ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
2015 m. sausio 28 d. Bendrojo Teismo (trečioji kolegija) sprendimas Argo Development and Manufacturing / VRDT – Clapbanner (Reklamos prekių atvaizdas)

(Byla T‑41/14)

„Bendrijos dizainas — Registracijos pripažinimo negaliojančia procedūra — Įregistruotas Bendrijos dizainas, vaizduojantis reklamos prekę — Ankstesnis dizainas — Registracijos pripažinimo negaliojančia pagrindai — Naujumas — Individuali savybė — Informuotas vartotojas — Dizainerio laisvės mastas — Skirtingas bendras įspūdis — Reglamento (EB) Nr. 6/2002 4, 5, 6 straipsniai ir 25 straipsnio 1 dalies b punktas“

1. Bendrijos dizainas — Apsaugos sąlygos — Dizainas, kuris sudaro sudėtinio gaminio sudedamąją dalį — Sudedamoji dalis, kuri turi išlikti matoma įprastai naudojant gaminį, kad ją būtų galima laikyti nauja ir turinčia individualių savybių (Tarybos reglamento Nr. 6/2002 3 straipsnio c dalis ir 4 straipsnio 2 ir 3 dalys) (žr. 14, 15 punktus)

2. Bendrijos dizainas — Registracijos pripažinimo negaliojančia pagrindai — Individualių savybių nebuvimas — Dizainas, informuotam vartotojui nesudarantis bendro įspūdžio, kuris skirtųsi nuo ankstesnio dizaino daromo bendro įspūdžio — Vertinimo kriterijai (Tarybos reglamento Nr. 6/2002 6 straipsnio 1 dalis ir 25 straipsnio 1 dalies b punktas) (žr. 26, 27, 29 punktus)

3. Bendrijos dizainas — Registracijos pripažinimo negaliojančia pagrindai — Prieštaravimas, susijęs su ankstesniu dizainu — Dizainas, informuotam vartotojui nesudarantis bendro įspūdžio, kuris skirtųsi nuo ankstesnio dizaino daromo bendro įspūdžio — Informuotas vartotojas — Sąvoka (Tarybos reglamento Nr. 6/2002 6 straipsnio 1 dalis 10 straipsnio 1 dalis ir 25 straipsnio 1 dalies d punktas) (žr. 34, 51 punktus)

4. Bendrijos dizainas — Registracijos pripažinimo negaliojančia pagrindai — Prieštaravimas, susijęs su ankstesniu dizainu — Dizainas, informuotam vartotojui nesudarantis bendro įspūdžio, kuris skirtųsi nuo ankstesnio dizaino daromo bendro įspūdžio — Vertinimo kriterijai — Dizainerio laisvė — Dizainų panašumai, susiję su bendromis savybėmis (Tarybos reglamento Nr. 6/2002 10 straipsnis ir 25 straipsnio 1 dalies d punktas) (žr. 37 punktus)

Dalykas

Ieškinys dėl 2013 m. spalio 22 d. Vidaus rinkos derinimo tarnybos (VRDT) trečiosios apeliacinės tarybos sprendimo (byla R 981/2012‑3), susijusio su registracijos pripažinimo negaliojančia procedūra tarp Argo Development and Manufacturing Ltd ir Clapbanner Ltd.

