Teismas padarė teisės klaidų.

1) Dėl susitarimo dėl potencialių į rinką ateinančių subjektų išstūmimo buvimo

79. Pirmiausia, priešingai, nei teigia Servier, Teisingumo Teismas aiškiai pripažino, kad susiklosčius tokiai situacijai, kaip nagrinėjama šiuo atveju, tai, kad ūkio subjektai sudaro susitarimą, kuriuo siekia vieno iš jų neįsileisti į rinką, yra ne tik svarbus požymis, bet ir „labiausiai įtikinamas įrodymas“, kad juos sieja konkurencinis santykis. Taip pat toks požymis yra tai, kad originalių vaistų gamintojas generinių vaistų bendrovei perduoda tam tikrą vertę mainais už tai, kad pastaroji pavėlintų savo atėjimą į rinką. Iš tikrųjų šis noras rodo, kad originalių vaistų gamintojas suvokia atitinkamos generinių vaistų bendrovės keliamą grėsmę jo komerciniams interesams, o šis suvokimas svarbus vertinant potencialios konkurencijos buvimą( ).

80. Tai logiška, nes šie požymiai patvirtina būtent tai, kad atitinkama generinių vaistų bendrovė turi realių ir konkrečių galimybių patekti į rinką ir nesusiduria su neįveikiamomis kliūtimis. Išties negali taip būti, kad jeigu generinių vaistų bendrovė negalėtų įeiti į rinką, todėl nekeltų grėsmės originalių vaistų gamintojui, jis su ja sudarytų susitarimą, kuriuo siekiama jos neįleisti į rinką už mokestį. Todėl vertinant ūkio subjektų potencialios konkurencijos santykio buvimą į šiuos požymius reikia atsižvelgti tame pačiame nagrinėjimo etape kaip ir į generinių vaistų bendrovių realias ir konkrečias galimybes įeiti į rinką bei neįveikiamų kliūčių nebuvimą. Kartu vertinami visi šie požymiai yra įrodymų visuma, kuria Komisija gali remtis įrodinėdama potencialios ūkio subjektų, kurių vienas jau veikia rinkoje, į kurią kiti ketina įeiti, konkurencijos buvimą.

81. Vadinasi, skundžiamo sprendimo 450 punkte Bendrasis Teismas nepadarė klaidos, tvirtindamas, kad tai, jog Servier su generinių vaistų bendrovėmis sudarė ginčijamus susitarimus, yra svarbus požymis vertinant potencialią šių ūkio subjektų konkurenciją.

2) Dėl generinių vaistų bendrovių atliktų parengiamųjų veiksmų ir ketinimo įveikti kliūtis

82. Toliau, priešingai, nei teigia Servier, realių ir konkrečių galimybių patekti į rinką buvimą patvirtina tai, kad susitarimų sudarymo dieną generinių vaistų bendrovės buvo atlikusios pakankamai parengiamųjų veiksmų, leidžiančių patekti į rinką per tokį laikotarpį, kad galėtų daryti konkurencinį spaudimą originalių vaistų gamintojui. Tokie veiksmai įrodo tų bendrovių tvirtą apsisprendimą ir pajėgumą įeiti į vaisto, kurio sudėtyje yra viešai pradėtos naudoti veikliosios medžiagos, rinką net ir tada, kai originalių vaistų gamintojas turi gamybos proceso patentus( ).

83. Kaip skundžiamo sprendimo 384, 444, 458 ir 728 punktuose teisingai priminė Bendrasis Teismas, ūkio subjekto ketinimas įeiti į rinką yra veiksnys, galintis patvirtinti jo pajėgumą tai padaryti( ). Todėl Servier negali priekaištauti, kad Bendrasis Teismas padarė klaidų, vertindamas generinių vaistų bendrovių suvokimą apie patentų keliamą grėsmę. Be to, iš šių skundžiamo sprendimo punktų ir 445 ir paskesnių punktų bei 729 ir paskesnių punktų matyti, jog Bendrasis Teismas konstatavo, kad, nors reikia atmesti Komisijos nurodytas aplinkybes, kuriomis remdamasi ji siekė įrodyti, kad generinių vaistų bendrovės tikėjosi palankios ginčų dėl patentų baigties, vis dėlto šių bendrovių techniniai veiksmai ir ieškiniai patvirtina jų ketinimą įeiti į rinką.

84. Priešingai, nei teigia Servier, Bendrasis Teismas teisingai pripažino, kad šie veiksmai rodo, jog šių bendrovių visiškai neatgrasė įvairios patentų keliamos, reglamentavimo ar techninės kliūtys patekti į rinką ir jos buvo tvirtai apsisprendusios jas įveikti.

3) Dėl daugelio kliūčių buvimo

85. Vis dėlto Servier teigia, kad Bendrasis Teismas padarė teisės klaidą, nes atskirai, o ne kartu nagrinėjo generinių vaistų bendrovėms, konkrečiau kalbant, Niche ir Matrix, patentų keliamas, technines, reglamentavimo ir finansines kliūtis. Net jeigu atskirai vertinama kiekviena kliūtis nebuvo neįveikiama, tai nereiškia, kad šios bendrovės buvo pajėgios įveikti jų visumą.

86. Pasak Komisijos, šis argumentas nebuvo pateiktas nagrinėjant bylą pirmojoje instancijoje, todėl nepriimtinas. Vis dėlto atsižvelgiant į tai, kad šiuo argumentu išplečiamas Bendrajame Teisme nurodytas pagrindas ir skundžiamas SESV 101 straipsnio taikymas, Servier gali juo remtis apeliaciniame procese( ).

87. Tačiau dėl esmės šiam argumentui negalima pritarti.

88. Taigi skundžiamo sprendimo 442 ir paskesniuose punktuose (dėl Niche/Unichem), 589 ir paskesniuose punktuose (dėl Teva) bei 726 ir paskesniuose punktuose (dėl Lupin) Bendrasis Teismas kruopščiai ir išsamiai išnagrinėjo patentų keliamas, technines, reglamentavimo ir finansines kliūtis, su kuriomis, pasak Servier, šios bendrovės susidūrė, besirengdamos įeiti į rinką su savo gaminiais. Tai nagrinėdamas Bendrasis Teismas konstatavo, kad veiksmai, kurių nepertraukiamai ėmėsi tos bendrovės šioms kliūtims įveikti, rodo, kad tai nebuvo neįveikiamos kliūtys, dėl kurių neįmanoma įeiti į rinką.

89. Taigi vertindamas Bendrasis Teismas rėmėsi daugybe faktinių aplinkybių, kurių Servier neginčijo.

90. Šiomis aplinkybėmis Servier negali priekaištauti, kad Bendrasis Teismas nenagrinėjo įvairių kliūčių visumos.

91. Kaip teisingai teigia Komisija, Servier nepaaiškina, kodėl ir kaip kartu vertinamos šios kliūtys galėjo pasirodyti neįveikiamos, o Bendrasis Teismas nepadarė teisės klaidos, nuspręsdamas, kad generinių vaistų bendrovės buvo pasirengusios jas, vertinamas atskirai, įveikti. Beje, Servier nepaaiškina, kaip konkrečiai tai reikėjo nagrinėti ir kuo tas nagrinėjimas būtų skyręsis nuo to, kurį atliko Bendrasis Teismas.

92. Šiuo atveju Komisija teisingai tvirtina, kad konkrečiai ji taikė „holistinį“ požiūrį, nurodydama, kokių veiksmų ėmėsi generinių vaistų bendrovės, be kita ko, Niche, tiek dėl patentų (ieškiniai), tiek techniniais klausimais (techninių kliūčių šalinimas), tiek dėl reglamentavimo (bendravimas su nacionalinėmis institucijomis siekiant gauti LPR) ar finansiniais klausimais (bendravimas su patronuojančiąja bendrove dėl paramos). Beje, Bendrasis Teismas ne tik patikrino Komisijos nurodytų duomenų pagrįstumą, bet ir išnagrinėjo skirtingų lygmenų sąsajas, pavyzdžiui, skundžiamo sprendimo 494 punkte atmesdamas Servier teiginius, kad dėl finansinių sunkumų Niche negalėjo pašalinti su ieškiniais dėl patentų susijusių bylinėjimosi išlaidų ir žalos atlyginimo rizikos.

93. Taigi reikia atmesti ir priekaištą, kad neišnagrinėta generinių vaistų bendrovėms iškilusių kliūčių patekti į rinką visuma.

c) Dėl įrodinėjimo pareigos paskirstymo

94. Servier tvirtina, kad Bendrasis Teismas, pasitenkinęs vien atliktų veiksmų buvimu realioms ir konkrečioms generinių vaistų bendrovių galimybėms patekti į rinką įrodyti, reikalavo, kad Servier šiai išvadai paneigti pateiktų įrodymų, kad buvo neįveikiamų kliūčių šioms bendrovėms patekti į rinką. Taigi reikalaujama įrodyti tai, ko neįmanoma įrodyti (probatio diabolica). Taip Bendrasis Teismas perkėlė įrodinėjimo pareigą ir pažeidė principą, pagal kurį Komisija turi pareigą įrodyti generinių vaistų bendrovių realių ir konkrečių galimybių patekti į rinką buvimą.

95. Šie argumentai neturi jokio pagrindo.

96. Kaip skundžiamo sprendimo 386 punkte teisingai pripažino Bendrasis Teismas, išties realių ir konkrečių galimybių konkurentui įeiti į rinką buvimo įrodinėjimo pareiga tenka Komisijai. Vis dėlto, kaip tame punkte taip pat teisingai pripažino Bendrasis Teismas, jeigu Komisija surenka neprieštaringų įrodymų visumą, patvirtinančią veiksmus, kuriais siekta gaminti atitinkamą produktą ir juo prekiauti per pakankamai trumpą laikotarpį, kad būtų padarytas poveikis rinkoje veikiančiam ūkio subjektui, nesant priešingų įrodymų apie technines, reglamentavimo, komercines ar finansines kliūtis, ji tinkamai įrodo tokių galimybių buvimą konkrečiomis aplinkybėmis.

