ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Keywords

Summary



Keywords

1. Valstybių teikiama pagalba – Sąvoka – Už turto paėmimą skirta kompensacija – Neįtraukimas

(EB 87 straipsnio 1 dalis)

2. Sąjungos teisė – Principai – Teisė į gynybą – Taikymas Komisijos pradėtoms administracinėms procedūroms – Pagalbos projektų tyrimas – Apimtis

(EB 88 straipsnio 2 dalis)

3. Valstybių teikiama pagalba – Komisijos sprendimas pradėti oficialią valstybės priemonės tyrimo procedūrą – Procedūros dalykas ir taikymo sritis

(EB 88 straipsnio 2 dalis)

Summary

1. Nauda, kaip tai suprantama pagal EB 87 straipsnio 1 dalį, laikoma intervencija, kuri įvairiomis formomis sumažina įmonės biudžetui paprastai tenkančią naštą ir kuri dėl šių priežasčių prilyginama subsidijoms, pavyzdžiui, turto ar paslaugų suteikimas lengvatinėmis sąlygomis. Tačiau nuostolių, kuriuos nacionalinėms valdžios institucijoms gali tekti atlyginti privatiems asmenims už žalą, kurią šios jiems padarė, teisinis pobūdis iš esmės skiriasi ir tai nėra pagalba, kaip ji suprantama pagal EB 87 ir EB 88 straipsnius.

Priešingai, kaip valstybės pagalbą reikia vertinti priemonę, kuria įmonei pratęstas tiekiamos elektros energijos lengvatinio tarifo taikymas kaip kompensacija už nuosavybės paėmimą vykstant elektros energijos sektoriaus nacionalizacijai, jei lengvatinį tarifą kaip kompensaciją buvo numatyta taikyti nustatytą laikotarpį ir be galimybės pratęsti. Be to, priemonė, kuri yra tik viena iš lengvatinio tarifo sąlygų ir kurią pratęsiant siekiama „atitinkamų įmonių gamybos vystymosi ir restruktūrizavimo“, negali būti laikoma teisėtu po nacionalizacijos įmonei skirtos kompensacijos mokėjimo pratęsimu.

(žr. 49, 52, 55, 63, 65, 75, 77 punktus)

2. Valstybės pagalbos kontrolės srityje pagal teisės į gynybą užtikrinimo principą reikalaujama suteikti suinteresuotai valstybei narei galimybę veiksmingai išreikšti savo poziciją dėl trečiųjų asmenų pagal EB 88 straipsnio 2 dalį pateiktų pastabų, kuriomis Komisija ketina grįsti savo sprendimą, ir jei valstybei narei nesuteikta galimybė išsakyti nuomonę dėl šių pastabų, Komisija negali jomis remtis savo sprendime prieš šią valstybę. Vis dėlto tam, kad dėl tokio teisės į gynybą pažeidimo būtų panaikintas sprendimas, reikia įrodyti, kad nepadarius šio pažeidimo procedūros rezultatas būtų kitoks.

(žr. 115 punktą)

3. Formalios tyrimo procedūros tikslas – išklausyti suinteresuotąsias šalis, o Komisijai – sužinoti visas bylos aplinkybes prieš priimant sprendimą. Formali tyrimo procedūra negali turėti kito poveikio nei aprašytasis, ir ypač nesiekiama pareikšti galutinės nuomonės dėl tam tikrų aplinkybių byloje, kol nėra priimto galutinio sprendimo. Be to, nei iš nuostatų, susijusių su valstybės pagalba, nei iš teismų praktikos nematyti, kad Komisija privalo išklausyti iš valstybės išteklių suteiktos pagalbos gavėją dėl jos pateikto tiriamos priemonės teisinio vertinimo arba informuoti suinteresuotą valstybę narę – ir juo labiau pagalbos gavėją – apie savo poziciją iki galutinio sprendimo priėmimo po to, kai suinteresuotiems asmenims ir valstybei narei buvo pasiūlyta pateikti savo pastabas.

