GENERALINIO ADVOKATO

M. L. A. GEELHOED IŠVADA,

pateikta 2004 m. lapkričio 18 d.( )

Byla C–335/03

Portugalijos Respublika

prieš

Europos Bendrijų Komisiją

„2003 m. gegužės 15 d. Komisijos sprendimo 2003/364/EB dėl Bendrijos atsisakymo Europos žemės ūkio orientavimo ir garantijų fondo (EŽŪOGF) Garantijų skyriaus lėšomis finansuoti kai kurias valstybių narių patirtas išlaidas (OL L 124, p. 45) panaikinimas – Fiksuoto dydžio pataisos Portugalijos 1999 kalendoriniais metais deklaruotoms išlaidoms – Priemoka už karves žindenes ir speciali priemoka galvijienos gamintojams“

I – Įvadas

1. Šioje byloje Portugalijos Respublika iškėlė ieškinį dėl 2003 m. gegužės 15 d. Komisijos sprendimo 2003/364/EB dėl Bendrijos atsisakymo Europos žemės ūkio orientavimo ir garantijų fondo (EŽŪOGF) Garantijų skyriaus lėšomis finansuoti kai kurias valstybių narių patirtas išlaidas panaikinimo( ). Pagrindinė byla susijusi su Komisijos atsisakymu sumokėti Portugalijos Respublikai 2 446 684,20 eurų sumą.

II – Teisinis pagrindas

2. Bendrai žemės ūkio politikai finansuoti ir EŽŪOGF sąskaitoms apmokėti skirtas teisinis pagrindas buvo ne kartą išsamiai nagrinėtas įvairiuose sprendimuose ir išvadose. Šis teisinis pagrindas išsamiai išdėstytas, be kita ko, 2004 m. sausio 22 d. generalinio advokato Jacobs išvadoje ir sprendime Vokietija prieš Komisiją( ).

III – Faktinės aplinkybės ir procedūra

3. 2000 m. rugsėjo 18–22 dienomis Komisija atliko įvairius patikrinimus Portugalijoje, siekdama nustatyti, ar laikomasi taikytinų Bendrijos reglamentų. Buvo tikrinami įvairūs Alentejo regione esantys gyvulininkystės ūkiai.

4. Remdamasi šių patikrinimų rezultatais, 2001 m. kovo 20 d. laišku Komisija pranešė Portugalijos valdžios institucijoms, kad ji pradėjo tyrimą pagal Reglamento (EB) Nr. 1663/95( ) 8 straipsnio 1 dalį, nes galvijienos sektoriuje nebuvo visiškai laikomasi Reglamento (EEB) Nr. 805/68( ), Reglamento (EEB) Nr. 3886/92( ), Reglamento (EEB) Nr. 3508/92( ) ir Reglamento (EEB) Nr. 3887/92( ), taip pat Reglamento (EB) Nr. 1254/1999( ) ir Reglamento (EB) Nr. 2342/1999( ).

5. Ši Komisijos išvada grindžiama tokiais faktais. Pirma, per išlaikymo laikotarpį bendras patikrinimų vietoje skaičius buvo 4,4 %, o Bendrijos teisėje, Reglamento (EB) Nr. 3887/92( ) 6 straipsnyje numatytas reikalavimas, – per nustatytą laikotarpį atlikti mažiausiai 5 % patikrinimų. Be to, Portugalijos gamintojai naudojo skirtingus identifikavimo ženklus. Pavyzdžiui, buvo naudojami įprasti oranžinės spalvos prie ausų tvirtinami įsagai, seniau naudoti metaliniai prie ausų tvirtinami įsagai, geltonos spalvos prie ausų tvirtinami įsagai, taip pat žalios spalvos prie ausų tvirtinami įsagai iš Komisijos (IDEA) programos, naudojančios elektroninę tvirtinimo įsagų sistemą, skirtą registruoti ir surasti gyvulius Bendrijoje. Be to, kai kuriems gyvuliams įspaudai buvo išdeginti ir (arba) ištatuiruoti ant šono. Nemažai gyvulių buvo identifikuoti ne oficialiai išdalytais, o pačių gamintojų ranka rašytais prie ausų tvirtinamais įsagais.

