24

Šiomis aplinkybėmis tribunal de grande instance de Paris (Paryžiaus apygardos teismas, Prancūzija) nutarė sustabdyti bylos nagrinėjimą ir pateikti Teisingumo Teismui šiuos prejudicinius klausimus: „1. Ar pagal Direktyvą [93/13], aiškinamą remiantis veiksmingumo principu, [tokiais atvejais, kokie nagrinėjami] pagrindinėse bylose, senaties taisyklės negali būti taikomos: a) pripažįstant sutarties sąlygą nesąžininga; b) vykdant galimą grąžinimą; c) kai vartotojas yra ieškovas; ir d) kai vartotojas yra atsakovas, įskaitant atvejus, kai reiškimas priešieškinis? 2. Jeigu atsakymas į pirmąjį klausimą būtų visiškai arba iš dalies neigiamas, ar pagal Direktyvą [93/13], siejamą su veiksmingumo principu, [tokiais atvejais, kokie nagrinėjami] pagrindinėse bylose, yra draudžiama taikyti nacionalinę teismų praktiką, pagal kurią senaties terminas skaičiuojamas nuo paskolos pasiūlymo priėmimo datos, o ne nuo datos, kai kyla didelių finansinių sunkumų? 3. Ar tokios sąlygos, kaip nagrinėjamos [pagrindinėse bylose], pagal kurias, be kita ko, Šveicarijos frankas yra sąskaitos valiuta, o euras – mokėjimo valiuta, ir dėl kurių valiutos keitimo rizika tenka paskolos gavėjui, yra pagrindinis sutarties dalykas, kaip tai suprantama pagal Direktyvos 93/13 4 straipsnio 2 [dalį], kai valiutos keitimo išlaidų suma yra neginčijama ir kai tam tikrose sutarties sąlygose yra numatyta, kad paskolos gavėjas konkrečiomis datomis gali pasinaudoti galimybe konvertuoti sutarties sumą į eurus pagal iš anksto nustatytą formulę? 4. Ar pagal Direktyvą [93/13], siejamą su Sąjungos teisės veiksmingumo principu, yra draudžiama nacionalinė teismų praktika, kurioje sąlyga ar sąlygos, kaip antai nagrinėjamos pagrindinėse bylose, yra laikomos „aiškiomis ir suprantamomis“ pagal šią direktyvą, nes: – išankstiniame paskolos pasiūlyme yra detalizuoti valiutos keitimo sandoriai, įvykdyti per kredito sutarties galiojimo laiką, ir nurodyta, kad bus taikomas eurų ir Šveicarijos frankų keitimo kursas, nustatytas likus dviem darbo dienoms iki sandorį nulėmusio įvykio ir paskelbtas Europos Centrinio Banko interneto svetainėje, – pasiūlyme yra paminėta, kad paskolos gavėjas sutinka su Šveicarijos frankų konvertavimo į eurus ir eurų konvertavimo į Šveicarijos frankus sandoriais, kurie yra reikalingi kreditui veikti ir jam grąžinti, ir kad paskolos davėjas konvertuoja mėnesinių įmokų likutį eurais į Šveicarijos frankus po to, kai sumokami su paskola susiję mokesčiai, – pasiūlyme yra nurodyta, kad jeigu po valiutos keitimo sandorio susidariusi suma bus mažesnė už mokėtiną sumą Šveicarijos frankais, pagrindinė paskolos suma bus grąžinama ne taip greitai, o galimai likusi negrąžinta įmokos dalis bus įtraukta į debeto likutį Šveicarijos frankais, taip pat, kad pagrindinės paskolos sumos grąžinimas bus koreguojamas atsižvelgiant į mėnesinėms įmokoms taikomo keitimo kurso svyravimus (jų padidėjimą arba sumažėjimą) ir kad dėl šių pokyčių paskolos grąžinimo laikotarpis gali pailgėti arba sutrumpėti, o prireikus gali būti pakeista visa paskolos grąžinimo kaina, – straipsniuose „vidaus sąskaita eurais“ ir „vidaus sąskaita Šveicarijos frankais“ yra išsamiai aprašytos kiekvieno mokėjimo termino pabaigoje vykdomos sąskaitos debetavimo ir kreditavimo operacijos, o sutartyje skaidriai aprašytas konkretus užsienio valiutos konvertavimo mechanizmo veikimas, ir kai pasiūlyme, be kita ko, nėra aiškiai įvardyta „valiutos keitimo rizika“, kuri tenka paskolos gavėjui dėl to, kad jis negauna pajamų sąskaitos valiuta, ir nėra aiškios nuorodos į „palūkanų normos riziką“? 5. Jeigu į ketvirtąjį klausimą būtų atsakyta teigiamai, ar pagal Direktyvą [93/13], siejamą su [Sąjungos] teisės veiksmingumo principu, yra draudžiama nacionalinė teismų praktika, pagal kurią sutarties sąlyga ar sąlygos, kaip antai nagrinėjamos pagrindinėse bylose, yra „aiškios ir suprantamos“ remiantis direktyva, nors tik prie ketvirtajame klausime nurodytų duomenų yra pridėtas imitavimo modelis, pagal kurį per pradinį sutarties laikotarpį – [nuo 22 iki 25 metų] – mokėjimo valiuta nuvertėtų [nuo 5 iki 6 %], palyginti su sąskaitos valiuta, bet jame nevartojami tokie terminai, kaip „rizika“ ar „sunkumai“? 6. Ar pareiga įrodyti, kad sąlyga yra „aiški ir suprantama“, kaip tai suprantama pagal Direktyvą 93/13, įskaitant su sutarties sudarymu susijusias aplinkybes, tenka pardavėjui, tiekėjui, ar vartotojui? 7. Jeigu pareiga įrodyti, kad sąlyga yra aiški ir suprantama, tenka pardavėjui ar tiekėjui, ar pagal Direktyvą 93/13 yra draudžiama tokia nacionalinė teismų praktika, pagal kurią, esant su pardavimo metodais susijusių dokumentų, paskolos gavėjai turi pareigą įrodyti, kad, pirma, jie gavo šiuose dokumentuose pateiktą informaciją, ir, antra, kad juos jiems pateikė būtent bankas, ar, priešingai, pagal ją reikalaujama, kad šie elementai sudarytų prielaidą, jog šiuose dokumentuose esanti informacija buvo perduota skolininkams, taip pat ir žodžiu, ir tai yra paprasta prielaida, kurią už pasirinktų tarpininkų perduodamą informaciją atsakingas pardavėjas ar tiekėjas privalo atmesti? 8. Ar [sutartims, kaip nagrinėjamos] pagrindinėse bylose, kai abi šalys patiria valiutos keitimo riziką, gali būti būdingas reikšmingas neatitikimas, nes, pirma, pardavėjas arba tiekėjas turi geresnių priemonių numatyti valiutos keitimo riziką nei vartotojas ir, antra, pardavėjo ar tiekėjo prisiimama rizika ribojama, o vartotojo rizika – ne?“