(žr. 122–123 punktus)
Pagal Reglamento Nr. 40/94 dėl Bendrijos prekių ženklo 78 straipsnio 2 ir 3 dalis prašymas atkurti ankstesnę padėtį turi būti paduotas raštu per du mėnesius nuo termino nesilaikymo, kurio tiesioginis padarinys – teisės praradimas ar teisės pareikšti apeliaciją praradimas, priežasties pašalinimo.

Su priimtinumu susiję klausimai turi būti restitutio in integrum prašymo „naujo nagrinėjimo iš esmės“ dalis. Iš tikrųjų, remiantis nusistovėjusia teismo praktika, terminus reglamentuojančios taisyklės buvo nustatytos siekiant užtikrinti teisinį saugumą ir išvengti bet kokios diskriminacijos ar savivalės. Ši bendra išvada taip pat taikoma terminams, numatytiems reglamentuose dėl Bendrijos prekių ženklo.

Iš Reglamento Nr. 40/94 dėl Bendrijos prekių ženklo 62 straipsnio 1 dalies matyti, kad išnagrinėjusi apeliaciją iš esmės Apeliacinė taryba priima sprendimą dėl apeliacijos ir tai darydama gali „pasinaudoti skyriaus, atsakingo už sprendimą, kuriam pateikta apeliacija, kompetencijai priklausančiais įgaliojimais“, t. y. restitutio in integrum prašymo atveju išdėstyti savo nuomonę dėl prašymo ir jį atmesti arba pripažinti pagrįstu, taip patvirtindama pirmosios instancijos sprendimą arba jo nepatvirtindama. Todėl tuo atveju, kai Apeliacinei tarybai pateikiama apeliacija, ji iš naujo turi iš esmės išnagrinėti restitutio in integrum prašymą tiek teisiniu, tiek faktiniu požiūriais.

Pagal Reglamento Nr. 40/94 dėl Bendrijos prekių ženklo 73 straipsnio antrąjį sakinį Vidaus rinkos derinimo tarnybos (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui) sprendimai gali būti grindžiami tik tokiais motyvais, dėl kurių šalys galėjo pateikti atsiliepimus. Šia nuostata Bendrijos prekių ženklų teisėje įtvirtinamas bendrasis teisės į gynybą apsaugos principas. Remiantis šiuo bendruoju Bendrijos teisės principu, asmenims, kuriems skirti valdžios institucijų sprendimai, galintys turėti didelį poveikį jų interesams, turi būti suteikta galimybė veiksmingai išreikšti savo nuomonę. Teisė būti išklausytam yra taikoma visoms faktinėms ar teisinėms aplinkybėms, kuriomis remiantis priimamas sprendimas, tačiau ne galutiniam sprendimui, kurį ketina priimti administracinė institucija.

Be to, įmonių teisė į gynybą gali būti pažeista tik tiesioginį poveikį jų gynybos galimybėms turinčiu procedūros pažeidimu. Dėl galiojančių teisės į gynybą apsaugos nuostatų nesilaikymo administracinė procedūra pripažįstama neteisėta tik įrodžius, kad to nesant būtų pasiektas kitoks rezultatas.

(žr. 47–48 punktus)
Pagal ankstesnę sistemą, remiantis Reglamento Nr. 729/70 8 straipsnio 2 dalimi ir Reglamento Nr. 1258/1999 8 straipsnio 2 dalimi, Bendrija prisiimdavo dėl taisyklių nesilaikymo ar aplaidumo atsiradusias finansines pasekmes, išskyrus tas, kurios priskirtinos valstybių narių administracinėms institucijoms ar kitoms įstaigoms. Priimdama Reglamentą Nr. 1290/2005 Sąjungos Taryba visų pirma išsikėlė tikslą nustatyti procedūrą, pagal kurią Komisija galėtų apsaugoti Bendrijos biudžeto interesus, priimdama sprendimą atitinkamai valstybei narei priskirti dalį sumos, kuri buvo prarasta dėl pažeidimų ir nebuvo išieškota per protingą laikotarpį (25 ir 26 konstatuojamosios dalys). Taigi Reglamento Nr. 1290/2005 32 straipsnio 5 dalyje numatyta, kad sumos, kurios neišieškotos per ketverius ar aštuonerius metus po to, kai pažeidimas buvo pirmą kartą nustatytas per administracinį arba teisminį nagrinėjimą, nuo šiol padalijamos per pusę valstybei narei ir Bendrijos biudžetui (minėto Sprendimo Vokietija prieš Komisiją 49 punktas).
307