6. 2001 m. gegužės 28 d. laišku Portugalijos valdžios institucijos ginčijo nustatytus pažeidimus. Pirma, Portugalijos vyriausybė nurodė, kad nagrinėjamais metais ji vykdė minimalų 5 % patikrinimų dažnumą. Antra, Portugalijos vyriausybė pateikė išsamesnį paaiškinimą dėl naudotų prie ausų tvirtinamų įsagų įvairovės. Senieji metaliniai prie ausų tvirtinami įsagai naudoti gyvuliams, identifikuotiems iki 1998 m. rugsėjo bei spalio mėn., ir dar nebuvo pakeisti. Geltonos spalvos prie ausų tvirtinamus įsagus naudojo kai kurie gamintojai savo pačių kontrolės reikmėms. O gyvuliai, kuriems įspaudai išdeginti ir (arba) ištatuiruoti ant šono, buvo koviniai buliai, nes kovinių bulių identifikavimo ženklai turi būti matomi iš didesnio atstumo. Ranka rašyti prie ausų tvirtinami įsagai naudoti todėl, kad, kaip nurodo Portugalijos valdžios institucijos, originalūs prie ausų tvirtinami įsagai buvo pamesti, tačiau naudotuose ženkluose buvo nurodomi tokie patys oficialūs identifikavimo numeriai.

7. 2001 m. spalio 31 d. Komisija pakvietė Portugalijos valdžios institucijas dalyvauti dvišalėse konsultacijose. Komisija papildomai nurodė, kad ji svarsto galimybę Portugalijos 1999 kalendoriniais metais deklaruotoms su priemoka karvėms žindenėms išlaikyti susijusioms išlaidoms taikyti 2 % fiksuoto dydžio pataisą, o Portugalijos tais pačiais kalendoriniais metais deklaruotoms su specialia priemoka galvijienos augintojams susijusioms išlaidoms taikyti 5 % fiksuoto dydžio pataisą.

8. 2001 m. lapkričio 21 d. Briuselyje įvyko dvišalės konsultacijos. 2002 m. vasario 20 d. oficialiu pareiškimu Komisija paskelbė savo išvadas dėl šių dvišalių konsultacijų. 2002 m. gegužės 30 d. laišku Komisija oficialiai pranešė Portugalijos valdžios institucijoms apie savo išvadas, nurodydama Sprendimą 94/442/EB( ). Portugalijos valdžios institucijos paprašė pradėti taikinimo procedūrą. Tačiau suartinti atitinkamas šalių pozicijas šios procedūros metu nepavyko. Kadangi procedūra nebuvo sėkminga, Komisija priėmė Sprendimą 2003/364.

9. Šiuo sprendimu Komisija neskyrė Fondo lėšų tam tikroms valstybių narių patirtoms išlaidoms finansuoti. Pagal Komisijos sprendimo 2003/364/EB 1 straipsnį ir jo priedą Bendrijos lėšų neskirta šioms Portugalijos Respublikos 1999 finansiniais metais patirtoms išlaidoms finansuoti:

– 909 773,86 eurų, skirtų priemokoms už karves žindenes, įskaitant papildomas priemokas,

– 1 087 047,53 eurų, skirtų specialioms priemokoms už galvijieną,

– 376 870,71 eurų, skirtų ekstensyvinimo priemokoms,

– 72 992,11 eurų, skirtų tiesioginėms išmokoms Poseima gamintojams.

10. 2003 m. liepos 31 d. Teisingumo Teismo kanceliarijai pateiktu ieškinio pareiškimu Portugalijos Respublika pagal EB 230 straipsnio 1 dalį pareiškė ieškinį dėl ginčijamo sprendimo panaikinimo ir bylinėjimosi išlaidų iš atsakovės priteisimo. Komisija tvirtina, kad Teisingumo Teismas turėtų atmesti ieškinį ir priteisti iš ieškovės bylinėjimosi išlaidas.

IV – Ieškinys

11. Grįsdama savo ieškinį ieškovė nurodo šiuos tris ieškinio pagrindus: teisės klaidą taikant Reglamento (EB) Nr. 3887/92 6 straipsnio 5 dalyje numatytą tvarką; neteisingą faktinių aplinkybių dėl Portugalijos 1999 kalendoriniais metais deklaruotų su priemoka karvių žindenių bandai išlaikyti susijusių išlaidų vertinimą ir EB 253 straipsnyje numatytos pareigos motyvuoti pažeidimą.

