GENERALINIO ADVOKATO

HENRIK SAUGMANDSGAARD ØE IŠVADA,

pateikta 2017 m. spalio 19 d. ( 1 )

Byla C‑395/16

DOCERAM GmbH

prieš

CeramTec GmbH

(Oberlandesgericht Düsseldorf (Diuseldorfo apeliacinis apygardos teismas, Vokietija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą)

„Prašymas priimti prejudicinį sprendimą – Intelektinė ir pramoninė nuosavybė – Bendrijos dizainas – Reglamentas (EB) Nr. 6/2002 – 8 straipsnio 1 dalis – Produkto išvaizdos savybės, kurias lemia vien jo techninė funkcija – Šios sąvokos ribos – Vertinimo kriterijai“

I. Įžanga

1. Oberlandesgericht Düsseldorf (Diuseldorfo apeliacinis apygardos teismas, Vokietija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą susijęs su 2001 m. gruodžio 12 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 6/2002 dėl Bendrijos dizaino ( 2 ) 8 straipsnio 1 dalies išaiškinimu. Šioje nuostatoje, kurios Teisingumo Teismas dar nėra išaiškinęs, nurodyta, kad gaminio išvaizdos savybės, kurias lemia tik jo techninė funkcija, nepatenka į šiuo reglamentu suteikiamos apsaugos taikymo sritį.

2. Sprendimas dėl prašymo priimti prejudicinį sprendimą priimtas nagrinėjant ginčą tarp dviejų bendrovių, iš kurių vienai priklauso keli registruotieji Bendrijos dizainai, o kita gamina gaminius, analogiškus tiems, kurie yra saugomi šio dizaino. Pirmoji bendrovė pareiškė ieškinį antrajai bendrovei dėl veiksmų nutraukimo, o antroji bendrovė teigė, kad pirmajai bendrovei (ieškovei pagrindinėje byloje) priklausančios teisės, kurių pažeidimu ji rėmėsi, turi būti pripažintos negaliojančiomis. Antroji bendrovė priešieškinyje remiasi minėto 8 straipsnio 1 dalyje numatyta išimtimi.

3. Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo iškeltais klausimais Teisingumo Teismo prašoma, pirma, apibrėžti frazę „gaminio išvaizdos savybes lemia tik jo techninė funkcija“, kaip tai suprantama pagal minėtą nuostatą, ir, antra, nustatyti, kaip reikia vertinti šią sąvoką, jeigu atitinkamas dizainas turi tokių savybių.

II. Teisinis pagrindas

4. Reglamento Nr. 6/2002 10 konstatuojamojoje dalyje nurodyta: „Dizaino apsaugos suteikimas vien dėl techninės funkcijos savybių neturėtų varžyti technologinio naujoviškumo. Suprantama, kad tai nereiškia, jog dizainas privalo turėti estetinę vertę. Taip pat apsauga neturėtų būti suteikiama mechaninių detalių dizainui, nes tai gali kliudyti skirtingų modelių gaminius keisti vienus kitais. Dėl šios priežasties, vertinant, ar kitos dizaino savybės atitinka apsaugos reikalavimus, neturėtų būti atsižvelgiama į dizaino savybes, kurioms dėl to nesuteikiama apsauga.“

5. To paties reglamento 4 straipsnis „Apsaugos reikalavimai“ suformuluotas taip: „1. Dizainas pagal Bendrijos dizainą saugomas atsižvelgiant į tai, ar jis yra naujas ir ar turi individualių savybių. 2. Dizainas, pritaikytas ar panaudotas gaminiui, kuris yra sudėtinio gaminio sudedamoji dalis, yra laikomas nauju ir turinčiu individualių savybių tiktai: a) jei ta sudedamoji dalis, ją įmontavus į sudėtinį gaminį, išlieka matoma pastarąjį įprastai naudojant; ir b) tik tada, kai tos sudedamosios dalies matomos savybės savaime atitinka naujumo ir individualių savybių reikalavimus. <…>“

6. Reglamento Nr. 6/2002 5 straipsnio „Naujumas“ 1 dalyje nurodyta, kad „dizainas laikomas nauju, jeigu joks kitas tapatus dizainas netapo prieinamas visuomenei“.

7. Šio reglamento 6 straipsnyje „Individualios savybės“ nurodyta: „1. Dizainas laikomas turinčiu individualių savybių, jeigu jo bendras įspūdis informuotam vartotojui skiriasi nuo bendro įspūdžio, kurį tokiam vartotojui padaro bet koks kitas dizainas, kuris tapo prieinamas visuomenei <…> 2. Vertinant individualias savybes, atsižvelgiama į dizainerio laisvės mastą kuriant tą dizainą.“

8. Minėto reglamento 8 straipsnyje „Techninės funkcijos sąlygojamas dizainas ir sujungiamųjų detalių dizainas“ 1 dalyje numatyta, kad „Bendrijos dizainas negalioja, jeigu gaminio išvaizdos savybes lemia tik jo techninė funkcija“.

III. Pagrindinė byla, prejudiciniai klausimai ir procesas Teisingumo Teisme

9. DOCERAM GmbH yra pagal Vokietijos teisę reglamentuojama bendrovė, gaminanti inžinerinės keramikos detales. Ji tiekia šias detales automobilių, tekstilės įrenginių ir mechaninės statybos pramonei. Jai priklauso keli registruotieji Bendrijos dizainai, kuriais saugomi trijų skirtingų geometrinių formų suvirinimo centravimo kaiščiai, iš kurių kiekvienas gaminamas šešių skirtingų rūšių.