Galiausiai, kalbant apie ieškovių argumentą, pagal kurį Komisija turėjo pareikšti Ispanijos Karalystei ieškinį dėl įsipareigojimų neįvykdymo pagal EB 226 straipsnį, jeigu būtų priėjusi prie išvados, jog CMT, kaip valstybės narės institucijos, sprendimai neleidžia išvengti maržų mažinimo, todėl jais nepaisoma minėtos reguliavimo sistemos, reikia pažymėti, kad ginčijamame sprendime Komisija to nėra nustačiusi. Be to, net jeigu būtų daroma prielaida, kad CMT pažeidė kurią nors Sąjungos teisės normą ir Komisija dėl to būtų galėjusi pareikšti Ispanijos Karalystei ieškinį dėl įsipareigojimų neįvykdymo, tokios galimybės niekaip negalėtų paveikti ginčijamo sprendimo teisėtumo. Šiame sprendime Komisija tik konstatavo, kad Telefónica pažeidė EB 82 straipsnį, t. y. nuostatą, kuri skirta ne valstybėms narėms, o tik ūkio subjektams (šiuo klausimu žr. šio sprendimo 69 punkte minėto 2008 m. balandžio 10 d. Sprendimo Deutsche Telekom prieš Komisiją 271 punktą). Taip pat pasakytina, kad pagal teismų praktiką, remiantis EB 226 straipsnyje įtvirtinta sistema, Komisija turi diskreciją pareikšti ieškinį dėl įsipareigojimų neįvykdymo, ir Sąjungos teismai negali vertinti pasinaudojimo šia diskrecija tikslingumo (šio sprendimo 170 punkte minėto 2010 m. spalio 14 d. Sprendimo Deutsche Telekom prieš Komisiją 47 punktas).
Prašymas panaikinti 2006 m. vasario 23 d. Komisijos sprendimą C(2006) 465 (galutinis), kuriuo nurodoma kartu su palūkanomis grąžinti avansą, sumokėtą kaip finansinė parama pagal programą „Prince“ daliai „The EURO – Its genuine and essential impact on schoolchildren“ (Eurogenesis), susijusiai su pasiruošimu eurui įvesti, kuri skirta mokiniams, vykdyti.
30

Be to, norint įvertinti, ar tarp prekių ženklų, dėl kurių kilo ginčas, yra ryšys, taip pat reikia atsižvelgti į nagrinėjamų prekių pobūdį. Šiuo atžvilgiu visų pirma reikia konstatuoti, kad dėl gėrimuose esančio alkoholio juos galima atskirti nuo vandens arba nealkoholinių gėrimų. Šie gėrimai pasižymi skirtingomis savybėmis. Paprastai alkoholiniai gėrimai vartojami esant ypatingoms aplinkybėms ar švenčių proga, o vanduo ir nealkoholiniai gėrimai – kiekvieną dieną. Be to, vandens vartojimas gyvybiškai reikalingas. Pakankamai informuotu, protingai pastabiu ir nuovokiu laikomam paprastam vartotojui toks alkoholinių ir nealkoholinių gėrimų atskyrimas yra svarbus ir netgi būtinas, nes kai kurie vartotojai nenori ar netgi negali vartoti alkoholio. Be to, paprastai alkoholinių gėrimų kaina yra daug didesnė už nealkoholinių gėrimų kainą. Taip pat daugeliu atžvilgių prekyba alkoholiu yra labiau reglamentuota. Visų pirma ji siejama su licencijos prekiauti alkoholiniais gėrimais gavimu, be to alkoholiniai gėrimai parduodami tik tam tikro minimalaus amžiaus sulaukusiems asmenims. Tai, kad nagrinėjami gėrimai gali būti vartojami tose pačiose vietose ir kaip priedai, nes jie gali būti sumaišomi ar pateikiami kartu, ir tai, kad dažnai juos vartoja tie patys asmenys arba jais prekiaujama panašiuose prekybos vietose, nepaneigia šios išvados (šiuo atžvilgiu žr. 2005 m. vasario 15 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo Lidl Stiftung prieš VRDT – REWE-Zentral (LINDENHOF), T-296/02, Rink. p. II-563, 54–57 punktus).
65