A – Pirmasis ieškinio pagrindas: teisės klaida taikant Reglamento (EB) Nr. 3887/92 6 straipsnio 5 dalį

Šalių argumentai

12. Portugalijos vyriausybė tvirtina, kad aptariamais metais ji laikėsi Reglamento (EB) Nr. 3887/92 6 straipsnio 5 dalyje nustatyto minimalaus patikrinimų dažnumo. Reglamento (EB) Nr. 3887/92 6 straipsnio 5 dalyje nurodytas „minimalus gyvūnų patikrinimas“. Portugalijos vyriausybės nuomone, pagalbos „už gyvulius“ paraiškos ir su jomis susiję patikrinimai turi būti aiškinami ir vertinami žvelgiant į ūkį kaip į visumą, tai yra į visas pagalbos „už gyvulius“ schemas, vertinamas bendrai. Todėl pagal Reglamento (EB) Nr. 3887/92 6 straipsnio 5 dalį nėra reikalaujama, kaip lyg ir tvirtintų Komisija, kad kiekviena pagalbos schema būtų tikrinama atskirai.

13. Portugalijos valdžios institucijos vadovavosi praktika, pagal kurią ūkis pateikia integruotą paraišką įvairioms iš EŽŪOGF Garantijų skyriaus teikiamos pagalbos „už gyvulius“ schemoms ir ji yra tikrinama. Svarstomais metais buvo pasiektas teisiškai privalomas minimalus paraiškų patikrinimo vietoje per gyvulių išlaikymo laikotarpį dažnumas.

14. Portugalijos vyriausybė mano, kad Reglamento (EB) Nr. 3887/92 6 straipsnio 5 dalies redakcija, galiojusi tuomet, kai įvyko šioje byloje nagrinėjami faktai, neišskyrė įvairių pagalbos schemų, numatydama pareigą per išlaikymo laikotarpį patikrinti 5 % paraiškų pagalbai „už gyvulius“, todėl Portugalijos valdžios institucijos, priešingai nei tvirtina Komisija, veikė pagal šią nuostatą. Ji taip pat nurodo ir 6 straipsnio 5 dalį po pakeitimų, padarytų Reglamentu (EB) Nr. 1678/98( ), kurioje nustatyta, kad „pagal šį reglamentą patikrinimai gali būti vykdomi kartu su kitais Bendrijos teisėje numatytais patikrinimais“( ).

15. Portugalijos vyriausybė tvirtina, kad visų paraiškų pagalbai „už gyvulius“ patikrinimo dažnumas yra didesnis nei 5 %. Iš tiesų atliktų patikrinimų dėl priemokų galvijienos sektoriui schemų dažnumas per išlaikymo laikotarpį buvo 4,4 %. Bet jei apskaičiuosime bendrą dėl priemokų galvijienos sektoriui schemų, dėl priemokų už karvių žindenių bandai išlaikyti schemų ir dėl priemokų avienos bei ožkienos gamintojams schemų atliktų patikrinimų vidurkį, jų dažnumas padidės iki 6,3 %.

16. Portugalijos vyriausybė taip pat atkreipia dėmesį į Reglamento (EB) Nr. 3887/92 6 straipsnio 5 dalies redakciją po pakeitimų, padarytų Reglamentu (EB) Nr. 2801/99( ). Pagal šią nuostatą „<...> patikrinimai vietoje dėl priemokų gyvuliams apima visus gyvulius, kurie turi būti kontroliuojami pagal pagalbos schemą. Per išlaikymo laikotarpį turi būti atliekama ne mažiau kaip 50 % gyvulių patikrinimų. <...> Jei reikia, šiame reglamente ir kitose Bendrijos taisyklėse numatyti patikrinimai vietoje atliekami kartu“. Ši Reglamento (EB) Nr. 3887/92 6 straipsnio 5 dalies redakcija aiškiai išskiria atskiras pagalbos schemas, tačiau ta nuostata įsigaliojo tik 2000 m. sausio 1 dieną.

17. Portugalijos vyriausybė teigia, kad netaikydama Reglamento (EB) Nr. 3887/92 6 straipsnio 5 dalies redakcijos, galiojusios tuomet, kai įvyko šioje byloje nagrinėjami faktai, o taikydama Reglamentu (EB) Nr. 2801/99 įtvirtintą jos redakciją, Komisija naują taisyklę taiko atgal, taip pažeisdama valstybėms narėms bendrus teisės principus.

