ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Kiek tai susiję su teisės aktų nustatytais valdymo reikalavimais, kurių tiesiogines išmokas gaunantys ūkininkai turi laikytis pagal Reglamento Nr. 73/2009, nustatančio bendrąsias tiesioginės paramos schemų ūkininkams pagal bendrą žemės ūkio politiką taisykles ir nustatančio tam tikras paramos schemas ūkininkams, 4 straipsnį, to reglamento II priedo reikalavime Nr. 8 dėl gyvūnų identifikavimo ir registravimo daroma nuoroda į Reglamento Nr. 21/2004, nustatančio avių ir ožkų identifikavimo bei registravimo sistemą, 3, 4 ir 5 straipsnius.

Kiek tai susiję su minėtame reikalavime daromos nuorodos į Reglamento Nr. 21/2004 3–5 straipsnius prasme, darytina išvada, kad tik elementai, paminėti to paties reglamento 4 ir 5 straipsniuose ir išvardyti jo 3 straipsnio a ir b punktuose, gali būti laikomi turinčiais kompleksinio paramos susiejimo reikalavimų statusą. Tokio aiškinimo logiką patvirtina, pirma, Reglamento Nr. 21/2004 3 straipsnio a ir b punktuose išvardytų elementų, pakartotų to reglamento 4 ir 5 straipsniuose, ir, antra, Reglamento Nr. 21/2004 3 straipsnio c ir d punktuose nurodytų elementų, pakartotų to reglamento 6–8 straipsniuose, pobūdžio skirtumas. Iš tiesų, priešingai nei Reglamento Nr. 21/2004 4 ir 5 straipsniuose išvardyti elementai, to reglamento 6–8 straipsniuose nurodyti elementai susiję su pareigomis, kurios iš esmės tenka tik valstybėms narėms, o tai galima paaiškinti teisės aktų leidėjo noru nepadaryti šių pareigų vykdymo išmokų mokėjimo ūkininkams sąlyga. Todėl nors valstybė narė yra saistoma viso Reglamento Nr. 21/2004, įskaitant jo 5–8 straipsnius, šių straipsnių laikymosi negalima pripažinti išmokų ūkininkams sąlyga, nepaisant teisės aktų nustatytame valdymo reikalavime Nr. 8 daromos nuorodos į jo 3 straipsnį.

(žr. 63, 66, 67, 70 punktus)
Vis dėlto tuo atveju, kai paduodamas protestas, grindžiamas ankstesnės teisės buvimu pagal Reglamento Nr. 207/2009 8 straipsnio 4 dalį, dokumentai, kuriuose pateikiamos nacionalinės teisės nuostatos, yra ne nacionalinės teisės aktai, kuriais Bendrasis Teismas gali vadovautis aiškindamas nacionalinę teisę, bet įrodymai, kuriais siekiama patvirtinti taikytinos nacionalinės teisės turinį, kaip tai suprantama pagal Reglamento Nr. 2868/95, skirto įgyvendinti Reglamentui Nr. 40/94 dėl Bendrijos prekių ženklo, 19 taisyklės 2 dalies d punktą. Kadangi ieškovas šių dokumentų nepateikė per administracinę procedūrą Tarnyboje, jie laikytini nepriimtinais.

Nei šalims, nei pačiam Bendrajam Teismui negali būti daroma kliūčių aiškinant nacionalinę teisę, į kurią Europos Sąjungos teisėje pateikta nuoroda, vadovautis nacionalinės teisės aktais, nacionalinių teismų praktika ar nacionaline mokslo literatūra, jeigu norima ne priekaištauti Apeliacinei tarybai dėl to, kad ji neatsižvelgė į konkrečiame nacionalinio teismo sprendime esančias faktines aplinkybes, bet remtis teismų sprendimais ar doktrina, kad būtų pagrįstas pagrindas, susijęs su tuo, jog Apeliacinė taryba neteisingai taikė nacionalinės teisės nuostatą.