Šiuo atveju reikia pripažinti, kad ginčijamame sprendime Komisija nurodė, jog nagrinėjama priemonė – tai 45 mln. EUR sanavimo pagalbos, kurią Nyderlandų Karalystė suteikė bendrovei KG Holding, transformavimas į nuosavą kapitalą (8 ir 22 konstatuojamosios dalys). Be to, ji nurodė, kad bendrovei KG Holding suteikta sanavimo pagalba ir jos transformavimas į nuosavą kapitalą yra pranašumas, kurio finansų rinkoje tokios pačios rūšies sunkumų patirianti įmonė, esanti ant bankroto ribos, neturėtų (22 konstatuojamoji dalis). Be to, Komisija pažymi, kad Nyderlandų rinkoje, kurioje veikia KG Holding, yra ir mažesnių tarptautinių įmonių, pvz., TMP ir Creyff’s (Belgijos įmonės Solvus dukterinė įmonė), (23 konstatuojamoji dalis). Galiausiai ji konstatavo, kad nagrinėjamu atveju įmonei yra suteikiamas pranašumas prieš jos konkurentes, todėl yra arba gali būti iškraipoma konkurencija ir daroma neigiama įtaka valstybių narių tarpusavio prekybai (23 konstatuojamoji dalis). Dėl KG Holding ir Kliq Reïntegratie dydžio Komisija nurodė, kad šios įmonės turėjo maždaug 2000 darbuotojų (9 ir 10 konstatuojamosios dalys) ir kad 2002 m. sausio 1 d.KG Holding įstatinis kapitalas siekė maždaug 73 mln. EUR (32 konstatuojamoji dalis).
Bendrijos prekių ženklo paraišką pateikęs asmuo:

New Look Ltd
2019 m. rugsėjo 17 d. Bendrojo Teismo (pirmoji kolegija) sprendimas

Airija ir Aughinish Alumina / Komisija

(Sujungtos bylos T‑129/07 ir T‑130/07)

„Valstybės pagalba – Direktyva 2003/96/EB – Mineralinių alyvų akcizo mokestis – Mineralinės alyvos, naudojamos kaip kuras aliuminio oksido gamyboje – Atleidimas nuo akcizo mokesčio – Priemonės atrankinis pobūdis – 2001 m. Bendrijos gairės dėl valstybės pagalbos aplinkos apsaugai“

1. Valstybių teikiama pagalba – Sąvoka – Priemonės atrankinis pobūdis – Nukrypimas nuo bendros mokesčių sistemos – Sistemiškumu ir bendra struktūra grindžiamas pateisinimas – Įrodinėjimo pareiga – Mazuto, naudojamo aliuminio gamyboje, atleidimas nuo akcizo mokesčio – Duomenų, įrodančių tokį pateisinimą, nebuvimas (EB 87 straipsnio 1 dalis) (žr. 55, 56, 60, 61, 65, 69–72, 89–93 punktus)

