LT
Teismopr aktikosr inkinys
ECLI:EU:F:2011 :184 1TARNAUTOJŲ TEISMO PIRMININKO NU TARTIS
2011 m. lapkričio 16 d.
Byla F-67/11 R
Luigi M ar cuc cio
prieš
Europos Komisiją
„Viešoji tarnyba — Laikinųjų apsaugos priemonių taikymas — Prašymas sustabdyti vykdymą — 
Skuba — Nebuvimas — Interesų palyginimas“
Dalykas: Pagal SESV 278 ir AE 157 straipsnius bei SESV 270 straipsnį, taikomą EAEB sutarčiai 
pagal jos 106 a straipsnį, pareikštas ieškinys, ku riuo L. Marcuccio iš esmės prašo 
sustabdyti sprendimo atmesti jo 2011 m. vasario 28 d. prašymą imtis 2010 m. birželio 
9 d. Tarnautojų teismo sprendimo M arcuccio prieš Komisiją (F-56/09) rezoliucinės 
dalies 2 punkto vykdymo priemonių vykdymą.
Sprendimas:Atmesti ieškovo prašymą dėl laikinųjų apsaugos priemonių taikymo. Atidėti klausimo 
dėl bylinėjimosi išlaidų nagrinėjimą.
Santrauka
1. Laikinųjų a psaugos priemonių taikymas — Vykdymo s ustabdymas — Laikinosios apsaugos 
priemonės — Taikymo s ąlygos — „Fumus boni juris“ — Skuba — Kumuliacinis pobūdis — 
Visų n agrinėjamų i nteresų p alyginimas — Nagrinėjimo e iliškumas ir tikrinimo b ūdas — 
Laikinąsias apsaugos priemones taikančio teisėjo diskrecija
(SESV 278 ir 279 straipsniai; Tarnautojų teismo p rocedūros reglamento 102 straipsnio 2 dalis)
2. Laikinųjų a psaugos priemonių taikymas — Vykdymo s ustabdymas — Laikinosios apsaugos 
priemonės — Taikymo s ąlygos — Skuba — Rimta ir nepataisoma žala — Įrodinėjimo p areiga — 
Finansinė žala
(SESV 278 ir 279 straipsniai; Tarnautojų teismo p rocedūros reglamento 102 straipsnio 2 dalis)
1. Tarnautojų teismo procedūros reglamento 102 straipsnio 2 dalyje numatyta, kad l aikinųjų apsaugos 
priemonių prašymuose, be ki ta ko , turi b ūti nurodytos aplinkybės, dėl ku rių reikalingas skubus 
sprendimas, ir f aktiniai b ei teisiniai p agrindai, prima facie patvirtinantys prašomų laikinųjų apsaugos 
priemonių taikymo reikalingumą.
Sąlygos, susijusios su skuba ir p rašymo pagrįstumu (fumus boni juris), yra ku muliacinės, todėl laikinųjų 
apsaugos priemonių prašymas turi būti atmestas, jei bent viena jų neįvykdoma. Laikinąsias apsaugos 
priemones taikantis teisėjas prireikus taip pat palygina esamus interesus.
2 ECLI:EU:F:2011 :184SANTRAUKA–BYLAF-67/11
MARCUCCIO/KOMISIJA
Atlikdamas šį visapusį nagrinėjimą laikinąsias apsaugos priemones taikantis teisėjas turi did elę 
diskreciją ir , atsižvelgdamas į b ylos aplinkybes, gali savo n uožiūra n ustatyti būdą, ku riuo šios 
skirtingos sąlygos turi b ūti patikrintos, ir š io n agrinėjimo tvarką, nes jokia t eisės no rma jis 
neįpareigojamas laikytis iš anksto nustatytos analizės schemos, kai ve rtina būtinybę taikyti laikinąsias 
apsaugos priemones.
