ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
10

LDA 59 ir 60 straipsniuose minimi fiksuoto ir proporcingo atlyginimo dydžiai nustatyti 1997 m. spalio 30 d. Karaliaus dekreto dėl autorių ir leidėjų atlyginimo už grafinėje arba analoginėje laikmenoje esančių kūrinių kopijavimą asmeniniu arba mokymo tikslu (toliau – karaliaus dekretas) 2, 4, 8 ir 9 straipsniuose. Šiuose straipsniuose numatyta: „2 straipsnis1. 1. Kopijavimo aparatams taikomas toks fiksuotas atlyginimo dydis: 1° [5,01] EUR už kopijavimo aparatą, kuriuo daroma iki 6 kopijų per minutę; 2° [18,39] EUR už kopijavimo aparatą, kuriuo daroma nuo 6 iki 9 kopijų per minutę; 3° [60,19] EUR už kopijavimo aparatą, kuriuo daroma nuo 10 iki 19 kopijų per minutę; 4° [195,60] EUR už kopijavimo aparatą, kuriuo daroma nuo 20 iki 39 kopijų per minutę; 5° [324,33] EUR už kopijavimo aparatą, kuriuo daroma nuo 40 iki 59 kopijų per minutę; 6° [810,33] EUR už kopijavimo aparatą, kuriuo daroma nuo 60 iki 89 kopijų per minutę; 7° [1838,98] EUR už kopijavimo aparatą, kuriuo daroma daugiau nei 89 kopijos per minutę. Nustatant fiksuoto atlyginimo dydį atsižvelgiama į nespalvotų kopijų spausdinimo greitį, tas pats principas taikomas ir spalvotas kopijas darantiems spausdintuvams. 2. Fiksuoto atlyginimo, taikomo dauginimo aparatams ir ofsetinės spaudos mašinoms, dydis yra toks: 1° [324,33] EUR vienam dauginimo aparatui; 2° [810,33] EUR vienai ofsetinės spaudos mašinai. <…> 4 straipsnis Aparatams, atliekantiems kelias 2 ir 3 straipsniuose nurodytų aparatų funkcijas atitinkančias funkcijas, nustatytas fiksuoto atlyginimo dydis yra pats didžiausias iš visų numatytųjų 2 ir 3 straipsniuose, kurie gali būti taikomi daugiafunkciam aparatui. <…> 8 straipsnis Kai mokėtojas nebendradarbiavo, kaip apibrėžta 10–12 straipsniuose, nustatomas toks proporcingo atlyginimo dydis: 1° [0,0334] EUR už saugomo kūrinio kopiją; 2° [0,0251] EUR už saugomo kūrinio kopiją, padarytą mokymo arba viešosios panaudos įstaigos naudojamais aparatais. Kai daromos spalvotos spalvotų saugomų kūrinių kopijos, pirmoje pastraipoje nurodyti dydžiai dauginami iš 2. 9 straipsnis Kai mokėtojas bendradarbiavo teisių administravimo organizacijai renkant proporcingą atlyginimą, nustatomas toks šio atlyginimo dydis: 1° [0,0201] EUR už saugomo kūrinio kopiją; 2° [0,0151] EUR už saugomo kūrinio kopiją, padarytą mokymo arba viešosios panaudos įstaigos naudojamais aparatais. Kai daromos spalvotos spalvotų saugomų kūrinių kopijos, pirmoje pastraipoje nurodyti dydžiai dauginami iš 2.“
27