2. Teismo procesas – Ieškinys – Formos reikalavimai – Aiškus ir tikslus pagrindų, kuriais remiamasi, išdėstymas – Analogiški reikalavimai dėl kaltinimų, kuriais grindžiamas ieškinio pagrindas – Bendro pobūdžio nuoroda į bendrą Tarybos ir Komisijos pareiškimą, padarytą priimant direktyvą – Priimtinumas (Teisingumo Teismo statuto 21 straipsnio pirma pastraipa ir 53 straipsnio pirma pastraipa; Bendrojo Teismo procedūros reglamento (1991 m.) 44 straipsnio 1 dalies c punktas) (žr. 80–86 punktus)

3. Valstybių teikiama pagalba – Draudimas – Nukrypti leidžiančios nuostatos – Pagalba, kurią galima laikyti suderinama su bendrąja rinka – Pagalba aplinkos apsaugai – Bendrijos gairės dėl valstybės pagalbos aplinkos apsaugai – Pagalba atleidimo nuo mokesčio forma – Vertinimo kriterijai (EB 6 straipsnis ir 87 straipsnio 3 dalis; Komisijos pranešimo 2001/C 37/03 51 punkto 1 dalis) (žr. 102–109, 111 punktus)

Dalykas

SESV 263 straipsniu grindžiami prašymai visiškai arba iš dalies panaikinti 2007 m. vasario 7 d. Komisijos sprendimą 2007/375/EB dėl mineralinės alyvos, naudojamos kaip kuras aliuminio oksido gamyboje Gardane, Šanono regione ir Sardinijoje, neapmokestinimo akcizo mokesčiu Prancūzijoje, Airijoje ir Italijoje (C 78/2001 (ex NN 22/01), C 79/2001 (ex NN 23/01), C 80/2001 (ex NN 26/01)) (OL L 147, 2007, p. 29), kiek jame konstatuojama, kad nuo 2004 m. sausio 1 d. Airijos Respublika teikė valstybės pagalbą atleisdama nuo akcizo mokesčio už mineralines alyvas, naudojamas kaip kuras aliuminio gamybai Šanono regione (Airija), ir kiek juo nurodoma Airijai susigrąžinti tą pagalbą arba panaikinti ar nutraukti jos mokėjimą.

Rezoliucinė dalis

1. Atmesti ieškinius.

2. Airija padengia bylinėjimosi išlaidas byloje T‑129/07.
2008 m. lapkričio 26 d. Pirmosios instancijos teismo (aštuntoji kolegija) sprendimas New Look prieš VRDT (NEW LOOK)

(Byla T-435/07)

„Bendrijos prekių ženklas — Žodinio Bendrijos prekių ženklo NEW LOOK paraiška — Absoliutus atmetimo pagrindas — Dėl naudojimo įgyto skiriamojo požymio nebuvimas — Reglamento (EB) Nr. 40/94 7 straipsnio 3 dalis“

Bendrijos prekių ženklas — Bendrijos prekių ženklo sąvoka ir įgijimas — Absoliutūs atmetimo pagrindai — Skiriamųjų požymių neturintys prekių ženklai (Tarybos reglamento Nr. 40/94 7 straipsnio 3 dalis) (žr. 18 ir 23–26 punktus)

Dalykas

Ieškinys dėl 2007 m. rugsėjo 3 d. VRDT antrosios apeliacinės tarybos sprendimo (byla R 670/2007-2), susijusio su žodinio žymens NEW LOOK įregistravimu kaip Bendrijos prekių ženklo.

Bylos duomenys

Bendrijos prekių ženklo paraišką pateikęs asmuo: New Look Ltd Prašomas įregistruoti Bendrijos prekių ženklas: žodinis prekių ženklas NEW LOOK 3, 9, 14, 16, 18, 25, 26 ir 35 klasių prekėms ir paslaugoms – paraiška Nr. 2932606 Eksperto sprendimas: atmesti paraišką įregistruoti prekių ženklą Apeliacinės tarybos sprendimas: atmesti apeliaciją