Taikant Reglamento Nr. 207/2009 dėl Europos Sąjungos prekių ženklo 8 straipsnio 4 dalies b punkto nuostatas reikia atsižvelgti, be kita ko, į nurodytus nacionalinės teisės aktus ir atitinkamoje valstybėje narėje priimtus teismų sprendimus. Tuo remiantis protestą pateikęs asmuo turi įrodyti, kad nagrinėjamas žymuo patenka į nurodytos valstybės narės teisės aktų taikymo sritį ir kad jis leidžia uždrausti naudoti vėlesnį prekių ženklą.

Be to, pagal Reglamento Nr. 2868/95, skirto įgyvendinti Reglamentą Nr. 40/94 dėl Bendrijos prekių ženklo, 19 taisyklės 2 dalies d punktą protestą pareiškiantis asmuo įpareigojamas pateikti Europos Sąjungos intelektinės nuosavybės tarnybai ne tik duomenis, įrodančius, kad jis atitinka nacionalinės teisės aktuose, kuriuos prašo taikyti, nustatytas sąlygas, kad galėtų uždrausti registruoti Europos Sąjungos prekių ženklą remdamasis ankstesne teise, bet ir šių teisės aktų turinio įrodymų. Kadangi šalys nepateikė jokių atitinkamų paaiškinimų ir įrodymų, Tarnyba neprivalo ex officio rinkti įrodymų, susijusių su taikytina nacionaline teise.

(žr. 29, 33, 34 punktus)
Remiantis Reglamento Nr. 207/2009 dėl Bendrijos prekių ženklo 7 straipsnio 1 dalies b punktu, skiriamojo požymio neturi žodinis žymuo COMPETITION, kurį prašoma įregistruoti prie Nicos sutarties 12 klasės priskirtoms „Motorizuotoms antžeminio transporto priemonėms bei jų dalims“, prie 28 klasės priskirtiems „Transporto priemonių modeliams, automobilių modeliams ir žaisliniams automobiliams“, prie 35 klasės priskirtoms „Mažmeninės ir didmeninės prekybos automobiliais, automobilių dalimis ir automobilių priedais paslaugoms“ bei prie 37 klasės priskirtiems „Transporto priemonių, jų variklių ir atitinkamų dalių keitimui, taisymui, priežiūros paslaugoms“. Iš tiesų, nurodytas žymuo, kuris susideda iš vienintelio įprastinio anglų ir prancūzų kalbų žodžio, akivaizdžiai nurodančio varžyboms skirtą prekę ar paslaugą, kurios kokybė dėl to yra puiki, turi reklaminį giriamąjį pobūdį ir jo paskirtis – pabrėžti teigiamas prekių ar paslaugų, kurioms pristatyti jis naudojamas, savybes. Šiuo aspektu atitinkama visuomenė, kurią sudaro anglakalbiai ir prancūzakalbiai vartotojai, iš karto suvoks šį žodį kaip giriamąjį reklaminio pobūdžio šūkį, nurodantį, kad nagrinėjamos prekės ir paslaugos užtikrina vartotojams geresnę kokybę nei konkurentų prekės ir paslaugos. Be to, žymuo COMPETITION, net kaip reklaminis žodis, nėra pakankamai originalus ar įvairiapusis, kad reikalautų iš atitinkamos visuomenės bent minimalių aiškinimo, mąstymo ar analizės pastangų, nes ši iš karto jį sieja su konkrečiomis prekėmis ir paslaugomis.

Iš to matyti, kad šis žymuo neleidžia atitinkamai visuomenei nei nustatyti konkrečių prekių ir paslaugų kilmės, nei atskirti jų nuo kitų įmonių prekių ir paslaugų, todėl jis neturi skiriamojo požymio.