97. Priešingai, nei mano Servier, šis įrodinėjimo pareigos paskirstymas visiškai atitinka Teisingumo Teismo jurisprudencijoje įtvirtintus principus, taikomus Sąjungos konkurencijos teisės pažeidimų srityje. Žinoma, tai reiškia, kad Komisija turi įrodyti konstatuotus pažeidimus ir pateikti įrodymų, kurie teisės požiūriu pakankamai patvirtintų pažeidimo sudėties požymių buvimą( ). Šiuo tikslu ji turi surinkti pakankamai tikslių ir nuoseklių įrodymų, pagrindžiančių tvirtą įsitikinimą, kad įtariamas pažeidimas padarytas( ). Vis dėlto, jeigu Komisija surenka tokių įrodymų, atitinkami ūkio subjektai turi remtis Komisijos surinktų įrodymų nepakankamumu pažeidimo sudėties požymiams įrodyti( ).

98. Taigi net jeigu pagal šiuos principus įrodinėjimo pareiga tenka Komisijai arba suinteresuotajai įmonei, dėl faktinių aplinkybių, kuriomis remiasi viena šalis, kitai šaliai gali tekti pateikti paaiškinimų ar pateisinimų, nes antraip būtų galima daryti išvadą, kad įrodinėjimo pareiga buvo įvykdyta( ).

99. Taigi šiuo atveju konkrečiai iš šios išvados 70–93 ir 108–117 punktuose išnagrinėtų Servier argumentų matyti, kad Bendrasis Teismas nepadarė klaidų, patvirtindamas, kad Komisija tinkamai teisiškai įrodė, kad susitarimų sudarymo dieną generinių vaistų bendrovės turėjo realių ir konkrečių galimybių įeiti į rinką. Todėl Bendrasis Teismas taip pat teisingai patvirtino, kad šiomis aplinkybėmis Servier turėjo pateikti šią išvadą galinčių paneigti įrodymų( ).

100. Konkrečiau kalbant, šiuo atveju Servier pateiktuose argumentuose painiojamos realios ir potencialios konkurencijos sąvokos. Taigi Servier klysta dėl to, kad siekdami nustatyti potencialios konkurencijos buvimą Komisija turi įrodyti tik tai, kad generinių vaistų bendrovės turėjo realių ir konkrečių galimybių įeiti į rinką per tokį laikotarpį, kad galėtų daryti konkurencinį spaudimą originalių vaistų gamintojui. Tačiau visiškai nereikalaujama, kad ji užtikrintai įrodytų ir tai, kad veiksmai, kurių ėmėsi generinių vaistų bendrovės, iš tikrųjų bus sėkmingi ir kad šios bendrovės iš tikrųjų įeis į nagrinėjamą rinką( ).

101. Vadovaujantis ta pačia logika, priešingai, nei tvirtina Servier, Komisija neturi įrodyti, kad generinių vaistų bendrovės veiksmai, kurių ji imasi, kad įeitų į rinką, būtinai būtų atlikti tik „per trumpą laikotarpį“. Svarbu tai, kad šie veiksmai patvirtintų galimybę patekti į rinką per trumpą laikotarpį, kad būtų galima daryti konkurencinį spaudimą. Taigi, kol tokie veiksmai tęsiami, pavyzdžiui, kol bendraujama su reguliavimo institucija, siekiant gauti LPR, ar kol dedamos pastangos techninėms kliūtims įveikti dėl generinio produkto aspektų, jie patvirtina galimybę įeiti į rinką per tokį laikotarpį, kad būtų galima daryti konkurencinį spaudimą. Juo labiau taip yra, jeigu nagrinėjant potencialios konkurencijos buvimo įrodymų visumą tų veiksmų buvimą patvirtina įrodymai, kad originalaus vaisto gamintojas suvokė generinių vaistų bendrovių keliamą grėsmę, taip pat tai, kad jis siekia su jomis sudaryti susitarimus, kad pavėlintų jų atėjimą į rinką( ).

102. Todėl Servier negali teigti, kad Bendrasis Teismas padarė klaidą, kai ginčijamo sprendimo 481 punkte patvirtino Komisijos atsisakymą tenkinti Servier prašymą pateikti Niche ar jos partnerių ir atitinkamų nacionalinių reguliavimo institucijų korespondenciją. Klaidinga tvirtinti, kad Komisija turėjo apklausti šias institucijas ir įvertinti tikimybę, kad Niche sėkmingai įveiks reglamentavimo kliūtis dėl LPR gavimo.

103. Iš tikrųjų Komisija neturi vertinti sėkmės tikimybės ar galimos generinių vaistų bendrovės nacionalinėse institucijose pradėtos LPR išdavimo procedūros baigties. Pakanka to, kad ji nurodytų konkrečius tokios bendrovės atliktus veiksmus (pateiktas prašymas išduoti LPR, susirašinėjimas su atitinkama reguliavimo institucija), siekiant gauti LPR per tokį laikotarpį, kad būtų galima daryti konkurencinį spaudimą originalių vaistų gamintojui( ). Šiuo atžvilgiu delsimas gauti LPR visiškai neįrodo, kad generinių vaistų bendrovė jau potencialiai nekonkuruoja, be kita ko, jeigu ta bendrovė, kaip šiuo atveju atitinkamos bendrovės, imasi veiksmų vėlavimą nulėmusiems sunkumams pašalinti (žr. šios išvados 109 punktą).

104. Šiomis aplinkybėmis argumentas, kad būtent generinių vaistų bendrovės, o ne Servier, gali geriau nurodyti galimus joms kilusius sunkumus, be kita ko, dėl prašymų išduoti LPR, taip pat neįrodo, kad įrodinėjimo pareiga perkelta Servier nenaudai. Argumentai šiuo klausimu taip pat grindžiami klaidinga prielaida, kad potencialios konkurencijos buvimui nustatyti reikia užtikrintai įrodyti, kad generinių vaistų bendrovių veiksmai buvo sėkmingi ir kad, siekiant paneigti išvadą dėl potencialios konkurencijos buvimo, pakaktų nurodyti šiomis aplinkybėmis kilusius sunkumus ar vėlavimą.

105. Taigi, kaip ką tik įrodyta, ir, priešingai, nei teigia Servier, kol generinių vaistų bendrovės tęsia veiksmus reguliavimo institucijose ir jų nenutraukia dėl galimų sunkumų, tai ir toliau įrodo jų tvirtą apsisprendimą ir pajėgumą įeiti į rinką. Todėl generinių vaistų bendrovių ir reguliavimo institucijų korespondencija, net jeigu joje nurodyti sunkumai, negali paneigti konstatuoto potencialios konkurencijos buvimo.

106. Be to, bet kuriuo atveju iš skundžiamo sprendimo 481 punkto matyti, kad per Komisijoje vykusią administracinę procedūrą Servier turėjo galimybę susipažinti su Niche pateikta lentele, kurioje apibendrintas keitimosi informacija turinys ir iš kurios matyti, kad nacionalinių reguliavimo institucijų nurodytos problemos nesutrukdė Niche pateikti dėl jų atsakymų ir toliau vykti LPR išdavimo procedūrai.

107. Taigi reikia taip pat atmesti argumentus dėl įrodinėjimo pareigos perkėlimo ir teisės į gerą administravimą pažeidimo.

d) Dėl papildomų argumentų dėl kiekvienos dalyvavusios generinių vaistų bendrovės

108. Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, iš papildomų Servier pateiktų argumentų dėl kiekvienos dalyvavusios generinių vaistų bendrovės, kaip potencialios konkurentės, statuso taip pat nematyti, kad Bendrasis Teismas suklydo nuspręsdamas, kad susitarimų sudarymo dieną šios bendrovės atliko pakankamai parengiamųjų veiksmų, leidžiančių įeiti į rinką per tokį laikotarpį, kad galėtų daryti konkurencinį spaudimą Servier.

1) „Niche/Unichem“ ir „Matrix“

109. Pirma, priešingai, nei teigia Servier, Bendrasis Teismas teisingai nusprendė, kad veiksmai, kurių ėmėsi Niche ir Matrix techniniams sunkumams įveikti, pakeisdamos Matrix produkto gamybos procesą ir formą, nurodyti skundžiamo sprendimo 446 ir 447 punktuose, tikrai įrodo ne tai, kad Servier patentai buvo neįveikiamos kliūtys, o, priešingai, Niche ir de Matrix tvirtą apsisprendimą ir pajėgumą įeiti į rinką, nepaisant šių patentų buvimo. Tas pats pasakytina ir dėl vėlesniame generinio vaisto kūrimo etape įdėtų pastangų bei aktyvaus dalyvavimo per LPR išdavimo procedūrą (skundžiamo sprendimo 459–480 punktai). Šiomis aplinkybėmis vėlavimas per LPR išdavimo procedūrą visiškai nepaneigia Niche ir Matrix, kaip potencialių konkurenčių, statuso, nes, kaip pažymėta šios išvados 100–103 punktuose, nereikalaujama įrodyti, kad veiksmai, kurių imtasi siekiant gauti LPR, bus baigti pageidaujamu laiku ar sėkmingi, kad tokius veiksmus atliekančias bendroves būtų galima pripažinti potencialiomis konkurentėmis.

110. Antra, priešingai, nei teigia Servier, iš Bendrojo Teismo argumentų, pateiktų skundžiamo sprendimo 446 punkte, nematyti jokio iškraipymo. Šiame punkte nurodyti Niche veiksmai, kurių tikrumo Servier neginčijo, patvirtina Niche apsisprendimą įveikti dėl Servier patentų kylančias kliūtis ir „atverti kelią“ atėjimui į rinką pripažinus, kad patento pažeidimo nebuvo, panaikinus patentą 947 ar jį pripažinus negaliojančiu. Priešingai, nei teigia Servier, šiame punkte Bendrasis Teismas nenagrinėjo klausimo, ar Niche buvo „sąžininga“. Bendrasis Teismas nenagrinėjo ir Servier šiuo atžvilgiu nurodytų aplinkybių (Niche atsisakymo pateikti išsamų gamybos proceso aprašymą, leisti patikrinti jos gamyklas ar pateikti savo produkto pavyzdį). Neatsižvelgiant į tai, kad tokios aplinkybės neturėtų būti pirmą kartą nagrinėjamos apeliacinėje instancijoje, bet kuriuo atveju reikia konstatuoti, kad jos nepaneigia tame punkte Bendrojo Teismo padarytų išvadų ir neįrodo jokio iškraipymo.