Rezoliucinė dalis

1. Atmesti ieškinį.
66

Nagrinėjamu atveju ieškovė ginčija Apeliacinės tarybos išvadas dėl galimybės supainioti buvimo ir nurodo, kad ji neatsižvelgė į susilpnintą ankstesnių prekių ženklų skiriamąjį požymį, nors žodžiu „toro“ daroma nuoroda į pavaizduotą bulių, ypač Ispanijoje, kur bulius yra nacionalinis simbolis ir negali būti išimtinės teisės, kuri būtų suteikta vienam ūkio subjektui, objektas. Be to, Apeliacinė taryba neatsižvelgė į prašomam įregistruoti prekių ženklui „būdingą itin skiriamąjį“ požymį dėl jo originalumo ir į aplinkybę, kuri gali būti laikoma akivaizdžia, t. y. kad ir grafiniam vaizdui, ir ieškovės išgalvoto personažo pavadinimui taikoma intelektinės nuosavybės apsauga. Be to, ji neatsižvelgė į žinomus atitinkamos visuomenės vartojimo įpročius. Galiausiai ieškovė remiasi su Europos Sąjungos prekių ženklais susijusias bylas nagrinėjančių Ispanijos teismų sprendimais, pastarąjį kartą – 2017 m. sausio 18 d.Tribunal Supremo (Aukščiausiasis Teismas, Ispanija) priimtu sprendimu.
17

Sprendimo 2012/642 priede ieškovo pavardė buvo įrašyta 138 numeriu pateikiant tokią informaciją: „Valstybinio televizijos kanalo ONT žurnalistas, užimantis įtakingas pareigas. Jis yra televizijos programos „Yra taip, kaip yra“ (angl. That is how it is) diktorius. Ši programa yra valstybinės propagandos per televiziją, kuria remiamos ir pateisinamos represijos prieš demokratinę opoziciją ir pilietinę visuomenę, priemonė. Apie demokratinę opoziciją ir pilietinę visuomenę sistemingai sudaroma neigiama ir menkinanti nuomonė, panaudojant suklastotą informaciją. Jis buvo itin aktyvus šiuo atžvilgiu po susidorojimo su 2010 m. gruodžio 19 d. taikiomis demonstracijomis ir vėlesniais protestais.“
88

Šiuo klausimu per teismo posėdį Komisija pagrįstai pažymėjo, kad net jei projektas, kurį reikia priimti, pristatomas per posėdį, valdymo komiteto nariai visuomet turi „laiko“ išnagrinėti dokumentą. Iš tikrųjų, net jei reglamento projektas pristatomas per posėdį, balsavimas vyksta ne tuo pat metu, kada jis pristatomas, o tik praėjus tam tikram laikotarpiui, t. y. mažiausiai kelioms minutėms ar keliems ketvirčiams valandos. Tai, jog pristatymas vyksta per posėdį, nereiškia, kad netaikomas terminas pateikti valdymo komiteto nuomonę.
70

Priešingai, nei teigia Komisija, atsakydama į Bendrojo Teismo raštu pateiktus klausimus, šis teiginys nėra nepriimtinas dėl to, kad pateiktas per vėlai arba kad yra neaiškus. Pagrindas, kuriuo išplečiamas anksčiau tiesiogiai ar netiesiogiai ieškinyje nurodytas pagrindas ir kuris yra glaudžiai su juo susijęs, turi būti pripažintas priimtinu (žr. 2007 m. kovo 14 d. Sprendimo Aluminium Silicon Mill Products / Taryba, T‑107/04, Rink., EU:T:2007:85, 60 punktą ir jame nurodytą teismų praktiką). Nagrinėjamu atveju ieškinyje ieškovė rėmėsi Belgijos civilinio kodekso 1134 straipsnio, taikomo sutarčiai ARTreat pagal jos 9 straipsnį, taikymu. Šiame Belgijos civilinio kodekso straipsnyje nustatyta susitarimo šalių pareiga ją vykdyti sąžiningai. Be to, sutarčių teisėje galima remtis tam tikrais teisėtais lūkesčiais, nes jie padeda sutarties šalims laikytis pareigos ją vykdyti sąžiningai.
12