10. CeramTec GmbH taip pat yra pagal Vokietijos teisę reglamentuojama bendrovė, gaminanti ir parduodanti keraminius suvirinimo centravimo kaiščius, kurie yra tokie pat, kaip ir saugomi DOCERAM priklausančio dizaino.

11. DOCERAM Landgericht Düsseldorf (Diuseldorfo apygardos teismas) pareiškė ieškinį bendrovei CeramTec prašydama, be kita ko, nutraukti jai priklausančių saugomų teisių pažeidimą. Atsakovė pagrindinėje byloje pareiškė priešieškinį, kuriuo prašė pripažinti šias teises negaliojančiomis, teigdama, kad atitinkamų gaminių išvaizdos savybes lemia tik jų techninė funkcija, kaip tai suprantama pagal Reglamento Nr. 6/2002 8 straipsnio 1 dalį.

12. Landgericht Düsseldorf (Diuseldorfo apygardos teismas) atmetė DOCERAM ieškinį ir pripažino ginčijamus dizainus negaliojančiais motyvuodamas tuo, kad jiems netaikoma minėtame reglamente numatyta apsauga pagal jo 8 straipsnio 1 dalį, nes dizaino pasirinkimą lėmė tik techninio funkcionalumo motyvai.

13. DOCERAM apskundė tokį sprendimą Oberlandesgericht Düsseldorf (Diuseldorfo apeliacinis apygardos teismas). Pastarasis teismas nusprendė, kad, siekiant išnagrinėti pagrindinėje byloje kilusį ginčą, reikia išsiaiškinti, ar, norint taikyti Reglamento Nr. 6/2002 8 straipsnio 1 dalyje numatytą išimtį, reikia, kaip mano dalis autorių ir kaip yra pripažįstama, be kita ko, Vokietijos teismų praktikoje, konstatuoti alternatyvaus dizaino, atliekančio tą pačią techninę funkciją, nebuvimą, o gal – kaip yra manoma skundžiamame teismo sprendime – reikia objektyviai nustatyti, ar nurodytas funkcionalumas yra vienintelis aspektas, nulėmęs nagrinėjamo produkto išvaizdą.

14. Taigi 2016 m. liepos 7 d. sprendimu, kurį Teisingumo Teismas gavo 2016 m. liepos 15 d., Oberlandesgericht Düsseldorf (Diuseldorfo apeliacinis apygardos teismas) nusprendė sustabdyti bylos nagrinėjimą ir pateikti Teisingumo Teismui šiuos prejudicinius klausimus: „1. Ar apsaugą panaikinantis techninis sąlygotumas, kaip tai suprantama pagal Reglamento [Nr. 6/2002] 8 straipsnio 1 dalį, yra ir tuomet, kai formos poveikis neturi jokios reikšmės gaminio dizainui, o dizainą lemia tik (techninis) funkcionalumas? 2. Jei Teisingumo Teismas į pirmąjį klausimą atsakytų teigiamai, kokiu aspektu reikia vertinti tai, ar atskiros gaminio formos savybės buvo pasirinktos vien dėl funkcionalumo priežasčių? Ar lemiamą reikšmę turi „objektyvus stebėtojas“ ir, jei taip, kaip jį apibrėžti?“

15. Pastabas raštu Teisingumo Teisme pateikė DOCERAM, CeramTec, Graikijos ir Jungtinės Karalystės vyriausybės ir Europos Komisija. 2017 m. birželio 29 d. posėdyje visos jos pateikė pastabas žodžiu.

IV. Analizė

A. Dėl sąvokos „gaminio išvaizdos savybes lemia tik jo techninė funkcija“, kaip tai suprantama pagal Reglamento Nr.°6/2002 8 straipsnio 1 dalį (pirmasis klausimas)

1. Dėl pirmojo klausimo turinio ir pateiktų teiginių

16. Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo nuomone, pagrindinėje byloje nagrinėjami dizainai yra nauji ir turi individualių savybių, kaip to atitinkamai reikalaujama Reglamento Nr. 6/2002 5 ir 6 straipsniuose ( 3 ). Jam kyla klausimas, ar apsauga jiems vis dėlto turėtų būti netaikoma pagal minėto reglamento 8 straipsnio 1 dalį, kurioje numatyta, kad „Bendrijos dizainas negalioja, jeigu gaminio išvaizdos savybes lemia tik jo techninė funkcija“, atsižvelgiant į tai, kad šioje byloje yra dizainas, kurį jis laiko „alternatyviu“, nes jis gali lemti tokį patį techninį rezultatą kaip ir minėtas dizainas.