Be to, pagal nusistovėjusią teismo praktiką Reglamento Nr. 44/2001 23 straipsnio 1 dalį reikia aiškinti taip, kad, kaip ir kalbant apie 1968 m. rugsėjo 27 d. Konvencijos dėl jurisdikcijos ir sprendimų civilinėse ir komercinėse bylose vykdymo 17 straipsnio pirma pastraipa siekiamą tikslą, realaus suinteresuotųjų asmenų pritarimo egzistavimas yra vienas iš šios nuostatos tikslų (žr., be kita ko, 2013 m. vasario 7 d. Sprendimo Refcomp, C‑543/10, EU:C:2013:62, 28 punktą ir jame nurodytą teismo praktiką) ir kad todėl šia nuostata iš teismo, į kurį kreiptasi, reikalaujama išnagrinėti, ar šalys iš tiesų susitarė dėl nagrinėjamos sąlygos, nes šis susitarimas turi būti aiškus ir tikslus (žr., be kita ko, 2000 m. lapkričio 9 d. Sprendimo Coreck, C‑387/98, EU:C:2000:606, 13 punktą ir jame nurodytą teismo praktiką ir 2013 m. vasario 7 d. Sprendimo Refcomp, C‑543/10, EU:C:2013:62, 27 punktą).
20

Ši institucija nusprendė, kad kyla abejonių dėl to, ar įmanoma taikyti Teisingumo Teismo argumentus, pateiktus Sprendime Velker International Oil Company (C‑185/89, EU:C:1990:262), esant situacijai, kai, viena vertus, nagrinėjamas prekes apmokestinamasis asmuo supila į laivų bakus, kur jos bus naudojamos, ir, kita vertus, faktiškai buvo vykdoma pakankama kontrolė, leidžianti užtikrinti realų panaudojimą prekių, skirtų navigacijoje atviroje jūroje naudojamiems laivams aprūpinti kuru ir atsargomis. Iš tiesų, Sprendime A (C‑33/11, EU:C:2012:482) Teisingumo Teismas sutiko, kad dabartiniame Direktyvos 2006/112 148 straipsnio f punkte numatytas orlaivių tiekimo neapmokestinimas gali būti taikomas ankstesniam tiekimui nei pardavimo grandinės paskutinis etapas dėl to, kad, atsižvelgiant į aptariamo turto rūšį ir, be kita ko, į įregistravimo ir leidimų, kurie būtini norint jį eksploatuoti, sistemą, neatrodo, kad dėl šio neapmokestinimo išplėtimo valstybėms ir atitinkamiems ūkio subjektams atsirastų apribojimų, nesuderinamų su teisingu ir paprastu neapmokestinimo taikymu, numatytu dabartiniame Direktyvos 2006/112 131 straipsnyje.
50

Pagal to paties reglamento 138 straipsnio 1 dalį, taikomą apeliaciniame procese pagal šio reglamento 184 straipsnio 1 dalį, pralaimėjusiai šaliai nurodoma padengti bylinėjimosi išlaidas, jei laimėjusi šalis to reikalavo. Be to, pagal šio reglamento 138 straipsnio 3 dalį, jeigu kiekvienos šalies dalis reikalavimų patenkinama, o dalis atmetama, kiekviena šalis padengia savo bylinėjimosi išlaidas. Tačiau Teismas gali nuspręsti, kad, be savo bylinėjimosi išlaidų, šalis padengia dalį kitos šalies bylinėjimosi išlaidų, jeigu tai pateisinama atsižvelgiant į nagrinėjamos bylos aplinkybes.
24

Be to, reikia priminti, kad pagal Reglamento Nr. 1/2003 20 straipsnio 6 ir 7 straipsnius turi būti prašoma išduoti teismo leidimą, kai atitinkamai įmonei priešinantis suinteresuotoji valstybė narė suteikia būtiną paramą, prireikus prašydama policijos ar kitos lygiavertės teisėsaugos institucijos pagalbos, kad būtų galima atlikti patikrinimą, ir kai minėto leidimo reikalaujama pagal nacionalinę teisę. Prašymas išduoti tokį leidimą taip pat gali būti pateikiamas kaip atsargumo priemonė. Be to, šio reglamento 20 straipsnio 8 dalyje nurodyta, kad nors nacionalinis teismas, be kita ko, patikrina, ar numatytos prievartos priemonės nėra savavališkos ar pernelyg didelės atsižvelgiant į patikrinimo objektą, jis negali ginčyti to patikrinimo būtinumo. Toje pačioje nuostatoje numatyta, kad tik Teisingumo Teismas gali vykdyti a posteriori teisminę kontrolę.
a)