Rezoliucinė dalis

1. Atmesti ieškinį.

2. Priteisti iš New Look Ltd bylinėjimosi išlaidas.

2008 m. lapkričio 26 d. Pirmosios instancijos teismo (aštuntoji kolegija) sprendimas New Look prieš VRDT (NEW LOOK)

(Byla T-435/07)

„Bendrijos prekių ženklas — Žodinio Bendrijos prekių ženklo NEW LOOK paraiška — Absoliutus atmetimo pagrindas — Dėl naudojimo įgyto skiriamojo požymio nebuvimas — Reglamento (EB) Nr. 40/94 7 straipsnio 3 dalis“

Bendrijos prekių ženklas — Bendrijos prekių ženklo sąvoka ir įgijimas — Absoliutūs atmetimo pagrindai — Skiriamųjų požymių neturintys prekių ženklai (Tarybos reglamento Nr. 40/94 7 straipsnio 3 dalis) (žr. 18 ir 23–26 punktus)

Dalykas

Ieškinys dėl 2007 m. rugsėjo 3 d. VRDT antrosios apeliacinės tarybos sprendimo (byla R 670/2007-2), susijusio su žodinio žymens NEW LOOK įregistravimu kaip Bendrijos prekių ženklo.

Bylos duomenys

Bendrijos prekių ženklo paraišką pateikęs asmuo: New Look Ltd Prašomas įregistruoti Bendrijos prekių ženklas: žodinis prekių ženklas NEW LOOK 3, 9, 14, 16, 18, 25, 26 ir 35 klasių prekėms ir paslaugoms – paraiška Nr. 2932606 Eksperto sprendimas: atmesti paraišką įregistruoti prekių ženklą Apeliacinės tarybos sprendimas: atmesti apeliaciją

Rezoliucinė dalis

1. Atmesti ieškinį.
Prekių ženklas COLOR EDITION neturėjo būti įregistruotas kaip Bendrijos prekių ženklas Nicos sutarties 3 klasės prekėms „Kosmetikos ir grimo preparatai“, nes egzistuoja Reglamento Nr. 40/94 dėl Bendrijos prekių ženklo 7 straipsnio 1 dalies c punkte nurodytas absoliutus atmetimo pagrindas.

Anglų k. žodis „color“ reiškia spalvą arba atspalvį ir yra dažnai vartojamas kosmetikos sektoriuje žymėti prekių paskirtį arba savybes. Žodis „edition“ siejamas ne tik su literatūros arba spaudos pasauliu, bet reiškia ir vienos ar kelių rūšių ar formų prekių asortimentą. Kaip ir žodis „color“, jis yra vartojamas kosmetikos srityje. Taigi žymuo COLOR EDITION pateikia informaciją, kurią angliškai kalbanti visuomenė arba ne angliškai kalbanti, tačiau turinti pakankamai anglų kalbos žinių visuomenė, iš karto ir tiesiogiai suprastų kaip nurodančią skirtingų atspalvių kosmetikos ar grimo preparatų asortimentą. Be to, anglų kalbos leksikos taisyklių atžvilgiu žodžių „color“ ir „edition“ junginys nėra neįprastas; jis dažnai pasitaiko. Taigi prašomas įregistruoti prekių ženklas tikslinės visuomenės požiūriu nesukuria įspūdžio, pakankamai besiskiriančio nuo to, kuris atsiranda dėl paprasto jį sudarančių žodinių elementų junginio, kad būtų pakeista jo prasmė arba apimtis. Todėl nereikia jokių intelektualinių pastangų šiai informacijai suprasti ir paprastas nagrinėjamų žodžių sujungimas nekeičia atskirų žymenį sudarančių elementų apibūdinamojo pobūdžio.