18. Komisijos nuomone, Portugalijos vyriausybės pozicija paremta netiksliu Reglamento (EB) Nr. 3887/92 6 straipsnio 3 ir 5 dalių raidės ir dvasios aiškinimu. Portugalijos vyriausybės pozicija visiškai priešinga šių nuostatų tikslams. Reglamento (EB) Nr. 3887/92 6 straipsnio 1 dalis nustato, kad „administraciniai patikrinimai ir patikrinimai vietoje atliekami taip, kad būtų užtikrintas veiksmingas pagalbos ir priemokų skyrimo sąlygų laikymosi patikrinimas“. Jei tokiems Portugalijos vyriausybės tvirtinimams būtų pritarta, pakaktų patikrinti 10 % pagalbos paraiškų, teikiamų gauti priemokas karvių žindenių bandai išlaikyti, ir 10 % pagalbos paraiškų, teikiamų gauti priemokas avienos bei ožkienos gamintojams. Tokiu atveju būtų patikrinta 6,66 %, nors nė viena pagalbos paraiška gauti priemokas galvijienos sektoriuje nebūtų patikrinta.

19. Toks aiškinimas visiškai prieštarauja Reglamento (EEB) Nr. 3508/92 7 straipsniui, kuris aiškiai nustato, kad „integruota kontrolės sistema taikoma visoms pateiktoms paraiškoms gauti pagalbą, ypač atliekant administracinius patikrinimus, patikrinimus vietoje ir, jei reikia, nuotolinį stebėjimą iš lėktuvo ar palydovo“.

Vertinimas

20. Reglamento (EB) Nr. 3887/92 6 straipsnio 3 dalyje numatyta, kad „<...> patikrinimai vietoje atliekami bent jau nemažame ėminyje, o toks ėminys turi apimti: mažiausiai 10 % pagalbos „už gyvulius“ paraiškų arba dalyvavimo deklaracijų <...>“. To paties straipsnio 5 dalyje nustatyta, kad „<...> ne mažiau kaip 50 % gyvulių turi būti patikrinta per išlaikymo laikotarpį <...>“. Šios nuostatos reiškia, kad per išlaikymo laikotarpį turi būti patikrinta mažiausiai 5 % gyvulių.

21. Bylos šalys nesutaria, kaip reikėtų aiškinti sąvoką „minimalus gyvulių patikrinimas“. Portugalijos vyriausybė teigia, kad patikrinimai dėl visų gyvuliams skirtų pagalbos schemų turi būti vertinami bendrai. Todėl nustatant, ar buvo laikomasi Reglamento (EB) Nr. 3887/92 6 straipsnio 3 ir 5 dalyse numatyto reikalavimo atlikti mažiausiai 5 % patikrinimų, lemiamą reikšmę turi patikrinimų vidurkis. Komisijos pozicija yra priešinga. Jos nuomone, reikalavimas atlikti mažiausiai 5 % patikrinimų turi būti įvykdytas kiekvienai schemai atskirai.

22. Man atrodo, kad „minimalus gyvulių patikrinimas“ turi būti aiškinamas taip, jog kiekviena pagalbos schema atskirai turi atitikti Reglamento (EB) Nr. 3887/92 6 straipsnio 3 ir 5 dalyse reikalaujamą minimalų patikrinimų dažnumą. Jeigu būtų pritarta Portugalijos vyriausybės argumentams, smarkiai nukentėtų šios nuostatos veiksmingumas. Suprantant Reglamento (EB) Nr. 3887/92 6 straipsnio 3 ir 5 dalis kaip nors kitaip, Portugalijos vyriausybė galėtų tikrinti vien pagalbos paraiškas, teikiamas gauti priemokas karvių žindenių bandai išlaikyti, ir pagalbos paraiškas, teikiamas gauti priemokas avienos bei ožkienos gamintojams. Ir būtų įmanoma situacija, kad nereikėtų tikrinti nė vienos pagalbos paraiškos gauti priemokas galvijienos sektoriuje. Todėl negalima pritarti tokiam Reglamento (EB) Nr. 3887/92 6 straipsnio 3 ir 5 dalių aiškinimui.

23. Atsižvelgiant į tai, kad per išlaikymo laikotarpį dėl priemokų galvijienos sektoriui schemų atliekamo patikrinimo dažnumas buvo 4,4 %, o Reglamento (EB) Nr. 3887/92 6 straipsnio 3 ir 5 dalis galima aiškinti tik vieninteliu būdu, darytina išvada, kad Portugalijos vyriausybė nesilaikė Reglamente (EB) Nr. 3887/92 numatyto reikalavimo atlikti mažiausiai 5 % patikrinimų.