vykdė prekybinę veiklą importuodami šviežius vaisius ir daržoves, priskiriamas prie tarifų ir statistinės nomenklatūros bei bendrojo muitų tarifo 7 ir 8 skyrių, arba produktus, priskiriamus prie nurodytos nomenklatūros 9 skyriaus, jeigu jie, be to, vienerius [vienus] metus per paskutinius trejus metus prieš prašomą įregistravimą nepriklausomai ir savo sąskaita importavo pirmiau nurodytus prie 7 ir 8 skyrių priskiriamus produktus ir
117

Iš tiesų skundžiamo sprendimo 65 punkte priminęs, kad „[ginčijamo sprendimo 37 punkte] Apeliacinė taryba konstatavo, kad „dauguma rinkoje esančių butelių turi cilindro pjūvį“, kitame to sprendimo punkte Bendrasis Teismas nusprendė, kad „vis dėlto niekas neleidžia manyti, kad ginčijamame sprendime Apeliacinė taryba žodžių junginiui „cilindro pjūvis“ ketino suteikti matematinę, t. y. „geometrinės formos pjūvio vaizdo“, reikšmę, ir, kad, priešingai, šis žodžių junginys turi būti suprantamas kaip „viena iš daugiau ar mažiau skirtingų dalių, į kurias daiktas yra ar gali būti suskaidytas ar iš kurių jis sudarytas“ („any of the more or less distinct parts into which something is or may be divided or from which it is made up“, Oxford Dictionary).
43

Be to, nors Reglamento Nr. 1/2005 21 straipsnio 1 dalyje numatytas specifinis patikrinimas, per kurį kompetentingos institucijos privalo, be kita ko, patikrinti, ar laikomasi tam tikrų iš šio reglamento išplaukiančių reikalavimų, vis dėlto šia nuostata šios institucijos neįpareigojamos patikrinti, „ar vežami gyvūnai atitinka šio reglamento reikalavimus [ar gyvūnai vežami laikantis šio reglamento nuostatų]“, ir šio tikrinimo apimtis neapsiriboja tuo, kad tikrinamas tik tam tikrų šio reglamento nuostatų laikymasis.
49

Be to, kadangi šioje konvencijoje ir jos pagrindu priimtose nuostatose, į kurias reikia atsižvelgti pagal Vienos konvencijos 31 straipsnio 3 dalies c punktą, taip pat nėra jokių tam prieštaraujančių normų, kiek tai susiję su ankstesniame šio sprendimo punkte nurodytu tikslu, šiuo atveju pirmenybę reikia teikti sąvokos „asmens nenaudai priimtas aktas“ aiškinimui plačiai.
56

Be to, iš PVM direktyvos 206 ir 250 straipsnių matyti, kad į valstybės iždą sumokėta PVM suma turi būti grynoji suma, t. y. suma, kuria atsižvelgiama į visas atskaitytinas sumas, kurios turi būti atskaitytos už apmokestinamąjį laikotarpį, per kurį atsirado teisė jas atskaityti.
26

Be to, tai, kad valstybė narė nesuteikia nerezidentams tam tikrų mokesčių lengvatų, kurias ji suteikia rezidentams, atsižvelgiant į objektyvius rezidentų ir nerezidentų padėties skirtumus ir pajamų šaltinio, ir asmeninio mokumo arba jo asmeninės bei šeiminės padėties požiūriu, paprastai nėra diskriminacija (žr., be kita ko, Sprendimo Schröder, EU:C:2011:198, 38 punktą).
7

