LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys C 134/10

2010 m. kovo 9 d. Teisingumo Teismo (aštuntoji kolegija) nutartis byloje (Tribunale Amministrativo Regionale della Sicilia (Italija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Buzzi Unicem SpA ir kt.

(Sujungtos bylos C-478/08 ir C-479/08) (1)

(Procedūros reglamento 104 straipsnio 3 dalies pirma pastraipa - Principas „teršėjas moka“ - Direktyva 2004/35/EB - Atsakomybė už aplinkos apsaugą - Taikymas ratione temporis - Tarša, atsiradusi iki šiai direktyvai perkelti nustatytos datos ir besitęsianti po jos - Nacionalinės teisės aktai, pagal kuriuos su šia tarša susijusios žalos ištaisymo išlaidos priskiriamos daugeliui įmonių - Kaltės arba neatsargumo reikalavimas - Priežastinio ryšio reikalavimas - Žalos ištaisymo priemonės - Susijusių įmonių pareiga konsultuotis - Minėtos direktyvos II priedas)

2010/C 134/16

Proceso kalba: italų

Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

Tribunale Amministrativo Regionale della Sicilia

Šalys pagrindinėje byloje

Ieškovės: Buzzi Unicem SpA, ISAB Energy srl, Raffinerie Mediterranee SpA (ERG) (C-478/08), Dow Italia Divisione Commerciale Srl (C-479/08)

Atsakovai: Ministero dello Sviluppo Economico, Ministero della Salute, Ministero Ambiente e Tutela del Territorio e del Mare, Ministero delle Infrastrutture, Ministero dei Trasporti, Presidenza del Consiglio dei Ministri, Ministero dell’Interno, Regione Siciliana, Assessorato Regionale Territorio ed Ambiente (Sicilija), Assessorato Regionale Industria (Sicilija), Prefettura di Siracusa, Istituto Superiore di Sanità, Commissario Delegato per Emergenza Rifiuti e Tutela Acque (Sicilija), Vice Commissario Delegato per Emergenza Rifiuti e Tutela Acque (Sicilija), Agenzia Protezione Ambiente e Servizi Tecnici (APAT), Agenzia Regionale Protezione Ambiente (ARPA Sicilia), Istituto Centrale Ricerca Scientifica e Tecnologica Applicata al Mare, Subcommissario per la Bonifica dei Siti Contaminati, Provincia Regionale di Siracusa, Consorzio ASI Sicilia Orientale Zona Sud, Comune di Siracusa, Comune d'Augusta, Comune di Melilli, Comune di Priolo Gargallo, Azienda Unità Sanitaria Locale N8, Sviluppo Italia Aree Produttive SPA, Sviluppo Italia SpA, Ministero Ambiente e Tutela del Territorio e del Mare, Ministero dello Sviluppo economico, Ministero della Salute, Regione siciliana, Commissario Delegato per Emergenza Rifiuti e Tutela Acque (Sicilija)

Dalyvaujant: ENI Divisione Exploration and Production SpA, ENI SpA, Edison SpA

Dalykas

Prašymas priimti prejudicinį sprendimą — Tribunale Amministrativo Regionale della Sicilia — EB 174 straipsnio ir 2004 m. balandžio 21 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2004/35/EB dėl atsakomybės už aplinkos apsaugą siekiant išvengti žalos aplinkai ir ją ištaisyti (atlyginti) (OL L 143, p. 56; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 15 sk., 8 t., p. 357) bei principo „teršėjas moka“ išaiškinimas — Nacionalinės teisės aktai, pagal kuriuos administracinei institucijai suteikiami įgaliojimai nurodyti privatiems verslininkams imtis žalos ištaisymo priemonių, nepaisant tyrimo, skirto už nagrinėjamą taršą atsakingam asmeniu nustatyti

