Opinion of the Advocate-General



Opinion of the Advocate-General

1. Šioje byloje Komisija prašo Teisingumo Teismo pripažinti, kad Lenkijos Respublika neįvykdė įsipareigojimų pagal 1994 m. gegužės 30 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 94/22/EB dėl leidimų žvalgyti, tirti ir išgauti angliavandenilius išdavimo ir naudojimosi jais sąlygų(2) 2 straipsnio 2 dalį, 3 straipsnio 1 dalį ir 5 straipsnio 1 ir 2 punktus.

2. Lenkijos Respublika nesutinka su jai pateiktas kaltinimais ir pirmiausia nurodo, kad Komisijos ieškinys yra nepriimtinas, nes jo motyvai gerokai skiriasi nuo išdėstytų ikiteisminėje procedūroje. Pirmiausia išdėstysiu savo nuomonę minėto prieštaravimo dėl priimtinumo klausimu, o vėliau tam tikrais atvejais ir papildomai išnagrinėsiu Komisijos pateiktus motyvus, kuriais ji grindžia reikalavimą pripažinti Lenkijos Respubliką neįvykdžius įsipareigojimų.

3. Galiausiai šioje byloje pateiktas pagrindinis klausimas turėtų suteikti galimybę Teisingumo Teismui nagrinėjant labai ypatingą nacionalinės teisės aktų sistemą sustiprinti savo praktiką, susijusią su dalyvavimu administracinių leidimų ūkio tikslais naudoti viešosiomis vertybėmis esančius gamtos išteklius suteikimo procedūrose.

I – Teisinis pagrindas

A – Sąjungos teisė: Direktyva 94/22

4. Pagal Direktyvos 94/22 1 straipsnio 3 punktą „leidimas“ šioje direktyvoje yra „įstatymų ir kitų teisės aktų ar sutarties nuostatos ar dokumentas, išduotas remiantis anksčiau nurodytais aktais, kuriais valstybės narės kompetentingos institucijos suteikia subjektui išimtinę teisę savo vardu ir rizika žvalgyti ar tirti ar išgauti angliavandenilius geografinėje teritorijoje“, ir toks leidimas gali būti išduodamas kiekvienai veiklos rūšiai atskirai arba iš karto kelioms veiklos rūšims.

5. Direktyvos 94/22 2 straipsnis suformuluotas taip:

„1. Valstybės narės pasilieka teisę savo teritorijoje nustatyti tas vietoves, kuriose gali būti žvalgomi, tiriami ir išgaunami angliavandeniliai.

2. Paskirsčius teritoriją 1 dalyje nurodytai veiklai, valstybės narės garantuoja, kad subjektų galimybės imtis šios veiklos ir ją vykdyti nebus diskriminuojamos.

3. Tačiau valstybės narės nacionalinio saugumo sumetimais gali atsisakyti leisti subjektui, kurį efektyviai kontroliuoja trečiosios šalys arba trečiosios šalies piliečiai, imtis šios veiklos ir ją vykdyti.“

6. Pagal tos pačios direktyvos 3 straipsnio 1 dalį valstybės narės turi imtis „reikalingų priemonių, garantuojančių, kad leidimai būtų išduodami ta tvarka, kuria visi suinteresuoti subjektai gali pateikti paraiškas“. Minėto 3 straipsnio 5 dalies b punkte nurodyta, kad leidimo išdavimu, kaip apibrėžta 1 dalyje, nelaikoma „leidimo išdavimas subjektui, turinčiam kitos formos leidimą, jeigu pastarajame leidime numatyta teisė išduoti anksčiau nurodytos formos leidimą“.

7. Vadovaujantis Direktyvos 94/22 5 straipsniu, valstybės narės imasi reikiamų priemonių užtikrinti, kad:

„1. Leidimai visuomet būtų išduodami remiantis kriterijais, susijusiais su:

a) subjektų techninėmis ir finansinėmis galimybėmis ir

b) jų siūlomu žvalgybos, tyrimo ir (arba) gavybos būdu atitinkamoje geografinėje vietovėje;

o kur reikia:

c) jeigu leidimas parduodamas, kaina, kurią subjektas pasirengęs sumokėti, kad gautų leidimą;

d) jeigu, įvertinus pagal a, b ir, kur reikia, c punkte nurodytus kriterijus, dvi ar daugiau paraiškos turi vienodus privalumus, siekiant išrinkti vieną iš šių paraiškų, kitais atitinkamais objektyviais ir nediskriminuojančiais kriterijais.

< ... >

Apie šiuos kriterijus paskelbiama Europos Bendrijų oficialiajame leidinyje prieš paraiškų pateikimo laikotarpį. Valstybės narės, paskelbusios kriterijus savo oficialiuose žurnaluose, Europos Bendrijų oficialiajame leidinyje gali pateikti tik nuorodą į publikaciją savo oficialiuose žurnaluose. Informacija apie kriterijų pakeitimus detaliai paskelbiama Europos Bendrijų oficialiajame leidinyje .

2. Sąlygos ir reikalavimai, susiję su veiklos vykdymu ar nutraukimu, nustatyti kiekvienos rūšies leidimams ir numatyti paraiškos pateikimo metu taikomuose įstatymuose ir kituose teisės aktuose, tiek nurodyti leidime, tiek kaip viena iš sąlygų, kurią būtina priimti prieš išduodant tokį leidimą, nustatomi ir paskelbiami suinteresuotiems subjektams. 3 straipsnio 2 dalies a punkte nurodytais atvejais šie reikalavimai ir sąlygos gali būti paskelbiami tik paraiškų leidimui gauti pateikimo dieną.

3. Sąlygų ir reikalavimų pakeitimai, padaryti tvarkos taikymo metu, pranešami visiems suinteresuotiems subjektams.

4. Šiame straipsnyje nurodyti kriterijai, sąlygos ir reikalavimai taikomi nediskriminuojant.

5. Atsisakius išduoti leidimą subjektui, jam pageidaujant, nurodomos tokio sprendimo priežastys.“

B – Lenkijos teisės aktai

8. Ieškinyje dėl įsipareigojimų neįvykdymo Komisija nurodo, kad Lenkijos 1994 m. vasario 4 d. Geologijos ir kasybos įstatymas(3) nesuderinamas su Sąjungos teise.

9. Vadovaujantis šio įstatymo 7 straipsniu, mineralų, kurie nėra dirvos sudėtinė dalis, telkiniai priklauso Valstybės iždui, kuris gali jais naudotis nustatydamas „kasybos uzufruktą“ (1 ir 2 dalys).

10. Pagal Lenkijos 2004 m. liepos 2 d. Įstatymo dėl teisės užsiimti ekonomine veikla(4) 2 straipsnį mineralų telkinių žvalgymas, tyrimas ir išgavimas yra pagal šį įstatymą reguliuojamos ekonominės veiklos rūšys.

11. Vadovaujantis Lenkijos Respublikos pareiškimu (atsiliepimo į ieškinį 25 punktas), angliavandenilių žvalgymo, tyrimo arba išgavimo veiklai vykdyti pagal Įstatymo dėl teisės užsiimti ekonomine veikla ir Geologijos ir kasybos įstatymo nuostatas reikia gauti koncesiją, kurią suteikia Aplinkos ministras.

12. Lenkijoje „leidimą“ užsiimti tokiomis veiklos rūšimis pagal Direktyvą 94/22 sudaro du elementai: pirma, „kasybos uzufruktą“ nustatanti sutartis ir, antra, administracinė koncesija.

13. Pagal Geologijos ir kasybos įstatymo 9 straipsnį uzufruktorius, laikydamasis sutartyje nustatytų apribojimų, turi išimtinę teisę vykdyti nustatyto mineralo žvalgymo, tyrimo ir išgavimo veiklą. Nepažeisdamas minėtų apribojimų, kasybos uzufruktorius taip pat gali „disponuoti savo teise“.