(žr. 20, 23, 24, 36, 39 punktus)
Šiuo aspektu pirmiausiai reikia konstatuoti, kad Komunikato dėl atsargos principo 6.3.4 punkte numatyta, jog reikia atlikti naudos ir išlaidų, kuriuos lems veiksmai ar neveikimas, nagrinėjimą. Kita vertus, šio nagrinėjimo forma ir apimtis nėra nurodyti. Visų pirma tuo remiantis negalima daryti išvados, kad atitinkama institucija privalo inicijuoti konkrečią vertinimo procedūrą, per kurią, pavyzdžiui, parengiama formali raštiška vertinimo ataskaita. Be to, iš šio teksto matyti, kad institucija, kuri vadovaujasi atsargumo principu, turi didelę diskreciją dėl analizės metodų. Iš tiesų, nors komunikate nurodyta, kad į nagrinėjimą „turėtų“ būti įtraukta ekonominė analizė, atitinkama institucija bet kuriuo atveju turi atsižvelgti ir į ne ekonominius veiksnius. Be to, aiškiai pabrėžiama, kad tam tikromis aplinkybėmis ekonominiai veiksniai turi būti laikomi mažiau reikšmingais už kitus labai svarbiais pripažintus interesus; kaip pavyzdys, aiškiai paminėti tokie interesai – aplinkos ir sveikatos apsauga.
15

2013 m. vasario 18 d. Europos Sąjungos Taryba priėmė Įgyvendinimo reglamentą (ES) Nr. 157/2013, kuriuo importuojamam Jungtinių Amerikos Valstijų kilmės bioetanoliui nustatomas galutinis antidempingo muitas (OL L 49, p. 10, toliau – ginčijamas reglamentas); šiuo reglamentu JAV kilmės bioetanoliui (vadinamam „etanolio kuru“), t. y. iš žemės ūkio produktų pagamintam denatūruotam arba nedenatūruotam etilo alkoholiui, išskyrus produktus, kurių sudėtyje pagal EN 15376 standartą yra daugiau kaip 0,3 % (m / m) vandens, taip pat iš žemės ūkio produktų pagamintam etilo alkoholiui, esančiam benzino mišiniuose, kurių sudėtyje yra daugiau kaip 10 % (v / v) etilo alkoholio, kuris skirtas naudoti kaip kuras ir kurio KN kodai šiuo metu yra ex 2207 10 00, ex 2207 20 00, ex 2208 90 99, ex 2710 12 21, ex 2710 12 25, ex 2710 12 31, ex 2710 12 41, ex 2710 12 45, ex 2710 12 49, ex 2710 12 51, ex 2710 12 59, ex 2710 12 70, ex 2710 12 90, ex 3814 00 10, ex 3814 00 90, ex 3820 00 00 ir ex 3824 90 97 (TARIC kodai 2207 10 00 12, 2207 20 00 12, 2208 90 99 12, 2710 12 21 11, 2710 12 25 92, 2710 12 31 11, 2710 12 41 11, 2710 12 45 11, 2710 12 49 11, 2710 12 51 11, 2710 12 59 11, 2710 12 70 11, 2710 12 90 11, 3814 00 10 11, 3814 00 90 71, 3820 00 00 11 ir 3824 90 97 67), nustatomas visoje šalyje taikomas 9,5 % galutinis antidempingo muitas, apibrėžtas konkrečia 62,30 EUR suma už toną grynojo produkto svorio, taikomas 5 metus visam kiekiui, atsižvelgiant į bioetanolio dalį.
152

Pagal Bendrojo Teismo procedūros reglamento 134 straipsnio 1 dalį pralaimėjusiai šaliai nurodoma padengti bylinėjimosi išlaidas, jeigu laimėjusi šalis to prašė. Kadangi ieškovai pralaimėjo bylą, jie, be savo bylinėjimosi išlaidų, patirtų per pagrindinį procesą, turi padengti Komisijos ir įstojusios į bylą šalies išlaidas pagal šių pateiktus reikalavimus. Ieškovai padengia ir su laikinųjų apsaugos priemonių taikymo procedūra susijusias išlaidas pagal Komisijos reikalavimus.
68