Dekreto įstatymo Nr. 16 10 straipsnio 9 octies ir 9 novies dalyse numatyta: „9 octies Vykdant nuostatų, susijusių su viešaisiais lošimais, įskaitant lažybas dėl sporto varžybų, žirgų lenktynių ir ne sporto renginių rezultatų, reformą, šios dalies nuostatų tikslas yra palengvinti šią reformą pirmiausia suvienodinant koncesijų, susijusių su nagrinėjamų statymų priėmimu, galiojimo trukmę laikantis reikalavimo, kad asmenų, kurie valstybės naudai renka per sporto varžybas, įskaitant žirgų lenktynes, ir ne sporto renginius atliekamus statymus, atrankos taisyklės turi atitikti sprendime [Costa ir Cifone, EU:C:2012:80] nustatytus principus. Todėl atsižvelgiant į tai, kad baigsis grupės koncesijų rinkti šiuos statymus galiojimo terminas, Valstybės monopolių savarankiška administracija nedelsdama, vėliausiai 2012 m. liepos 31 d., turi paskelbti konkursą atrinkti asmenis, kurie renka tokius statymus, pagal bent jau šiuos kriterijus: a) galimybę dalyvauti asmenims, kurie jau vykdo veiklą, susijusią su rinkimu, vienoje iš Europos ekonominės erdvės valstybių, joje turint registruotą ar veiklos buveinę pagal galiojantį leidimą, išduotą remiantis tos valstybės teisės sistemoje galiojančiomis teisės nuostatomis, ir atitinka sąžiningumo, patikimumo ir ekonominio bei turtinio pajėgumo reikalavimus, nurodytus Valstybės monopolių savarankiškos administracijos <...>; b) skyrimą daugiausia 2000 koncesijų, kurių galiojimo terminas baigsis 2016 m. birželio 30 d., rinkti per sporto varžybas, įskaitant žirgų lenktynes, ir ne sporto renginius atliekamus statymus per realiai sukurtą lažybų punktų, kurių pagrindinė veikla yra viešųjų lošimų produktų teikimas rinkai, tinklą, nenustatant reikalavimų dėl minimalaus atstumo tarp statymų priėmimo punktų ar dėl kitų jau veikiančių tokių pačių statymų surinkimo punktų; c) numatomą bazinę 11000 EUR kainą kiekvienai agentūrai; d) sudaromos koncesijos sutarties turinio atitiktį visiems kitiems principams, nustatytiems sprendime [Costa ir Cifone, EU:C:2012:80)], ir taikytinoms galiojančioms nacionalinėms nuostatoms viešųjų lošimų srityje; e) galimybę valdyti agentūras, neatsižvelgiant į komuną ar provinciją, be kiekybinių apribojimų teritoriniu atžvilgiu ar palankesnių sąlygų koncesininkams, kurie jau turi leidimą rinkti tokius pačius statymus, ar be sąlygų, kurios bet kuriuo atveju galėtų būti joms palankios; f) užstato pateikimą <...> 9 novies 9 octies dalyje numatyti statymų rinkimo koncesininkai, kurių sutartys baigia galioti 2012 m. birželio 30 d., vykdo rinkimo veiklą iki koncesijos sutarčių sudarymo pagal minėtą dalį dienos. <...>“
15