17. Atsižvelgiant į sprendime dėl prašymo priimti prejudicinį sprendimą nurodytas aplinkybes ir šio sprendimo kontekstą, man atrodo, kad pirmuoju prejudiciniu klausimu Teisingumo Teismo iš esmės prašoma nustatyti, ar vien tai, kad yra konstatuota, jog egzistuoja toks alternatyvus dizainas, leidžia teigti, kad ginčijamą dizainą lemia ne tik atitinkamų gaminių techninė funkcija, todėl jiems netaikoma minėtoje 8 straipsnio 1 dalyje numatyta išimtis, o gal šiuo tikslu reikšmingas kriterijus yra sužinoti, ar šių gaminių dizaineris dėl jų „estetinių savybių“ ar „formos poveikio“ ( 4 ) buvo paskatintas pasirinkti specifinį dizainą ( 5 ). Jeigu Teisingumo Teismas pritartų pastarajam kriterijui, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas antruoju klausimu siekia išsiaiškinti, kaip reikėtų vertinti, jeigu skirtingos gaminio išvaizdos savybės buvo arba nebuvo išlaikytos vien dėl techninės būtinybės.

18. Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas pabrėžia, kad klausimas kelia didelių abejonių, atsižvelgiant į tai, kad iki šiol ir doktrinoje, ir valstybių narių teismų praktikoje, ir Europos Sąjungos intelektinės nuosavybės tarnybos (EUIPO, anksčiau – Vidaus rinkos derinimo tarnyba (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui, VRDT) praktikoje buvo laikomasi labai skirtingų nuomonių, kaip reikia aiškinti Reglamento Nr. 6/2002 8 straipsnio 1 dalį. Šiuo klausimu egzistuoja dvi priešingos teisės teorijos, kurios gali lemti visiškai priešingus praktinius rezultatus.

19. Pagal pirmąją teoriją šioje nuostatoje nurodyta išimtis gali būti taikoma, tik jeigu konstatuojama, kad joks alternatyvus dizainas neleidžia atlikti tos pačios techninės funkcijos, kurią atlieka nagrinėjamas dizainas, nes tokių alternatyvų buvimas atskleidžia, kad formos pasirinkimą nulėmė ne vien jos techninė funkcija, kaip tai suprantama pagal minėtą 8 straipsnio 1 dalį. Šis aiškinimas grindžiamas kriterijumi, kuris paprastai vadinamas formų daugetu, ir pagal jį, jei yra kitos gaminio formos, kurios gali atlikti tą pačią techninę funkciją, jo dizainui gali būti taikoma apsauga, nes ši formų įvairovė rodo, kad tokiu atveju gaminio dizaineris, kurdamas dizainą, nėra suvaržytas šios funkcijos ir gali laisvai pasirinkti kurią nors iš šių formų ( 6 ). Taip aiškinama ši nuostata būtų taikoma gana retais atvejais, kai atitinkamas dizainas yra vienintelis, kuris užtikrina norimo techninio rezultato pasiekimą.

20. Sprendime dėl prašymo priimti prejudicinį sprendimą Oberlandesgericht Düsseldorf (Diuseldorfo apeliacinis apygardos teismas) nurodo, kad minėtas pirmasis teiginys, kuriam, kiek žinau, pritariama, be kita ko, Vokietijos ( 7 ), Belgijos ( 8 ) ir Prancūzijos ( 9 ) doktrinoje, yra nusistovėjęs ne tik nacionalinėje jurisprudencijoje Vokietijoje ir kitose valstybėse narėse ( 10 ), bet ir EUIPO praktikoje ( 11 ). Iš Teisingumo Teisme pateiktų pastabų matyti, kad DOCERAM yra vienintelė šalis, kuri šioje byloje laikosi tokios pozicijos.

21. Pagal konkuruojančią teoriją Reglamento Nr. 6/2002 8 straipsnio 1 dalyje numatyta išimtis turi būti taikoma, jeigu atitinkamo dizaino savybes lemia tik poreikis sukurti techninį sprendimą, o estetiniai motyvai neturi jokios įtakos, nes nėra jokios kūrybinės veiklos, kuri nusipelnytų apsaugos pagal dizaino teisę. Pagal šią teoriją, susijusią su vadinamuoju priežastingumo kriterijumi, reikalaujama nustatyti priežastį, dėl kurios gaminio dizaineris nusprendė pritaikyti ginčijamą savybę ( 12 ). Šitaip aiškinama 8 straipsnio 1 dalis būtų taikoma visais atvejais, kai būtinybė atlikti konkrečią techninę funkciją yra vienintelė aplinkybė, nulėmusi nagrinėjamą dizainą, ir neturi įtakos jo išvaizdai ar estetinėms savybėms, o galimas alternatyvaus dizaino, galinčio atlikti tą pačią funkciją, buvimas nėra lemiamas.

22. Nors akivaizdu, kad laikytis šių ankstesnių pozicijų Teisingumo Teismui nėra privaloma, pažymėtina, kad EUIPO, kuri anksčiau buvo linkusi pritarti formų daugeto teorijai, naujausioje savo sprendimų praktikoje pasirinko taikyti priežastingumo teoriją ( 13 ), nusprendusi, kad pagal Reglamento Nr.°6/2002 8 straipsnio 1 dalį atsisakoma suteikti apsaugą toms gaminio išvaizdos savybėms, kurios pritaikytos siekiant vienintelio tikslo – leisti jam atlikti savo techninę funkciją, priešingai nei savybėms, kurios bent tam tikru mastu buvo pasirinktos siekiant pagerinti gaminio išvaizdą, ir kurios yra saugotinos ( 14 ). Atrodo, kad panašiu keliu nueita Prancūzijos ( 15 ) ir Jungtinės Karalystės ( 16 ) jurisprudencijoje. Šioje byloje CeramTec, Graikijos ir Jungtinės Karalystės vyriausybės, taip pat Komisija ( 17 ) pritaria pastarajai teorijai. Dėl toliau nurodytų priežasčių laikausi tos pačios nuomonės.