2013 m. spalio 8 d. sprendimu (toliau – ginčijamas sprendimas) VRDT pirmoji apeliacinė taryba atmetė apeliaciją. Visų pirma ji nusprendė, kad atitinkama teritorija yra Europos Sąjunga, kad atitinkamą visuomenę sudaro galutiniai vartotojai, kurių atidumo lygis yra aukštas, kai kalbama apie brangias prekes (ginčijamo sprendimo 20 punktas), ir kad prekių ženklo paraiškoje nurodytos prekės identiškos prekėms, kurias žymi ankstesnis prekių ženklas (ginčijamo sprendimo 21 punktas). Be to, ji nurodė, kad ankstesnis prekių ženklas sudarytas iš žodžių „blue“ ir „car“, kurių paskutinis tiesiogiai apibūdina nagrinėjamas prekes, todėl tai yra šio prekių ženklo silpnesnis žodis (ginčijamo sprendimo 24 punktas). Paskui ji nusprendė, kad įstojusios į bylą šalies pateikti įrodymai neleidžia nustatyti, kad ankstesnis prekių ženklas įgijo stiprų skiriamąjį požymį dėl naudojimo, todėl jam būdingas skiriamasis požymis yra vidutinis (ginčijamo sprendimo 25 punktas). Apeliacinė taryba taip pat nusprendė, kad žymenys, dėl kurių kilo ginčas, vizualiai panašūs, nes jų pirmosios penkios raidės yra tapačios ir išdėstytos ta pačia tvarka (ginčijamo sprendimo 26 punktas). Ji padarė išvadą, kad, angliškai kalbančios visuomenės, kuri sudaro didelę atitinkamos visuomenės dalį, požiūriu, žymenys, dėl kurių kilo ginčas, apskritai fonetiškai yra labai panašūs dėl to, kad abiem žymenims bendras elementas „blue“ tariamas vienodai, o elementai „co“ ir „car“ – panašiai (ginčijamo sprendimo 27 punktas). Be to, ji nusprendė, jog, angliškai kalbančios visuomenės požiūriu, žymenys iš dalies konceptualiai panašūs dėl to, kad abiejuose žymenyse yra žodis „blue“ (ginčijamo sprendimo 28 punktas). Kadangi žymenys, dėl kurių kilo ginčas, apskritai panašūs (ginčijamo sprendimo 29 punktas), nagrinėjamos prekės – tapačios, o teismo praktikoje nurodyta, kad pakanka galimybės suklaidinti tik dalį atitinkamos visuomenės, Apeliacinė taryba padarė išvadą, kad negalima atmesti galimybės supainioti žymenis, dėl kurių kilo ginčas (ginčijamo sprendimo 30–33 punktai).
67

Nagrinėjamu atveju ieškovas neginčijo Komisijos pareiškimo, kad EPSO neturi tokios lentelės, kurioje būtų pateiktas derinys tokių duomenų, kuriuos jis siekė gauti. Priešingai, ieškovas iš esmės pripažįsta, jog galimybė susipažinti su jo prašomų duomenų deriniu reiškia, kad turi būti atliktas informatikos programavimo darbas, t. y. sukurta nauja SQL užklausa, ir dėl to duomenų bazėje turi būti atlikta nauja rezultatų paieška (t. y. nustatytas „ryšys“ tarp visų pavadinimų duomenų bazėje), o to negalima padaryti naudojantis šiuo metu nagrinėjamose duomenų bazėse turimais įrankiais. Be to, aišku, kad ieškovas neprašė leisti susipažinti su nagrinėjamoje duomenų bazėje esančiais neapdorotais duomenimis.
Kadangi valstybės priemonės yra įvairių formų ir turi būti nagrinėjamos atsižvelgiant į jų pasekmes, neatmestina galimybė, jog kelios viena po kitos patvirtintos valstybės priemonės taikant SESV 107 straipsnio 1 dalį laikytinos viena priemone. Taip gali būti, be kita ko, tuo atveju, kai tarp viena po kitos patvirtintų priemonių, atsižvelgiant į jų laiką, tikslą ir įmonės padėtį šių priemonių patvirtinimo metu, yra toks glaudus ryšys, kad jų neįmanoma atskirti.