2) „Teva“

111. Pirmiausia negalima pritarti Servier priekaištams, kad skundžiamo sprendimo 589 ir paskesniuose punktuose Bendrasis Teismas klaidingai jai priskyrė pareigą įrodyti, kad Teva atėjimui į rinką iškilo neįveikiamų kliūčių. Kaip dėl kitų generinių vaistų bendrovių, Bendrasis Teismas, išsamiai išnagrinėjęs Servier nurodytas aplinkybes, iš tikrųjų konstatavo, kad jos nepaneigia Komisijos išvados, kad veiksmai, kurių ėmėsi Teva, patvirtino jos tvirtą apsisprendimą ir pajėgumą įeiti į rinką.

112. Be to, priešingai, nei teigia Servier, skundžiamo sprendimo 590 ir paskesniuose punktuose Bendrasis Teismas nepadarė klaidos konstatuodamas, kad laikino įpareigojimo rizika nepaveikė Teva realių ir konkrečių galimybių įeiti į rinką, nes jis rėmėsi Teva norą prisiimti šią riziką patvirtinančiomis aplinkybėmis. Beje, Servier tik daro bendrą nuorodą į Bendrajame Teisme šiuo klausimu pateiktus argumentus, bet neįrodo Bendrojo Teismo padarytos klaidos. Bet kuriuo atveju, kaip pripažino Teisingumo Teismas, laikinų draudimų buvimas tikrai nereiškia, kad nėra potencialios konkurencijos, nes tai yra laikinos priemonės, neturinčios jokios įtakos ieškinio dėl patento pažeidimo pagrįstumui( ).

113. Taip pat, priešingai, nei tvirtina Servier, skundžiamo sprendimo 601–603 punktuose pateiktuose Bendrojo Teismo argumentuose, kad vėlavimo per LPR išdavimo procedūras nepakanka Teva, kaip potencialios konkurentės, statusui paneigti, nes ji dėjo pastangas kilusiems sunkumams įveikti, nepadaryta jokios klaidos dėl šios išvados 100–103 ir 109 punktuose jau nurodytų priežasčių. Beje, Servier tik daro nuorodą į pirmojoje instancijoje pareikštą ieškinį ir jo priedus, teigdama, kad Bendrajame Teisme jos pateikti įrodymai patvirtino, kad šie sunkumai padarė poveikį Teva realioms ir konkrečioms galimybėms įeiti į rinką, bet nepateikia paaiškinimų dėl šių įrodymų ar neįrodo atliekant jų vertinimą Bendrojo Teismo padarytos klaidos.

114. Toliau dėl tariamo iškraipymo Bendrajam Teismui nagrinėjant Teva gaminiui kilusias technines problemas pažymėtina, kad jo nematyti nei iš Servier teiginių, nei iš juose nurodytų teismo sprendimo punktų. Pirma, Servier teigia, kad skundžiamo sprendimo 586 ir 609–612 punktuose Bendrasis Teismas iškraipė įrodymus, patvirtinančius, kad Teva neturėjo pakankamų perindoprilio atsargų, bet nenurodo įrodymo, kuris iškraipytas. Antra, Servier teigia, kad Bendrasis Teismas iškraipė 2007 m. spalio 15 d., t. y. vėliau nei sudarytas Teva susitarimas, Teva bendrovei Hetero siųstą elektroninį laišką, kuriame Teva nurodė, kad ji nusprendė nebekurti savo gaminio. Būtent šis atsisakymas buvo numatytas šiame susitarime( ). Todėl Bendrojo Teismo analizėje, pagal kurią nagrinėjamu elektroniniu laišku įgyvendinamas tas susitarimas, nėra jokio iškraipymo.

115. Galiausiai, priešingai, nei priekaištauja Servier, skundžiamo sprendimo 610 punkte Bendrasis Teismas neatsisakė atsižvelgti į vėlesnius nei susitarimas įrodymus, o tik teisingai nusprendė, kad pasikeitimas informacija, iš kurios matyti, kaip Teva suvokė paskesnę konkurencinę situaciją po susitarimo sudarymo, neįrodo, kad Teva atsisakė prekiauti savo gaminiu jo sudarymo dieną( ).

3) „Lupin“

116. Dėl Lupin, kaip potencialios konkurentės, statuso vertinimo Servier iš esmės tik daro nuorodą į bendrus priekaištus dėl potencialios konkurencijos, kurie jau išnagrinėti šios išvados 70–84 punktuose.

117. Dėl likusios dalies Servier tvirtina, kad Bendrasis Teismas klaidingai nusprendė, kad Lupin turėjo realių ir konkrečių galimybių prekiauti savo gaminiu visoje ES, nors ji veikė tik Jungtinėje Karalystėje, o partnerystės įgyvendinimas buvo teorinis ir spekuliatyvus. Tačiau Bendrasis Teismas nurodė Lupin ir potencialių komercinių partnerių derybas šiuo klausimu, ir tai buvo konkretūs veiksmai, patvirtinantys Lupin apsisprendimą ir pajėgumą įeiti į rinką( ). Šiomis aplinkybėmis skundžiamo sprendimo 745 punkte nėra jokio Servier argumentų, kad Lupin iškilo neįveikiamų komercinių kliūčių, iškraipymo, būtent tai Servier teigia ir apeliacinėje instancijoje, bet Bendrasis Teismas juos išnagrinėjo ir atmetė skundžiamo sprendimo 745 ir paskesniuose punktuose.

e) Išvada

118. Iš to, kas išdėstyta, matyti, kad reikia atmesti visus Servier argumentus dėl potencialios konkurencijos, nurodytus pateikiant antrąjį pagrindą ir trečiojo, ketvirtojo ir penktojo pagrindų pirmas dalis.

3. Dėl susitarimų kvalifikavimo kaip konkurencijos ribojimo dėl tikslo (pirmasis pagrindas ir trečiojo, ketvirtojo ir penktojo pagrindų antros dalys)

119. Pateikdama pirmąjį pagrindą ir trečiojo, ketvirtojo ir penktojo pagrindų antras dalis Servier teigia, kad Bendrasis Teismas padarė klaidų, nes patvirtino Komisijos išvadą, kad ginčijami susitarimai yra konkurencijos ribojimas dėl tikslo.

120. Šiuo klausimu, pirma, Bendrasis Teismas tinkamai neatsižvelgė į patirties dėl tokių susitarimų, kaip nagrinėjami, nebuvimą ir į tai, kad dėl šios priežasties nebuvo lengva nustatyti konkurencijos ribojimo (a). Antra, nebuvo galimybės padaryti išvados, kad susitarimais siekta antikonkurencinio tikslo, nes jie darė teigiamą ar bent dvejopą poveikį (b). Galiausiai, trečia, Bendrasis Teismas padarė klaidą, nes pernelyg didelį dėmesį sutelkė į Servier generinių vaistų bendrovėms skirtus mokėjimus ar kitą skatinančią naudą (c).

a) Dėl patirties ir „nesunkiai nustatomo“ konkurencijos ribojimo

121. Iš pradžių Servier, remdamasi, be kita ko, generalinio advokato N. Wahl išvada byloje CB / Komisija( ), tvirtina, kad skundžiamame sprendime padaryta pirma grupė klaidų, nes jame ginčijami susitarimai pripažinti konkurencijos ribojimu dėl tikslo, nepaisant to, kad nebuvo įgytos patirties ir ekonomikos mokslo, ir nebuvo lengva nustatyti įtariamą konkurencijos ribojimą.

122. Taigi susitarimų dėl taikaus ginčų sprendimo keliamų klausimų naujumą įrodo daugybė aplinkybių, pavyzdžiui, prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Generics (UK) ir kt. Taip pat aplinkybė, kad Komisijai prireikė kelių šimtų puslapių samprotavimams pateikti, patvirtina, kad sunku nustatyti susitarimų dėl taikaus ginčų sprendimo lemiamą konkurencijos ribojimą. Skundžiamo sprendimo 1666 punkte pats Bendrasis Teismas pripažino, kad išorės stebėtojas, kaip antai Komisija ar teisininkai, kurie specializuojasi atitinkamose srityse, galėjo iš karto nepastebėti nagrinėjamų susitarimų neteisėtumo.

123. Vis dėlto šiems argumentams negalima pritarti, nes, kaip Teisingumo Teismas aiškiai patvirtino, visiškai nereikalaujama, kad Komisija jau būtų nubaudusi už tokio paties tipo susitarimus, kad juos būtų galima laikyti ribojančiais konkurenciją dėl tikslo, net jeigu jie sudaryti esant specifinėms aplinkybėms, pavyzdžiui, įgyvendinant intelektinės nuosavybės teises( ). Remiantis jurisprudencija, tam, kad susitarimą būtų galima kvalifikuoti kaip konkurencijos ribojimą dėl tikslo, kaip tai suprantama pagal SESV 101 straipsnį, nereikalaujama, kad, išsamiai neišnagrinėjus jo turinio, tikslo ir ekonominio bei teisinio konteksto, susitarimas iš pirmo žvilgsnio ar be jokios abejonės būtų pakankamai žalingas konkurencijai( ).

b) Dėl mokėjimų ir tariamo susitarimų „teigiamo“ ar „dvejopo“ poveikio

124. Pateikdama kitą argumentų grupę Servier tvirtina, kad, pirma, Bendrasis Teismas padarė teisės klaidą, nes ginčijamus susitarimus kvalifikavo kaip konkurencijos ribojimą dėl tikslo, nors šie susitarimai darė teigiamą ar bent dvejopą poveikį konkurencijai.

125. Antra, Servier teigia, kad Bendrasis Teismas klaidingai nusprendė, kad tie susitarimai buvo toks ribojimas dėl tikslo, nes juose buvo numatyti mokėjimai ar kita skatinanti nauda generinių vaistų bendrovėms už Servier patentų neginčijimo ir neprekiavimo šių bendrovių gaminiais sąlygas. Taip Bendrasis Teismas nepaisė su susitarimais susijusio patentų konteksto ir supainiojo komercinio ribojimo bei konkurencijos ribojimo sąvokas.