2. Dėl siūlomo aiškinimo esmės

23. Pirmiausia galima konstatuoti, kad, priešingai, nei teigia DOCERAM, Reglamento Nr. 6/2002 nuostatų tekste nepateikta jokios informacijos, kuri būtų tiesiogiai naudinga atsakant į pirmąjį prejudicinį klausimą, nes jo 8 straipsnio 1 dalyje esanti sąvoka „gaminio išvaizdos savybes lemia tik jo techninė funkcija“ jame neapibrėžta ir jame nenumatytas joks vertinimo kriterijus. Visų pirma visai nepaminėtas nagrinėjamo gaminio dizainui alternatyvaus dizaino nebuvimo kriterijus, kurį palaiko formų daugeto teorijos šalininkai.

24. Pagal suformuotą Teisingumo Teismo jurisprudenciją iš vienodo Sąjungos teisės taikymo reikalavimo matyti, kad kai Sąjungos teisės nuostatoje aiškiai nedaroma nuoroda į valstybių narių teisę dėl konkrečios sąvokos, ši sąvoka visoje Europos Sąjungoje turi būti aiškinama savarankiškai ir vienodai, atsižvelgiant į nuostatos bendrą sistemą, tikslus ir kilmę ( 18 ).

25. Kalbant apie Reglamento Nr. 6/2002 bendrą sistemą, pažymėtina, kad šio reglamento 10 konstatuojamojoje dalyje yra įdomus, nors ir ribotas paaiškinimas, kaip suprasti šio reglamento 8 straipsnio 1 dalį, ir nurodoma: „[d]izaino apsaugos suteikimas vien dėl techninės funkcijos savybių neturėtų varžyti technologinio naujoviškumo. Suprantama, kad tai nereiškia, jog dizainas privalo turėti estetinę vertę.“

26. Toliau priminsiu šio minėtos konstatuojamosios dalies sakinio pirmos dalies poveikį 8 straipsnio 1 dalyje numatytiems tikslams ( 19 ). Kalbant apie šio sakinio antrą dalį ( 20 ), reikia pasakyti, kad prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas nurodo, jog priežastingumo teorijos priešininkai teigia, kad ši teorija, pagal kurią grynai techninio pobūdžio gaminio savybes siekiama atsieti nuo ornamentinių jo savybių, prieštarauja formuluotei, pagal kurią nereikalaujama, kad dizainas turėtų estetinių savybių tam, kad būtų saugomas.

27. Tiesa, toks reikalavimas aiškiai nenurodytas ir Reglamento Nr. 6/2002 4–6 straipsniuose, kuriuose nustatomos sąlygos, taikomos Bendrijos dizaino apsaugai. Kartu šio reglamento 10 konstatuojamosios dalies pirmo sakinio pabaigoje patikslinama, kad iš šio reglamento 8 straipsnio 1 dalyje numatyto atsisakymo pagrindo negalima spręsti, kad dizaino apsauga gali būti taikoma tik estetinę vertę turinčioms formoms. Manau, žodžiai „tai nereiškia, jog dizainas privalo turėti estetinę vertę“ reiškia tik tai, jog nebūtina, kad nagrinėjamo gaminio išvaizda turėtų estetinį aspektą, kad galėtų būti saugoma.

28. Kaip ir CeramTec, Graikijos ir Jungtinės Karalystės vyriausybės, laikausi nuomonės, kad, nors estetinės nagrinėjamo gaminio savybės nėra lemiamas vertinimo kriterijus suteikiant šią apsaugą, būtų klaidinga daryti išvadą, kad Bendrijos dizainu ketinama apsaugoti ne vizualią gaminių išvaizdą. Iš tiesų, kaip pažymėjo VRDT (dabar– EUIPO) ( 21 ), pirma, iš Reglamento Nr. 6/2002 3 straipsnio a punkte pateiktos „dizaino“ apibrėžties, kurioje aiškiai nurodomas gaminio „vaizdas“ ( 22 ), ir, antra, iš reikalavimų, susijusių su matomumu, įtvirtintų šio reglamento 4 straipsnio 2 dalyje ( 23 ) ir 12 konstatuojamojoje dalyje ( 24 ), aiškiai matyti, kad išorinės išvaizdos, neatsižvelgiant į konkrečią jos vertę ( 25 ), nagrinėjimas yra lemiamas siekiant įgyti Bendrijos dizaino suteikiamas teises ( 26 ). Pridurčiau, kad vaizdinis aspektas pabrėžiamas ir šio reglamento 10 straipsnio 1 dalyje, kurioje reikalaujama, kad atitinkamą gaminį būtų galima atskirti nuo ankstesnių kūrinių, kurie yra apsaugos objektas ( 27 ).