Apie priemonės priskirtinumą valstybei negalima spręsti vien iš to, kad nagrinėjamą priemonę nustatė valstybės įmonė. Iš tikrųjų, net jei valstybė gali kontroliuoti valstybės įmonę ir daryti lemiamą įtaką jos sandoriams, reali kontrolė konkrečiu atveju negali būti automatiškai preziumuojama. Pagal valstybės suteiktą savarankiškumo lygį valstybės įmonė gali būti daugiau ar mažiau nepriklausoma.

Todėl sprendžiant priskyrimo klausimą neužtenka, kad atitinkamas įmones, kaip valstybės įmones, kontroliuotų valstybė. Dar reikia išnagrinėti, ar valdžios institucijos turi būti laikomos vienaip ar kitaip dalyvavusios tvirtinant šias priemones. Šiuo klausimu negalima reikalauti, kad remiantis tiksliais nurodymais būtų įrodyta, kad viešosios valdžios institucijos konkrečiai viešąją įmonę skatino imtis nagrinėjamų pagalbos priemonių. Visų pirma, atsižvelgiant į faktą, kad yra artimi santykiai tarp valstybės ir valstybės įmonių, yra reali rizika, kad valstybės pagalba gali būti suteikta neskaidriu būdu per šių įmonių tarpininką ir pažeidžiant Sutartyje nustatytas taisykles dėl valstybės pagalbos. Be to, būtent dėl šių privilegijuotų santykių tarp valstybės ir valstybės įmonės trečiajam asmeniui bus labai sunku konkrečiu atveju įrodyti, kad tokios įmonės priimtos pagalbos priemonės buvo panaudotos valdžios institucijų nurodymu. Dėl šių priežasčių reikia sutikti, kad valstybės įmonės paimtos pagalbos priskyrimas valstybei gali būti numanomas iš grupės rodiklių, matomų iš situacijos aplinkybių ir konteksto, kuriame buvo imtasi šios priemonės.“

Be to, bet koks kitas požymis, konkrečiu atveju rodantis viešosios valdžios institucijų dalyvavimą arba tikimybės, jog priimant priemonę jos nedalyvavo, nebuvimą, taip pat atsižvelgiant į jo mastą, turinį ir jo nustatytas sąlygas, galėtų, jei reikia, būti reikšmingas darant išvadą, kad valstybės įmonės taikoma priemonė gali būti priskirta valstybei.

(žr. 75 punktą)
2.

Crown Equipment (Suzhou) Co. Ltd ir Crown Gabelstapler GmbH & Co. KG padengia savo bei Europos Sąjungos Tarybos patirtas bylinėjimosi išlaidas.
Bendro žemės ūkio politikos valdymo srityje Komisija neturi teisės finansuoti išlaidų, kurios neatitinka bendro aptariamų rinkų organizavimo taisyklių, nes ši taisyklė visuotinai taikoma. Taigi, jei Komisija nustato, jog į mokėjimo agentūrų sąskaitas įtrauktos išlaidos patirtos pažeidžiant Sąjungos taisykles dėl atitinkamos rinkos bendro organizavimo, ji turi teisę imtis bet kokių priemonių, taip pat atlikti mokėjimo agentūrų metinių sąskaitų finansines korekcijas sprendimo dėl sąskaitų patvirtinimo priėmimo pagal Reglamento Nr. 1290/2005 dėl bendrosios žemės ūkio politikos finansavimo 30 straipsnį etapu.