126. Reikia priminti, kad iš sprendimų Generics (UK) ir kt.( ) ir Lundbeck / Komisija( ) matyti, kad susitarimai dėl taikaus ginčų sprendimo, kaip antai nagrinėjami šioje byloje, yra konkurencijos ribojimas dėl tikslo,

– jei iš visos turimos informacijos matyti, kad originalių vaistų gamintojo generinių vaistų bendrovei perduotų verčių teigiamą balansą galima paaiškinti tik susitarimo šalių komerciniu interesu nekonkuruoti pranašumais,

– nebent atitinkamas susitarimas dėl taikaus ginčų sprendimo turi įrodytą konkurenciją skatinantį poveikį, dėl kurio kyla pagrįstų abejonių jo pakankamu žalingumu konkurencijai.

127. Atsižvelgiant į šiuos principus negalima pritarti Servier argumentams 1) dėl mokėjimų ir 2) dėl tariamo nagrinėjamų susitarimų „teigiamo“ ar „dvejopo“ poveikio.

1) Dėl mokėjimų

128. Vadinasi, reikia atmesti Servier argumentus, kad originalių vaistų gamintojo generinių vaistų bendrovei perduota vertė pagal susitarimą dėl taikaus ginčų dėl patento sprendimo neturi lemiamos reikšmės tokio susitarimo kvalifikavimui kaip konkurencijos ribojimo dėl tikslo.

129. Su patentais susiję tokių susitarimų aspektai ir viešasis interesas, kad ginčai dėl patentų būtų sprendžiami neteisminiu būdu, visiškai nekeičia to, kad šie susitarimai yra antikonkurenciniai, jeigu originalių vaistų gamintojo generinių vaistų bendrovei perduota vertė paaiškinama tik šių ūkio subjektų komerciniu interesu nekonkuruoti. Šiomis aplinkybėmis, priešingai, nei teigia Servier, nereikalaujama, kad perduotos vertės dydis atitiktų numatomą generinių vaistų bendrovių pelną( ).

130. Taigi, priešingai, nei teigia Servier, šiuo atveju Bendrasis Teismas taikė tinkamą ginčijamų susitarimų antikonkurencinio tikslo nustatymo testą. Skundžiamo sprendimo 263–273 punktuose ir visų pirma 265 ir 272 punktuose Bendrasis Teismas iš esmės paaiškino, kad turi būti laikoma, jog generinių vaistų bendrovė mokėjimu skatinama pritarti neprekiavimo ir neginčijimo sąlygoms, jeigu jos gautas mokėjimas pateisinamas ne kuo kitu, o atlygiu už nekonkuravimą su patento savininku.

131. Dėl pastarojo aspekto skundžiamo sprendimo 277–280 punktuose Bendrasis Teismas nusprendė, kad originalių vaistų gamintojo generinių vaistų bendrovei mokamas vadinamasis kompensacinis mokėjimas gali būti laikomas pagrįstu, jeigu jis padengia susitarimo dėl taikaus ginčų sprendimo sąnaudas, pavyzdžiui, nagrinėjant ginčą dėl patento generinių vaistų bendrovės patirtas išlaidas, jeigu šių išlaidų dydį šalys įrodo ir jos nėra pernelyg didelės.

132. Taip pat skundžiamo sprendimo 798–810 punktuose, visų pirma 804 ir 806 punktuose, Bendrasis Teismas nagrinėjo susitarimo dėl taikaus ginčų dėl patentų sprendimo, kuriame nustatytos neprekiavimo ir neginčijimo sąlygos, sąsają su komerciniu susitarimu, pagal kurį generinių vaistų bendrovės turtas, turintis ekonominę vertę, perleidžiamas originalių vaistų gamintojui. Šiuo atveju taip susietas buvo Lupin susitarimas( ).

133. Bendrasis Teismas paaiškino, kad, esant tokiai sutartinei sąrangai, reikia nagrinėti, ar originalių vaistų gamintojo generinių vaistų bendrovei pervestas mokestis viršija įprastą perleidžiamo turto ekonominę vertę, t. y. vertę, kurią šis turtas būtų turėjęs vykdant sandorį įprastomis rinkos sąlygomis. Bendrasis Teismas nusprendė, kad galima daryti išvadą dėl nepagrįsto mokesčio mokėjimo generinių vaistų bendrovei, jeigu originalių vaistų gamintojo jai pervestas mokesčio dydis viršija įprastą perleidžiamo turto ekonominę vertę. Toks mokėjimas gali būti laikomas paskata prisiimti įsipareigojimą nekonkuruoti, įtvirtintą susitarime dėl taikaus ginčų sprendimo, siejamame su komerciniu susitarimu, jeigu nepagrįsta mokėjimo dalis yra pakankamai didelė, kad būtų paskata.

134. Ši Bendrojo Teismo analizės sistema visiškai pritaikyta tokių susitarimų, kaip nagrinėjami šiuo atveju, analizei. Ši sistema iš esmės atitinka Teisingumo Teismo patvirtintąją sprendimuose Generics (UK) ir kt. ir Lundbeck / Komisija. Taip pat Teisingumo Teismas juose nurodė, kad siekiant įvertinti, ar susitarime dėl taikaus ginčų sprendimo nurodytos perduodamos vertės, kaip antai nagrinėjamos šioje byloje, gali būti paaiškinamos tik šio susitarimo šalių komerciniu interesu nekonkuruoti, svarbu atsižvelgti į visas tarp šalių perduodamas vertes, nesvarbu ar jos piniginės, ar ne. Teisingumo Teismas nusprendė, kad tam reikia įvertinti, ar originalių vaistų gamintojo generinių vaistų bendrovei perduotų verčių teigiamą balansą galima pateisinti galimo atlygio šiai bendrovei buvimu( ).

135. Vadinasi, reikia atmesti priekaištą dėl Bendrojo Teismo atliktos klaidingos mokėjimų analizės.

2) Dėl tariamo susitarimų „teigiamo“ ar „dvejopo“ poveikio

136. Dėl tariamo ginčijamų susitarimų „teigiamo“ ar „dvejopo“ poveikio Servier visų pirma tvirtina, kad vadinamųjų „pay for delay“ susitarimų žalingumą lemia vėlesnis atėjimas į rinką. Tačiau šiuo atveju po to, kai EPT pripažino patentą 947 negaliojančiu, atėjimas į rinką nebuvo pavėlintas.

137. Kadangi, nepaisant susitarimų, ginčo dėl patento 947 procedūrą EPT būtų tęsę draudžiančio ją tęsti susitarimo su Servier nesudarę suinteresuotieji asmenys, tokius susitarimus sudariusių generinių vaistų bendrovių pasitraukimo tikslas negalėjo būti trukdymas ginčyti patentą ar tai pavėlinti.

138. Kaip Bendrasis Teismas teisingai pažymėjo, be kita ko, skundžiamo sprendimo 644 punkte, šie argumentai grindžiami hipotetinėmis aplinkybėmis, kurių nebuvo galima numatyti susitarimų sudarymo dieną ir į kurias negalima atsižvelgti nagrinėjant tikslą riboti konkurenciją.

139. Be to, kaip teisingai pažymi Komisija, tiems argumentams negalima pritarti, nes juose painiojamas paties susitarimo dėl išstūmimo iš rinkos už mokestį žalingumas ir galimybė, kad toks susitarimas nedarys didelio realaus poveikio konkurencijai vėliau dėl nuo šalių valios nepriklausančių aplinkybių, pavyzdžiui, jeigu patentas bus panaikintas dėl trečiojo asmens pareikšto ieškinio.

140. Kaip paaiškinau byloje Generics (UK) ir kt.( ) pateiktoje išvadoje, analizuojant antikonkurencinį susitarimo dėl taikaus ginčų dėl patento sprendimo tikslą svarbu patikrinti, ar sudarydamos šį susitarimą šalys konkurencijos riziką pakeitė praktiniu tarpusavio bendradarbiavimu. Jeigu taip yra, susitarimais sukurta situacija susiklostė ne dėl įprastos konkurencijos, o dėl veiksmų derinimo, kuriuo šalys pašalino konkurencijos keliamą riziką. Tuomet klausimas, ar, nesant susitarimo, situacija dėl patentų neišvengiamai būtų buvusi kitokia dėl tolesnių su patentais susijusios situacijos pokyčių, neturi lemiamos reikšmės vertinant, ar susitarimas gali riboti konkurenciją.

141. Iš tiesų vertinant šį galėjimą riboti konkurenciją neturi lemiamos reikšmės tai, ar, nesant susitarimo, generinių vaistų gamintojai būtų galėję įeiti į rinką, ar ne, dėl su patentais susijusios situacijos pokyčių (įprastai nežinomų susitarimų sudarymo dieną). Tačiau lemiamą reikšmę turi tai, ar generinių vaistų nepateikimą rinkai lemia įprasta konkurencija, ar antikonkurencinis susitarimas( ).

142. Antra, Servier teigia, kad, be kita ko, Teva ir Lupin susitarimai padarė teigiamą poveikį konkurencijai dėl tam tikrų juose nustatytų sąlygų. Kaip tai padarė Bendrasis Teismas, šiuos teiginius reikia nagrinėti atsižvelgiant į konkrečias atitinkamų susitarimų sąlygas.

c) Dėl nagrinėjamų susitarimų tikslo riboti konkurenciją analizės

143. Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, dabar reikia išnagrinėti argumentus, kuriuos pateikdama Servier siekia įrodyti, kad Bendrasis Teismas padarė klaidų, kvalifikuodamas 1) su Niche/Unichem ir Matrix, 2) su Teva ir 3) su Lupin sudarytus susitarimus kaip konkurencijos pažeidimus dėl tikslo.