2009 m. gruodžio 17 d. aplinkos, teritorijos ir jūros apsaugos ministro dekreto 1 straipsnio 1 ir 4 dalyse nurodyta: „1. Atliekų atsekamumo kontrolės sistema (Sistri), kurią administruoja Comando carabinieri per la Tutela dell’Ambiente (Aplinkos apsaugos policijos poskyris), pradedama taikyti: a) po 180 dienų nuo šio dekreto įsigaliojimo dienos pavojingų atliekų pirminiams gamintojams, įskaitant numatytus įstatyminio dekreto [Nr. 152/2006] 212 straipsnio 8 dalyje, kurių darbuotojų skaičius ne didesnis nei 50; įmonėms ir įstaigoms, kurios yra pirminės nepavojingų atliekų, numatytų to paties įstatyminio dekreto [Nr. 152/2006] 184 straipsnio 3 dalies c, d ir g punktuose, gamintojos ir kuriose dirba daugiau nei 50 darbuotojų; prekybininkams ir tarpininkams, konsorciumams, sudarytiems kai kurių rūšių atliekoms naudoti ir perdirbti, organizuojantiems šių atliekų tvarkymą jų narių naudai; įstatyminio dekreto [Nr. 152/2006] 212 straipsnio 5 dalyje numatytoms įmonėms, surenkančioms ir vežančioms specialiąsias atliekas; įmonėms ir įstaigoms, vykdančioms atliekų naudojimo ir šalinimo operacijas, ir šio dekreto 5 straipsnio 10 dalyje numatytiems subjektams, b) po 210 dienų nuo šio dekreto įsigaliojimo dienos įmonėms ir įstaigoms, kurios yra pirminės pavojingų atliekų gamintojos, įskaitant numatytas Įstatyminio dekreto Nr. 152/2006 212 straipsnio 8 dalyje, kuriose dirba mažiau nei 50 darbuotojų; įmonėms ir įstaigoms, kurios yra pirminės nepavojingų atliekų, numatytų šio įstatyminio dekreto [Nr. 152/2006] 184 straipsnio 3 dalies c, d ir g punktuose, gamintojos ir kuriose dirba 11‐50 darbuotojų. <...> 4. Įmonės ir įstaigos, kurios yra pirminės nepavojingų atliekų, numatytų įstatyminio dekreto [Nr. 152/2006] 184 straipsnio 3 dalies c, d ir g punktuose, gamintojos ir kuriose dirba ne daugiau kaip 10 darbuotojų, įstatyminio dekreto [Nr. 152/2006] 212 straipsnio 8 dalyje numatytos įmonės, kurios surenka ir veža nepavojingas savo atliekas, Civilinio kodekso 2135 straipsnyje nurodyti ūkininkai, gaminantys nepavojingas atliekas, įmonės ir įstaigos, kurios yra pirminės nepavojingų atliekų, atsirandančių dėl veiklos, kuri skiriasi nuo įstatyminio dekreto [Nr. 152/2006] 184 straipsnio 3 dalies c, d ir g punktuose nurodytos veiklos, gamintojos, savanoriškai gali prisijungti prie Sistri nuo 1 dalies b punkte nurodytos datos.“
2

Šis prašymas priimti prejudicinį sprendimą pateiktas nagrinėjant Eventech Ltd (toliau – Eventech) ir the Parking Adjudicator ginčą dėl Transport for London (toliau – TfL) ir daugumos London Buroughs (Londono apskrities savivaldybės) įgyvendinamos politikos, pagal kurią Londono taksi leidžiama važiuoti dauguma Londono autobusų eismui skirtų juostų tomis valandomis, kai galioja važiavimo šiomis juostomis apribojimai, tačiau su vairuotoju nuomojamiems automobiliams (angl. k. private hire vehicles) (toliau – PHV) tai draudžiama daryti, išskyrus tokį automobilį iš anksto užsisakiusių keleivių įlaipinimą ar išlaipinimą (toliau – autobusų juostų politika), teisėtumo.
5

