Laivų, naudojamų navigacijoje atviroje jūroje, aprūpinimo kuru ir atsargomis operacijos neapmokestinamos pridėtinės vertės mokesčiu pagal Direktyvos 2006/112/EB dėl pridėtinės vertės mokesčio bendros sistemos 148 straipsnio a punktą, nes tokios operacijos prilyginamos eksportui. Todėl, kadangi eksportui numatytas neapmokestinimas taikomas tik galutiniam prekių, kurias eksportuoja pardavėjas arba kurios eksportuojamos jo vardu, tiekimui, šiame 148 straipsnio a punkte nustatytas neapmokestinimas negali būti taikomas šių prekių tiekimui, kuris buvo įvykdytas ankstesniame pardavimo grandinės etape. Be to, toks išplėtimas reikalautų, kad valstybės narės įgyvendintų kontrolės ir priežiūros sistemas, siekdamos įsitikinti galutine šių prekių, tiektų neapmokestinant, paskirtimi. Šios sistemos visiškai nesupaprastintų administravimo, o tik sukurtų atitinkamoms valstybėms ir apmokestinamiesiems asmenims apribojimų, nesuderinamų su teisingu ir paprastu neapmokestinimo taikymu, numatytu Direktyvos 2006/112 131 straipsnyje

Iš to matyti, kad, norint pasinaudoti šioje nuostatoje numatytu neapmokestinimu, prekių, skirtų navigacijoje atviroje jūroje naudojamiems laivams aprūpinti kuru ir atsargomis, tiekimas turi būti atliktas valdytojui, kuris jas panaudos, todėl tiekimas turi būti atliktas galutiniame šių prekių pardavimo grandinės etape.

(žr. 26–29 punktus)

Prekių, skirtų aprūpinti kuru ir atsargomis, tiekimas neatsiskleidusiems tarpininkams, net jei jie veikia laivų valdytojų, kurie naudos prekes, sąskaita, Direktyvos 2006/112 dėl pridėtinės vertės mokesčio bendros sistemos 148 straipsnio a punkto tikslais turi būti atskirtas nuo tiekimo šiems valdytojams. Taigi prekių tiekimas neatsiskleidusiam tarpininkui nevyksta paskutiniame šių prekių pardavimo grandinės etape, nes laikoma, jog jis prekių įsigyja ne naudoti, o perparduoti tretiesiems asmenims.

Iš to matyti, kad prekių, skirtų aprūpinti kuru ir atsargomis, tiekimas neatsiskleidusiems tarpininkams iš principo negali būti laikomas Direktyvos 2006/112 148 straipsnio a punkte numatytu tiekimu, todėl jam negali būti taikomas šioje nuostatoje numatytas neapmokestinimas. Vadinasi, šioje nuostatoje numatytas neapmokestinimas iš principo netaikomas prekių, skirtų kuru ir atsargomis aprūpinti laivus, naudojamus navigacijoje atviroje jūroje ir gabenančius keleivius už atlygį arba naudojamus komercinės, gamybinės ar žvejybinės veiklos tikslais, tiekimui neatsiskleidusiems tarpininkams. Šiuo atveju nesvarbu, kad tiekimo momentu iš anksto žinoma ir tinkamai nustatyta galutinė prekių paskirtis, ir mokesčių administratoriui pagal nacionalinės teisės aktų reikalavimus pateikiama tai patvirtinančių įrodymų.

Be to, nėra jokios analogijos tarp tokio kuro tiekimo ir pagal šios direktyvos 148 straipsnio f punktą taikomo neapmokestinimo orlaivio tiekimui, kuris atliekamas ūkio subjektui, kuris nėra oro linijų bendrovė, nes šių prekių pobūdis visiškai skirtingas. Iš to taip pat matyti, kad Direktyvos 2006/112 148 straipsnio a punkto vienodo taikymo nebūtų galima užtikrinti, kartu nepamynus supaprastinto administravimo tikslo.

Tačiau šis neapmokestinimas gali būti taikomas, jeigu nuosavybės teisės į atitinkamas prekes perdavimas taikytinoje nacionalinėje teisėje numatyta forma šiems tarpininkams įvyksta anksčiausiai tuo pačiu momentu, kai navigacijoje atviroje jūroje naudojamų laivų valdytojai realiai įgyja teisę disponuoti šiomis prekėmis kaip jų savininkai, o tai turi patikrinti prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas. Iš tiesų, nuo kuro supylimo į laivo bakus momento paprastai laikoma, kad laivo valdytojas turi teisę realiai disponuoti kuru kaip jo savininkas. Todėl tokiomis aplinkybėmis, nors pagal taikytinos nacionalinės teisės reikalavimus nuosavybės teisė į degalus formaliai buvo perduota tarpininkams, kurie, kaip preziumuojama, buvo neatsiskleidę tarpininkai, šie tarpininkai niekada negalėjo disponuoti patiektais kiekiais, o disponavimo kuru teisė priklausė laivų valdytojams nuo tada, kai ūkio subjektas supildavo kurą. Tokiu atveju, tokio ūkio subjekto atlikti sandoriai turi būti laikomi ne prekių tiekimais neatsiskleidusiam tarpininkui, o tiekimais tiesiogiai laivo valdytojams, kuriems gali būti taikomas Direktyvos 2006/112 148 straipsnio a punkte numatytas neapmokestinimas.

(žr. 34–37, 40, 44, 46, 48–50, 52, 53 punktus ir rezoliucinę dalį)