Be to, reikia pakeisti skundžiamą sprendimą ir atmesti įstojusios į bylą šalies apeliaciją dėl Anuliavimo skyriaus sprendimo, kiek jis susijęs su „parfumerija, eteriniais aliejais, kosmetika, be kita ko, šampūnais, dušo želė, kūno losjonais, veido kremais“ (šiuo klausimu žr. 2013 m. sausio 29 d. Sprendimo Fon Wireless / VRDT – nfon (nfon), T‑283/11, EU:T:2013:41, 83 punktą), kaip to prašė ieškovė savo antruoju reikalavimu. Bendrasis Teismas iš tikrųjų turi kompetenciją pakeisti skundžiamą sprendimą šiuo klausimu, nes Apeliacinė taryba išdėstė savo poziciją dėl ginčijamo prekių ženklo apibūdinamojo pobūdžio nagrinėjamų prekių atžvilgiu ir, kaip matyti iš šio sprendimo 43–48 punktų, klaidingai nusprendė, kad jis nėra apibūdinamasis „parfumerijos, eterinių aliejų, kosmetikos, be kita ko, šampūnų, dušo želės, kūno losjonų, veido kremų“, atžvilgiu (šiuo klausimu žr. 2011 m. liepos 5 d. Sprendimo Edwin / VRDT, C‑263/09 P, Rink., EU:C:2011:452, 72 punktą).
10

Iš tikrųjų, iš minėto straipsnio formuluotės ir struktūros matyti, kad prašymai surengti teismo posėdį žodinio proceso tvarka gali būti pateikti ir Bendrasis Teismas gali įvertinti tokio posėdžio tikslingumą tik tada, kai pasibaigia rašytinė proceso dalis, o šalys ir Bendrasis Teismas turi visą bylos medžiagą ir visų šalių argumentus, kad nuspręstų dėl tokio tikslingumo. Be kita ko, proceso ekonomiškumo priežastys negali pateisinti prašymo surengti teismo posėdį žodinio proceso tvarka pateikimo iki pranešimo apie rašytinės proceso dalies pabaigą, nes bet kuriuo atveju pagal Procedūros reglamento 135a straipsnį Bendrasis Teismas gali, pasibaigus rašytinei proceso daliai, nuspręsti priimti sprendimą be žodinės proceso dalies tik po to, kai šalims suteikiama galimybė pasinaudoti šia nuostata.
59

Beje, iš dalies pakeisto Reglamento Nr. 1702/2003 (vietoj kurio priimtas 2012 m. rugpjūčio 3 d. Komisijos reglamentas (ES) Nr. 748/2012, kuriuo nustatomos orlaivio tinkamumo skraidyti sertifikavimo, orlaivio ir susijusių gaminių, dalių bei prietaisų aplinkosauginio sertifikavimo, taip pat projektavimo ir gamybinių organizacijų sertifikavimo įgyvendinimo taisyklės (OL L 224, p. 1)), priedo 21 dalies „Orlaivio ir susijusių gaminių, dalių ir prietaisų, taip pat projektavimo ir gamybinių organizacijų sertifikavimas“ A skirsnio „Techniniai reikalavimai“ P poskyryje „Skrydžio leidimas“ pateiktos nuostatos, kurių dalis susijusi su paraiška išduoti skrydžio leidimą (anglų k. „application for permit to fly“) ir dalis – su paraiška patvirtinti skrydžio sąlygas (anglų k. „application for approval of flight conditions“).
Nors visiškas negalėjimas susigrąžinti neteisėtą pagalbą dažniausiai yra susijęs su atvejais, kai valstybė narė po sprendimo susigrąžinti pagalbą jį vykdydama, sprendimo vykdymo stadijoje iš principo tam, kad atsikirstų į pagal SESV 258 straipsnį pareikštą ieškinį dėl įsipareigojimų neįvykdymo, teigia, kad toks susigrąžinimas neįmanomas, nei šioje byloje taikytinuose teisės aktuose, nei Teisingumo Teismo praktikoje nenustatyta, kad visiškas negalėjimas negali būti konstatuotas per administracinę procedūrą, po kurios priimamas Komisijos sprendimas dėl valstybės pagalbos.

