6

To paties reglamento 14 straipsnyje „Nukrypimas nuo augalų veislių teisinės apsaugos Bendrijoje“ nustatyta: „1. Nepaisant 13 straipsnio 2 dalies nuostatų ir siekiant užtikrinti žemės ūkio gamybą, ūkininkams leidžiama dauginimo tikslams lauke savo ūkyje naudoti augalinę medžiagą, gautą nuėmus derlių, išskyrus hibridinės ar sintetinės veislės, kuriai yra taikoma augalų veislių teisinė apsauga Bendrijoje, dauginamąją medžiagą [gautą nuėmus tam tikros, išskyrus hibridinės ar sintetinės, veislės, kuriai taikoma augalų veislių Bendrijos teisinė apsauga, dauginamosios medžiagos derlių]. 2. 1 dalies nuostatos taikomos tiktai žemės ūkio augalų rūšims: <…> b) javams: Avena sativa – sėjamoji aviža Hordeum vulgare L. – paprastasis miežis Oryza sativa L. – sėjamasis ryžis Phalaris canariensis L. – kanarinis strypainis Secale cereale L. – sėjamasis rugys X Triticosecale Wittm. – kvietrugis Triticum aestivum L. emend. Fiori ir Paol. – paprastasis kvietys Triticum durum Desf. – kietasis kvietys Triticum spelta L. – spelta c) bulvėms: Solanum tuberosum – valgomoji bulvė <…> 3. Siekiant, kad įsigaliotų 1 dalyje nurodytas nukrypimas ir kad būtų apsaugoti teisėti selekcininko ir ūkininko interesai, prieš įsigaliojant šiam reglamentui, sąlygos pagal 114 straipsnį priimtose įgyvendinimo taisyklėse turi būti nustatytos remiantis šiais kriterijais: – neturi būti jokių kiekybinių apribojimų ūkininko ūkiui dėl žemės valdymo, – augalinė medžiaga auginimui gali būti apdorojama paties ūkininko ar per jam teikiamas paslaugas <…>, – iš smulkių ūkininkų nereikalaujama mokėti jokio selekcinio mokesčio savininkui; smulkiais ūkininkais laikomi: – tuo atveju, kai auginamos šio straipsnio 2 dalyje nurodytos augalų rūšys, kurioms taikomas 1992 m. birželio 30 d. Tarybos reglamentas (EEB) Nr. 1765/92, nustatantis paramos sistemą tam tikrų lauko kultūrų augintojams [(OL L 181, 1992, p. 12)] – ūkininkai, neauginantys augalų plote, didesniame negu reikia išauginti 92 tonas grūdų; šiam plotui apskaičiuoti taikoma minėto reglamento 8 straipsnio 2 dalis, – kitų šio straipsnio 2 dalyje nurodytų augalų rūšių atveju – ūkininkai, atitinkantys panašius atitinkamus kriterijus, – iš kitų ūkininkų reikalaujama mokėti savininkui teisėtą selekcinį mokestį, kuris yra gerokai mažesnis už tos pačios veislės dauginamosios medžiagos, auginamos tame pačiame plote, licencinį mokestį; faktiškas selekcinio mokesčio dydis laikui bėgant gali svyruoti atsižvelgiant į tai, kokiu mastu ta veislė bus naudojama pagal 1 dalyje nurodytą nukrypimą, – kontroliuoti, kaip laikomasi šio straipsnio nuostatų ar vadovaujantis šiuo straipsniu priimtų nuostatų, yra savininkų išimtinės atsakomybės reikalas; organizuojant nurodytą monitoringą, jiems oficialių institucijų pagalba gali būti neteikiama, – reikalingą informaciją savininkams jų prašymu teikia ūkininkai ir perdirbimo paslaugų tiekėjai; taip pat lygiavertę informaciją gali teikti oficialios institucijos, kontroliuojančios žemės ūkio produkciją, jei tokia informacija buvo gauta įprastu būdu jiems atliekant savo užduotis be papildomų įsipareigojimų ar išlaidų. Šios nuostatos dėl duomenų apie asmenį nepažeidžia Bendrijos ir nacionalinių teisės aktų dėl asmenų apsaugos dėl duomenų apie asmenį tvarkymo ir laisvo judėjimo.“