Tačiau nuo to momento, kai administracija vidaus nuostatomis įtvirtino specialią tvarką, skirtą užtikrinti sutarčių pratęsimo procedūros skaidrumą, tokios tvarkos priėmimas turi būti vertinamas kaip institucijos savo pačios diskrecijos apribojimas. Tokia tvarka nelaikytinos sutartininko sutarties nuostatos, pagal kurias sutartis pratęsiama su sąlyga, kad sėkmingai išlaikyti atrankos egzaminai ir tam pritaria vadovybė.

Iš tiesų, kitaip nei tarnautojams, kuriems darbo vietos stabilumas užtikrinamas Pareigūnų tarnybos nuostatais, iš Kitų tarnautojų įdarbinimo sąlygų, kurios sutartininkams taikomos pagal šių sąlygų 119 straipsnio pirmą pastraipą, 47 straipsnio 1 dalies b punkto matyti, kad institucijos ir terminuotam laikui į darbą priimto sutartininko darbo santykių trukmė reglamentuojama šalių sudarytos sutarties sąlygomis, neperžengiant tų pačių sąlygų 85 straipsnyje nustatytų ribų. Be to, pratęsdama sutartininko terminuotą darbo sutartį administracija naudojasi didele diskrecija.

Iš to, kad sutartininkui neužtikrinamas darbo vietos stabilumas, iš tarnybos, įgaliotos sudaryti tarnybos sutartis, diskrecijos pratęsti arba nepratęsti terminuotų sutarčių ir iš Kitų tarnautojų įdarbinimo sąlygų 47 straipsnio b punkto i papunkčio matyti, kad kompetentinga tarnyba neprivalo pradėti drausminės procedūros sutartininko, dėl kurio elgesio atleidimą iš darbo būtų galima pagrįsti drausminėmis priežastimis, atžvilgiu, ir kad tokiais atvejais ji gali pasinaudoti juos siejančių sutartinių santykių pobūdžio suteikiamomis galimybėmis. Dėl Kitų tarnautojų įdarbinimo sąlygų, sutartininkams taikomų pagal jų 119 straipsnio pirmą pastraipą, 49 straipsnio 1 dalies reikia nurodyti, kad drausminė procedūra galima tik tuomet, kai darbo sutartį siekiama nutraukti be įspėjimo. Sprendimas laukti, kol pasibaigs susijusio sutartininko terminuotos darbo sutarties galiojimas ir jos nepratęsti pats savaime nėra piktnaudžiavimas įgaliojimais.

Šiuo klausimu aplinkybė, kad sutartininkas tariamai pavyzdingai dirbo bandomuoju laikotarpiu, nepaneigia tarnybos, įgaliotos sudaryti tarnybos sutartis, vertinimo, susijusio su galimybe nepratęsti jo sutarties dėl aplinkybių, paaiškėjusių po to, kai buvo parengta bandomojo laikotarpio ataskaita.

Tarnybos interesą ir pasitikėjimo santykių išlaikymą, į kuriuos tarnyba, įgaliota sudaryti tarnybos sutartis, turi atsižvelgti priimdama sprendimą pratęsti arba nepratęsti tarnybos sutarties, reikia vertinti ne tik tarnybos, kurioje suinteresuotasis asmuo dirba ir kurios intereso negalima paneigti, mastu, bet ir generalinio direktorato, kuriam priklauso suinteresuotojo asmens tarnyba, mastu ar net visos institucijos mastu. Be to, bendrą tarnybos intereso vertinimą kompetentinga institucija privalo atlikti ypač tuomet, kai nagrinėjamas finansines užduotis vykdžiusio tarnautojo elgesys.

Teisė į nekaltumo prezumpciją pakankamai rimtais Pareigūnų tarnybos nuostatuose nustatytų pareigų pažeidimais kaltinamam pareigūnui taikoma, net jei baudžiamasis persekiojimas nebuvo pradėtas, siekiant pagrįsti Europos kovos su sukčiavimu tarnybos (OLAF) tyrimą, į kurį atsižvelgdama administracija gali imtis bet kokių, prireikus – labai griežtų, priemonių. Tačiau šia teise nesiekiama ir ji nelemia to, kad tarnybai, įgaliotai sudaryti tarnybos sutartis, būtų uždrausta remiantis per OLAF tyrimą surinktais įrodymais konstatuoti nutrūkusius pasitikėjimo santykius, dėl ko negalima pratęsti sutartininko tarnybos sutarties.

Be kita ko, nesvarbu, ar dėl nagrinėjamų pažeidimų susijusi institucija patyrė finansinės žalos, nes Pareigūnų tarybos nuostatų 11a ir 12b straipsniuose numatytomis pareigūnų ir tarnautojų pareigomis siekiama išsaugoti ir institucijų nepriklausomumą bei įvaizdį.

Pagal Pareigūnų tarnybos nuostatų 12b straipsnį, kuris taikomas Kitų tarnautojų įdarbinimo sąlygų 3a straipsnyje nurodytiems sutartininkams pagal tų pačių sąlygų 11 ir 81 straipsnius, pareigūnai ir tarnautojai, pageidaujantys užsiimti nesusijusia su jo darbu apmokama arba neapmokama veikla, pirmiausia turi gauti leidimą. Ši pareiga yra taikoma bendrai, neskirstant veiklos pagal jos pobūdį ar svarbą.

Be to, pareiga prašyti leidimo užsiimti nesusijusia su darbu veikla tenka ne tik pareigūnams ir tarnautojams, kurie ketina pradėti tokią veiklą jau dirbdami institucijose, bet ir naujiems pareigūnams ir tarnautojams, pageidaujantiems tęsti iki įdarbinimo vykdytą veiklą, kuri nuo to momento, kai jie pradėjo eiti pareigas, tapo „nesusijusi su darbu“.

(žr. 72 punktą)

Pirmosios instancijos teismo praktika: 1998 m. kovo 19 d. Sprendimo Tzoanos prieš Komisiją, T-74/96, 66 punktas; 2003 m. sausio 16 d. Sprendimo Fichtner prieš Komisiją, T-75/00, 31 punktas.