25.

Konstatavęs, kad, norint priimti sprendimą dėl ieškinio dėl sutarties panaikinimo, reikia aiškinti Sutarties 85 straipsnį ir Reglamentą Nr. 1984/83, Audiencia Provincial de Madrid nusprendė sustabdyti bylos nagrinėjimą ir Teisingumo Teismui pateikti tokius prejudicinius klausimus: „1. Pirma, a) Ar (Sutarties 85) straipsnio 1 dalis turi būti aiškinama taip, kad 1996 metais naftos produktų platintojos ir degalinės operatorės sudaryta tiekimo sutartis, suteikianti teisę naudoti tiekėjos ženklą, pagal kurią degalinės operatorė įsipareigoja tam tikrą laikotarpį parduoti tik tiekėjos kurą ir degalus bei neparduoti kitų platintojų tiekiamų tokių produktų, patenka į šios nuostatos taikymo sritį, nes šis įsipareigojimas reiškia susitarimą nekonkuruoti, nors ši sutartis, atsižvelgiant į jos ekonominę reikšmę, gali būti laikoma atstovavimo sutartimi? b) Tuo atveju, jei sutartis patenka į šios nuostatos taikymo sritį, ar jai gali būti taikoma draudimo išimtis, jei ji tenkina Reglamente Nr. 1984/1983 numatytus reikalavimus, ypač reikalavimą dėl termino? c) Jei taip, ar šio reglamento 10 ir 12 straipsnių nuostatos, kiek jomis leidžiama, kad susitarimo nekonkuruoti terminas būtų ilgesnis nei penkeri metai su sąlyga, kad už tai bus atlyginama suteikiant ekonominius ir finansinius pranašumus, reikalauja, kad šie ekonominiai arba finansiniai pranašumai būtų dideli, ar pakanka, kad jie nebūtų mažareikšmiai? Ar šios nuostatos gali būti aiškinamos taip, kad šie pranašumai laikytini suteiktais pagal tiekimo sutartis, suteikiančias teisę naudoti tiekėjos ženklą, pagal kurias tiekėja padengia savo prekės ženklo vaizdinio įrengimo ir priežiūros degalinėje išlaidas ir perleidžia degalų talpyklas ir siurblius, kurių degalinės operatorė negali be tiekėjos leidimo raštu naudoti ne jos tiekiamiems produktams ir kuriuos turi grąžinti pasibaigus jų naudojimo leidimui bei kurių vertę padengia degalinės operatorės pagal pirmąjį pareikalavimą tiekėjai pateikta garantija? d) Jei ši išimtis nebūtų taikoma, ar (Sutarties 85) straipsnio 2 dalyje numatytas sutarties savaiminis pripažinimas niekine taikytinas visai sutarčiai? 2. Antra, a) Ar (Sutarties 85) straipsnio 1 dalis aiškintina taip, kad tokia tiekimo sutartis, suteikianti teisę naudoti tiekėjos ženklą, kokia yra nagrinėjama pagrindinėje byloje, tiek, kiek joje numatoma, kad įmonė, kuriai priklauso degalinė, turi parduoti tik tiekėjos tiekiamą kurą ir degalus pastarosios nustatytomis mažmeninės prekybos kainomis, iš esmės patenka į konkurencijos apribojimo draudimo taikymo sritį, nes ji įtvirtina pardavimo kainas, atsižvelgiant į sutarties ekonominę reikšmę ir ypač į degalinės operatorės prisiimtą riziką bei į jos įnašą padengiant išlaidas, susijusias su sutarties dalyku esančių produktų tiekimu ar jų pardavimų skatinimu ir atsižvelgiant į tai, kad: — degalinės operatorė įsipareigoja parduoti tik tiekėjos patiektus tepalus ir kitus susijusius variklinių transporto priemonių priežiūros produktus, kurą ir degalus, taikydama pastarosios nustatytas mažmeninės prekybos kainas, taip pat pardavimo ir eksploatacijos sąlygas dešimties metų laikotarpiui, kuris, pranešus bent prieš šešis mėnesius ir dėl to susitarus raštu, galėjo būti paeiliui pratęsiamas