14. Geologijos ir kasybos įstatymo 10 straipsnyje nurodyta, jog kasybos uzufruktas nustatomas „sudarant sutartį, kurioje numatytas atlyginimas, ir su sąlyga, kad bus suteikta koncesija (1 dalis). Kasybos uzufruktas baigiasi pasibaigus arba netekus koncesijos (3 dalis).

15. Vadovaujantis Geologijos ir kasybos įstatymo 11 straipsnio 2 dalimi, „nepažeidžiant 12 straipsnio 1 dalies, gamtinių dujų, naftos ir natūraliųjų jos produktų žvalgymo, tyrimo ir išgavimo kasybos uzufruktas nustatomas < ... > konkurso būdu“.

16. Minėtoje Geologijos ir kasybos įstatymo 12 straipsnio 1 dalyje nurodyta: „Valstybės iždui priklausančius mineralų telkinius tyręs ir aprašęs verslo subjektas, pateikęs pakankamai tikslius geologinius dokumentus išgavimo koncesijai gauti, gali prašyti, kad jam būtų nustatytas kasybos uzufruktas ir šiuo atveju turi pirmumo teisę prieš kitus subjektus“. To paties įstatymo 12 straipsnio 3 dalyje nustatyta, kad šios teisės netenkama praėjus 2 metams po to, kai gaunamas rašytinis pranešimas patvirtinantis, jog geologijos srityje kompetentinga valstybės institucija pritarė šiems dokumentams.

17. Geologijos ir kasybos įstatymo 15 straipsnio 1 dalyje įtvirtinta, kad koncesija reikalinga: „1) mineralų telkiniams žvalgyti arba tirti; 2) mineralams išgauti < ... > “. To paties įstatymo 15 straipsnio 2 dalyje nurodyta, kad jei šiame įstatyme nėra įtvirtintos specialios nuostatos, taikomas minėtas Įstatymas dėl teisės užsiimti ekonomine veikla.

18. Pagal Geologijos ir kasybos įstatymo 17 straipsnio 1 dalį prieš suteikiant koncesiją gali būti reikalaujama pateikti garantiją, kuria būtų galima kompensuoti veiklos, kuriai skirta koncesija, neigiamas pasekmes, jei tai pateisinama dėl ypač svarbaus valstybės arba viešojo intereso, iš esmės susijusio su aplinkos apsauga.

19. Geologijos ir kasybos įstatymo 18 straipsnio 1 dalyje kaip viena iš paraiškos suteikti koncesiją sudėtinių dalių nurodomas Įmonių registro arba Ekonominės veiklos registro numeris (2b punktas). Be to, 20 straipsnio 2 dalyje nustatyta, kad su minėta paraiška turi būti pateikti įrodymai, kad pareiškėjas turi teisę naudotis geologiniais dokumentais, siekdamas gauti koncesiją (1 punktas).

20. Galiausiai to paties įstatymo 47 straipsnio 1 dalyje nurodyta, kad „Valstybės iždas turi teisę gauti atliekant geologinius darbus surinktą informaciją“, o šio straipsnio 2 dalyje pažymėta, kad jis gali naudotis šia teise to paties straipsnio 3 dalyje įtvirtintomis sąlygomis, vadovaujantis kuriomis „pagal šį įstatymą priimtų sprendimų pagrindu atliktų geologinių darbų išlaidas padengęs subjektas turi išimtinę teisę nemokamai naudotis atliekant šiuos darbus surinkta geologine informacija tyrimo, mokslo arba šiuo įstatymu reguliuojamos veiklos vykdymo tikslais. Šios teisės netenkama praėjus 5 metams po to, kai baigia galioti sprendimas, pagal kurį atlikus darbus buvo gauta informacija, arba buvo leista vykdyti kitą įstatymu ar kitomis nuostatomis reguliuojamą veiklą. Jei koncesijoje arba sprendime patvirtinti numatytus geologinius darbus nenurodyta kitaip, teisę naudotis taip gauta geologine informacija turintis subjektas gali ją suteikti kitiems subjektams“.

II – Ikiteisminė procedūra

21. 2007 m. kovo 23 d. Komisija nusiuntė Lenkijos Respublikai oficialų pranešimą, kuriame nurodė, kad buvo neįvykdyti įsipareigojimai pagal Direktyvos 94/22 2 straipsnio 2 dalį, 3 straipsnio 1 dalį ir 5 straipsnio 1 ir 2 punktus. Lenkijos Respublika į jį pateikė atsakymą 2007 m. gegužės 25 d. laiške ir nurodė, kad Direktyvoje 94/22 numatytas leidimas į Lenkijos teisę buvo perkeltas įtvirtinus du Geologijos ir kasybos įstatyme nustatytus teisinius mechanizmus: „kasybos uzufruktą“ ir koncesiją. „Kasybos uzufruktas” yra subjektyvioji teisė, kurios buvimo nepakanka norint vykdyti Geologijos ir kasybos įstatyme numatytas veiklos rūšis, o su viena iš minėtame įstatyme numatytų veiklos rūšių susijusi koncesija reikalinga norint gauti leidimą įgyvendinti subjektyviąją teisę pagal nustatytą tvarką.

22. 2008 m. sausio 31 d. Komisija nusiuntė Lenkijos Respublikai pagrįstą nuomonę, kurioje išdėstyti visi iki šios datos pateikti kaltinimai dėl įsipareigojimų neįvykdymo. Lenkijos vyriausybė į ją atsakė 2008 m. kovo 20 d. laišku. Šiame laiške Lenkijos Respublika patvirtino, kad „rengiant naują Geologijos ir kasybos įstatymą buvo įtvirtinti nauji angliavandenilių žvalgymo, tyrimo ir išgavimo Lenkijoje koncesijų suteikimo principai. Naujomis nuostatomis panaikintos senosios nuostatos, kėlusios abejonių Europos Komisijai dėl kasybos uzufrukto nustatymo procedūros“.

23. 2008 m. birželio 12 d. išsiuntusi naujo Geologijos ir kasybos įstatymo projektą, Lenkijos vyriausybė 2010 m. balandžio 27 d. laiške nurodė, kad minėtas projektas buvo pateiktas valstybės parlamentui 2008 m. lapkričio 18 d., bet dėl diskusijų sudėtingumo ir trukmės nebuvo priimtas 2009 metais(5) .

III – Procesas Teisingumo Teisme: šalių reikalavimai

24. 2010 m. gruodžio 3 d. Komisija Teisingumo Teisme pagal SESV 258 straipsnį pareiškė ieškinį dėl įsipareigojimų neįvykdymo. Vėliau valstybė narė atsakovė ir ieškovė pasikeitė atitinkamai atsiliepimu į ieškinį, dubliku ir tripliku.

25. Komisija Teisingumo Teismo prašo:

– pripažinti, kad nesiėmusi visų priemonių, būtinų užtikrinti suinteresuotiesiems subjektams galimybę žvalgyti, tirti ir išgauti angliavandenilius bei garantuoti šiai veiklai vykdyti reikalingų leidimų išdavimą pagal tvarką, pagal kurią paraiškas galėtų teikti visi suinteresuoti subjektai ir kuri atitiktų Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje prieš prasidedant paraiškų pateikimo laikotarpiui paskelbtus kriterijus, Lenkijos Respublika neįvykdė įsipareigojimų pagal 1994 m. gegužės 30 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 94/22/EB dėl leidimų žvalgyti, tirti ir išgauti angliavandenilius išdavimo ir naudojimosi jais sąlygų 2 straipsnio 2 dalį, 3 straipsnio 1 dalį ir 5 straipsnio 1 ir 2 punktus, ir

– priteisti iš Lenkijos Respublikos bylinėjimosi išlaidas.