29. Taigi, mano nuomone, Reglamento Nr. 6/2002 8 straipsnio 1 dalies aiškinimas, jog joje numatyta ne tai, kad nagrinėjamos savybės yra vienintelis būdas atlikti gamino techninę funkciją, o tai, kad būtinybė atlikti šią funkciją yra vienintelė aplinkybė, paaiškinanti šių savybių pasirinkimą, atitinka jo 10 konstatuojamosios dalies formuluotę. Kita vertus, manau, jog gaminio išvaizdos savybes lemia vienintelis tikslas gauti konkretų techninį sprendimą, todėl joms taikoma minėtoje 8 straipsnio 1 dalyje numatyta išimtis, jeigu paaiškėja, kad kitokio pobūdžio aspektai, visų pirma vaizdiniai aspektai, neatliko jokio vaidmens pasirenkant konkretų dizainą ( 28 ).

30. Mano analizė nepaneigiama konstatavus aplinkybę, kad ši nuostata yra nukrypti leidžianti nuostata, todėl ją reikėtų aiškinti siaurai, kaip nurodo prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas. Iš tiesų vien šis motyvas negali suteikti pagrindo pripažinti kriterijaus, šiuo atveju – formų daugeto kriterijaus, kuris, žinoma, riboja atvejus, kai išimtis taikytina ( 29 ), tačiau jam akivaizdaus teisinio pagrindo nesuteikia nei pats Reglamento Nr.°6/2002 tekstas, nei Sąjungos teisės aktų leidėjo nustatyta jo kilmė ar tikslai.

31. Manau, mano siūlomą aiškinimą patvirtina Reglamento Nr. 6/2002, visų pirma jo 8 straipsnio 1 dalies, genezės tyrimas.

32. CeramTec teigia, kad formų daugeto kriterijus netaikytinas, nes siūlymui nustatyti šį kriterijų Sąjungos teisės aktuose nebuvo pritarta. Graikijos vyriausybė taip pat pateikia įvairių argumentų, susijusių su šio reglamento parengiamaisiais darbais.

33. Šiuo klausimu pažymiu, jog 1991 m. Žaliojoje knygoje dėl dizaino apsaugos Komisija paaiškino, kad apsauga netaikoma toms savybėms, kurias lemia vien techninė nagrinėjamo gaminio funkcija (ši taisyklė jau anksčiau galiojo daugelyje valstybių narių) ( 30 ), pateikdama argumentus, kurių turinys, man atrodo, siejasi ir su formų daugeto teorija, ir su priežastingumo teorija, ir kurie, manau, atitinkamai susiję su alternatyvaus dizaino nebuvimu, kiek tai susiję su galutine šio gaminio forma, ir dizainerio kūrybinio indėlio nebuvimu kuriant šį gaminį ( 31 ).

34. Pradiniame 1993 m. Komisijos pasiūlyme, kurį pateikus priimtas Reglamentas Nr. 6/2002, 9 straipsnio „Ne laisvai pasirinktas techninis dizainas <…>“ 1 dalis (dabar – 8 straipsnio 1 dalis) buvo suformuluota taip: „Dizainas, kurio techninė funkcija nepalieka jokios laisvės, susijusios su laisvai pasirinktomis gaminio išvaizdos savybėmis, nėra saugomas kaip Bendrijos dizainas ( 32 ).“

35. Šio reglamento pasiūlymo aiškinamajame memorandume ( 33 ) ir jo 9 straipsnio 1 dalies komentare ( 34 ) pirmiausia patikslinama, kad estetinis gaminio aspektas savaime nėra lemiamas, nes ir dizainas, kuriuo siekiama tam tikros estetikos, ir dizainas, kuriuo siekiama tam tikros naudos, saugomi vienodai. Pirmiausia šiose ištraukose pabrėžiama, kad Bendrijos dizaino apsauga nesuteikiama tais retais atvejais, kai „forma atitinka funkciją ir negalimos jokios variacijos“, nes kurdamas gaminį dizaineris neturi „jokios laisvės“ ir „[todėl] jis negali teigti, kad rezultatas gautas dėl jo asmeninio kūrybiškumo“ ir kad šis dizainas turi „individualią savybę“ ( 35 ).

36. Be to, iš 1999 m. iš dalies pakeisto pasiūlymo ( 36 ) matyti, kad dabartinė Reglamento Nr.°6/2002 8 straipsnio 1 dalies formuluotė buvo suderinta su Direktyvos 98/71/EB dėl teisinės dizaino apsaugos ( 37 ), kuria siekiama suderinti šioje srityje taikytinus valstybių narių teisės aktus ( 38 ), 7 straipsnio 1 dalies formuluote. Tačiau Direktyvos 98/71 parengiamieji darbai patvirtina, kad dizainerio pasirinkimo laisvės nebuvimas kuriant gaminį ir tai, kad pasirinktą formą lemia vien techninė funkcija, nuo pat pradžių buvo laikomi lemiamais atsisakymo suteikti apsaugą veiksniais ir pradiniame 1993 m. pateiktame šios direktyvos pasiūlyme ( 39 ), ir iš dalies pakeistame 1996 m. pasiūlyme ( 40 ).