24. Mano nuomone, Portugalijos vyriausybės nurodytas pirmasis ieškinio pagrindas yra nepagrįstas.

B – Antrasis ieškinio pagrindas: neteisingas faktinių aplinkybių dėl Portugalijos 1999 kalendoriniais metais deklaruotų su priemoka karvėms žindenėms išlaikyti susijusių išlaidų vertinimas

Šalių argumentai

25. Portugalijos valdžios institucijų nurodytą antrąjį ieškinio pagrindą sudaro trys dalys. Pirmoji susijusi su pažeidimų nustatymo data, antroji – dėl nustatytų faktų teisingumo, o trečioji – dėl ėminio reprezentatyvumo.

26. Dėl pirmosios dalies Portugalijos vyriausybė mano, kad tariami pažeidimai identifikuojant gyvulius, kuriuos Komisija tvirtina nustačiusi 2000 m. rugsėjį atlikdama patikrinimus Alentejo regione esančiuose ūkiuose, negali būti pagrindas taikyti fiksuoto dydžio finansines pataisas 1999 kalendoriniais metais patirtoms išlaidoms. Komisija įvairius patikrinimus atliko nuo 2000 m. rugsėjo 18 iki 22 dienos, todėl į jų rezultatus galima atsižvelgti sprendžiant dėl 2000, o ne dėl 1999 m. prekybos sezono.

27. Savo atsiliepime į ieškinį Komisija nurodo Reglamento (EEB) Nr. 729/70 dėl bendros žemės ūkio politikos finansavimo, su pakeitimais, padarytais 1995 m. gegužės 22 d. Tarybos reglamentu (EB) Nr. 1287/95( ), 5 straipsnio 2 dalies c punktą, kuriame numatyta, kad „<...> atsisakymas finansuoti negali apimti išlaidų, kurios buvo padarytos anksčiau nei 24 mėnesiai iki Komisijos raštiško pranešimo apie atitinkamos valstybės narės patikrinimų rezultatus < ... >“.

28. Portugalijos valdžios institucijos tai ginčija ir nurodo, kad Komisija neatskiria dviejų nesusijusių aspektų. Tai laikotarpio, per kurį turi būti pranešta apie pasekmes dėl patikrinimų rezultatų, trukmė ir, antra, finansiniai metai, kuriems taikytini patikrinimo rezultatai.

29. Antroje šio ieškinio pagrindo dalyje Portugalijos vyriausybė ginčija Komisijos nustatytų pažeidimų svarbą šioje byloje. Portugalija laikėsi ir tebesilaiko galvijų identifikavimo schemos( ), tai pasakytina ir apie ranka rašytus numerius. Ranka rašyti identifikavimo numeriai yra tik laikina priemonė. Toks laikinas sprendimas naudojamas tam, kad gyvuliai būtų pažymėti oficialiu identifikavimo numeriu, kol kompetentingos valdžios institucijos neįsegė (pamestuosius) pakeičiančių prie ausų tvirtinamų įsagų. Portugalijos vyriausybė nurodo, kad ranka rašyti identifikavimo numeriai yra tokie patys kaip ir konkrečių gyvulių pasuose nurodyti oficialūs identifikavimo numeriai, todėl nekyla jokių sunkumų identifikuoti gyvulius.

30. Komisija su tokiu aiškinimu nesutinka ir remiasi suvestine ataskaita, kurioje nurodytas gyvulių identifikavimo trūkumų apibendrinimas. Akivaizdu, kad vietiniai tikrintojai be jokių problemų pripažino ranka rašytus identifikavimo numerius. O tokia praktika neatitinka Reglamento (EB) Nr. 3887/92( ) 6 straipsnio 1 dalies, kurioje nustatyta, jog „administraciniai patikrinimai ir patikrinimai vietoje atliekami taip, kad būtų užtikrintas veiksmingas pagalbos ir priemokų skyrimo sąlygų laikymosi patikrinimas“.