26. Lenkijos Respublika Teisingumo Teismo prašo:

– visą ieškinį pripažinti nepriimtinu arba, nepatenkinus šio reikalavimo, jį visą atmesti ir

– priteisti iš Europos Komisijos bylinėjimosi išlaidas.

IV – Ieškinio priimtinumas

27. Lenkijos vyriausybė pateikė prieštaravimą dėl ieškinio priimtinumo, paremtą, jos teigimu, dideliais skirtumais tarp ikiteisminėje procedūroje Komisijos pareikštų kaltinimų ir ieškinyje dėl įsipareigojimų neįvykdymo pateiktų pagrindų.

28. Pagal nusistovėjusią teismo praktiką ieškinio dėl įsipareigojimų neįvykdymo, pareikšto pagal SESV 258 straipsnį, dalyką šioje nuostatoje numatyta ikiteisminė procedūra riboja taip, kad ieškinys turi būti grindžiamas tais pačiais motyvais ir pagrindais, kaip ir pagrįsta nuomonė(6) . Tačiau šis reikalavimas neturėtų reikšti, kad kiekvienu atveju pagrįstos nuomonės rezoliucinėje dalyje nurodyti kaltinimai ir ieškinio reikalavimai privalo visiškai sutapti, jeigu pagrįstoje nuomonėje apibrėžtas ginčo dalykas nėra išplėstas arba pakeistas(7) .

29. Todėl, siekdamas nustatyti, ar reikia pritarti Lenkijos vyriausybės pareikštam prieštaravimui, palyginsiu ieškinyje Komisijos pateiktus pagrindus su pagrįstos nuomonės turiniu (A), o vėliau, atsižvelgęs į Teisingumo Teismo praktiką, išnagrinėsiu nurodytų skirtumų galimą reikšmę ieškinio priimtinumui (B).

A – Ieškinio pagrindų palyginimas su pagrįstos nuomonės turiniu

1. Ieškinio pirmasis pagrindas

30. Ieškinio pirmajame pagrinde, paremtame tariamu Direktyvos 94/22 2 straipsnio 2 dalies pirmos pastraipos, kurioje įtvirtinta nediskriminacinė galimybė vykdyti angliavandenilių žvalgymo, tyrimo ir išgavimo veiklą, pažeidimu, Komisija nurodo buvus dviejų rūšių diskriminaciją.

31. Pirma, Komisija pažymi, kad diskriminuojami kitose valstybėse narėse įsteigti subjektai, nes kartu su paraiška suteikti koncesiją turi būti pateikiamas Lenkijos Įmonių registro arba Ekonominės veiklos registro numeris (Geologijos ir kasybos įstatymo 18 straipsnio 1 dalies 2b punktas). Reikia pastebėti, kad dėl šios pirmojo pagrindo pirmos dalies nekyla priimtinumo klausimas, nes ji aiškiai nurodyta pagrįstos nuomonės 78 punkte.

32. Antra, Komisija nurodo, kad gali būti diskriminuojami angliavandenilių išgavimu norintys užsiimti subjektai, kurie anksčiau nevykdė tyrimo darbų toje teritorijoje, todėl neturi išimtinės teisės naudotis geologiniais dokumentais. Ieškinyje Komisija teigia, kad Geologijos ir kasybos įstatymo 20 straipsnio 2 dalies 1 punktu ir 47 straipsnio 3 dalimi užkertamas kelias tokiems subjektams gauti išgavimo koncesiją, nors konkurse jie galėjo pateikti geriausią pasiūlymą.

33. Šis kaltinimas nėra tiesiogiai pateiktas pagrįstoje nuomonėje: joje tik bendrai nurodoma, kad leidimo išdavimo procedūros antrame etape (susijusiame su koncesija) nenumatyta konkurso procedūra, ir trumpai pažymima, jog reikalaujama pateikti teisės naudoti geologinius dokumentus įrodymą (pagrįstos nuomonės 76 punktas), bet nepaaiškinama, kaip šios naudojimo teisės įgyvendinimas gali sukelti Komisijos kritikuojamą diskriminaciją.

2. Ieškinio antrasis pagrindas

34. Galimu Direktyvos 94/22 3 straipsnio 1 dalies, kurioje įtvirtinta pareiga nustatyti tokią leidimų išdavimo procedūrą, pagal kurią „visi suinteresuoti subjektai gali pateikti paraiškas“, pažeidimu paremtą ieškinio antrąjį pagrindą sudaro dvi dalys.

35. Pirma, Komisija teigia, kad Direktyvos 94/22 3 straipsnyje įtvirtinta sąlyga, kad leidimas išduodamas konkurso būdu, taikytina tik pirmame etape (susijusiame su „kasybos uzufruktu“), bet ne antrame etape, nes koncesija yra suteikiama taikant „statusu pagrįstą“ procedūrą. Be to, pagal Geologijos ir kasybos įstatymo 12 straipsnį suteikiamas pirmumas teisę naudotis geologiniais dokumentais turinčiam asmeniui prieštarauja minėtam reikalavimui skelbti konkursą.

36. Pagrįstoje nuomonėje išdėstytas argumentas, kad konkursas skelbiamas tik dėl uzufrukto, bet neminima 12 straipsnyje įtvirtinta pirmumo teisė ir nenagrinėjamos galimos jos taikymo pasekmės.

37. Antra, Komisija teigia, kad Lenkijos teisės aktai pažeidžia sąlygą, pagal kurią pranešimas apie konkursą turi būti skelbiamas Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje , ir pažymi, jog dokumentai turi būti pateikti lenkų kalba (Geologijos ir kasybos įstatymo 53 straipsnio 4 dalis), o dėl to, jos manymu, gali atsirasti diskriminacija. Šis kaltinimas pagrįstoje nuomonėje nepateikiamas.

3. Ieškinio trečiasis pagrindas

38. Trečiajame pagrinde, susijusiame su galimu Direktyvos 94/22 5 straipsnio 1 ir 2 punktų, kuriuose nurodyti leidimų išdavimo kriterijai, pažeidimu, Komisija pažymi, kad vertinimo kriterijai dėl įvairių priežasčių neatitinka minėtoje direktyvoje įtvirtintų reikalavimų.

39. Pirma, Komisija pripažįsta, kad 2005 m. Lenkijos reglamente „sulyginami“ įmonės techninių, finansinių ir „technologinių“ gebėjimų kriterijai (nurodyti Direktyvos 94/22 5 straipsnio 1 punkto a ir b papunkčiuose), naudojant išimtinai ekonominį kriterijų, t. y. kainą, kurią įmonė pasirengusi sumokėti už leidimą. Pagrįstoje nuomonėje šis įsipareigojimų neįvykdymo pagrindas išsamiau neaptariamas. Bet kuriuo atveju posėdyje Komisija šį kaltinimą įsipareigojimų neįvykdymu atsiėmė.

40. Antra, Komisija pastebi, kad tam tikrais atvejais koncesija gali būti suteikta tik pateikus garantiją (Geologijos ir kasybos įstatymo 17 straipsnis), o tai, jos manymu, prieštarauja Direktyvai 94/22. Pagrįstoje nuomonėje šis kaltinimas dėl įsipareigojimų neįvykdymo išdėstytas 68 ir 73 punktuose.

41. Galiausiai Komisija teigia, kad Lenkijos teisės aktais netinkamai perkeltas reikalavimas Oficialiajame leidinyje paskelbti vertinimo kriterijus (Direktyvos 94/22 5 straipsnio 1 punktas) ir neužtikrinama, kad sąlygos būtų „[bet kada prieinamos] suinteresuotiems subjektams“ (Direktyvos 94/22 5 straipsnio 2 punktas). Šis pagrindas netiesiogiai nurodytas pagrįstos nuomonės 68 ir paskesniuose punktuose.