Be to, valstybė narė ir Komisija tuo atveju, kai galbūt visiškai neįmanoma susigrąžinti neteisėtos pagalbos, turi vienintelę pareigą – lojaliai bendradarbiauti, pagal kurią valstybė narė turi pateikti tokį negalėjimą pagrindžiančias priežastis vertinti Komisijai, o ši privalo nuodugniai jas išnagrinėti. Tačiau valstybė narė ir Komisija gali bendradarbiauti prieš Komisijai priimant galutinį sprendimą, jei visiškas negalėjimas gali būti konstatuotas jau per formalią tyrimo procedūrą. Maža to, jei per šį tyrimą Komisija konstatuoja, kad nėra alternatyvių būdų neteisėtai pagalbai susigrąžinti arba kad taip pat neįmanoma susigrąžinti dalies pagalbos, niekas nedraudžia Komisijai pripažinti visišką negalėjimą dar prieš jai nurodant susigrąžinti minėtą pagalbą. Komisija valstybės pagalbos srityje negali nustatyti pareigų, kurių nuo pat jų nustatymo visiškai ir objektyviai neįmanoma įvykdyti

(žr. 80, 84–86, 90 punktus)
2.

TestBioTech eV, European Network of Scientists for Social and Environmental Responsibility eV ir Sambucus eV padengia savo ir Europos Komisijos patirtas bylinėjimosi išlaidas.
Iš Reglamento Nr. 211/2011 dėl piliečių iniciatyvos 4 straipsnio ir jo II priedo matyti, kad Komisija nagrinėja organizatorių pateiktą informaciją, siekdama įvertinti, ar pasiūlyta piliečių iniciatyva tenkina užregistravimo sąlygas, viena iš kurių nustatyta to paties reglamento 4 straipsnio 2 dalies b punkte. Šiuo klausimu dėl organizatorių teisės pateikti „II priede nurodyt[ą] informacij[ą]“ (nuoroda į šią informaciją pateikiama šio reglamento 4 straipsnyje) pažymėtina, kad ji nėra tik minimali informacija, kurią, kaip numatyta šiame priede, būtina pateikti registruojant registre.

Iš tikrųjų siūlomos iniciatyvos organizatoriams Reglamento Nr. 211/2011 II priede suteikiama teisė pateikti papildomą informaciją apie šios iniciatyvos dalyką, tikslus ir aplinkybes ir netgi Sąjungos teisės akto projektą reiškia, kad Komisija privalo tokią informaciją, kaip ir bet kurią kitą pagal minėtą priedą pateiktą informaciją, nagrinėti vadovaudamasi gero administravimo principu, neatsiejamu nuo kompetentingos institucijos pareigos rūpestingai ir nešališkai išnagrinėti visas bylai svarbias aplinkybes. Todėl neatsižvelgiant net į tai, ar reikalaujama informacija, pateikta registruojant registre, pakankama, darytina išvada, kad siekdama įvertinti, ar ginčijama iniciatyva atitiko Reglamento Nr. 211/2011 4 straipsnio 2 dalies b punkte nustatytas įregistravimo sąlygas, Komisija privalėjo išnagrinėti papildomą informaciją.

Be to, siūlomos piliečių iniciatyvos organizatoriai privalo kiekvienu konkrečiu atveju įvertinti, ar jiems naudinga pasinaudoti Reglamento Nr. 211/2011 II priede suteikta teise pateikti papildomą informaciją apie siūlomos iniciatyvos dalyką, tikslus ir priežastis, atsižvelgiant į atitinkamai Komisijai tenkančią pareigą juos išnagrinėti siekiant visų pirma įvertinti, ar siūlomą piliečių iniciatyvą reikia užregistruoti. Vis dėlto po to, kai pasiūlytos piliečių iniciatyvos organizatoriai nusprendė pasinaudoti šia teise ir pateikti tokią papildomą informaciją, Komisija privalo į ją atsižvelgti ir negali aiškintis, ar atsižvelgimas į minėtą informaciją yra naudingas organizatoriams, taip pat ji to daryti neprivalo.