Šiuo klausimu neturėtų būti keliamas klausimas, kad Komisija priimtų klaidingą kaimo plėtros programos tarpinių išlaidų deklaraciją vien dėl to, jog laikytasi Reglamento Nr. 1290/2005 26 straipsnio 3 dalyje numatytų formalių reikalavimų ją pateikti. Iš tiesų sprendime dėl sąskaitų patvirtinimo patikslinamos iš kiekvienos valstybės narės susigražintinos sumos, nustatomos atimant konkrečiais finansiniais metais pervestus avansinius mokėjimus iš tiems patiems metams patvirtintų išlaidų. Kai metinėje kokios nors programos išlaidų deklaracijoje Komisija konstatuoja, jog esama netikslumų, ji negali jų pripažinti tinkamomis finansuoti iš EŽŪFKP per sąskaitų patvirtinimą, todėl turi atsisakyti jas finansuoti ir laukti galimo sprendimo dėl neatitikimo.

Be to, negalima kaltinti Komisijos, kad ji sprendime pradėti atitikties patvirtinimo procedūrą pagal Reglamento Nr. 885/2006, nustatančio išsamias Reglamento Nr. 1290/2005 taikymo taisykles, 11 straipsnio 1 dalį vertino išlaidas, kaip viena problema, dėl kurios atliekamas sąskaitų patvirtinimas ir kartu sustabdomas sumos mokėjimas. Iš tiesų, pagal Reglamento Nr. 1290/2005 27 straipsnio 4 dalį sprendimai sustabdyti arba sumažinti išmokas pagal 3 dalį priimami nepažeidžiant to paties reglamento 30 ir 31 straipsniuose nurodytų sprendimų. Be to, pagal minėto reglamento 30 straipsnio 2 dalį sprendimas, pagrįstas 30 straipsniu, priimamas nepažeidžiant vėliau pagal 31 straipsnį priimamų sprendimų ir jis yra susijęs su išlaidomis, kurios nebus finansuojamos iš Sąjungos lėšų, nes jų susidarė nesilaikant Sąjungos taisyklių. Iš to galima daryti išvadą, kad, priimdama sprendimą dėl sąskaitų patvirtinimo pagal 30 straipsnį, Komisija gali imtis priemonių dėl atskleistų pateiktų sąskaitų kokybės trūkumų, neatsižvelgdama į sprendimą dėl atitikties patikrinimo ir patvirtinimo.

(žr. 68, 82, 83, 89 punktus)
Taigi nesant aiškaus ir tikslaus paslaugos kaip viešosios paslaugos apibrėžimo, Sprendime Altmark nustatytas pirmasis kriterijus nėra tenkinamas. Be to, vien tai, kad paslauga pagal nacionalinę teisę laikoma bendrojo intereso paslauga, nereiškia, kad visi operatoriai, kurie teikia tokią paslaugą, turi pareigas teikti viešąją paslaugą, kaip tai suprantama pagal minėtą sprendimą. Iš tikrųjų paslaugos pripažinimas BESP reikalauja, kad tokios paslaugos administravimas būtų suteiktas tam tikroms įmonėms.

Be to, nuo valstybės atskiro teisinio subjektiškumo, kuris pagal nacionalinę teisę suteiktas ekonominę veiklą vykdančiam subjektui, egzistavimas neturi įtakos finansinių santykių tarp valstybės ir šio subjekto buvimui, todėl ir šių subjektų galimybei gauti valstybės pagalbą, kaip ji suprantama pagal SESV 107 straipsnio 1 dalį.

Dėl konkurencijos normų taikymo reikia atskirti situaciją, kai valstybė įgyvendina viešąjį valdymą nuo situacijos, kai ji vykdo pramoninio ar komercinio pobūdžio ekonominę veiklą, kai rinkai pateikiamos prekės ar paslaugos. Šiuo atžvilgiu nesvarbu, kad valstybė narė veikia tiesiogiai per organizaciją, kuri yra valstybės administracinio aparato dalis, arba per subjektą, kuriam ji yra suteikusi specialiąsias ar išimtines teises.

Valstybės pagalbos srityje atlikdama paslaugos pripažinimo bendrojo ekonominio intereso paslauga kontrolę, Komisija gali atskirti transliavimo paslaugą nuo transliavimo tinklų eksploatavimo.