31. Trečioje šio ieškinio pagrindo dalyje Portugalijos vyriausybė tvirtina, kad Komisija neteisingai įvertino bylai reikšmingus faktus, nes neatsižvelgė į konkrečias bylos aplinkybes. Komisija kaip pagrindą priimti finansines pataisas nurodo, kad kai kurie gyvuliai turėjo gamintojų parengtus prie ausų tvirtinamus įsagus ir gamintojo suteiktą identifikavimo numerį, kuris skyrėsi nuo kompetetingų valdžios institucijų suteikto numerio. Komisijos nuomone, tokia praktika padidina riziką, kad už tą patį gyvulį bus išmokėta daugiau nei viena priemoka. Portugalijos vyriausybės nuomone, Komisija turėjo įvertinti ir sąlygas, kurioms esant susiklostė ši situacija. Tai vyko tik vieno regiono šešių gamintojų ūkiuose. Teigiama, kad šiame regione, yra savitos, kitai valstybės daliai nebūdingos sąlygos. Alentejo regione gyvulininkystės ūkiai yra ekstensyvaus pobūdžio ir todėl gamintojams sunkiau kontroliuoti gyvulius. Tad ėminys, kaip teigiama, nebuvo reprezentatyvus.

32. Komisija nurodo, kad nors regionui iš tiesų gali būti būdingos savitos sąlygos, jame vis tiek turi būti laikomasi Bendrijos taisyklių.

Vertinimas

33. Antrojo ieškinio pagrindo pirmoje dalyje Portugalijos vyriausybė reiškia abejones dėl metų, kuriems turėtų būti taikoma fiksuoto dydžio pataisa. Jos teigimu, į patikrinimų rezultatus turėtų būti atsižvelgiama sprendžiant dėl 2000, o ne dėl 1999 m. prekybos sezono.

34. Priešingai nei teigia Portugalijos vyriausybė, Reglamento (EEB) Nr. 729/70 5 straipsnio 2 dalies c punktas Komisijai suteikia teisę atsisakyti finansuoti išlaidas, kurios buvo padarytos per 24 mėnesius iki Komisijos raštiško pranešimo apie atitinkamos valstybės narės patikrinimų rezultatus. Todėl Komisija galėjo atsižvelgti į patikrinimų rezultatus spręsdama dėl 1999 m. prekybos sezono.

35. Be to, Portugalijos vyriausybė nei ieškinyje, nei dublike nepaneigia, kad nemažai gyvulių buvo pažymėti vien ranka rašytais identifikavimo numeriais. O tai prieštarauja Reglamento (EB) Nr. 820/97 4 straipsnio 1 daliai, kurioje numatyta, kad „visi po 1998 m. sausio 1 d. valdoje atsivesti gyvuliai arba skirti prekybai Bendrijos viduje po 1998 m. sausio 1 d. yra identifikuojami atsakingos institucijos patvirtintais prie abiejų ausų tvirtinamais įsagais“. Aš nemanau, kad Portugalijos vyriausybės pasiteisinimas, jog ranka rašyti identifikavimo numeriai yra tik laikina priemonė, galėtų būti vertinamas kaip įtikinamas įrodymas, jog gyvulių identifikavimas yra pakankamai užtikrintas.

36. Portugalijos vyriausybė taip pat teigia, kad Alentejo regione nustatyti trūkumai būdingi tik šiam regionui ir negali būti taikomi kitiems regionams.

37. Pagal nusistovėjusią teismo praktiką, norint įrodyti bendram žemės ūkio rinkų organizavimui skirtų taisyklių pažeidimą, Komisijai nebūtina išsamiai įrodyti, kad nacionalinių valdymo institucijų atlikti patikrinimai buvo nepakankami ar kad jų pateikiami skaičiai neteisingi; jai pakanka pateikti įrodymų, kurie sukelia pakankamai rimtų ir pagrįstų abejonių dėl tokių patikrinimų ar skaičių. Komisijos įrodymų našta šiuo atveju sumažinama todėl, kad būtent valstybės narės turi geriausią padėtį surinkti ir patikrinti EŽŪOGF sąskaitoms apmokėti reikalingus duomenis, todėl jos ir turi pateikti detalių ir išsamių įrodymų, jog patikrinimai buvo atlikti, skaičiai teisingi ir, jei reikia, Komisijos teiginiai yra nepagrįsti( ).

38. Valstybės narės yra atsakingos už bendram žemės ūkio rinkų reguliavimui skirtų taisyklių pažeidimus ir tai patvirtina Reglamento (EEB) Nr. 729/70 8 straipsnio 1 dalis, kurioje nustatyta bendra valstybių narių pareiga imtis priemonių užtikrinti, kad iš EŽŪOGF lėšų finansuojamos operacijos yra tikrai atliktos ir atliktos teisingai, užkirsti kelią taisyklių pažeidimams ir su jais kovoti bei išieškoti pinigus, kurie buvo prarasti dėl taisyklių nesilaikymo ar aplaidumo.