(žr. 47–50, 56 punktus)
3.

Priteisti iš Harry’s New York Bar padengti savo bylinėjimosi išlaidas, pusę Harrys Pubar bylinėjimosi išlaidų, patirtų per procesą Bendrajame Teisme, ir Harrys Pubar bylinėjimosi išlaidas, patirtas per procedūrą VRDT. Priteisti iš VRDT padengti savo bylinėjimosi išlaidas ir pusę Harrys Pubar bylinėjimosi išlaidų, patirtų per procesą Bendrajame Teisme.
Tikrinant sprendimo, kuriuos atsisakoma iš Sąjungos lėšų finansuoti tam tikras valstybių narių išlaidas, patirtas naudojantis įvairiais Sąjungos struktūriniais fondais, reikia atsižvelgti į prie šio sprendimo pridėtą suvestinę ataskaitą, nes ji yra esminis dokumentas minėto sprendimo motyvavimui suprasti, nes ja remiantis jis priimtas. Todėl reikia panaikinti minėtą sprendimą, kai suvestinės ataskaitos motyvavimas prieštarauja kitų reikšmingų administracinės procedūros dokumentų, susijusių su aptariama korekcija, motyvavimui, be to, kai toje ataskaitoje yra ir kitų motyvavimo netikslumų ar prieštaravimų; dėl tokio prieštaravimo atitinkama valstybė narė negali suprasti tikrojo šio sprendimo motyvavimo dėl nustatytos finansinės korekcijos. Iš tiesų sprendimo motyvų prieštaringumas yra SESV 296 straipsnyje nustatytos pareigos pažeidimas, turintis įtakos aptariamo teisės akto galiojimui, jeigu įrodyta, kad dėl to teisės akto adresatas negali suvokti visų ar dalies tikrųjų sprendimo motyvų ir kad dėl tos priežasties visa akto rezoliucinė dalis ar jos dalis neturi jokio teisinio pagrindo.

(žr. 51, 56, 63, 64 punktus)
2015 m. sausio 30 d. Bendrojo Teismo (šeštoji kolegija) sprendimas Now Wireless / VRDT – Starbucks (HK) (now)

(Byla T‑278/13)

„Bendrijos prekių ženklas — Teisių panaikinimo procedūra — Vaizdinis Bendrijos prekių ženklas „now“ — Prekių ženklo naudojimas iš tikrųjų — Reglamento (EB) Nr. 207/2009 51 straipsnio 1 dalies a punktas ir 51 straipsnio 2 dalis“

1. Bendrijos prekių ženklas — Atsisakymas nuo teisinės apsaugos, panaikinimas ir negaliojimas — Prašymo nagrinėjimas — Ankstesnio prekių ženklo naudojimo įrodymas — Naudojimas iš tikrųjų — Sąvoka — Vertinimo kriterijai — Konkrečių ir objektyvių įrodymų reikalavimas (Tarybos reglamento Nr. 207/2009 15 straipsnio 1 dalis, 51 straipsnis ir 57 straipsnio 2 ir 3 dalys) (žr. 15, 16, 19 punktus)

2. Bendrijos prekių ženklas — Atsisakymas nuo teisinės apsaugos, panaikinimas ir negaliojimas — Prašymo nagrinėjimas — Ankstesnio prekių ženklo naudojimo įrodymas — Naudojimas iš dalies — Poveikis — Registracijoje nurodyta sąvoka „dalis prekių ar paslaugų“ (Tarybos reglamento Nr. 207/2009 57 straipsnio 2 ir 3 dalys) (žr. 24, 25, 27 punktus)