Tiesa, perdavimas yra būtinas transliacijai. Vis dėlto transliavimo paslauga turi būti atskirta nuo transliavimo tinklų eksploatavimo paslaugos. Iš tikrųjų tai dvi skirtingos veiklos, kurias vykdo skirtingos įmonės skirtingose rinkose. Transliavimo paslaugą teikia transliuotojai, t. y. televizijos operatoriai, o transliavimo tinklų eksploatavimo paslaugą teikia signalų transliavimo platformų, t. y. antžeminės, palydovinės, kabelinės ar interneto protokolo televizijos (IPTV) platformų operatoriai.

Be to, nors ES ir ESV sutartis papildantis Protokolas Nr. 29 dėl valstybių narių visuomeninės transliacijos sistemos taikomas transliavimo sektoriui, o konkrečiai, viešosios transliavimo paslaugos, kurią užtikrinti pavesta transliavimo įstaigoms, t. y. šiuo atveju – televizijos operatoriams, finansavimui, signalų transliavimo platformų operatorių finansavimui šis protokolas netaikomas. Be to, minėto protokolo tikslai, susiję su visuomenės demokratiniais, socialiniais ir kultūriniais poreikiais bei poreikiu išlaikyti žiniasklaidos įvairovę, visiškai nesietini su transliavimo technologijos pasirinkimu.

(žr. 65–67, 69, 70 punktus)
Nors nagrinėdamas ginčą, kurio dalyką nustato šalys, Sąjungos teismas sprendimą turi priimti tik dėl šalių pateikto prašymo, jis negali apsiriboti tik jų nurodytais argumentais jų reikalavimams pagrįsti, antraip kartais būtų priverstas grįsti savo sprendimą klaidingais teisiniais vertinimais. Konkrečiai kalbant, spręsdamas tokį ginčą, kuris tarp šalių kilo dėl Sąjungos teisės nuostatos aiškinimo ir taikymo, Sąjungos teismas jam išspręsti svarbias teisės normas turi taikyti šalių nurodytoms faktinėms aplinkybėms. Iš tiesų, pagal principą iura novit curia aiškinant įstatymo prasmę netaikomas principas, pagal kurį šalys gali laisvai spręsti dėl ginčo apimties.

Iš to matyti, kad pagrindo priimtinumas nepriklauso nuo specialių terminų vartojimo. Pakanka, kad pagrindo esmė būtų pakankamai aiškiai perteikta ieškinyje. Be to, pagrindo priimtinumas taip pat nepriklauso nuo to, ar nurodytos konkrečios teisės normos arba principai. Iš tiesų, nustatyti reikšmingas nuostatas ir taikyti jas šalių teismui nurodytoms faktinėms aplinkybėms turi Sąjungos teismas, nors šalys ir nesirėmė šiomis teisės nuostatomis arba net nurodė kitas. Iš to taip pat matyti, kad jeigu ieškovas nurodė priimtiną pagrindą, teismas, nagrinėdamas šį pagrindą, negali apsiriboti vien šios šalies nurodytais argumentais, o privalo atlikti išsamią jo analizę, atsižvelgdamas į visas taikytinas teisės normas ir visus taikytinus teisės principus, būtent kad netektų grįsti savo sprendimo klaidingais teisiniais vertinimais.

(žr. 35–37 punktus)
2.

Europos Komisija padengia savo ir Bilbaína de Alquitranes, SA, Deza, a.s., Industrial Química del Nalón, SA, Koppers Denmark A / S, Koppers UK Ltd, Koppers Netherlands BV, Rütgers basic aromatics GmbH, Rütgers Belgium NV, Rütgers Poland Sp. z o.o., Bawtry Carbon International Ltd, Grupo Ferroatlántica, SA, SGL Carbon GmbH (Vokietija), SGL Carbon GmbH (Austrija), SGL Carbon, SGL Carbon, SA, SGL Carbon Polska S.A., ThyssenKrupp Steel Europe AG, Tokai erftcarbon GmbH ir GrafTech Iberica, SL. patirtas bylinėjimosi išlaidas.
2.