Kai nagrinėdamas prašymą dėl laikinųjų apsaugos priemonių taikymo laikinąsias apsaugos priemones 
taikantis teisėjas, dėl kurio sprendimo prašymą pateikęs asmuo gali patirti did elę ir n epataisomą žalą, 
vertina skirtingus nagrinėjamus interesus, jis privalo išnagrinėti, ar b ylą iš esmės nagrinėjančio teismo 
galimas ginčijamo sprendimo p anaikinimas leistų p akeisti situaciją, susidari usią dėl jo skubaus 
vykdymo, ir, atvirkščiai, ar š io sprendimo vykdymo sustabdymas būtų jo visiško p oveikio kliūtis, jei 
ieškinys pagrindinėje byloje būtų atmestas.
Jei ginčijamo sprendimo vykdymą paprasčiausia sustabdžius nepasikeistų ieškovo padėtis, nes vien dėl 
jos pačios ieškovui negali atsirasti teisės, kad p ateikus prašymą būtų sunaikintos dokumentų ko pijos, 
toks s ustabdymas nedarytų poveikio, todėl netenkintų jokio intereso. Žinoma, laikinąsias apsaugos 
priemones taikantis teisėjas taip pat gali skirti kitas laikinąsias apsaugos priemones nei vykdymo 
sustabdymas pagal SESV 279 straipsnį, tačiau dėl tokios priemonės padėtis negali būti pakeista taip, 
kad i eškinys pagrindinėje byloje prarastų da lyką.
(žr. 15–17, 26 ir 27 punktus)
Nuoroda:
Teisingumo Teismo praktika: 1978 m. sausio 13 d. Nutarties Salerno prieš Komisiją, 4/78 R, 2 punktas; 1989 m. 
liepos 31 d. Nutarties S. prieš Komisiją, 206 /89 R, 14 ir 15 punktai.
Pirmosios instancijos teismo praktika: 2008 m. balandžio 30 d. Nutarties Ispanija prieš Komisiją, T-65/08 R, 
82 punktas ir j ame n urodyta teismo praktika.
Tarnautojų teismo praktika: 2008 m. liepos 3 d. Nutarties Plasa prieš Komisiją, F-52/08 R, 21 ir 22 punktai ir j uose 
nurodyta teismų praktika; 2011 m. vasario 15 d. Nutarties de P retis Ca gnodo ir Trampuz de P retis Ca gnodo prieš 
Komisiją, F-104/10 R, 16 punktas.
2. Laikinųjų apsaugos priemonių taikymo procedūros tikslas ne užtikrinti žalos atlyginimą, o g arantuoti 
visišką sprendimo dėl esmės veiksmingumą. Tam, kad b ūtų pasiektas šis tikslas, reikia, kad p rašomos 
priemonės būtų skubios, nes būtinos ieškovo rimtai ir n epataisomai žalai išvengti, kad j os būtų 
nustatytos ir į sigaliotų, ko l bus priimtas sprendimas pagrindinėje byloje. Šalis, prašanti taikyti 
laikinąsias apsaugos priemones, turi įrodyti, kad n egali laukti sprendimo p agrindinėje byloje, 
nepatirdama tokios žalos.
Kalbant apie finansinę žalą, atsiradusią atsisakius sumokėti prašomą išmoką ir b audas, tam, kad b ūtų 
įrodyta, jog skubos sąlyga yra įvykdyta, laikinąsias apsaugos priemones taikantis teisėjas turi turėti 
konkrečią ir t ikslią informaciją, pagrįstą išsamiais dokumentais, kuriuose parodoma ieškovo finansinė 
padėtis ir ku riais remiantis galima įvertinti padari nius, ku rių, tikėtina, kils netaikant prašomų 
priemonių.
(žr. 19 ir 21 punktus)
Nuoroda:
Teisingumo Teismo praktika: 1999 m. kovo 25 d. Nutarties Willeme prieš Komisiją, C-65/99 P(R), 62 punktas.
Pirmosios instancijos teismo praktika: 1999 m. rugsėjo 10 d. Nutarties Elkaïm ir Mazuel prieš Komisiją, T-173/99 R, 
25 punktas; 2002 m. gruodžio 19 d. Nutarties Esch-Leonhardt ir kt. prieš ECB, T-320/02 R, 27 punktas.
Bendrojo Teismo praktika: 2010 m. balandžio 27 d. Nutarties Parlamentas prieš U, T-103/10 P(R), 37 punktas.