B – Nurodyti skirtumai ir jų reikšmė ieškinio priimtinumui

42. Atsižvelgdamas į tai, kas išdėstyta, jau dabar galiu pažymėti, kad pirmojo pagrindo pirma dalis (įtraukimas į registrą), trečiojo pagrindo antra ir trečia dalys (garantija ir vertinimo kriterijų paskelbimas) yra akivaizdžiai priimtinos, nes pateikiamos ir vienodai suformuluotos ieškinyje bei pagrįstoje nuomonėje.

43. Kita vertus manau, kad pirmojo pagrindo antrą dalį ir visą antrąjį pagrindą reikia pripažinti nepriimtinais.

44. Toliau nurodysiu, kodėl priėjau prie tokios išvados.

45. Pirma, kalbant apie antrojo pagrindo antrą dalį (kaip matėme, susijusią su reikalavimo paskelbti pranešimą apie konkursą Oficialiajame leidinyje pažeidimu ir reikalavimu pateikti dokumentus lenkų kalba), pažymėtina, kad ji mano manymu, nepriimtina, nes, kaip minėjau, pagrįstoje nuomonėje nėra jokių tiesioginių ar netiesioginių nuorodų į konkrečius jos argumentus. Todėl Komisijos sprendimas įtraukti jas į ieškinį reiškia, kad kaltinimas buvo pateiktas netikėtai ir Lenkijos Respublika negalėjo pareikšti apie jį nuomonės nei ikiteisminėje procedūroje, nei juo labiau tuomet imtis priemonių, dėl kurių galėjo būti išvengta ieškinio, šiuo klausimu galiausiai pareikšto Teisingumo Teisme.

46. Kalbant apie pirmojo pagrindo antrą dalį ir antrojo pagrindo pirmą dalį, kurios nagrinėtinos kartu, pirmiausia reikia pastebėti, jog svarbiausia pagrįstoje nuomonėje įtvirtinta mintis yra ta, kad Lenkijos teisės nuostatos pažeidžia Direktyvą 94/22, nes jomis įtvirtinta konkurso procedūra tik leidimo procedūros pirmame („kasybos uzufrukto“ nustatymas), bet ne antrame etape (koncesijos tikrąja prasme suteikimas), kuris reguliuojamas pagal statusu pagrįstą procedūrą. Vadovaujantis pagrįsta nuomone, tokiomis aplinkybėmis Lenkijos teisės nuostatose įtvirtintos tam tikros papildomos sąlygos, taikomos pasibaigus iš tiesų konkurencija pagrįstam leidimo išdavimo procedūros etapui, kurios gali lemti tai, jog po pirmo etapo aukščiausią vietą užėmęs kandidatas būtų pašalintas antrame ir galutiniame etape, kuriame ir suteikiama tikroji koncesija (pagrįstos nuomonės 64 punktas).

47. Taigi pagrįstoje nuomonėje šiuo klausimu keliama problema, jog pagal kasybos uzufruktui nustatyti organizuoto konkurso procedūrą išrinktas kandidatas negauna jokių garantijų, kad galiausiai turės teisę vykdyti veiklą, kuriai suteikiama koncesija (pagrįstos nuomonės 75 punktas).

48. Vis dėlto Komisijos ieškinyje pateikiamas vertinimas aiškiai skiriasi: jame ši institucija pakartoja mintį, kad koncesija suteikiama be konkurso, bet daugiausia dėmesio skiria aplinkybei, kad pagal Lenkijos įstatymą išimtinė naudojimo teisė ir pirmumo teisė suteikiama geologinius dokumentus parengusiam subjektui, ir daro prielaidą, kad šios teisės nuostatos suteikia galimybę apskritai išvengti konkurso, nes pagal jas ankstesniam kasybos tyrimo ir žvalgymo veiklai uzufruktoriui suteikiamas pranašumas gauti uzufruktą tyrimo veiklai ir kartu galiausiai – administracinę koncesiją tyrimo ir išgavimo veiklai(8) . Tačiau ši svarbiausia ieškinio mintis nėra pateikiama pagrįstoje nuomonėje, kurioje netgi tiesiogiai neminimos Geologijos ir kasybos įstatymo 12 straipsnio ir 47 straipsnio 3 dalies nuostatos, kurios, mano manymu, yra svarbiausios ieškinio dėl įsipareigojimų neįvykdymo dviejuose pirmuose pagrinduose pateikiamuose argumentuose(9) .

49. Žinoma, kaip jau esu nurodęs, teismo praktikoje nėra reikalaujama, kad pagrįstos nuomonės rezoliucinėje dalyje nurodyti kaltinimai ir ieškinio reikalavimai visiškai sutaptų. Vis dėlto manau, kad dviejų pirmųjų pagrindų struktūroje Geologijos ir kasybos įstatymo 12 straipsniu ir 47 straipsnio 3 dalimi pagrįsti argumentai yra pakankamai svarbūs, kad būtų galima pripažinti, jog jų pateikimas ieškinyje prilygsta pagrįstoje nuomonėje apibrėžto ginčo dalyko pakeitimui arba išplėtimui. Manau, būtų per drąsu teigti, kad tai yra tik nauji vertinimai arba jų vystymas, kaip nurodo Komisija.

50. Iš nusistovėjusios teismo praktikos matyti, kad ikiteismine procedūra siekiama „suteikti atitinkamai valstybei narei galimybę, pirma, įvykdyti iš Sąjungos teisės kylančius įsipareigojimus ir, antra, veiksmingai pateikti savo gynybos pagrindus atsakant į Komisijos pateiktus kaltinimus. Tinkama šios procedūros eiga yra ne tik esminė Sutartimi reikalaujama suinteresuotos valstybės narės teisių apsaugos garantija, bet ir užtikrinimas, kad galimas teismo procesas turės aiškiai apibrėžtą ginčo objektą“(10) .

51. Taigi manyčiau, kad ginčo dalykas ikiteisminiame etape ir Teisingumo Teismui pateiktame variante gerokai skiriasi. Tai padarė žalą Lenkijos Respublikos teisiniam saugumui ir teisei į gynybą, nes ši valstybė ikiteisminėje procedūroje nebuvo visiškai aiškiai, „nuosekliai ir tiksliai“ informuota, kad Geologijos ir kasybos įstatymo 12 ir 47 straipsniuose įtvirtintas pirmumas ir išimtinė teisė buvo nesuderinamos su Direktyvos 94/22 reikalavimais, kaip to reikalaujama teismo praktikoje(11) . Tai galėjo sukliudyti Lenkijos Respublikai laiku įvykdyti Sąjungos teisėje jai keliamus įsipareigojimus ir galiausiai pateikti argumentus, jos manymu, pateisinančius galiojančią teisės sistemą.

52. Manau, kad iš to, kas išdėstyta, matyti, jog reikia atmesti prieštaravimą dėl priimtinumo tiek, kiek jis susijęs su pirmojo pagrindo pirma dalimi ir trečiojo pagrindo antra ir trečia dalimis.

53. Kita vertus, reikia pritarti šiam prieštaravimui tiek, kiek jis susijęs su pirmojo pagrindo antra dalimi ir visu antruoju pagrindu, ir juos pripažinti nepriimtinais.

54. Vis dėlto ir tik papildomai pagrindų, kuriuos manau esant nepriimtinais, atveju toliau išnagrinėsiu visus tris ieškinio pagrindus, žinoma, išskyrus trečiojo pagrindo pirmą dalį, kurią Komisija aiškiai atsiėmė posėdyje.

V – Kaltinimų dėl įsipareigojimų neįvykdymo vertinimas

A – Išankstinės pastabos: trumpas ginčijamų teisės aktų apibūdinimas

55. Prieš nagrinėjant kaltinimus dėl įsipareigojimų neįvykdymo būtina grįžti prie Lenkijos teisės aktų, dėl kurių buvo pareikštas ieškinys dėl įsipareigojimų neįvykdymo, apibūdinimo.