(žr. 47–50 punktus)
135

Kalbant apie Italijos Respublikos prie ieškinio pridėtus dokumentus, iš bylos medžiagos nematyti, kad jie buvo perduoti Komisijai per formalią tyrimo procedūrą. Be to, Italijos Respublika savo raštuose, pateiktuose atsakant į Komisijos argumentus, netvirtina, kad jie buvo perduoti. Galiausiai per posėdį Komisija, atsakydama į Bendrojo Teismo žodžiu pateiktą klausimą, patvirtino, kad atitinkami dokumentai nebuvo pateikti per formalią tyrimo procedūrą. Šiomis aplinkybėmis darytina išvada, kad prie ieškinio pridėti dokumentai anksčiau nebuvo pateikti. Todėl remiantis 132 punkte nurodyta teismo praktika į šiuose dokumentuose išdėstytą informaciją negali būti atsižvelgta vertinant ginčijamo sprendimo teisėtumą, nebent juose tik pakartojama Komisijai per formalią tyrimo procedūrą jau pateikta informacija, pavyzdžiui, išdėstyta minėtame 2002 m. vasario 6 d. rašte.
Prekių ženklo ar žymens, kuriuo grindžiamas protestas, savininkas:

zero Germany GmbH & Co. KG, buvusi zero International Holding GmbH & Co. KG
35

Be to, Procedūros reglamento 44 straipsnio 1 dalies c ir d punktuose numatyta, kad Teisingumo Teismo statuto 21 straipsnyje apibrėžtame ieškinyje nurodomi ginčo dalykas ir teisinių pagrindų, kuriais remiamasi, santrauka bei ieškovo reikalavimai.
51

Tačiau taip pat reikia konstatuoti, kad ieškovės nesistengė išsklaidyti Komisijos abejonių dėl prieštaringos informacijos. Iš ieškovių raštų matyti, kad priėmus pirmąjį galutinės informacijos dokumentą per 2006 m. kovo 24 d. pasitarimą ieškovės Komisijai pateikė keletą ukrainiečių kalba parengtų dokumentų, kurie turėjo būti faktūros, susijusios su šešiais sandoriais, per klaidą paminėtais SPIG Interpipe pardavimo sąraše. Nors per posėdį kilo nesutarimų tarp šalių dėl to, ar Komisija per 2006 m. kovo 24 d. pasitarimą prašė šių dokumentų vertimų, reikia konstatuoti, kad ieškovės turėjo pateikti įrodymų jų teiginiams pagrįsti, t. y. kad šeši nagrinėjami sandoriai buvo susiję su SPIG Interpipe vamzdelių, priskirtų PPK KE4 ir techniniam standartui TU 14-3P-197-2001, pirkimu iš nepriklausomo tiekėjo. Be to, 2006 m. balandžio 24 d. priėmus antrąjį galutinės informacijos dokumentą ieškovės dar kartą pateikė savo prašymą neatsižvelgti į duomenis, susijusius su atominiais vamzdeliais, vėl nepateikdamos jokio įrodymo, kad nagrinėjami atominiai vamzdeliai buvo pirkti iš nepriklausomo trečiojo asmens.
70

Reikia priminti, kad pagal Teisingumo Teismo statuto 53 straipsnio pirmąją pastraipą Pirmosios instancijos teismo procesui taikomo to paties statuto 21 straipsnio pirmąją pastraipą ir pagal Procedūros reglamento 44 straipsnio 1 dalies c ir d punktus ieškinyje turi būti, be kita ko, nurodytas ginčo dalykas, reikalavimai ir pagrindų, kuriais remiamasi, santrauka. Šie duomenys turi būti pakankamai aiškūs ir tikslūs, kad atsakovė galėtų pasirengti gynybai, o Pirmosios instancijos teismas – priimti sprendimą, prireikus – be jokios kitos informacijos. Siekiant užtikrinti teisinį saugumą ir gerą teisingumo vykdymą, kad ieškinys būtų priimtinas, reikia, jog esminės jį pagrindžiančios faktinės ir teisinės aplinkybės būtų išdėstytos – kad ir glaustai, tačiau sklandžiai ir suprantamai – pačiame ieškinio tekste (64 punkte minėto sprendimo Chiquita Brands ir kt. prieš Komisiją 64 punktas; žr. 2006 m. kovo 8 d. Pirmosios instancijos teismo nutarties Service station Veger prieš Komisiją, T-238/99, nepaskelbta Rinkinyje, 28 punktą ir ten nurodytą teismų praktiką).
77