Tos pačios direktyvos 2 straipsnio a, c, e, f ir g punktuose numatyta: „Šioje direktyvoje: a) „tarptautinė apsauga“ – tai pabėgėlio ar papildomos apsaugos statusas, kaip apibrėžta d ir f punktuose; <…> c) „pabėgėlis“ – trečiosios šalies pilietis, kuris dėl pagrįstos persekiojimo dėl rasės, religijos, tautybės, politinių pažiūrų ar priklausymo tam tikrai socialinei grupei baimės yra ne savo pilietybės šalyje ir negali arba dėl tokios baimės nepageidauja atsiduoti tos šalies globai [pasinaudoti tos šalies apsauga] <...> <…> e) „papildomą apsaugą galintis gauti asmuo“ – tai trečiosios šalies pilietis arba asmuo be pilietybės, kuris negali būti laikomas pabėgėliu, tačiau apie kurį pagrįstai galima manyti, kad jei jis arba ji būtų grąžintas (-a) į savo kilmės šalį, arba asmens be pilietybės atveju – į jo arba jos gyventą šalį, jam arba jai iškiltų realus pavojus patirti 15 straipsnyje apibrėžtus smurtinius veiksmus [apibrėžtą didelę žalą], <...> ir kuris arba kuri negali arba dėl tokio pavojaus nepageidauja pasinaudoti tos šalies apsauga; f) „papildomos apsaugos statusas“ – tai valstybės narės suteikiamas trečiosios šalies piliečio arba asmens be pilietybės pripažinimas papildomą apsaugą galinčiu gauti asmeniu; g) „tarptautinės apsaugos prašymas“ – tai trečiosios šalies piliečio arba asmens be pilietybės pateiktas prašymas dėl valstybės narės apsaugos, kuris arba kuri, kaip galima suprasti, siekia pabėgėlio statuso arba papildomos apsaugos statuso ir kuris arba kuri aiškiai neprašo kitokios rūšies apsaugos, kuri nepatenka į šios direktyvos taikymo sritį ir kurios galima prašyti atskirai“.
32

Be to, valstybės narės negali prisiimti tokių įsipareigojimų ne per Bendrijos institucijas, net jeigu tarp jų ir Bendrijos bendrųjų taisyklių nėra galimo prieštaravimo (Sprendimo Komisija / Taryba, EU:C:2014:2151, 71 punktas ir jame nurodyta teismo praktika).
33

Iš Teisingumo Teismo procedūros reglamento 120 straipsnio c punkto ir su juo susijusios teismo praktikos matyti, kad kiekviename ieškinyje turi būti nurodomas ginčo dalykas ir pagrindų, kuriais grindžiamas ieškinys, santrauka, o ši nuoroda turi būti pakankamai aiški ir tiksli, kad atsakovas galėtų pasirengti gynybai, o Teisingumo Teismas – vykdyti kontrolę. Iš to išplaukia, kad esminės faktinės aplinkybės ir teisiniai pagrindai, kuriais grindžiamas ieškinys, turi būti nuosekliai ir suprantamai išdėstyti paties ieškinio tekste (žr., be kita ko, Sprendimo Komisija / Ispanija, EU:C:2014:5, 41 punktą ir jame nurodytą teismo praktiką).
19

Komisija pažymi, kad direktyva netaikoma aglomeracijoms, turinčioms mažiau kaip 2000 g. e., todėl netvarkant miesto nuotekų, atitinkančių mažesnę negu 2000 g. e. apkrovą, savaime nėra pažeidžiamas direktyvos 3 straipsnis. Be to, nepaisant to, jog pagal direktyvą reikalaujama 100 % surinkimo, Komisija, naudodamasi savo diskrecija pradėti pažeidimo procedūrą, šiuo atveju manė, kad 98 % surinkimas yra pakankamas, ir tuo pat metu reikalavo, kad likę 2 % nesurinktos apkrovos nesudarytų 2000 arba daugiau g. e. Be to, remdamasi Sprendimo Komisija / Graikija (C‑440/06, EU:C:2007:642) 25 punktu Komisija tvirtina, kad, kadangi kai kuriose aglomeracijose nėra jų išleidžiamų miesto nuotekų surinkimo sistemų, kaip reikalaujama pagal direktyvos 3 straipsnį, direktyvos 4 straipsnio 1 dalyje numatyta pareiga visoms nuotekoms taikyti antrinį arba jam prilygstantį valymą juo labiau neįvykdyta.
10