39. Todėl iš principo nėra draudžiama viename regione gautų išvadų taikyti kitiems regionams. Tačiau tai vis tiek turi būti pagrįsta faktais.

40. Šiuo klausimu reikėtų pažymėti, kad Portugalijos vyriausybė nesugebėjo tinkamai paneigti Komisijos teiginių dėl nepakankamo gyvulių identifikavimo. Pagal minėtą teismų praktiką būtent Portugalijos vyriausybė privalėjo pateikti išsamesnių ir detalesnių įrodymų, jog tais finansiniais metais naudotos identifikavimo priemonės atitiko reikalavimus, siekdama įrodyti, kad Komisijos iškeltos abejonės buvo nepagrįstos. Vien nurodyti, kad kiekviename regione situacija yra skirtinga, nepakanka.

41. Remiantis nurodytais motyvais, ieškovės argumentai dėl atsisakymo įtraukti tam tikras su priemokomis karvėms žindenėms išlaikyti susijusias išlaidas, mano nuomone, taip pat turėtų būti nepriimtini.

C – Trečiasis ieškinio pagrindas: EB 253 straipsnyje numatytos pareigos motyvuoti pažeidimas

42. Portugalijos vyriausybė tvirtina, kad Komisija savo sprendime nenurodė nei Portugalijos valdžios institucijų veiksmų, kuriais buvo pažeista Bendrijos teisė, nei jais pažeistų Bendrijos teisės aktų. Todėl, Portugalijos valdžios institucijų nuomone, sprendimas neatitinka minimalių pareigos motyvuoti reikalavimų. Šie minimalūs reikalavimai yra netgi griežtesni tais atvejais, kai sprendimu nustatomos sankcijos ar jis sukelia neigiamų, ypač kaip šiuo atveju, finansinio pobūdžio pasekmių. Tokiais atvejais ypač svarbu įvykdyti pareigą motyvuoti, kad būtų užtikrinta asmens ar įstaigos, kuriems tenka tokios priemonės neigiamos pasekmės, teisė į gynybą.

43. Komisijos nuomone, intensyvus Portugalijos Respublikos ir Komisijos susirašinėjimas įrodo, kad Portugalijos Respublikos pretenzijos nepagrįstos. Be to, ginčijamame sprendime yra pateikta teisinių pagrindų ir motyvų apžvalga. Taip pat septintoje preambulės konstatuojamojoje dalyje numatyta, kad „šiame sprendime nurodytais atvejais apie nustatytas sumas, kurias atsisakoma finansuoti dėl to, kad jos padarytos nesilaikant Bendrijos taisyklių, Komisija valstybėms narėms pranešė perduodama suvestinę ataskaitą“. Išsamus Komisijos sprendimo taikyti fiksuoto dydžio pataisas motyvavimas pateikiamas suvestinėje ataskaitoje.

Vertinimas

44. Trečiasis Portugalijos vyriausybės ieškinio pagrindas dėl nepakankamo motyvavimo taip pat yra nepriimtinas. Pagal Teisingumo Teismo praktiką „konkrečiu sprendimų dėl sąskaitų apmokėjimo rengimo atveju sprendimo motyvavimas turi būti laikomas pakankamu, jeigu valstybė narė, kuriai jis skirtas, aktyviai dalyvavo jį rengiant ir žinojo priežastis, dėl kurių Komisija nusprendė, kad ginčijama suma negali būti apmokėta iš EŽŪOGF“( ).

45. Portugalijos valdžios institucijos aktyviai dalyvavo ginčijamo sprendimo rengimo procese. Komisijos išvadų motyvai buvo išdėstyti tiek tarp Komisijos ir šių institucijų vykusioje korespondencijoje, tiek minėtoje suvestinėje ataskaitoje, jie Portugalijos vyriausybei taip pat buvo paaiškinti per taikinimo procedūrą. Todėl paskutinis ieškinio pagrindas, mano nuomone, yra atmestinas.

V – Išvada

46. Atsižvelgdamas į tai, kas buvo pasakyta, aš siūlau, kad Teisingumo Teismas:

1. Atmestų ieškinį.

2. Priteistų iš Portugalijos Respublikos bylinėjimosi išlaidas.