Be to, kad jis nereikšmingas, Komisijos argumentas, jog natūrinis svoris nepriklauso nuo rūšies, nėra įtikinantis. Pirmiausia reikia pažymėti, kad Komisija apsiriboja tik paprasčiausiu nepagrįstu tvirtinimu ir kad jos argumentas negali paneigti ieškovės nurodytų įrodymų bei studijų. Taigi Komisijos tvirtinimas, kad ieškovės pateikta lentelė (ieškinio priedas A.12), nurodanti vidutinį Vengrijoje 2001–2006 m. išaugintų kukurūzų natūrinį svorį, parodo, kad derliaus natūrinis svoris iš esmės priklauso nuo klimatinių sąlygų, nes jis skiriasi kiekvienais metais, nors sėjamų kukurūzų rūšys smarkiai nepasikeitė, nėra pagrįstas. Iš tiesų pagal šią lentelę vidutinis natūrinis svoris svyruoja nuo 70,90 iki 73,22 kg/hl ir iš ieškovės pateiktų dokumentų (ieškinio A.6 priedas) matyti, kad daugiausiai Vengrijoje auginamos vadinamosios „dent de cheval“ rūšies kukurūzų natūrinis svoris yra 68–74 kg/hl, o kitų rūšių natūrinis svoris yra didesnis (74–82 kg Keményszemű rūšies ir 72–79 kg Puhaszemű rūšies). Be to, Komisija tiek savo rašytinėse pastabose, tiek per posėdį pripažino, kad rūšis gali turėti tam tikrą poveikį galutiniam derliaus natūriniam svoriui. Galiausiai Komisija teigia, kad natūrinis kukurūzų svoris yra kintantis dydis, kuris priklauso nuo daugelio veiksnių, kurių pagrindinis yra metų klimatas, o kiti – dirvožemio kokybė ir ypač auginimo būdas (sėjos data, pasėjimo kokybė, drėkinimas, derliaus nuėmimo data ir kt.). Vis dėlto atitinkami gamintojai, siekdami išauginti didesnio natūrinio svorio grūdus, be klimato, galėjo atsižvelgti į visus kitus paminėtus veiksnius, jeigu jie tinkamu laiku būtų buvę informuoti apie numatytas priemones.
Teisinio saugumo principas yra Sąjungos teisės bendrasis principas, kuriuo siekiama užtikrinti, kad Europos Sąjungos teisėje reglamentuojamos situacijos ir teisiniai santykiai būtų numatomi. Šiuo tikslu būtina, kad institucijos laikytųsi savo priimtų aktų, kuriais veikiama teisės subjektų teisinė ir faktinė padėtis, neliečiamumo, t. y. kad jos galėtų pakeisti šiuos aktus tik laikydamosi kompetencijos ir procedūros taisyklių.

Laikantis teisinio saugumo principo taip pat būtina, kad institucijos iš principo vengtų neatitikimų, kurių gali atsirasti įgyvendinant įvairias Sąjungos teisės nuostatas, ir tai ypač taikytina tuo atveju, kai šiomis nuostatomis siekiama to paties tikslo, kaip antai neiškraipytos konkurencijos bendrojoje rinkoje. Valstybės pagalbos srityje pagal teisinio saugumo principą reikalaujama, kad tuo atveju, kai Komisija, nepaisydama jai tenkančios rūpestingumo pareigos, sukuria neaiškią situaciją, suteikdama taikomiems teisės aktams netikrumo ir neaiškumo, be to, ilgai nesiima veiksmų, nors žino apie atitinkamą pagalbą, ji turi išaiškinti šią situaciją ir tik paskui gali imtis bet kokių veiksmų, kuriais siekiama susigrąžinti jau pervestą pagalbą.

(žr. 63, 183 punktus)