1) Dėl „Niche/Unichem“ ir „Matrix“ susitarimų

144. Servier tvirtina, kad Bendrasis Teismas padarė klaidų, nuspręsdamas, kad Servier atlikti mokėjimai Niche ir Matrix paaiškinami tik suinteresuotumu nekonkuruoti ir kad tai buvo tikroji jų susitarimų dėl taikaus ginčų sprendimo priežastis. Konkrečiau kalbant, Servier teigia, kad Bendrasis Teismas padarė klaidą, nes nenusprendė, kad jos mokėjimas buvo atlygis už Niche ir Matrix išlaidas, pavyzdžiui, be kita ko, kompensacijas, kurias joms galėjo tekti mokėti tretiesiems asmenims (platintojams).

145. Taigi, kaip nurodyta šios išvados 34 punkte, pagal Niche susitarimą Servier sumokėjo 11,8 mln. GBP Niche/Unichem. Pagal Matrix susitarimą ji sumokėjo 11,8 mln. GBP Matrix. Be to pagal tą pačią dieną sudarytą Niche ir Biogaran susitarimą pastaroji sumokėjo 2,5 mln. GBP bendrovei Niche.

146. Pirmiausia dėl Servier sudaryto susitarimo su Niche skundžiamo sprendimo 527 ir paskesniuose punktuose Bendrasis Teismas išnagrinėjo, ar Servier mokėjimas, skirtas Niche, buvo pateisinamas ne paskata Niche pritarti susitarime įtvirtintoms neprekiavimo ir neginčijimo sąlygoms. Taip Bendrasis Teismas analizavo, ar Servier sumokėta suma Niche galėjo būti paaiškinama susitarimo dėl taikaus ginčų sprendimo sudarymo išlaidomis.

147. Skundžiamo sprendimo 536 ir 537 punktuose Bendrasis Teismas visų pirma nusprendė, kad šiuo klausimu Niche ir Servier nurodytos išlaidos pirmiausia buvo Niche perindoprilio kūrimo ir jos klientams mokėtinų kompensacijų išlaidos. Bendrasis Teismas nusprendė, kad šios išlaidos nebuvo susijusios su susitarimu dėl taikaus ginčų dėl patento sprendimo. Be to, skundžiamo sprendimo 538 punkte Bendrasis Teismas konstatavo, kad Niche ir Servier nurodytos išlaidos teisinėms konsultacijoms negalėjo būti siejamos su susitarimu dėl taikaus ginčų sprendimo, nes buvo patirtos anksčiau, nei vyko Niche ir Servier ginčai.

148. Skundžiamo sprendimo 539 punkte Bendrasis Teismas papildomai nurodė, kad net jeigu nurodytos sumos, t. y. 1,1 mln. GBP išlaidų teisinėms konsultacijoms ir gaminio kūrimo bei kompensacijų klientams išlaidos, ginčijamo sprendimo 1336 konstatuojamojoje dalyje Komisijos atitinkamai įvertintos 1,2 ir 1,3 mln. GBP, turėjo būti pripažintos pateisinamomis, visa jų 3,6 mln. GBP suma vis vien gerokai mažesnė už 11,8 mln. GBP sumą, kurią Servier sumokėjo Niche.

149. Toliau dėl Niche ir Biogaran susitarimo skundžiamo sprendimo 542–544 punktuose Bendrasis Teismas konstatavo, kad Biogaran mokėjimas Niche buvo papildoma paskata pastarajai pritarti ribojančioms Niche susitarimo sąlygoms.

150. Galiausiai dėl Matrix susitarimo skundžiamo sprendimo 546 punkte Bendrasis Teismas konstatavo, kad šalys nepateikė jokių duomenų, galinčių pagrįsti 11,8 mln. GBP sumą, Servier sumokėtą Matrix.

151. Pirmiausia reikia konstatuoti, kad šiame apeliaciniame skunde Servier nesiremia jokiais duomenimis, galinčiais įrodyti, kad pirmesniame punkte nurodyta Bendrojo Teismo išvada dėl Matrix susitarimo yra klaidinga. Servier tik bendrai ir abstrakčiai nurodo Matrix gresiančias mokėti kompensacijas. Šiomis aplinkybėmis reikia atmesti jos priekaištą, susijusį su tuo, kad Servier mokėjimas Matrix buvo tariamai klaidingai kvalifikuotas kaip pastarajai skirta paskata pritarti įsipareigojimui nekonkuruoti.

152. Toliau Servier taip pat nenurodo jokių duomenų, galinčių paneigti šios išvados 149 punkte nurodytą Bendrojo Teismo išvadą, kad Biogaran mokėjimas Niche buvo papildoma paskata pastarajai pritarti įsipareigojimui nekonkuruoti.

153. Galiausiai dėl Servier 11,8 mln. GBP mokėjimo, skirto Niche, pažymėtina, kad jokia šiame apeliaciniame skunde Servier nurodyta aplinkybė neįrodo, kad Bendrasis Teismas padarė klaidingą išvadą, kad šis mokėjimas pateisinamas tik Niche įsipareigojimu nekonkuruoti.

154. Taigi argumentai, kad Bendrasis Teismas padarė klaidą, kai nusprendė, kad Niche patirtos perindoprilio kūrimo išlaidos ir kompensacijos tretiesiems asmenims nepateisino Servier mokėjimų, yra nereikšmingi. Kaip nurodyta šios išvados 148 punkte, Bendrasis Teismas konstatavo, kad net jeigu šios išlaidos (taip pat nurodytos išlaidos teisinėms konsultacijoms) turėtų būti išskaičiuojamos iš Servier sumokėtų 11,8 mln. GBP, vis vien liktų 8,2 mln. GBP suma, kuri gali būti paaiškinama tik Niche prisiimtu įsipareigojimu nekonkuruoti.

155. Šiomis aplinkybėmis reikia atmesti Servier argumentą, kad skundžiamo sprendimo 537 punktas netinkamai motyvuotas ir jame iškraipytos faktinės aplinkybės, nes atmestos Servier nurodytos didesnės apskaičiuotos galimų kompensacijų sumos. Bendrasis Teismas tinkamai paaiškino, kad negalėjo atsižvelgti į šias sumas, nes tai buvo paprasčiausi reikalavimai. Be to, neaišku, kodėl Bendrasis Teismas iškraipė Servier nurodytą laišką, pagal kurį įmonė reikalavo gerokai didesnės kompensacijos nei Komisijos nustatyta suma, nors pati Servier pripažįsta, kad tai buvo tik reikalavimas.

156. Dėl išsamumo pažymiu, kad skundžiamo sprendimo 280, 531 ir 537 punktuose Bendrasis Teismas nepadarė jokios klaidos, konstatuodamas, kad Niche produkto kūrimo išlaidos ir galimos kompensacijos tretiesiems asmenims negali būti laikomos susijusiomis su taikiu ginčų sprendimu, todėl negali būti laikomos Servier pagrįstai sumokėtomis bendrovei Niche.

157. Kaip pripažįsta pati Servier, kompensacijos tretiesiems asmenims už Niche gaminio netiekimą galėjo būti mokamos net nesudarius susitarimo dėl taikaus ginčų sprendimo su Servier. Taigi neatrodo tikėtina, kad Servier būtų sutikusi padengti šias Niche išlaidas, jeigu ji savarankiškai ir Servier neskatinama būtų nusprendusi neprekiauti šiuo gaminiu, nes buvo įsitikinusi dėl Servier patentų galios.

158. Išties, kaip pažymi Servier, generinių vaistų bendrovė, kuri, savarankiškai įvertinusi patentų jai keliamą riziką, nusprendžia taikiai užbaigti kilusį ginčą dėl patentų, gali norėti apsisaugoti nuo tokio susitarimo dėl taikaus ginčų sprendimo finansinių pasekmių. Vis dėlto šiuo atveju nėra jokios pagrįstos ekonominės priežasties, dėl kurios originalių vaistų gamintojas sutiktų kompensuoti tai bendrovei už šias dėl jos pačios pasirinkimo kylančias pasekmes, nebent siektų ją paskatinti sudaryti susitarimą dėl taikaus ginčų sprendimo, už kurį atlygis gali būti tik įsipareigojimas nekonkuruoti.

159. Iš tikrųjų svarbu skirti Niche pareigos kompensuoti tretiesiems asmenims atsiradimo priežastį ir priežastį, dėl kurios Servier kompensuoja šias Niche išlaidas. Žinoma, tiesa, kad Niche pareiga kompensuoti tretiesiems asmenims už netiekimą galėtų atsirasti, jeigu Niche savarankiškai nuspręstų netiekti, taigi ji būtų pateisinama kitu pagrindu nei Niche ir Servier noras nekonkuruoti. Vis dėlto tam, kad būtent „Servier“ kompensuoja šias „Niche“ išlaidas, negali būti kito „pateisinimo“ nei įsipareigojimas nekonkuruoti, nes šios išlaidos nesusijusios su taikiu ginčo sprendimu ir neatitinka jokio kito Niche pasiūlyto atlygio Servier. Tokie patys argumentai taikytini ir Niche gaminio kūrimo išlaidoms.

160. Vadinasi, šios gaminio kūrimo ir kompensavimo tretiesiems asmenims netiekimo atveju išlaidos a priori nėra dalis originalių vaistų gamintojo kompensuojamų išlaidų, kurias galima laikyti pateisinamomis, kai sudarytas toks susitarimas dėl taikaus ginčų sprendimo, kaip nagrinėjamu atveju( ).

161. Galiausiai dėl šios išvados 129 punkte jau nurodytos priežasties reikia atmesti Servier argumentą, kad Bendrasis Teismas turėjo įvertinti, ar sumokėta suma atitinka daugiau nei 10 metų pardavimus ir daugiau nei 20 metų bendrąją pelno maržą. Taip pat negalima pritarti argumentui, kad Niche priėmė mokėjimą dėl jai iškilusių sunkumų. Tokiam susitarimui netaikomas SESV 101 straipsnis ne todėl, kad šio susitarimo sudarymas jo šalims yra ekonominiu ir komerciniu požiūriu racionalus ir pelningas sprendimas( ).