56. Kai buvo pateikta pagrįsta nuomonė, galimybę vykdyti angliavandenilių žvalgymo, tyrimo ir išgavimo veiklą Lenkijoje reguliavo 1994 m. vasario 4 d. Geologijos ir kasybos įstatymas su vėlesniais pakeitimais.

57. Minėtu įstatymu įtvirtintai sistemai pirmiausia būdingos dvi atskiros teisės („kasybos uzufruktas“ ir koncesija), kartu sudarančios Direktyvoje 94/22 numatytą „leidimą“, ir tam tikro pirmumo išduodant leidimą išgauti angliavandenilius suteikimas įmonei, kuri anksčiau tyrė ir aprašė atitinkamą telkinį.

58. Taigi norint vykdyti angliavandenilių žvalgymo, tyrimo arba išgavimo veiklą reikia gauti ne tik kasybos uzufruktą, bet ir koncesiją. Šios dvi teisės yra neatsiejamai susijusios, t. y. jei, pavyzdžiui, koncesija panaikinama arba pasibaigia, baigiasi ir uzufruktas (Geologijos ir kasybos įstatymo 10 straipsnio).

59. „Kasybos uzufruktą“ nustatanti sutartis yra „subjektyviosios teisės“ forma. Paprastai ji suteikiama organizuojant konkursą (Geologijos ir kasybos įstatymo 11 straipsnio 1 ir 2 dalys). Vis dėlto taikoma išimtis, pagal kurią atitinkamą telkinį tyrusi ir geologiškai aprašiusi įmonė (greičiausiai ankstesnio leidimo žvalgyti ir tirti pagrindu) 2 metus gali prašyti, kad jai būtų suteikta pirmumo (ir išimtinė) kasybos uzufrukto teisė išgauti angliavandenilius šiame telkinyje (Geologijos ir kasybos įstatymo 12 straipsnis)(12) .

60. Bet kuriuo atveju, atrodo, yra aišku, kad įmonė, kuriai buvo nustatytas kasybos uzufruktas, negali nedelsdama pradėti kasybos veiklos, bet turi prašyti „administracinio statuso“, t. y. koncesijos.

61. Prieš patį koncesijos suteikimą neskelbiamas joks formalus konkursas. Iš tiesų koncesijos gali prašyti tik įmonė, kuriai buvo nustatytas uzufruktas, todėl tolesnė procedūra yra tik pagal Lenkijos teisės aktus kasybos veiklai vykdyti nustatytų sąlygų ir dokumentų patikrinimas. Iš šių sąlygų reikia išskirti šioje byloje ginčijamus reikalavimus pareiškėjui būti įsiregistravus Įmonių registre arba Ekonominės veiklos registre (Geologijos ir kasybos įstatymo 18 straipsnio 1 dalies 2b punktas) ir tam tikrais atvejais pateikti garantiją (Geologijos ir kasybos įstatymo 17 straipsnis).

62. Be to, kai prašoma suteikti išgavimo koncesiją, įmonė privalo turėti teisę naudoti minėtus geologinius dokumentus (Geologijos ir kasybos įstatymo 20 straipsnio 2 dalies 1 punktas). Šiuo klausimu Lenkijos teisės aktuose įtvirtinta taisyklė, kad geologiniai dokumentai priklauso Valstybės iždui (Geologijos ir kasybos įstatymo 47 straipsnio 1 dalis), bet įmonė pareiškėja gali turėti iš ankstesnės tyrimo veiklos kylančią išimtinę teisę naudoti šiuos dokumentus. Jei ši įmonė nepageidauja pati tirti telkinio, ji gali parduoti savo išimtinę teisę naudoti geologinius dokumentus kitai įmonei. Praėjus 5 metams, ši naudojimo teisė grįžta Valstybės iždui (Geologijos ir kasybos įstatymo 47 straipsnio 3 dalis).

B – Pirmasis ieškinio pagrindas: Direktyvos 94/22 2 straipsnio 2 dalies pirma pastraipa, kurioje numatyta galimybė nediskriminuojant imtis angliavandenilių žvalgymo, tyrimo ir išgavimo veiklos

63. Pirmasis pagrindas sudarytas iš dviejų dalių.

1. Pirmojo pagrindo pirma dalis

64. Pirmojo pagrindo pirmoje dalyje Komisija nurodo, kad Geologijos ir kasybos įstatymo 18 straipsnio 2 dalies 2b punkte įtvirtinus reikalavimą, kad su paraiška suteikti koncesiją būtų pateiktas Lenkijos Įmonių registro arba Ekonominės veiklos registro numeris, nacionalinėje teisėje buvo sukurta diskriminuojanti situacija, palyginti su kitose valstybėse narėse įsteigtais subjektais, kurie gali prašyti suteikti koncesiją tik po įsiregistravimo Lenkijoje.

65. Šiuo klausimu Komisija nurodė 2010 m. gruodžio 22 d. Sprendimą Yellow Cab (13) . Jame Teisingumo Teismas patvirtino, jog „reikalavimas, kad kitoje valstybėje narėje įsteigtas ir siekiantis gauti leidimą vežti keleivius reguliariu maršrutu priimančiojoje valstybėje narėje ūkio subjektas turėtų buveinę arba padalinį šios valstybės teritorijoje net tuo metu, kai dar negavo leidimo vežti šiuo maršrutu, turi atgrasomąjį poveikį. Iš tiesų paprastai atsargus ūkio subjektas nesutinka daug investuoti, kai tokio leidimo suteikimo klausimas visiškai neaiškus“(14) . Dėl šios priežasties ir atsižvelgdamas į tai, kad Austrijos vyriausybės nurodytais tikslais negalima pateisinti tokio reikalavimo, Teisingumo Teismas nusprendė, kad tai yra įsisteigimo laisvės apribojimas, nebent jis būtų taikomas jau suteikus leidimą vežti, tačiau verslininkui dar nepradėjus vežti maršrutu(15) .

66. Šioje byloje nurodytame Geologijos ir kasybos įstatymo straipsnyje įtvirtinta, kad įtraukimo į registrą įrodymai turi būti pateikti su paraiška suteikti koncesiją. Lenkijos Respublika teigė, kad pateikiant šią paraišką iš esmės jau yra „aišku“, jog veikla bus vykdoma, nes koncesijos suteikimo procedūra yra tik formalumas ir paraišką pateikia tik subjektas, konkurse įgijęs kasybos uzufruktą.

67. Vis dėlto, net jei kasybos veiklą ketinanti vykdyti įmonė jau yra gavusi šį uzufruktą, norėdama gauti koncesiją ji turi atitikti ir papildomas sąlygas. Kaip jau minėta, šios sąlygos yra reikalavimas pateikti garantiją arba išgavimo veiklos atveju įrodyti teisę naudotis geologiniais dokumentais. Kadangi įmonė pareiškėja gali neatitikti šių sąlygų, reikia pripažinti, jog šiame etape situacija yra pakankamai neaiški ir negalima atmesti minėtame Sprendime Yellow Cab nurodyto atgrasomojo poveikio.

68. Todėl manau, kad reikia pritarti ieškinio pirmojo pagrindo pirmai daliai.

2. Pirmojo pagrindo antra dalis

69. Ieškinio pirmojo pagrindo antroje dalyje Komisija nurodo, kad diskriminuojami ir subjektai, norintys vykdyti angliavandenilių išgavimo veiklą, bet anksčiau nevykdę tyrimo darbų toje teritorijoje, todėl neturintys išimtinės teisės naudotis geologiniais dokumentais. Komisijos manymu, taip yra dėl to, kad kartu taikant Geologijos ir kasybos įstatymo 20 straipsnio 2 dalies 1 punktą ir 47 straipsnio 3 punktą geologinių dokumentų turėjimas yra būtina sąlyga prašyti koncesijos.