37. Man atrodo, kad minėtuose projektuose nebuvo nustatyta jokio kriterijaus, kuris būtų lygiavertis alternatyvaus dizaino buvimo ar formų daugeto kriterijui, tačiau juose pirmenybė buvo teikiama priežastingumo kriterijui. Iš tiesų visai nereikalaujama, kad nagrinėjama savybė būtų vienintelė priemonė, dėl kurios galima išgauti norimą techninę funkciją. Reglamento Nr. 6/2002 8 straipsnio 1 dalyje numatytą išimtį iš esmės lemia dizainerio kūrybinio pobūdžio veiksmų, susijusių su gaminio išvaizda, nebuvimas, turint omenyje tai, kad dizaino apsaugą pateisina tik pridėtinė vertė, kuri atsiranda dėl nuo šios funkcijos nepriklausančių intelektinių pastangų. Atrodo, kad EUIPO pastaruoju metu savo sprendimų praktikoje taip pat yra linkusi labiau akcentuoti tai, ar dizaineris turėjo laisvę kurdamas nagrinėjamą gaminį ( 41 ).

38. Kalbėdamos apie šiuo reglamentu, visų pirma jo 8 straipsnio 1 dalimi, siekiamus tikslus, šalys neginčija, ir, mano nuomone, to neįmanoma nuginčyti, kad šia nuostata iš esmės siekiama neleisti „monopolizuoti“ išskirtinai techninių gaminio savybių ( 42 ) suteikiant joms apsaugą kaip Bendrijos dizainui ( 43 ) ir neleisti „kliudyti technologinėms inovacijoms“ ( 44 ) dėl to, kad ši apsauga mažina techninių sprendimų prieinamumą kitiems ūkio subjektams ( 45 ). Iš tiesų vienas iš teisės aktų leidėjui rūpimų klausimų buvo surasti pusiausvyrą tarp, viena vertus, inovacijų ir kūrybiškumo apsaugos ir, kita vertus, sąžiningos konkurencijos, kuri yra naudinga visoms Bendrijos įmonėms, apsaugos ( 46 ).

39. Be to, iš Reglamento Nr. 6/2002 parengiamųjų darbų matyti, kad jo 8 straipsnio 1 dalimi siekiama ir kito tikslo – nubrėžti ribą tarp teisės aktų, susijusių su patentais, ir teisės aktų, susijusių su dizainu ( 47 ). Iš tiesų galima techninių inovacijų apsauga turėtų būti siejama su patentus reglamentuojančiais teisės aktais ( 48 ), jeigu yra tenkinamos patentingumo sąlygos. Kaip pažymėjo CeramTec, tam tikrais atvejais patentą gali būti sunkiau gauti, nes šią nuosavybės teisę reikia įrodyti, kad yra išradimas, kuris turi atitikti griežtus reikalavimus ( 49 ), ir siūloma apsauga gali trukti trumpiau, nei užtikrinama dizaino atveju ( 50 ). Todėl reikia užkirsti kelią galimybei apeiti patentų srityje taikytinus teisės aktus, neleidžiant suteikti dizaino apsaugos techninio pobūdžio sprendimams.

40. Vis dėlto manau, kad pasirinkus kriterijų, kuris, kaip ir formų daugeto kriterijus, smarkiai apribotų minėtoje 8 straipsnio 1 dalyje numatytos išimties taikymo sritį ( 51 ), ši nuostata galėtų tapti neveiksminga ir taip būtų sukliudyta siekti minėtų tikslų, leidžiant pasisavinti formas, kurių gali būti keli variantai, vien techniniais sumetimais ( 52 ).

41. Iš tiesų, pritardamas CeramTec ir Jungtinės Karalystės vyriausybei, laikausi nuomonės, kad beveik visada įmanoma minimaliai, bet pakankamai pakeisti gaminio savybių išvaizdą ( 53 ), nepakenkiant trokštamai techninei funkcijai. Todėl gali būti, kad kelios galimos arba net visos techninio sprendimo formos bus monopolizuotos dėl dizaino suteikiamos apsaugos, o tai pakenktų technologinėms inovacijoms, kurias siekiama skatinti Reglamentu Nr. 6/2002. Pritarus DOCERAM nurodytam kriterijui, vienas ūkio subjektas turėtų galimybę kaip Bendrijos dizainą įregistruoti kelias skirtingas gaminio formas ir taip praktiškai įgyti išimtinę apsaugą, lygiavertę tai, kuri yra suteikiama patento, ir išvengti su tuo susijusių apribojimų, kuriuos šitaip būtų galima apeiti.

42. Šiuo klausimu CeramTec nurodo, kad pagrindinėje byloje siekdama apsaugoti 17 centravimo kaiščių formos variantų pagal tris skirtingus pagrindinius modelius, DOCERAM nepaliko kitiems rinkos dalyviams jokios galimybės panaudoti alternatyvias šių gaminių formas, nes reljefinio suvirinimo srityje nėra jokių kitų techniškai reikšmingų formų, kurios galėtų sudaryti kitokį bendrą gaminio įspūdį pagal minėto reglamento 6 straipsnio 1 dalį.