kitiems penkerių metų laikotarpiams, — degalinės operatorė prisiima riziką, susijusią su kuru ir degalais, įskaitant riziką dėl tūrių skirtumo, nuo to momento, kai juos gauna iš tiekėjos į savo saugojimo talpyklas. Nuo produktų gavimo momento ši operatorė įsipareigoja juos saugoti tokiomis sąlygomis, kad išvengtų jų praradimo ar sugadinimo, ir atsako tiek tiekėjai, tiek tretiesiems asmenims už bet kokį praradimą, užteršimą ar sumaišymą, galinčius pakenkti šiems produktams, taip pat už bet kokią žalą, kurią gali padaryti patys šie produktai, — degalinės operatorė privalo sumokėti tiekėjai už kurą ir degalus per devynias dienas nuo jų pristatymo į degalinę dienos, o pirmąją tiekimo dieną ji taip pat turi pateikti išankstinę banko garantiją, lygią bendrai penkiolikos (tiekimo) dienų sumai. Tuo atveju, jei nebūtų sumokėta, tiekėja gali pasinaudoti degalinės operatorės pateikta banko garantija, o pastaroji būtų priversta mokėti už tiekimus iš anksto. Degalinės operatorė moka mokestį, apskaičiuojamą pagal platintojos nustatytą mažmeninės prekybos kainą, įskaitant PVM, atskaitant degalinės operatorei priklausantį komisinį atlyginimą kartu su PVM. Paprastai tiekiamas kuras parduodamas per trumpesnį nei devynių dienų laikotarpį, kurį ieškovė nustatė atsakovei. (Tiekėja), atsižvelgusi į padidėjusias ar sumažėjusias tiekiamų degalų kainas nustatytos kainos atžvilgiu, kas mėnesį debetuoja arba kredituoja degalinės operatorę. Tiekėja padengia produktų pervežimo išlaidas, — degalinės operatorė garantuoja ir atsako už klientus, kurie jos tarpininkaujami įsigijo bendrovių grupės, kuriai priklauso ir tiekėja, sukurtą ir administruojamą kreditinę kortelę, kitą mėnesį po mėnesio, kai buvo atlikti pardavimai, padengia su šia kortele atliktus pardavimus, finansuoja nedidelę naftos produktų platintojos klientų kortelės naudojimo išlaidų dalį ir prisiima klientų, kuriems ji suteikė tiesioginį kreditą, skolų nemokėjimo riziką, — naftos produktus tiekianti bendrovė padengia su jos prekės ženklo vaizdiniu įrengimu ir priežiūra degalinėje susijusias išlaidas bei perleidžia degalinės operatorei degalų talpyklas ir siurblius, kurių pastaroji negali be tiekėjos leidimo raštu naudoti ne jos tiekiamiems produktams, ir ši įranga yra tiksliai įvertinta suma, kuriai degalinės operatorė pagal pirmąjį pareikalavimą tiekėjai pateikia garantiją; b) Jei taip, ar Reglamentas Nr. 1984/83, ypač jo 10–13 straipsniai, aiškintini taip, kad į šių nuostatų taikymo sritį patenka tokio pobūdžio sutartis, ir todėl (Sutarties 85) straipsnio 1 dalyje numatytas draudimas nėra taikytinas, jei sutartis tenkina šiose nuostatose nustatytus reikalavimus tam, kad jai būtų taikytina išimtis? c) Tokiu atveju ar turi būti aiškinamas to paties reglamento 11 straipsnis, kadangi pagrindinėje byloje nagrinėjamojoje sutartyje yra numatytas daugiau nei vienas konkurencijos apribojimas, kai, be išimtinio tiekimo sąlygos, lemiančios konkurencijos nebuvimą, kitoje sutarties nuostatoje numatoma, jog pardavimo kainas nustato tiekėja? Ar (tiekėjos) degalinės (operatorei) 2001 m. lapkričio mėnesį suteiktas leidimas sumažinti (jos) pardavimo kainą nedarant poveikio (šios tiekėjos) gaunamoms pajamoms leidžia sutartį laikyti galiojančia?“