162. Vadinasi, reikia atmesti Servier argumentus dėl Niche ir Matrix susitarimų.

2) Dėl „Teva“ susitarimo

163. Kaip nurodyta šios išvados 36–38 punktuose, pagal Teva susitarimą Teva neturėjo ginčyti Servier patentų Jungtinės Karalystės teismuose ir neprekiauti savo perindopriliu šioje šalyje mainais už Servier sumokėtus 5 mln. GBP. Vėliau Servier galėjo rinktis arba Teva tiekti generinį perindoprilį platinimui, arba netiekimo atveju sumokėti fiksuotą išmoką. Teva neturėjo galimybės nutraukti susitarimo netiekimo atveju. Paskui Servier pasinaudojo šia galimybe netiekti ir tam tikrą laikotarpį mokėjo Teva 500 000 GBP mėnesinę fiksuotą išmoką, kurios galutinė suma sudarė 5,5 mln. GBP. Taigi pagal Teva susitarimą Servier iš viso sumokėjo Teva 10,5 mln. GBP.

164. Skundžiamo sprendimo 646–698 punktuose Bendrasis Teismas atmetė Servier argumentus, kuriais ginčytas Teva susitarimo ribojamasis poveikis.

165. Dabar Servier tvirtina, kad Bendrasis Teismas i) nepaisė šio susitarimo tikslų ir dvejopo poveikio ir ii) klaidingai konstatavo, kad Servier atlikti mokėjimai Teva yra kompensaciniai mokėjimai.

i) Dėl „Teva“ susitarimo tikslų ir tariamo „dvejopo“ poveikio

166. Servier tvirtina, kad Bendrasis Teismas nepaisė pagrindinio Teva susitarimo tikslo sudaryti tiekimo sutartį, kuri leistų Teva įeiti į rinką su pirmąja generinių vaistų banga ir komerciniu požiūriu patrauklesniu gaminiu, o Servier – pasinaudoti pirmaujančiu platintoju Jungtinėje Karalystėje. Šiomis aplinkybėmis susitarimo dėl taikaus ginčų sprendimo sąlygos negalėjo būti laikomos žalingomis konkurencijai.

167. Kaip teisingai priekaištauja Komisija, Servier savo argumentais mėgina „išskaidyti“ atskiras Teva susitarimo sąlygas, kad atrodytų, jog jos, vertinamos atskirai, yra neutralios konkurencijos požiūriu. Vis dėlto Servier nepateikia jokių duomenų, paneigiančių Bendrojo Teismo išvadas, kad bendrai vertinamu šiuo susitarimu tikrai siekta, kad Teva įsipareigotų nekonkuruoti su Servier už mokestį, o galimas Servier perindoprilio tiekimas Teva buvo ne tik hipotetinis, bet ir nenaudingas konkurencijai.

168. Reikia konstatuoti, kad šiame apeliaciniame procese Servier nurodyti duomenys tiek, kiek jie gali būti suprantami kaip tokie, kuriais siekiama ne tik naujo faktinių aplinkybių vertinimo, bet ir skųsti Bendrojo Teismo pateiktą teisinį šių faktinių aplinkybių kvalifikavimą, neįrodo, kad šios Bendrojo Teismo išvados klaidingos.

– Dėl tariamo „dvejopo“ ar „konkurencijai naudingo“ poveikio

169. Skundžiamo sprendimo 667–671 punktuose Bendrasis Teismas konstatavo, kad tariamas potencialus Teva susitarimo poveikis negali būti pripažintas neribojančiu konkurencijos ar net jai naudingu. Šiuo klausimu Servier tvirtina, kad šalys iš esmės nežinojo apie būsimą EPT sprendimą dėl patento 947 galiojimo. Teva susitarimas padarė teigiamą poveikį konkurencijai, nes leido Teva įeiti į rinką, nesvarbu, kokia būtų šio sprendimo esmė. Tačiau Bendrasis Teismas nusprendė, kad nesvarbu, kokia vėlesnio EPT sprendimo esmė, kurios nebuvo galima numatyti susitarimo sudarymo dieną, nes nė viena iš Teva susitarime numatytų galimybių negalėjo lemti situacijos, kurią būtų galima pripažinti „naudinga konkurencijai“. Šis susitarimas visada buvo kliūtis Teva įeiti į rinką su savo gaminiu ar trečiojo asmens gaminiu, o Teva atėjimas su Servier tiekiamu gaminiu nesukūrė Teva ir Servier konkurencijos.

170. Priešingai, nei teigia Servier, šiame Bendrojo Teismo vertinime nepadaryta klaidų. Teisingumo Teismas jau turėjo galimybę konstatuoti, kad kontroliuojamas generinių vaistų bendrovės atėjimas į rinką su ribotu kiekiu gaminių, nulemtas veiksmų derinimo su originalaus vaisto gamintoja pagal susitarimą, draudžiantį šiai bendrovei savarankiškai ateiti į rinką, neturi būti laikomas naudingu konkurencijai( ). Priešingai, nei teigia Servier, jeigu susiklosčius tokiai situacijai gaminių, kuriuos originalaus vaisto gamintoja turi tiekti generinių vaistų bendrovei, kiekis ribojamas (kaip buvo šiuo atveju( )), ši bendrovė visiškai nesuinteresuota konkuruoti kainomis( ).

171. Be to, Teisingumo Teismas jau konstatavo, kad tokio susitarimo, kaip nagrinėjamas šiuo atveju, šalys negali remtis argumentu dėl galimos tolesnės patentų teisės raidos, nežinomos susitarimų sudarymo dieną, nuo kurios priklausytų susitarimo žalingumas pagal konkurencijos teisę( ). Kaip nurodyta šios išvados 139–141 punktuose, svarbu patikrinti, ar sudarydamos šį susitarimą šalys konkurencijos keliamą riziką pakeitė praktiniu tarpusavio bendradarbiavimu, o klausimas, ar, nesant susitarimo, situacija dėl patentų neišvengiamai būtų buvusi kitokia, neturi lemiamos reikšmės( ).

– Dėl tariamo „Teva“ susitarimo sąlygų nežalingumo

172. Dėl neginčijimo sąlygos, kurios žalingumą ginčija Servier, skundžiamo sprendimo 646–653 punktuose Bendrasis Teismas pažymėjo, jog tai, kad ši sąlyga Teva netrukdė tęsti proceso EPT, nepanaikino jos ribojamojo poveikio. Ši išvada teisinga, nes pagal tą sąlygą Teva negalėjo Jungtinės Karalystės teismuose tvirtinti, kad jos gaminys nepažeidžia patento, ir papildomai remtis Servier patentų negaliojimu. Be to, dėl pirmesniame punkte nurodytos priežasties galima tolesnė situacijos raida dėl patentų, kaip antai šiuo atveju ta, kurią gali lemti tęsiamas procesas EPT, neturi lemiamos reikšmės susitarimo, kuriuo siekiama riboti konkurenciją, analizei.

173. Dėl išimtinio pirkimo ir neprekiavimo sąlygų, kurių žalingumą Servier taip pat ginčija, Bendrasis Teismas nepadarė klaidų skundžiamo sprendimo 654–666 punktuose konstatuodamas, kad Komisija šias sąlygas teisingai išnagrinėjo kaip vieną įsipareigojimą nekonkuruoti. Pagal tas sąlygas Servier turėjo visišką diskreciją: ji galėjo rinktis Teva tiekti perindoprilį arba jo netiekti ir jai mokėti fiksuotą išmoką. Dėl išimtinio pirkimo pareigos Teva negalėjo pirkti iš kitų tiekėjų, net jeigu Servier netiektų.

174. Kaip teisingai pažymi Komisija, šios nuostatos lėmė tai, kad Servier turėjo „raktą durims atrakinti, kad Teva galėtų patekti į rinką“. Tačiau buvo akivaizdu, kad Servier visiškai neketino to daryti ir kad ji tiektų savo gaminį Teva platinti, tik jeigu trečiajam asmeniui pavyktų atidaryti šias įėjimo į rinką duris. Tokiu atveju Servier norėjo apsaugoti savo rinkos dalis, platindama savo generinį gaminį per generinių vaistų bendrovę, „draugę“ Teva( ).

175. Priešingai, nei teigia Servier, skundžiamo sprendimo 666 punkte Bendrasis Teismas nepadarė klaidos, nuspręsdamas, kad tai, jog Teva susitarimas buvo sudarytas tik dėl perindoprilio erbumino, nepašalino šio susitarimo antikonkurencinio pobūdžio. Bendrasis Teismas teisingai nusprendė, kad, nors Teva būtų galėjusi įeiti į rinką su kitos druskos nei erbuminas perindopriliu per susitarimo galiojimo laikotarpį, vis dėlto šis susitarimas neleido konkuruoti su Servier dėl perindoprilio erbumino ir šiuo atžvilgiu ribojo konkurenciją. Taigi gaminys, kuriuo Teva ketino prekiauti sudarydama tą susitarimą, buvo būtent perindoprilio erbuminas, o kitą druską ji sukūrė tik vėliau.

ii) Dėl mokėjimų

176. Dėl mokėjimų pagal Teva susitarimą Servier tvirtina, kad, pirma, Bendrasis Teismas padarė klaidą, kvalifikuodamas fiksuotą išmoką, kurią ji mokėjo Teva.

177. Skundžiamo sprendimo 684–686 punktuose Bendrasis Teismas konstatavo, kad fiksuota išmoka, Servier mokėta Teva už netiekimą, kurios galutinė suma 5,5 mln. GBP, yra Teva skirtas mokėjimas už jos įsipareigojimą nekonkuruoti su Servier. Šis mokėjimas buvo atlygis už Teva nėjimą į rinką, numatytas pagal išimtinio pirkimo ir nenutraukimo sąlygas.

178. Servier nepateikia jokių šias išvadas paneigiančių duomenų, nes nenurodo, už ką dar ji iš Teva galėjo gauti šį mokėjimą. Šiomis aplinkybėmis Bendrasis Teismas pagrįstai nusprendė, kad jis buvo paaiškinamas tik susitarimo šalių komerciniu interesu nekonkuruoti pranašumais. Šiuo aspektu nesvarbu tai, kad šis mokėjimas formaliai buvo išmoka už netiekimą, mokama tik netiekimo atveju.