43. Galiausiai pažymėtina, kad šioje išvadoje siūlomas aiškinimas pranašesnis tuo, kad jis yra suderinamas su jurisprudencija, kurią Teisingumo Teismas yra suformavęs prekių ženklų srityje ( 54 ). Priešingai, nei, atrodo, teigia CeramTec, manau, kad ši jurisprudencija, tokia, kokia ji yra, negali būti pritaikyta šiai bylai, atsižvelgiant į Sąjungos teisės sistemos, susijusios su prekių ženklais, ir teisės sistemos, susijusios su dizaino apsauga, skirtumus ( 55 ). Vis dėlto, atsižvelgdamas į tai, kad teisės sistemoje, susijusioje su prekių ženklais, yra Reglamento Nr. 6/2002 8 straipsnio 1 daliai analogiškos nuostatos ( 56 ), nors jų formuluotė ir nėra identiška ( 57 ), ir atsižvelgdamas į glaudžius šių abiejų kategorijų nuostatų tarpusavio ryšius ( 58 ), manau, kad gali būti naudinga priimti sprendimą atsižvelgiant į minėtą jurisprudenciją ir šioje byloje galimai pateikti analogiškus motyvus.

44. Šiuo klausimu primenu, jog prekių ženklų suteikiamos apsaugos srityje Teisingumo Teismas yra nusprendęs, kad minėtų Sąjungos teisės nuostatų, kurios iš esmės atitinka Reglamento Nr. 6/2002 8 straipsnio 1 dalį, tikslas – neleisti, kad dėl šios apsaugos jos turėtojui būtų suteikta monopolinė teisė į techninius sprendimus ar gaminio naudojimo savybes, kurių naudotojas gali ieškoti konkurentų gaminiuose ( 59 ). Kaip jau nurodžiau pirmiau ( 60 ), man atrodo, kad dėl tos pačios priežasties Bendrijos dizaino apsauga nesuteikiama minėtoje 8 straipsnio 1 dalyje numatytomis aplinkybėmis.

45. Iš įvairių Teisingumo Teismo sprendimų prekių ženklų srityje matyti, kad „tik iš prekės formos sudarytas žymuo pagal [sprendime aiškinamas nuostatas] neregistruojamas, jei įrodyta, kad pagrindinės šios formos funkcinės savybės yra priskiriamos tik techniniam rezultatui“. Teisingumo Teismas patikslino, kad „net jei įrodoma, jog egzistuoja kitos formos, leidžiančios pasiekti tą patį techninį rezultatą, <…> atsisakymo registruoti ar pripažinimo negaliojančiu pagrindas vis tiek taikomas“ siekiant kaip prekių ženklą įregistruoti „prekės formą, būtiną techniniam rezultatui gauti“, kaip nurodyta minėtose nuostatose. Jis šį formų daugeto teorijos atmetimą, kuris, mano nuomone, yra numanomas, bet aiškus, grindė, be kita ko, išvada, kad atsisakymui registruoti netaikoma sąlyga, kad nagrinėjama forma būtų vienintelė, leidžianti gauti numatytą techninį rezultatą, ir pastaba, kad, pripažinus šį kriterijų lemiamu, prekių ženklo savininko konkurentai galėtų netekti galimybės naudoti daugelį alternatyvių formų ( 61 ).

46. Manau, šie motyvai taip pat yra reikšmingi šioje byloje, atsižvelgiant į tai, kad ir šioje srityje negalima teigti, kad būtų nukrypta nuo Bendrijos dizainu siekiamo tikslo siekiant suteikti apsaugą grynai techninėms gaminio savybėms ( 62 ).

47. Taigi, mano nuomone, į pirmąjį prejudicinį klausimą reikėtų atsakyti teigiamai, taigi ir atmesti teiginį, kuriuo siūloma taikyti vadinamąjį formų daugeto kriterijų. Kalbant konkrečiau, laikausi nuomonės, kad Reglamento Nr. 6/2002 8 straipsnio 1 dalį reikia aiškinti taip, kad, siekiant nustatyti, ar gaminio išvaizdos savybes lemia išimtinai jo techninė funkcija, reikia remtis ne vien alternatyvių formų, galinčių išpildyti tą pačią funkciją, buvimu, bet svarbu įrodyti, kad siekis išgauti konkrečią techninę funkciją yra vienintelis veiksnys, nulėmęs atitinkamo dizaino pasirinkimą, ir kad todėl jo dizaineris šiuo klausimu neatliko jokio kūrybinio vaidmens.

48. Siedamas su šiuo siūlomu aiškinimu, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas antrajame prejudiciniame klausime formuluoja kitus klausimus, susijusius su konkrečiu 8 straipsnio 1 dalyje esančios taisyklės įgyvendinimu.

B. Dėl reikšmingų vertinimo elementų taikant Reglamento Nr. 6/2002 8 straipsnio 1 dalį (antrasis klausimas)

49. Antrasis klausimas pateikiamas subsidiariai tuo atveju, jeigu, kaip siūlau, Teisingumo Teismas į pirmąjį klausimą atsakytų taip, kad, taikant Reglamento Nr. 6/2002 8 straipsnio 1 dalį, svarbu patikrinti, ar nagrinėjamo gaminio išvaizdos savybės priskiriamos tik siekiamai techninei funkcijai, o ne konstatuoti alternatyvaus dizaino, kuris taip pat gali atlikti šią funkciją, nebuvimą.

50. Šiuo klausimu prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas siekia išsiaiškinti, pirma, kokiu aspektu reikia vertinti tai, ar atskiros gaminio išvaizdos savybės buvo pasirinktos vien dėl techninio funkcionalumo priežasčių, ir, antra, jeigu padėtį reikėtų įvertinti „objektyvaus stebėtojo“ požiūriu, kaip reikėtų apibrėžti šią sąvoką.