Granette & Starorežná Distilleries a.s. padengia savo, Vidaus rinkos derinimo tarnybos (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui) (VRDT) ir Bacardi Co. Ltd patirtas bylinėjimosi išlaidas.
2.

Priteisti iš Matratzen Concord GmbH bylinėjimosi išlaidas, įskaitant būtinas KBT & Co. Ernst Kruchen agenzia commerciale sociétá in accomandita išlaidas, patirtas per procedūrą Vidaus rinkos derinimo tarnybos (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui) (VRDT) apeliacinėje taryboje.
Iš Reglamento Nr. 216/2008 dėl bendrųjų taisyklių civilinės aviacijos srityje ir įsteigiančio Europos aviacijos saugos agentūrą (EASA), panaikinančio Direktyvą 91/670, Reglamentą Nr. 1592/2002 ir Direktyvą 2004/36, 26 konstatuojamosios dalies, 49 straipsnio ir 50 straipsnio 2 dalies ir minėto Reglamento Nr. 1592/2002 41 straipsnio 1 dalies nuostatų teksto ir tikslo, kuris, viena vertus, yra prireikus sudaryti Apeliacinei tarybai galimybę patenkinti kitų EASA organų atmestą prašymą ir, antra vertus, tvirtinant atmetimo pagrįstumą, aiškiai išdėstyti šį atmetimą pagrindžiančius fakto ir teisės argumentus, kad atmetimą patvirtinančio sprendimo teisėtumo kontrolę galėtų atlikti ir Sąjungos teismas, analizės matyti, kad tarp skirtingų EASA nagrinėjimo organų ir jos apeliacinės tarybos, kaip ir tarp skirtingų Vidaus rinkos derinimo tarnybos nagrinėjimo organų ir jos apeliacinių tarybų, egzistuoja funkcinis tęstinumas.

Be to, EASA sprendimo priėmimo procedūra būtent ir sudaryta taip, kad būtų paisoma Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 41 straipsnio 2 dalies a punktu garantuojamos teisės būti išklausytam. Tik galutinis sprendimas, t. y. Apeliacinės tarybos sprendimas, gali būti skundžiamas Bendrajam Teismui ir prieš jį priimdama Apeliacinė taryba paprašo atitinkamo fizinio ar juridinio asmens pateikti rašytines, o per posėdį – ir žodines pastabas.

(žr. 27, 45, 46 punktus)
23

2008 m. liepos 1 d. Sprendimu Deutsche Post / Komisija (T‑266/02, EU:T:2008:235) Bendrasis Teismas panaikino Sprendimą 2002/753 motyvuodamas tuo, kad Komisija neįrodė, jog Deutsche Post buvo suteiktas pranašumas, be kita ko, dėl to, jog išsamiai išnagrinėjo ne visus valstybės išteklių pervedimus Deutsche Post naudai ir ne visas išlaidas, susijusias su viešosios paslaugos teikimu, kurias ji turėjo patirti, siekdama nustatyti, ar nagrinėjami pervedimai buvo per didelė ar per maža kompensacija jos naudai arba nenaudai. Pagal šį sprendimą, dėl kurio Komisija pateikė apeliacinį skundą, Vokietijos Federacinė Respublika grąžino Deutsche Post 572 mln. EUR sumą su palūkanomis.
5