179. Antra, Servier teigia, kad Bendrasis Teismas klaidingai kvalifikavo pradinį Servier mokėtą Teva 5 mln. GBP mokestį kaip kompensacinį mokėjimą. Šio mokėjimo tikslas buvo padengti dalį išlaidų, kurias Teva patyrė, nutraukdama susitarimus su VFM tiekėju ir galutinių medžiagų tiekėju, esamų Teva gaminių atsargų sunaikinimo ir bylinėjimosi išlaidų. Be to, kiek tai susiję su Servier, suma buvo pateisinama tuo, kad leido išvengti ginčo ir apsaugoti tiekimo susitarimą su Teva.

180. Šie argumentai yra nereikšmingi.

181. Iš tikrųjų nebūtina nustatyti, ar originalaus vaisto gamintojo mokėjimas generinių vaistų bendrovei, kurį atitinka jos produkto sunaikinimo išlaidos ir jos mokama kompensacija tretiesiems asmenims, gali būti laikomas pateisinamu pagal tokį susitarimą, kaip nagrinėjamas šiuo atveju. Dėl šios išvados 156–160 punktuose jau nurodytų priežasčių tai savaime abejotina. Kaip ginčijamo sprendimo 1599 konstatuojamojoje dalyje, nurodytoje skundžiamo sprendimo 680 ir 689 punktuose, teisingai pažymėjo Komisija, šios išlaidos neatitinka jokios rinkos vertės, kurią Servier būtų gavusi iš Teva.

182. Vis dėlto šiuo atveju skundžiamo sprendimo 687–698 punktuose Bendrasis Teismas pažymėjo, kad bet kuriuo atveju Teva nepateikė jokių duomenų apie sąnaudas, kurias tariamai kompensavo pradinė Servier sumokėta Teva 5 mln. GBP suma. Taigi Bendrasis Teismas nusprendė, kad net jeigu reikėtų atsižvelgti į Komisijos atliktą išlaidų, kurios, pasak Teva, galėjo būti priskirtos prie Servier kompensuotinų sąnaudų pagal susitarimą dėl taikaus ginčų sprendimo, įskaitant sunaikintinų atsargų vertę, vertinimą, visos tos išlaidos sudarė mažiau nei 40 % pradinės sumos.

183. Taigi Servier nei Bendrajame Teisme, nei Teisingumo Teisme nepateikė jokių duomenų, galinčių paneigti šias išvadas ar labiau pagrįsti bendrovei Teva sumokėtą pradinę sumą.

184. Iš pateiktų argumentų matyti, kad reikia atmesti Servier priekaištus dėl Teva susitarimo kvalifikavimo kaip konkurencijos ribojimo dėl tikslo.

3) „Lupin“ susitarimas

185. Servier nuomone, Bendrasis Teismas taip pat padarė klaidų, nes Lupin susitarimą kvalifikavo kaip konkurencijos ribojimą dėl tikslo. Pirma, Bendrasis Teismas klaidingai nusprendė, kad Servier mokėjimas Lupin gali būti paaiškintas tik šalių noru nekonkuruoti (i). Antra, Bendrasis Teismas klaidingai nusprendė, kad Lupin susitarimo sąlygos žalingos ir neteisingai aiškino to susitarimo taikymo sritį (ii).

i) Dėl mokėjimo

186. Iš ginčijamame sprendime ir skundžiamame sprendime konstatuotų aplinkybių, kurios nebuvo paneigtos, matyti, kad tą pačią dieną Servier ir Lupin sudarė du susitarimus kaip vieną susitarimą. Pirmasis buvo susitarimas dėl taikaus ginčų sprendimo, kuriame įtvirtintos sąlygos, pagal kurias Lupin neprekiaus generiniu perindopriliu ir neginčys Servier patentų, antrasis buvo susitarimas dėl technologijų perdavimo, pagal kurį Servier iš Lupin nusipirko tris pastarosios pateiktas patentų paraiškas. Pagal pastarąjį susitarimą Servier sumokėjo Lupin 40 mln. eurų( ).

187. Skundžiamo sprendimo 805–828 punktuose Bendrasis Teismas išsamiai ir kruopščiai išnagrinėjo galimą šių patentų paraiškų ekonominę vertę, atsižvelgdamas į visus šiuo klausimu šalių pateiktus argumentus. Atlikęs šią analizę jis padarė išvadą, kad nebuvo galima nustatyti kokios nors tų paraiškų ekonominės vertės.

188. Bendrasis Teismas, be kita ko, konstatavo, kad Lupin perleido ne patentus, o tik patentų paraiškas, ir nesuteikė jokių garantijų, kad patentas bus išduotas, kad jis galios ar kad reikalaujami produktai ar metodai nepažeis teisių (805 ir 818 punktai); kad išmokėta suma viršijo kitos panašios generinių vaistų bendrovės skirtas investicijas savo perindopriliui sukurti (817 punktas); kad Servier nepateikė jokių konkrečių duomenų, įrodančių, kad Lupin patentų paraiškų įsigijimas už 40 mln. eurų pagrįstai galėjo būti laikomas pelninga investicija ar bent jai užtikrinančia pajamas, galinčias kompensuoti jų didelę kainą (820 punktas); kad Servier nuoroda į kitus sandorius, panašius į perdavimo sutartį, sudarytą su Lupin, nereikšminga, nes, be kita ko, pati Servier yra šių sandorių šalis, be to, tam tikrus iš jų Komisija kvalifikavo kaip konkurencijos teisės pažeidimus (821 punktas), ir kad Servier pateikta konsultanto intelektinės nuosavybės klausimais nuomonė yra pernelyg bendro pobūdžio ir jos įrodomoji galia ribota (822 punktas).

189. Skundžiamo sprendimo 827 punkte Bendrasis Teismas iš esmės nusprendė, kad vienintelis atlygis, kuriuo galima paaiškinti Servier pervestus Lupin 40 mln. eurų pagal perdavimo susitarimą, buvo Lupin įsipareigojimas nekonkuruoti pagal tą pačią dieną sudarytą susitarimą dėl taikaus ginčų sprendimo.

190. Nagrinėjant šį apeliacinį skundą Servier nepateikia jokių duomenų, galinčių įrodyti, kad ši išvada klaidinga.

191. Pirma, Servier tvirtina, kad Bendrasis Teismas 40 mln. eurų mokėjimo negalėjo pripažinti kompensaciniu mokėjimu, nes Servier įrodė savo suinteresuotumą patentų paraiškomis ir pateikė panašiomis sąlygomis sudarytų sandorių pavyzdžių ir eksperto nuomonę.

192. Vis dėlto šiais argumentais Servier tik pakartoja pirmojoje instancijoje jau pateiktus argumentus ir nepagrindžia, kodėl Bendrasis Teismas tariamai padarė klaidų, o tai apeliaciniame procese nepriimtina. Bet kuriuo atveju skundžiamo sprendimo 821–823 punktuose Bendrasis Teismas nepadarė klaidos, nuspręsdamas, kad šie Servier pateikti duomenys neleidžia objektyviai nustatyti kokios nors Servier iš Lupin už 40 mln. eurų nupirktų patentų paraiškų ekonominės vertės.

193. Antra, Servier priekaištas dėl skundžiamo sprendimo 816 punkte esančio Bendrojo Teismo teiginio, kad ši suma viršijo pelną, kurio Lupin galėjo tikėtis iš savarankiško įėjimo į rinką per pirmuosius dvejus ar trejus prekybos metus, yra nereikšmingas. Bendrasis Teismas, įrodinėdamas, kad perleistos patentų paraiškos neturėjo ekonominės vertės, rėmėsi ne šia išvada, o visais šios išvados 188 punkte nurodytais duomenimis. Palyginimas su numatomu Lupin pelnu buvo tik papildomas elementas, patvirtinantis, kad Servier jai pervestas mokėjimas buvo didelis.

194. Vadinasi, skundžiamo sprendimo, be kita ko, 827 punkte Bendrasis Teismas teisingai nusprendė, kad Servier mokėjimas Lupin buvo paskata nekonkuruoti, nes iš išnagrinėtų duomenų matyti, kad šis mokėjimas negali būti paaiškinamas Lupin patentų paraiškų, perleistų Servier, ekonomine verte.

195. Tai, kad šiame kontekste Bendrasis Teismas vartojo įprastomis rinkos sąlygomis sudaryto (ar nesudaryto) sandorio ir skatinamojo mokėjimo sąvokas, o ne Sprendime Generics (UK) ir kt. Teisingumo Teismo vartojamą terminiją (atitinkamos vertės perdavimo „grynasis balansas“), nieko nekeičia, nes iš esmės Bendrasis Teismas pritaikė tokį testą, kokį Teisingumo Teismas taikė tame sprendime. Pagal šį testą reikia nustatyti, ar Servier vertės perdavimas Lupin galėjo būti paaiškintas kuo kitu, bet ne šių šalių suinteresuotumu nekonkuruoti( ). Todėl skirtumų dėl to testo esmės paieška lyginant Sprendimą Generics (UK) ir kt. ir skundžiamą sprendimą, remiantis šiais nedideliais terminijos skirtumais, reikštų kraštutinį formalizmą ir žaidimą žodžiais.

196. Šiuo atveju iš skundžiamo sprendimo 806 punkto matyti, kad sąvoka „įprastomis rinkos sąlygomis sudarytas sandoris“ Bendrajam Teismui leido nustatyti, išnagrinėjus šios išvados 188 punkte apibendrintus duomenis, ar Servier vertės perdavimas Lupin atitiko kokią nors perleistų patentų ekonominę vertę. Tai nereiškia, kad Komisija visada turi remtis šia sąvoka, kai nagrinėja, ar vertės perdavimas yra kas kita nei atlygis už įsipareigojimą nekonkuruoti.

197. Žinoma, kaip jau nurodyta šios išvados 134 punkte, sprendimuose Generics (UK) ir kt. ir Lundbeck / Komisija Teisingumo Teismas pažymėjo, kad, siekiant įvertinti pagal susitarimą dėl taikaus ginčų sprendimo perduodamas vertes, svarbu atsižvelgti į visas tarp šalių perduodamas vertes, nesvarbu ar jos piniginės, ar ne. Teisingumo Teismas nusprendė, kad tam reikia įvertinti, ar originalių vaistų gamintojo generinių vaistų bendrovei perduotų verčių balansą galima pateisinti galimo atlygio šiai bendrovei buvimu( ).