70. Ši pirmojo pagrindo antra dalis iš dalies sutampa su antrojo pagrindo pirma dalimi, todėl jas nagrinėsiu kartu.

C – Ieškinio antrasis pagrindas: Direktyvos 94/22 3 straipsnio 1 dalies, su įtvirtinta pareiga patvirtinti leidimų suteikimo procedūrą, kuri suteiktų galimybę visiems suinteresuotiems subjektams pateikti kandidatūrą, pažeidimas

71. Antrąjį pagrindą sudaro dvi dalys.

1. Antrojo pagrindo pirma dalis (iš dalies sutampanti su pirmojo pagrindo antra dalimi)

72. Antrojo pagrindo pirmoje dalyje Komisija nurodo, kad Direktyvos 94/22 3 straipsnyje įtvirtintos sąlygos, pagal kurią leidimas turi būti išduodamas organizuojant konkursą, laikomasi tik pirmame („kasybos uzufrukto“ nustatymas), bet ne antrame etape, nes koncesija yra suteikiama pagal „statusu pagrįstą“ procedūrą. Be to, Komisijos manymu, pirmumo suteikimas teisės naudoti geologinius dokumentus turėtojui taip pat pažeidžia minėtą reikalavimą iš anksto skelbti konkursą.

73. Šiuo klausimu Komisija pripažįsta, kad nedraudžiama padalyti leidimo į dvi dalis, tačiau pažymi, jog taip yra tik jei kiekvienoje jų numatyta konkurso procedūra.

74. Lenkijos Respublika atsako, kad užtenka konkurso, kuriuo nustatomas kasybos uzufruktas, nes koncesijos suteikimo procedūra iš esmės yra tik „formalumas”, nors ir privalomas, kurioje dalyvauja tik uzufruktą gavusi įmonė.

75. Vadovaudamasi tuo, Lenkijos vyriausybė teigia, kad nėra draudžiama nustatyti du leidimo išdavimo etapus ir antrame etape taikyti pirmumo teisę. Ji nurodo, kad tokia galimybė numatyta Direktyvos 94/22 3 straipsnio 5 dalies b punkte, pagal kurį „leidimo išdavimu < ... > nelaikoma“ (ir todėl konkursas nebūtinas) „leidimo išdavimas subjektui, turinčiam kitos formos leidimą, jeigu pastarajame leidime numatyta teisė išduoti anksčiau nurodytos formos leidimą“.

76. Komisija pastebi, kad šioje nuostatoje numatytas visiškai skirtinga situacija, t. y. kai leidimas išgauti angliavandenilius suteikiamas „bendrai taikomu su daugeliu subjektų susijusiu teisės aktu, pvz., įstatymu arba reglamentu“, ir „ankstesnio reglamento arba įstatymo pagrindu priimtuose administraciniuose sprendimuose įtvirtinami vėlesni individualūs leidimai“ yra tik pirmųjų teisės aktų rezultatas, todėl juos priimant konkursas nereikalingas.

77. Posėdyje Komisija negalėjo patikslinti, kokiomis aplinkybėmis galima tokia situacija ir jos argumentai šiuo klausimu, mano manymu, yra neįtikinami. Bet kuriuo atveju nemanau, kad direktyvos 3 straipsnio 5 dalies b punktas galėtų būti taikomas šiuo atveju, nes, kaip matysime vėliau, dėl Lenkijos įstatyme įtvirtinto dvigubo pirmumo nėra užtikrinama, kad konkursas vyktų net ir pirmame procedūros etape.

78. Lenkijos geologijos ir kasybos įstatymo 12 straipsnyje, 20 straipsnio 2 dalies 1 punkte ir 47 straipsnio 3 dalyje iš tiesų įtvirtintas pirmumas ir išimtinė naudojimo teisė subjektui, anksčiau atlikusiam tyrimo ir žvalgymo darbus. Pirma, įstatyme suteikiamas pirmumas gauti kasybos uzufruktą įmonei, parengusiai geologinius dokumentus (12 straipsnio 1 dalis), ir, antra, įstatymu jai taip pat suteikiama išimtinė teisė naudoti šiuos dokumentus (47 straipsnio 3 dalis), kurios neturint netgi neįmanoma prašyti tyrimo veiklai reikalingos koncesijos (20 straipsnio 2 dalies 1 punktas).

79. Iš tikrųjų Geologijos ir kasybos įstatymo 12 straipsnyje mineralų telkinį tyrusiam ir aprašiusiam bei parengusiam su juo susijusius geologinius dokumentus subjektui 2 metus suteikiamas pirmumas prieš bet kokį subjektą prašyti nustatyti kasybos uzufruktą.

80. Be to, pagal Įstatymo 47 straipsnio 3 dalį geologinių žvalgymo ir tyrimo darbų išlaidas padengusiai įmonei suteikiama išimtinė teisė 5 metus naudoti jos parengtus geologinius dokumentus. Todėl šiuo laikotarpiu atitinkamam subjektui realiai yra užtikrinama koncesija, nes pagal įstatymo 20 straipsnio 2 dalies 1 punktą teisė naudoti geologinius dokumentus yra būtina sąlyga norint pateikti paraišką suteikti atitinkamą koncesiją. Tik šiuos dokumentus turintis subjektas gali realiai dalyvauti antrame leidimo išdavimo procedūros etape.

81. Taigi, nors kasybos uzufruktas šiuo klausimu paskelbtame konkurse gali būti nustatytas kitai įmonei(16), realiai įstatymo 47 straipsnio 3 dalis ir 20 straipsnio 2 dalies 1 punktas lemia, kad per minėtą 5 metų laikotarpį uzufruktą turinti įmonė gali gauti koncesiją tik jei išimtinę teisę naudoti geologinius dokumentus turinti įmonė leidžia jai naudotis šiais dokumentais. Šiuo klausimu reikia pažymėti, kad, kaip buvo nustatyta posėdyje, šią išimtinę naudojimo teisę galima parduoti. Galiausiai šiuo atveju svarbiausia tai, kad neįvykus nė vienai iš minėtų aplinkybių konkurse nustatytas kasybos uzufruktas įmonei yra visiškai nenaudingas.

82. Lenkijos vyriausybė bando pateisinti tokią padėtį argumentu, kad išimtinė teisė naudotis geologiniais dokumentais ir jos turėtojui suteikiama pirmumo teisė yra teisingas atlygis už ankstesniame žvalgymo ir tyrimo etape padarytas investicijas.

83. Manyčiau, kad šiam teiginiui pritarti negalima.

84. Net pripažįstant geologinių dokumentų rengėjo patirtų išlaidų atlyginimo pagrįstumą, už šią investiciją niekuomet negali būti atsilyginta taikant tokį būdą ir taisykles, pagal kurias leidimo suteikimo procedūra būtų iškraipyta taip, kad konkursas, kurį būtina organizuoti pagal Direktyvą 94/22, taptų tik teorinis.

85. Tačiau būtent taip ir atsitinka arba bent jau gali atsitikti taikant Lenkijoje galiojančią tvarką. Geologijos ir kasybos įstatyme įtvirtintų pirmumo ir išimtinių teisių poveikis gali lemti tai, kad išimtinės teisės naudoti geologinius dokumentus turėtojas įgyja kasybos uzufruktą be realaus konkurso. Iš tiesų organizuoti konkursą būtų netikslinga, jei įstatymo 12 straipsnio 1 dalyje numatytas pirmumas reiškia (kaip iš pirmo žvilgsnio galima suprasti žodį „pirmumas“) realią pirmumo teisę nustatant uzufruktą.