Rezoliucinė dalis

1. Tokioje aplinką teršiančioje situacijoje, kokia nagrinėjama pagrindinėse bylose: — kai netenkinamos sąlygos 2004 m. balandžio 21 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvai 2004/35/EB dėl atsakomybės už aplinkos apsaugą siekiant išvengti žalos aplinkai ir ją ištaisyti (atlyginti) taikytiratione temporis ir (arba) ratione materiæ, taikoma nacionalinė teisė, laikantis Sutarties nuostatų ir nepažeidžiant kitų antrinės teisės aktų; — Direktyva 2004/35 nedraudžiami nacionalinės teisės aktai, kuriais kompetentingai institucijai, besivadovaujančiai šia direktyva, leidžiama preziumuoti, kad yra priežastinis ryšys, įskaitant išplitusios taršos atvejus, tarp subjektų ir nustatytos taršos dėl to, kad jų įrenginiai yra netoli užterštos teritorijos. Tačiau remiantis principu „teršėjas moka“ norėdama preziumuoti tokį priežastinį ryšį ši institucija turi turėti patikimų duomenų savo prezumpcijai pagrįsti, kaip antai, kad šių subjektų įrenginiai yra netoli užterštos teritorijos ir kad sutampa rasti teršalai ir šio subjekto savo veikloje naudojamos medžiagos; — Direktyvos 2004/35 3 straipsnio 1 dalį, 4 straipsnio 5 dalį ir 11 straipsnio 2 dalį reikia aiškinti taip, kad kompetentingai institucijai nusprendus taikyti žalos aplinkai ištaisymo priemones subjektams, kurių veikla patenka į šios direktyvos III priedą, ji neprivalo nustatyti nei šių subjektų, dėl kurių veiklos padaryta žala aplinkai, kaltės, nei nerūpestingumo ar juo labiau tyčios. Tačiau ši institucija privalo pirmiausia nustatyti konstatuotos taršos šaltinį, kadangi šiuo klausimu ji turi didelę diskreciją pasirinkti, kokias procedūras ir būdus taikyti ir kiek laiko toks tyrimas truks. Kita vertus, ši institucija, remdamasi nacionalinėmis įrodinėjimo pareigos taisyklėmis, turi nustatyti priežastinį ryšį tarp subjektų, kuriems nustatytos žalos ištaisymo priemonės, veiklos ir šios taršos; — kadangi pareiga atlyginti žalą tenka subjektams tik dėl jų prisidėjimo prie taršos susidarymo ar taršos grėsmės, kompetentinga valdžios institucija iš principo turi nustatyti kiekvieno šio subjekto prisidėjimo prie taršos, kurią ji siekia išvalyti, lygį ir atsižvelgti į atitinkamai kiekvieno prisidėjimą skaičiuodama išlaidas žalos ištaisymo priemonėms, kurias ši valdžios institucija priskiria šiems subjektams, nepažeisdama Direktyvos 2004/35 9 straipsnio.

2. Direktyvos 2004/35 7 straipsnis ir 11 straipsnio 4 dalis, skaitoma kartu su jos II priedu, turi būti aiškinama taip: — kompetentinga valdžios institucija gali iš esmės pakeisti žalos aplinkai ištaisymo priemones, kurios buvo patvirtintos pasibaigus rungimosi principu pagrįstai procedūrai, vykdytai bendradarbiaujant su atitinkamais subjektais, ir kurios jau buvo įvykdytos ar pradėtos vykdyti. Tačiau norėdama priimti tokį sprendimą: — ši valdžios institucija turi išklausyti subjektus, kuriems tokios priemonės nustatytos, išskyrus atvejus, kai dėl kritinės aplinkos būklės kompetentinga institucija privalo imtis veiksmų nedelsdama; — ši institucija privalo raginti, be kita ko, asmenis, kurių žemės sklypuose turi būti įgyvendinamos šios priemonės, pateikti savo pastebėjimus ir į juos atsižvelgti; — ši valdžios institucija turi atsižvelgti į Direktyvos 2004/35 II priedo 1.3.1 punkte išvardytus kriterijus ir sprendime nurodyti konkrečias priežastis, motyvuojančias jos pasirinkimą ir prireikus galinčias pateisinti, kodėl nebuvo atliktas detalus nagrinėjimas šių kriterijų atžvilgiu ar jo nebuvo galima atlikti dėl, pavyzdžiui, kritinės aplinkos būklės; — tokiomis aplinkybėmis, kokios nagrinėjamos pagrindinėse bylose, Direktyva 2004/35 nedraudžiami tokie nacionalinės teisės aktai, kuriais kompetentingai institucijai leidžiama nustatyti sąlygą, jog tam, kad subjektai, kuriems taikomos žalos aplinkai ištaisymo priemonės, galėtų įgyvendinti savo teisę naudotis savo žemės sklypais, jie turėtų atlikti jos reikalaujamus darbus net ir tada, kai šiems sklypams tos priemonės netaikomos, nes jiems jau buvo pritaikytos ankstesnės valymo priemonės ar jie niekada nebuvo užteršti. Tačiau tokia priemonė turi būti pateisinama tikslu užkirsti kelią aplinkos būklės pablogėjimui tada, kai žalos aplinkai ištaisymo priemonės įgyvendintos, ar, taikant atsargumo principą, siekiant išvengti kitos žalos aplinkai atsiradimo ar pasikartojimo subjektams priklausančiuose žemės sklypuose, esančiuose palei visą jūros krantą, dėl kurio priimtos šios žalos ištaisymo priemonės.

(1) OL C 19, 2009 1 24.