3. Bendrijos prekių ženklas — Atsisakymas nuo teisinės apsaugos, panaikinimas ir negaliojimas — Prašymo nagrinėjimas — Ankstesnio prekių ženklo naudojimo įrodymas — Trečiojo asmens su prekių ženklo savininko leidimu atliekamas naudojimas — Įrodinėjimo pareiga (Tarybos reglamento Nr. 207/2009 15 straipsnio 2 dalis) (žr. 34, 36 punktus)

4. Bendrijos prekių ženklas — Atsisakymas nuo teisinės apsaugos, panaikinimas ir negaliojimas — Prašymo nagrinėjimas — Ankstesnio prekių ženklo naudojimo įrodymas — Trečiojo asmens su prekių ženklo savininko leidimu atliekamas naudojimas — Aiškus ar implicitinis sutikimas (Tarybos reglamento Nr. 207/2009 15 straipsnio 2 dalis) (žr. 35, 38 punktus)

5. Bendrijos prekių ženklas — Atsisakymas nuo teisinės apsaugos, panaikinimas ir negaliojimas — Prašymo nagrinėjimas — Ankstesnio prekių ženklo naudojimo įrodymas — Naudojimas iš tikrųjų — Sąvoka — Vertinimo kriterijai — Naudojimo teritorinė apimtis (Tarybos reglamento Nr. 207/2009 15 straipsnio 1 dalis, 51 straipsnis ir 57 straipsnio 2 ir 3 dalys) (žr. 44–47 punktus)

Dalykas

Ieškinys dėl 2013 m. kovo 7 d. VRDT antrosios apeliacinės tarybos sprendimo (byla R 234/2012‑2), susijusio su teisių panaikinimo procedūra tarp Now Wireless Ltd ir Starbucks (HK) Ltd.

Rezoliucinė dalis

1. Atmesti ieškinį.
9

Kadangi dėl Sprendimo TV2 I 2 straipsnyje numatyto susigrąžinimo TV2 A/S tapo nemoki, 2004 m. liepos 23 d. raštu Danijos Karalystė Komisijai pranešė apie šios bendrovės rekapitalizacijos projektą. Šis projektas kaip valstybės finansuojamas priemones numatė, pirma, 440 mln. DKK dydžio kapitalo injekciją ir, antra, 394 milijonų DKK valstybės paskolos konvertavimą į kapitalą. 2004 m. spalio 6 d. Sprendime C(2004) 3632 final byloje dėl valstybės pagalbos N 313/2004, susijusiame su [TV2 A/S] rekapitalizacija (OL C 172, 2005, p. 3, toliau – sprendimas dėl rekapitalizacijos), Komisija padarė išvadą, kad abi TV2 A/S naudai numatytos priemonės yra „būtinos sudaryti kapitalui, kurio po jos reorganizavimo į akcinę bendrovę reikės TV2 [A/S], kad galėtų įgyvendinti su viešosiomis paslaugomis susijusius įgaliojimus“ (sprendimo dėl rekapitalizacijos 53 konstatuojamoji dalis). Todėl Komisija nusprendė, kad bet kuri valstybės pagalbos dalis, kuri gali būti susijusi su numatyta TV2 A/S rekapitalizacija, yra suderinama su vidaus rinka pagal EB 86 straipsnio 2 dalį (sprendimo dėl rekapitalizacijos 55 konstatuojamoji dalis).
32