Nuo 1998 m. TDC yra įpareigota Danijoje ir Grenlandijoje teikti jūrų saugos ir ekstremalių situacijų paslaugas, leidžiančias laivams išsikviesti pagalbą nelaimės atveju. Be to, TDC Danijoje teikia paslaugas, kylančias iš universaliųjų paslaugų teikimo įpareigojimų, kaip tai suprantama pagal Universaliųjų paslaugų direktyvos II skyrių, ir, be kita ko, bazinę telefoniją.
5

Reglamento (EB) Nr. 2454/93 251 straipsnis suformuluotas taip: „Neatsižvelgiant į Kodekso 66 straipsnio 2 dalies nuostatas, muitinės deklaracija gali būti pripažinta negaliojančia po to, kai prekės išleistos šiais toliau nurodytais atvejais: 1) Muitinė pripažįsta deklaraciją negaliojančia, jeigu nustatoma, kad prekės per klaidą buvo deklaruotos muitinės procedūrai, kurią įforminus privaloma sumokėti importo muitus, užuot pateikus jas kitai muitinės procedūrai įforminti, jeigu prašymas pripažinti deklaraciją negaliojančia pateiktas per tris mėnesius nuo deklaracijos priėmimo dienos ir jeigu: — prekės nebuvo naudojamos pažeidžiant muitinės procedūros, kuriai įforminti jos turėtų būti pateiktos, taikymo sąlygų, — deklaruojamos prekės turėjo būti pateiktos kitai muitinės procedūrai įforminti ir atitiko visus tos procedūros reikalavimus, ir — prekėms nedelsiant įforminama muitinės procedūra, kuriai įforminti jos turėjo būti pateiktos. Prekių pateikimo paskesnei [pastarajai] muitinės procedūrai įforminti deklaracija laikoma galiojančia nuo deklaracijos, kuri buvo pripažinta negaliojančia, priėmimo dienos. Esant svarbių priežasčių, išimties būdu muitinė gali priimti prašymą ir pasibaigus nustatytam trijų mėnesių laikotarpiui. <…>“
11

Šio reglamento 33 straipsnyje „Sąmoningas reikalavimų nevykdymas“ nustatyta: „Jeigu deklaruotas plotas ir pagal 31 straipsnio 2 dalį nustatytas plotas skiriasi dėl sąmoningai padarytų pažeidimų, pagalba, kurią ūkininkas būtų turėjęs teisę gauti pagal 31 straipsnio 2 dalį pagal atitinkamą pagalbos schemą, už atitinkamus kalendorinius metus neskiriama. Be to, jei skirtumas yra didesnis nei 20 % nustatyto ploto, ūkininkui dar kartą neskiriama pagalba, kurios suma lygi deklaruoto ploto ir pagal 31 straipsnio 2 dalį nustatyto ploto skirtumui. Ši suma atimama iš pagalbos išmokų pagal bet kurią [Reglamento Nr. 3508/92] 1 straipsnio 1 dalyje minimą pagalbos schemą, kurias ūkininkas turi teisę gauti pagal paraiškas, kurias jis paduoda per trejus kalendorinius metus po tų kalendorinių metų, kuriais pateikiamos šios išvados. Jei visa suma negali būti atimta iš šių pagalbos išmokų, nesumokėtas likutis panaikinamas.“
9

Pagal Antrosios direktyvos 1 straipsnio 4 dalies pirmą pastraipą „kiekviena valstybė narė įsteigia arba įgalioja instituciją, kurios užduotis būtų atlyginti, bent jau pagal privalomojo draudimo ribas, žalą, padarytą turtui arba asmeniui nenustatyta transporto priemone arba tokia transporto priemone, kurios atžvilgiu neįvykdyta <...> pareiga apdrausti“. Be to, šios dalies ketvirtoje pastraipoje buvo numatyta, kad „valstybės narės gali numatyti, kad šios institucijos išmokamas žalos atlyginimas bus riboto dydžio arba visai nemokamas, jeigu žala turtui buvo padaryta nenustatyta transporto priemone“. Tačiau ši galimybė vėliau pašalinta Direktyvoje 2005/14, „jeigu įstaiga bet kuriam dėl to paties įvykio, kurio metu žala turtui buvo padaryta nenustatyta transporto priemone, nukentėjusiam asmeniui išmokėjo žalos atlyginimą už didelę žalą asmeniui“.
19