198. Vis dėlto šiuo atveju negalima priekaištauti Bendrajam Teismui, kad neįvardijo Servier perduotos vertės Lupin grynojo teigiamo balanso sumų, gautų atėmus tariamą Servier naudai perleistų Lupin patentų paraiškų vertę kaip atlygį už šį perdavimą.

199. Iš šios išvados 188 punkte apibendrintų duomenų, į kuriuos atsižvelgė Bendrasis Teismas ir kurių Servier neginčijo, matyti, jog Bendrasis Teismas pripažino, kad Servier neįrodė jokios iš Lupin nusipirktų patentų paraiškų ekonominės vertės, kurią būtų galima atimti iš 40 mln. eurų, Servier už tai pervestų Lupin.

200. Vis dėlto, net darant prielaidą, kad reikėtų remtis principu, pagal kurį tokios patentų paraiškos neišvengiamai turi ekonominę vertę, kurią reikia atimti iš Servier sumokėtos sumos Lupin, tai būtų tik vertė, atitinkanti Lupin investicijas, skirtas technologijų, dėl kurių pateiktos tos paraiškos, vystymui, reikia priminti, kad skundžiamo sprendimo 817 punkte Bendrasis Teismas nusprendė, kad Lupin naudai pervesta 40 mln. eurų suma viršijo kitos panašios generinių vaistų bendrovės investicijas, skirtas jos pačios perindopriliui sukurti.

201. Šiuo klausimu Bendrasis Teismas remiasi ginčijamo sprendimo 1962 konstatuojamąja dalimi, kurioje nurodytos sąnaudos Krka perindopriliui sukurti, sudarančios 1–4 mln. eurų. Todėl net jeigu šią sumą reikėtų atimti iš Servier pervestos Lupin sumos, kaip iš esmės Bendrasis Teismas nusprendė skundžiamo sprendimo 817 punkte, šio pervedimo grynasis balansas vis vien sudarytų bent 36 mln. eurų, kurių negalima paaiškinti kitaip nei mokėjimu už konkurencinę grėsmę, kurią Lupin keltų Servier.

202. Šios išvados nepaneigia tai, kad skundžiamo sprendimo 59–61 punktuose nurodyti technologijų įsigijimo susitarimai, susiję, be kita ko, su Servier vykdomu patento paraiškos ir atitinkamos praktinės patirties pirkimu už maždaug 13 mln. eurų. Kadangi nėra duomenų apie tam tikrą patentų paraiškų vertę, kiek tai susiję su Lupin susitarimu, negalima nuspręsti, kad jų vertė neišvengiamai atitiko tokį dydį. Taip pat skundžiamo sprendimo 61 punkte nurodyti 50 mln. Jungtinių Amerikos Valstijų dolerių (USD) susiję tik su technologijų įsigijimo susitarimo protokolu, kuris galiausiai niekada nebuvo sudarytas, todėl jis apskritai negali būti rodiklis patentų paraiškų vertei nustatyti. Taigi atsižvelgdamas į šios išvados 188 punkte apibendrintus duomenis ir įrodinėjimo pareigai taikomus principus( ) Bendrasis Teismas šiuo klausimu nepadarė klaidos, kai nusprendė, kad neįrodyta, kad Servier pervestos Lupin sumos grynasis balansas, netgi atėmus tariamas technologijų, kurias apėmė Lupin patentai, kūrimo sąnaudas, buvo pateisinamas kitokiu Lupin atlygiu nei jos įsipareigojimas nekonkuruoti.

203. Vadinasi, reikia atmesti priekaištą dėl mokėjimo pagal Lupin susitarimą klaidingo vertinimo.

ii) Dėl „Lupin“ susitarimo sąlygų

204. Pirma, Servier tvirtina, kad Bendrasis Teismas Lupin susitarimo sąlygos, pagal kurią numatyta, kad Lupin neginčys Servier patentų, negalėjo kvalifikuoti kaip antikonkurencinės, nes ši sąlyga netrukdė kitiems pareiškėjams toliau ginčyti patento 947 EPT. Vis dėlto šiuos argumentus reikia atmesti mutatis mutandis dėl tų pačių priežasčių, kurios nurodytos šios išvados 171 ir 172 punktuose.

205. Antra, Servier teigia, kad Bendrasis Teismas taip pat negalėjo nuspręsti, kad neprekiavimo Lupin gaminiais sąlyga yra antikonkurencinė, nes, kaip pripažino pats Bendrasis Teismas, pagal ją tam tikromis sąlygomis Lupin galėjo anksčiau įeiti į rinką.

206. Šiais argumentais Servier mėgina ginčyti Bendrojo Teismo atliktą faktinių aplinkybių vertinimą, be kita ko, dėl jo pateikto Lupin susitarimo sąlygų aiškinimo( ). Vis dėlto, net darant prielaidą, kad nagrinėjami argumentai gali būti suprantami kaip pateikti dėl Bendrojo Teismo atlikto teisinio faktinių aplinkybių kvalifikavimo, jiems negalima pritarti.

207. Atrodo, šiais teiginiais Servier nori įrodyti, kad Bendrasis Teismas padarė klaidą, nes nepripažino pasireiškusio Lupin susitarimo sąlygų naudingo konkurencijai poveikio, kurį pats konstatavo, paneigiančio to susitarimo kvalifikavimą kaip konkurencijos ribojimo dėl tikslo.

208. Vis dėlto skundžiamo sprendimo 830–857 punktuose Bendrasis Teismas, atlikęs kruopščią Lupin susitarimo sąlygų analizę, nusprendė, kad, net jeigu tas susitarimas galėtų būti aiškinamas kaip leidžiantis Lupin įeiti į rinką su savo gaminiu anksčiau, palyginti su numatomu patento 947 galiojimu, tokį paankstintą atėjimą lemiančių įvykių hipotetinis pobūdis neleido nuspręsti, kad tai neutralizuoja neprekiavimo sąlygos ribojamąjį poveikį (849–851 ir 856 punktai). Paankstintas Lupin atėjimas (darant prielaidą, kad jis pagal susitarimą leidžiamas tam tikromis aplinkybėmis) bet kuriuo atveju priklausė nuo trečiojo asmens generinio vaisto pateikimo rinkai, t. y. nuo susitarimo šalių nepriklausančios ir neužtikrintos aplinkybės (587 punktas). Servier neginčija faktinių aplinkybių, kuriomis Bendrasis Teismas grindė šias išvadas, ir jos visiškai neiškraipytos.

209. Reikia atmesti Servier priekaištą dėl Servier ir Lupin susirašinėjimo apie Sandoz atėjimą į rinką tariamo iškraipymo (skundžiamo sprendimo 852–854 punktai). Iš skundžiamo sprendimo 853 punkte pateiktos šio susirašinėjimo ištraukos matyti, kad Bendrasis Teismas visiškai neiškraipė šio dokumento, nes konstatavo, kad jis atskleidė Lupin netikrumą dėl galimybės anksčiau įeiti į Prancūzijos rinką nepažeidžiant susitarimo. Be to, iš pirmesniame punkte pateiktos santraukos matyti, kad šis priekaištas yra nereikšmingas. Bendrasis Teismas konstatavo, kad, net jeigu šios susitarimo sąlygos leistų paankstintą atėjimą, tokio atėjimo galimumą lemiančios aplinkybės buvo hipotetinės ir nepriklausė nuo šalių valios.

210. Šiomis aplinkybėmis Bendrasis Teismas nepadarė klaidos, konstatuodamas, kad neprekiavimo sąlyga nepaneigė Lupin susitarimo kvalifikavimo kaip konkurencijos ribojimo dėl tikslo. Kaip nurodyta šios išvados 126 punkte, toks kvalifikavimas gali būti paneigtas tik įrodžius konkurenciją skatinantį poveikį, dėl kurio kyla pagrįstų abejonių susitarimo pakankamu žalingumu konkurencijai. Taigi skundžiamo sprendimo 857 punkte Bendrasis Teismas, atsižvelgdamas į šios išvados 208 punkte apibendrintas aplinkybes, konstatavo, kad paankstintą Lupin atėjimą į rinką (darant prielaidą, kad jis galimas pagal susitarimo sąlygas) lėmė ne aiškus šalių pasirinkimas, o hipotetinės ir neužtikrintos aplinkybės. Vadinasi, Bendrasis Teismas teisingai nusprendė, kad šalys negalėjo jomis remtis, siekdamos įrodyti, kad susitarimas neribojo konkurencijos.

211. Servier argumentas, kad Bendrasis Teismas turėjo išnagrinėti galimų skirtingų scenarijų tikimybę, nepaneigia šios išvados. Kaip nurodyta šios išvados 139–141 ir 171 punktuose, vertindama, ar susitarimas, kaip antai Lupin susitarimas, riboja konkurenciją, Komisija neturi nagrinėti galimų būsimų scenarijų pagal patentų teisę.

212. Trečia, Servier taip pat negali remtis nei jos įsipareigojimo tiekti gaminį Lupin tariamu konkurencijai naudingu poveikiu, nei tariamu esą nemokamai Lupin suteiktų kitų patentų licencijų konkurencijai naudingu poveikiu, nurodydama tariamas Bendrojo Teismo klaidas, padarytas kvalifikuojant Lupin susitarimo sąlygas. Šiame apeliaciniame procese Servier skundžia tik Bendrojo Teismo išvadas šiuo klausimu, pateiktas skundžiamo sprendimo 858–863 punktuose , bet nenurodo duomenų, galinčių paneigti jų pagrįstumą. Šiomis aplinkybėmis Servier tinkamai nepaneigia Bendrojo Teismo išvados, kad tiek galimybę tiekti, tiek galimybę turėti kitų patentų licencijas (darant prielaidą, kad ji numatyta susitarimo sąlygose) taip pat lemia būsimos hipotetinės sąlygos ir šios išvados 208 punkte apibendrintos aplinkybės.

213. Galiausiai, ketvirta, negalima pritarti ir Servier argumentui, kad