Nagrinėjamoje byloje iš 2012 m. vasario 1 d. Komisijos rašto 4 dalies matyti, kad Konkurencijos GD pritarė tam, kad iš skelbtinos sprendimo „Automobilių stiklas“ versijos būtų ištrinti ieškovės klientų pavadinimai, nurodyti to sprendimo 115 konstatuojamojoje dalyje, kad būtų apsaugota tam tikrų jos personalo narių tapatybė. Šiuo klausimu reikia atmesti Komisijos tvirtinimą, kad 2012 m. vasario 1 d. rašte išdėstyta pozicija buvo tik preliminari ir neturėjo jokios įtakos galutiniam bylą nagrinėjančio pareigūno sprendimui. Iš tikrųjų, kaip buvo nurodyta šio sprendimo 31 punkte, į bylą nagrinėjantį pareigūną kreipiamasi tik tuo atveju, kai įmonė prieštarauja planuojamam informacijos atskleidimui. Tačiau kai jokio atskleidimo nenumatoma, bylą nagrinėjančio pareigūno įsikišimas neturi pagrindo. Priešingai, nei teigia Komisija, 2012 m. vasario 1 d. rašto 9 punktas rodo šią situaciją, nes ieškovei buvo pasiūlyta kreiptis į bylą nagrinėjantį pareigūną, jei ji nesutinka su planuojamos skelbti informacijos apimtimi („[s]hould you not agree with the scope of the disclosure as described in this letter <…>“).
10

2011 m. gruodžio 20 d. Komisijai skirtame laiške ieškovės paaiškino, kad prašomų 2009 ir 2010 metų ataskaitų jos nepateikė dėl to, kad suprato, jog skelbime apie pirkimą buvo kalbama apie specialų apsaugos ir saugumo auditą, o ne apie bendrąjį auditą, kurio viena iš dalių skirta apsaugai ir saugumui; būtent tokio audito ataskaitas nagrinėjamu atveju parengė Liuksemburgo civilinės aviacijos institucijos. Be to, jos nurodė, kad 2011 m. pradžioje pradėjo veikti nauja duomenų bazė ir į ją nebuvo įtraukti 2009 ir 2010 metų duomenys, dėl ko buvo galima manyti, kad jie neegzistuoja. Galiausiai jos pateikė bendrojo audito ataskaitas: „pré-AOC“ (2009 m.), „AOC Continuous Oversight Audit“ (2010 m.) ir „Surveillance continue d’AOC“ (2011 m.).
53

Antra, reikia pažymėti, kad, siekiant įvertinti galimai atrankinį viešojo subjekto nustatytos tarifų skalės dėl konkrečios prekės ar paslaugos naudojimo tam tikrame sektoriuje pobūdį tam tikrų įmonių atžvilgiu, be kita ko, reikia atsižvelgti į visas įmones, naudojančias ar galinčias naudoti šią konkrečią prekę ar paslaugą, ir išnagrinėti, ar tik kai kurios iš jų įgyja arba gali įgyti galimą pranašumą. Taigi įmonių, kurios nenori arba negali naudoti atitinkamos prekės ar paslaugos, situacija neturi tiesioginės reikšmės siekiant įvertinti pranašumo egzistavimą. Kitaip tariant, atrankinis priemonės, kurią sudaro viešojo subjekto nustatyta tarifų skalė dėl šio subjekto tiekiamos prekės ar teikiamos paslaugos naudojimo, pobūdis gali būti įvertintas tik atsižvelgiant į esamus ar potencialius šio subjekto klientus ir atitinkamą konkrečią prekę ar paslaugą, o ne atsižvelgiant į kitų sektoriaus įmonių, tiekiančių panašias prekes ar teikiančių panašias paslaugas, klientus. Be to, jei turėtų būti nuspręsta, kad bet kokia viešojo subjekto taikoma nediskriminacinė tarifų skalė dėl tam tikros prekės ar paslaugos yra atrankinio pobūdžio, iš esmės būtų pernelyg išplėsta pagalbos, kuria „palaikomos tam tikros įmonės arba tam tikrų prekių gamyba“, sąvoka, nurodyta SESV 107 straipsnio 1 dalyje. Be to, kad galimu viešojo subjekto suteiktu pranašumu tiekiant konkrečias prekes ar teikiant paslaugas būtų palaikomos tam tikros įmonės, būtina, kad įmonės, naudojančios ar pageidaujančios naudoti šią prekę ar paslaugą, neįgytų ar negalėtų įgyti šio subjekto teikiamo pranašumo šiomis konkrečiomis aplinkybėmis.