Tokiomis aplinkybėmis Raad van State nusprendė sustabdyti bylos nagrinėjimą ir pateikti Teisingumo Teismui šiuos prejudicinius klausimus: „1. Ar tokiu atveju, kaip nagrinėjamasis pagrindinėje byloje, užsakovas, kuris pagal [1994 m. Wav] 2 straipsnio 1 dalį laikomas atitinkamų darbuotojų turkų darbdaviu, prieš Nyderlandų valstybę gali remtis Sprendimo Nr. 1/80 13 straipsnyje įtvirtinta status quo išlyga arba Papildomo protokolo 41 straipsnyje įtvirtinta status quo išlyga? 2. a) Ar Sprendimo Nr. 1/80 13 straipsnio status quo išlyga arba Papildomo protokolo 41 straipsnio status quo išlyga aiškintina taip, kad pagal ją draudžiama įvesti užsakovui taikomą draudimą, koks įtvirtintas [1994 m. Wav] 2 straipsnio 1 dalyje, pavesti atlikti darbus Nyderlanduose trečiosios šalies, šiuo atveju Turkijos [Respublikos], pilietybę turintiems darbuotojams be darbo leidimo, jei šie darbuotojai įdarbinti Vokietijos įmonėje ir užsakovui Nyderlanduose dirba per Nyderlandų įmonę – laikinojo darbo naudotoją? b) Ar šiuo atveju svarbu tai, kad dar prieš įsigaliojant Papildomo protokolo 41 straipsnyje įtvirtintai status quo išlygai ir Sprendimo Nr. 1/80 13 straipsnyje įtvirtintai status quo išlygai darbdaviui buvo draudžiama įdarbinti pagal darbo sutartį užsienietį be darbo leidimo ir kad šis draudimas prieš įsigaliojant Sprendimo Nr. 1/80 13 straipsnyje įtvirtintai status quo išlygai buvo taikomas ir įmonėms, laikinojo darbo naudotojoms, į kurias komandiruojami užsieniečiai?“
33

Be to, iš Reglamento Nr. 4055/86 septintos, aštuntos, devintos ir dvyliktos konstatuojamųjų dalių ir šio reglamento parengiamųjų dokumentų, nurodytų Teisingumo Teismui pateiktose pastabose, matyti, kad į minėtą taikymo asmenų atžvilgiu sritį įtraukdamas valstybės narės nacionalinius subjektus, įsisteigusius trečiojoje šalyje arba joje kontroliuojančius laivybos įmonę, Sąjungos teisės aktų leidėjas siekė užtikrinti, kad didelei daliai komercinių laivų, priklausančių valstybės narės nacionaliniams subjektams, šiuo reglamentu įtvirtintas jūrų transporto sektoriaus liberalizavimas būtų taikomas taip, kad valstybių narių laivų savininkai galėtų geriau susitvarkyti, be kita ko, su trečiųjų šalių nustatytais apribojimais.
23

Be to, pažymėtina, jog nustačius, kad „vištos turi būti laikomos taip, kad mirtingumo ir elgesio sutrikimų lygis būtų mažas“, be jokios kitos nuorodos, Dekreto (1988:539) 9 straipsnio pirmoje pastraipoje tik nurodytas bendras tikslas dėl dedeklių vištų gerovės, konkrečiai nepatikslinus jo įgyvendinimo ir būtinai nenurodžius atitinkamo gaminio, todėl nenustačius šio gaminio charakteristikų (pagal analogiją žr. Sprendimo Intercommunale Intermosane ir Fédération de l’Industrie et du gaz, C‑361/10, EU:C:2011:382, 17 punktą).