86. Situacija pasikeistų, jei šis „pirmumas“ būtų suprantamas kaip nuostata, pagal kurią investicijos geologiniams dokumentams parengti būtų pripažįstamos privalumu konkurso procedūroje arba galbūt privalumu atliekant vertinimą, bet tikrai nebūtų lemiama aplinkybė nustatant konkurso rezultatą. Tinkamos vertės suteikimas šiai aplinkybei gali prilygti pagrįstam atlyginimui už investicijas, tačiau ne tokia dalimi kaip kraštutinumas, kurį gina Lenkijos vyriausybė.

87. Taip pat reikia pastebėti, kad išimtinės teisės naudoti geologinius dokumentus turėjimas negali būti toks svarbus leidimo išdavimo procedūroje, kaip yra Lenkijos sistemoje. Žinoma, šios teisės turėjimas patvirtina, kad subjektas turi geologiniams dokumentams parengti reikalingus gebėjimus. Tačiau akivaizdu, kad vien jų neužtenka norint patvirtinti gebėjimus, reikalingus suteikiant koncesiją tirti mineralinius išteklius. Mano manymu, akivaizdu, kad Lenkijos atveju neproporcingai didelis pirmumas suteikiamas įmonėms, kurių pagrindiniai gebėjimai yra parengti geologinius dokumentus, ir jų interesai visiškai nustelbia kitų įmonių, kurios taip pat galėtų įrodyti savo gebėjimus mineralų tyrimo srityje, interesus.

88. Galiausiai Lenkijos „leidimų“ sistema pagal Direktyvą 94/22 susideda iš dviejų etapų (uzufrukto nustatymas ir koncesijos tikrąja prasme suteikimas), kurių rezultatą gali nulemti vien pasinaudojimas išimtine teise naudotis geologiniais dokumentais, būtinais norint realiai gauti leidimą tirti mineralinius išteklius. Išimtinė naudojimo teisė yra suteikiama subjektui, kuris remdamasis tyrimais ir moksline analize parengė geologinius dokumentus, o šiai veiklai pagal Geologijos ir kasybos įstatymo 33 straipsnio 1 dalį koncesijos gauti nereikia ir dėl jos konkursas neorganizuojamas.

89. Todėl atsižvelgdamas į tai, kad tam tikrais atvejais pagal Lenkijos teisės aktus galima situacija, kai žvalgymo, tyrimo ir išgavimo veiklai būtinas leidimas suteikiamas pagal procedūrą, per kurią nenumatytas realus konkursas, manau, jog reikia visiškai pritarti Komisijos ieškinio antrojo pagrindo pirmai daliai ir pirmojo pagrindo antrai daliai.

2. Antrojo pagrindo antra dalis

90. Ieškinio antrojo pagrindo antroje dalyje Komisija nurodo, kad Lenkijos teisės aktai neatitinka reikalavimo paskelbti apie konkursą Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje . Be to, ji nurodo, jog diskriminacija galima dėl to, kad konkurso dokumentai turi būti pateikti lenkų kalba.

91. Kalbant apie paskelbimą, atrodo, jog šio reikalavimo iš tiesų yra laikomasi nustatant kasybos uzufruktą. Koncesijos išdavimo procedūrai toks paskelbimo reikalavimas netaikomas greičiausiai būtent todėl, kad ji nėra pagrįsta konkurencija. Bet kuriuo atveju vien tai, kad per šią procedūrą nebuvo numatytas paskelbimas (ir iš to kylantis skaidrumo trūkumas), yra dar vienas direktyvos pažeidimas, kurį taip pat turėtų pripažinti Teisingumo Teismas.

92. Dėl reikalavimo, susijusio su kandidatūros dokumentų kalba, klausimu Lenkijos vyriausybė primena, kad Sąjungos teisė nenustato nacionalinės valdžios institucijoms pareigos priimti dokumentus kita nei valstybės narės valstybine kalba, ir šiam argumentui galiu tik pritarti.

93. Todėl manau, kad reikia patenkinti Komisijos ieškinio antro pagrindo antrą dalį tiek, kiek ji susijusi su aplinkybe, jog apie koncesijos suteikimo procedūrą neturi būti paskelbta Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje .

D – Ieškinio trečiasis pagrindas: Direktyvos 94/22 5 straipsnio 1 ir 2 punkto, kuriame nustatomi leidimų išdavimo kriterijai, pažeidimas

94. Ieškinio trečiąjį pagrindą iš pradžių sudarė trys dalys, tačiau pirmą dalį posėdyje Komisija aiškiai atsiėmė, todėl išnagrinėsiu tik antrą ir trečią dalis, kurių priimtinumas, kaip jau dabar galima pripažinti, nekelia jokių abejonių.

1. Trečiojo pagrindo antra dalis: garantijos pateikimas

95. Komisija pažymi, kad pagal Geologijos ir kasybos įstatymo 17 straipsnį prieš suteikiant koncesiją tam tikrais atvejais gali būti reikalaujama pateikti garantiją, o toks reikalavimas, jos manymu, nėra numatytas Direktyvoje 94/22.

96. Pirma, Komisija teigia, kad reikalavimo pateikti garantiją negalima pateisinti tuo, jog pagal Direktyvos 94/22 5 straipsnio 1 punkto a papunktį valstybės narės turi įvertinti konkurso dalyvių finansines galimybes. Be kita ko, Komisija pažymi, kad Lenkijos įstatyme yra tam tikrų netikslumų apibrėžiant šią sąlygą, kurią kompetentinga valdžios institucija gali taikyti, „jei tai pateisintų ypač svarbus valstybės arba viešasis interesas, iš esmės susijęs su aplinkos apsauga“ (Geologijos ir kasybos įstatymo 17 straipsnio 1 dalis).

97. Antra, Komisija teigia, kad norint šiuo atveju įtvirtinti tokį finansinį įpareigojimą taip pat neužtenka remtis direktyvos 6 straipsnio 2 dalimi, pagal kurią valstybės narės tam tikrais atvejais (dėl valstybės ir viešo saugumo, visuomenės sveikatos apsaugos, aplinkos apsaugos ir kt. priežasčių) gali nustatyti veiklos, kuriai būtinas leidimas, vykdymo „sąlygas ir reikalavimus“. Komisijos teigimu, ši nuostata susijusi su veiklos vykdymo sąlygomis, o ne su leidimui išduoti taikomais reikalavimais.

98. Manau, kad nors Direktyvos 94/22 6 straipsnio 2 dalies tekstas gali sukelti neaiškumų (nes jame nurodomos „sąlygos ir reikalavimai < ... > veiklos rūšims“), šią nuostatą vertinant kartu su 6 straipsnio 1 dalimi galima prieiti prie išvados, jog iš tiesų ji susijusi su sąlygomis, kuriomis siekiama užtikrinti pretendento gauti leidimą gebėjimą vykdyti atitinkamą veiklą.

99. Direktyvos 6 straipsnio 1 dalyje iš tiesų nurodytos sąlygos, įtvirtintos jos 5 straipsnio 2 punkte, kuriame minimi „sąlygos ir reikalavimai, susiję su veiklos vykdymu ar nutraukimu, nustatyti kiekvienos rūšies leidimams ir numatyti paraiškos pateikimo metu taikomuose įstatymuose ir kituose teisės aktuose, tiek nurodyti leidime, tiek kaip viena iš sąlygų, kurią būtina priimti prieš išduodant tokį leidimą“(17), ir neatrodo, kad 6 straipsnio 2 dalimi buvo ketinama nurodyti tik į vėliau, t. y. kai leidimas jau yra išduotas, taikytinas sąlygas.