Reglamentas Nr. 2309/93 pakeistas Reglamentu Nr. 726/2004. Reglamento Nr. 726/2004 3 straipsnio 1 ir 2 dalyse, 4 straipsnio 1 dalyje, 6 straipsnio 1 dalyje, 14 straipsnio 11 dalyje, 82 straipsnio 1 dalyje, 89 straipsnyje ir 90 straipsnyje nustatyta: „3 straipsnis 1. Joks priede nurodytas vaistas negali būti pateikiamas į rinką Bendrijoje, nebent Bendrija išdavė leidimą prekiauti pagal šio reglamento nuostatas. 2. Bendrija gali išduoti leidimą prekiauti bet kokiu priede nenurodytu vaistu pagal šio reglamento nuostatas, jei: a) vaistas turi naujos veikliosios medžiagos, kuriai Bendrija neišdavė leidimo šio reglamento įsigaliojimo dieną, arba b) pareiškėjas parodo, kad vaistas yra svarbi terapinė, mokslinė ar techninė naujovė arba kad pagal šį reglamentą leidimas išduodamas pacientų arba gyvūnų sveikatos interesais Bendrijos mastu. <…> 4 straipsnis 1. Paraiškos dėl leidimo prekiauti suteikimo, nurodytos 3 straipsnyje, pateikiamos agentūrai. <…> 6 straipsnis 1. Kiekvienoje paraiškoje dėl leidimo žmonėms skirtam vaistui pateikiama tam tikra ir išsami informacija bei dokumentai, kaip[, be kita ko,] nurodyta Direktyvos 2001/83/EB 8 straipsnio 3 dalyje [ir 10 straipsnyje] <...> 14 straipsnis <…> 11. Nepažeidžiant pramoninės ar komercinės nuosavybės teisės, žmonėms skirtų vaistų, kuriems leidimas buvo išduotas pagal šio reglamento nuostatas, atveju taikomas aštuonerių metų trukmės duomenų apsaugos laikotarpis ir dešimties metų trukmės prekybos laikotarpis, kurį galima pratęsti ilgiausiai iki 11 metų, jei per to dešimties metų trukmės laikotarpio metus pirmuosius aštuonerius metus leidimo prekiauti turėtojas gauna leidimą vienai ar daugiau naujoms terapinėms indikacijoms, kurios mokslinio vertinimo, atliekamo prieš leidimo joms suteikimą, metu pasirodo teikiančios didesnę klinikinę naudą nei esamos terapijos. <…> 82 straipsnis 1. Pareiškėjui gali būti suteikiamas tik vienas leidimas dėl konkretaus vaisto. Tačiau Komisija leidžia tam pačiam pareiškėjui pateikti daugiau negu vieną paraišką Agentūrai dėl to vaisto, jei egzistuoja objektyvios patvirtinamos priežastys, susijusios su visuomenės sveikata ir vaistų prieinamumu sveikatos apsaugos specialistams ir (arba) pacientams arba dėl bendro pardavimo priežasčių. <…> 89 straipsnis Apsaugos laikotarpiai, [be kita ko,] numatyti 14 straipsnio 11 dalyje <...>, netaikomi referenciniams vaistams, kuriems paraiškos dėl leidimo buvo pateiktos iki [2005 m. lapkričio 20 d.]. 90 straipsnis Šis reglamentas įsigalioja dvidešimtą dieną po jo paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje. Nukrypstant nuo pirmosios pastraipos, I, II, III ir V antraštinės dalys taikomos nuo 2003 m. lapkričio 20 d. <…>“
1

Ieškovė Mecafer importuoja į Europos Sąjungą Kinijoje įsteigtos bendrovės Nu Air (Shanghai) Compressors and Tools Co. Ltd (toliau – Nu Air Shanghai arba eksportuojanti gamintoja) pagamintus oro kompresorius. Be to, ji platina ir parduoda Nu Air grupei, kuriai priklauso eksportuojanti gamintoja, vadovaujančios Italijos bendrovės Nu Air Compressors and Tools SpA pagamintus oro kompresorius. Šioje byloje nagrinėjamų faktinių aplinkybių metu ieškovė priklausė Nu Air grupei, todėl buvo susijusi su eksportuojančia gamintoja.