100. Be to, nagrinėjamomis teisinėmis aplinkybėmis toks skirtumas neturi jokios prasmės. Todėl manau, kad Geologijos ir kasybos įstatymo 17 straipsnio 1 dalimi gali būti teisėtai įgyvendinami Direktyvos 94/22 5 straipsnio 1 punkto a papunktis arba 6 straipsnio 2 dalis, jei priemonę, pagal kurią reikalaujama pateikti garantiją, galima pateisinti bendrojo intereso tikslais (kartu nurodytais minėtoje nuostatoje).

101. Galiausiai reikalavimas pateikti garantiją, skirtą padengti dėl veiklos vykdymo galinčią kilti atsakomybę, mano manymu, yra proporcinga priemonė siekiant užtikrinti, kad subjektas turėtų pakankamai „finansinių galimybių“, ir atsižvelgti į būtinybę apsaugoti „ypač svarbų“ viešąjį interesą.

102. Todėl manau, kad reikia atmesti trečiojo pagrindo antrą dalį.

2. Trečiojo pagrindo trečia dalis

103. Galiausiai Komisija teigia, kad į Lenkijos teisę buvo neteisingai perkeltas reikalavimas paskelbti vertinimo kriterijus Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje „prieš paraiškų pateikimo laikotarpį“ (Direktyvos 94/22 5 straipsnio 1 punktas), ir neužtikrinta, kad „sąlygos ir reikalavimai, susiję su veiklos vykdymu“ būtų „paskelbiami suinteresuotiems subjektams“ (direktyvos 5 straipsnio 2 punktas).

104. Pirma, Komisija nurodo, kad Lenkijos Respublika nepriėmė būtinų priemonių užtikrinti aiškų ir veiksmingą pasiūlymų vertinimo kriterijų paskelbimą Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje , nes, nors toks paskelbimas yra tiesiogiai numatytas teisės nuostatoje, praktiškai Lenkijos vyriausybė teigė įgyvendinanti šią nuostatą, kai paskelbia „tris pasiūlymų vertinimo kriterijų kategorijas“, o norintiems nustatyti konkretų kriterijų turinį nurodo dokumentą, kuriame išdėstytos „konkurso, susijusio su kasybos uzufrukto naftos ir gamtinių dujų telkiniams žvalgyti ir tirti kai kuriose koncesijos zonose gavimu, išsamios sąlygos“, kurį galima gauti pateikus paraišką Aplinkos ministerijos kompetentingai tarnybai.

105. Antra, Komisija nurodo, kad tiksli informacija apie ekonominės veiklos, kuriai reikia gauti leidimą, vykdymą pateikiama jau prasidėjus atvirai koncesijos suteikimo procedūrai. Todėl toks pranešimas yra neveiksmingas, nes konkurso dėl kasybos uzufrukto laimėtojas (kuriam, Lenkijos vyriausybės teigimu, automatiškai suteikiama koncesija) vykstant konkursui negalėjo žinoti visų veiklos vykdymo sąlygų.

106. Galiu tik pritarti šiam Komisijos vertinimui.

107. Dėl įsipareigojimo perkelti reikalavimą paskelbti vertinimo kriterijus Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje (Direktyvos 94/22 5 straipsnio 1 punktas) neįvykdymą, manau, kad Lenkijos teisės nuostatos šiuo klausimu yra nepakankamai aiškios, todėl praktiškai pareiga paskelbti taikyta daug siauriau ir apėmė tik vertinimo kriterijų kategorijų išvardijimą, užuot išsamiau išdėsčius šių kriterijų turinį.

108. Todėl manau, kad reikia pritarti trečiojo ieškinio pagrindo trečiai daliai.

VI – Bylinėjimosi išlaidos

109. Pagal Teisingumo Teismo procedūros reglamento 138 straipsnio 3 dalį, jeigu kiekvienos šalies dalis reikalavimų patenkinama, o dalis atmetama, kiekviena šalis padengia savo bylinėjimosi išlaidas.

VII – Išvada

110. Atsižvelgdamas į tai, kas išdėstyta, siūlau Teisingumo Teismui šioje byloje:

pripažinti ieškinio pirmojo pagrindo antrą dalį ir visą antrąjį pagrindą nepriimtinais,

papildomai pripažinti, kad nesiimdama reikiamų priemonių užtikrinti, jog galimybė vykdyti angliavandenilių žvalgymo, tyrimo ir išgavimo veiklą iš tiesų būtų suteikta organizuojant konkursą, kuriame visi suinteresuoti subjektai galėtų pateikti paraiškas, vadovaudamiesi prieš prasidedant šių paraiškų pateikimo laikotarpiui Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje paskelbtais kriterijais, Lenkijos Respublika neįvykdė įsipareigojimų pagal 1994 m. gegužės 30 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 94/22 dėl leidimų žvalgyti, tirti ir išgauti angliavandenilius išdavimo ir naudojimosi jais sąlygų 2 straipsnio 2 dalį, 3 straipsnio 1 dalį ir 5 straipsnio 1 ir 2 punktus, ir

nuspręsti, kad kiekviena šalis padengia savo bylinėjimosi išlaidas.

(1) .

(2) – OL L 164, p. 3; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 6 sk., 2 t. p. 262.

(3) – Lenkijai įstojus į Europos Sąjungą, siekiant suderinti Lenkijos teisę su Direktyvos 94/22 nuostatomis, iš dalies pakeistas 2006 m. balandžio 22 d. įstatymu (Dz. U., Nr. 228, 2005, 1947 pozicija).

(4) – Dz. U., Nr. 155, 2007, 1095 pozicija.

(5) – Naujas įstatymas galiausiai buvo priimtas 2011 m. birželio 9 dieną.

(6) – Pvz., žr. 2005 m. gruodžio 8 d. Sprendimo Komisija prieš Liuksemburgą (C-33/04, Rink. p. 10629) 36 punktą.

(7) – Žr. 2002 m. liepos 11 d. Sprendimo Komisija prieš Ispaniją (C-139/00, Rink. p. I-6407) 19 punktą; 2005 m. liepos 14 d. Sprendimo Komisija prieš Vokietiją (433/03, Rink. p. I-6985) 28 punktą ir 2006 m. rugsėjo 7 d. Sprendimo Komisija prieš Jungtinę Karalystę (484/04, Rink. p. I-7471) 25 punktą.

(8) – Pvz., žr. Komisijos ieškinio 41–51 ir 64–68 punktus.

(9) – Ieškinyje pateikiamos tik bendros nuorodos į Geologijos ir kasybos įstatymo „7–29“ ir „15–21“ straipsnius (Komisijos ieškinio atitinkamai 26 ir 59 punktai).

(10) – 2005 m. birželio 16 d. Sprendimo Komisija prieš Italiją (C-456/03, Rink. p. I-5335) 36 ir 37 punktai.

(11) – Pvz., žr. 2007 m. gruodžio 18 d. Sprendimo Komisija prieš Ispaniją (C-186/06, Rink. p. I-12093) 18 punktą. Šiame sprendime buvo pripažintas nepriimtinu vienas iš Komisijos pareikšto ieškinio pagrindų, nes ši institucija pakeitė motyvus palyginti su nurodytais per ikiteisminę procedūrą, ir taip pažeidė minėtus nuoseklumo ir tikslumo reikalavimus.

(12) – Be to, kai kuriose geografinėse vietovėse kasybos uzufruktas yra nustatomas neorganizuojant konkurso. Šiame ieškinyje tai neginčijama ir atrodytų suderinama su direktyvos 3 straipsnio 3 dalimi.

(13) – C-338/09, Rink. p. I-13927.

(14) – 37 punktas.

(15) – Sprendimo 38–40 punktai.

(16) – Tokia situacija realiai įmanoma tik jei geologinius dokumentus parengusi įmonė nusprendžia nedalyvauti konkurse, todėl ir nepasinaudoti pagal 12 straipsnio 1 dalį jai 2 metus suteikiama pirmumo teise.

(17) – Išskirta mano.