51. Minėtas teismas nurodo, kad jam skundžiamame sprendime Landgericht Düsseldorf (Diuseldorfo apygardos teismas) konstatavo, kad šį vertinimą reikia atlikti objektyviai, kad asmeninė dizaino kūrėjo valia turi mažai reikšmės ir kad ji nebent yra rodiklis nustatant, ar objektyvus stebėtojas, laikydamasis protingo požiūrio, padarytų išvadą, kad dizaino pasirinkimą nulėmė tik techninio funkcionalumo motyvai ( 63 ). Tačiau šio požiūrio priešininkai teigia, kad sunku kiekvienu konkrečiu atveju įvertinti tokio „objektyvaus stebėtojo“ požiūrį, t. y. požiūrį kito asmens, kurio egzistavimas nėra vien teorinis.

52. Dėl objektyvaus arba subjektyvaus atliktinos analizės pobūdžio siekiant taikyti Reglamento Nr. 6/2002 8 straipsnio 1 dalį, pagrindinės bylos šalys ir pastabas Teisingumo Teisme pateikusios suinteresuotosios šalys sutinka, kad subjektyvus kūrėjo ketinimas, kurį jis turėjo kurdamas nagrinėjamą dizainą, nėra lemiamas veiksnys, leidžiantis nustatyti, ar šis dizainas buvo pasirinktas vien dėl techninių motyvų. Tokios nuomonės laikausi ir aš.

53. Iš tiesų, laikantis objektyvaus požiūrio į nagrinėjamą analizę, ši nuostata turėtų būti taikoma vienodai visose valstybėse narėse ir visuose jų teismuose, be to, ja užtikrinamas nuspėjamumas, todėl padidėja ūkio subjektų teisinis saugumas. Kaip iš esmės pažymi DOCERAM ir CeramTec, jeigu tariamas kūrėjo ketinimas būtų vienintelis reikšmingas kriterijus, vien jo pareiškimai turėtų lemiamą reikšmę priimant sprendimą, ar atitinkamas dizainas gali būti saugomas, o kilus ginčui suinteresuotajam asmeniui gali kilti pagunda teigti, kad jis pasirinko šį dizainą dėl estetinių priežasčių, siekdamas, kad jo kūrinio nenaudai nebūtų taikoma Reglamento Nr. 6/2002 8 straipsnio 1 dalyje numatyta išimtis. Mano nuomone, labai svarbu, kad kompetentingos institucijos galėtų priimti sprendimą remdamosi ne subjektyviais, o neutraliais vertinimo aspektais, kad nekiltų šališkumo pavojus.

54. Kalbant apie tai, kokiomis taisyklėmis vadovautis siekiant objektyviai įvertinti, ar gaminio išvaizdą lemia išimtinai jo techninė funkcija, kaip tai suprantama pagal Reglamento Nr. 6/2002 8 straipsnio 1 dalį, Teisingumo Teisme laikomasi skirtingų pozicijų.

55. Mano supratimu, pirmoji problema, keliama prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo klausimu, kuriame kalbama apie galimą atsižvelgimą „objektyvaus stebėtojo“ požiūriu, yra ta, ar reikėtų vadovautis fiktyvaus asmens, kurio tariamas vertinimas būtų kaip archetipas, požiūriu.

56. Šiuo klausimu CeramTec pirmiausia pažymi, kad prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiame teisme skundžiamame sprendime ir antrajame prejudiciniame klausime vartojama „objektyvaus stebėtojo“ sąvoka grindžiama panašiomis formuluotėmis, kurios įvairiais pavidalais vartojamos EUIPO sprendimų praktikoje ( 64 ) ir doktrinoje ( 65 ).

57. CeramTec taip pat teigia, kad, siekiant patikrinti, ar yra taikytina Reglamento Nr. 6/2002 8 straipsnio 1 dalis, pagal analogiją reikėtų remtis šio reglamento 6 straipsnio 1 dalyje, 10 straipsnio 1 dalyje ir 14 konstatuojamojoje dalyje ( 66 ) vartojama sąvoka „informuotas vartotojas“, kuri yra apibrėžta ir Teisingumo Teismo, ir Bendrojo Teismo jurisprudencijoje ( 67 ). Kaip nurodo minėta šalis, jeigu, kaip šioje byloje, patikrą reikėtų atlikti konkrečiu atveju, kai visi atitinkamų gaminių vartotojai yra prekybininkai, „informuotas vartotojas“ praktiškai reikštų „specialistą“, kuris turi techninę patirtį, o tai yra sąvoka, vartojama patento išradimo lygiui įvertinti.

58. Manau, kad šiuo siūlymu nereikėtų vadovautis. Patikslinu, kad, priešingai, nei teigia CeramTec, reikšmingas kriterijus vertinant faktinių aplinkybių buvimą pagal Reglamentą Nr. 6/2002 ne visada yra „informuotas vartotojas“. Visų pirma jau yra nuspręsta, kad jis nebūtinai gali atskirti gaminio išorės aspektus, kuriuos lemia techninė šio gaminio funkcija, nuo laisvai pasirinktų aspektų, nebent naudodamas tokį gaminį būtų įgijęs patirties ( 68 ). Taikant Reglamento Nr. 6/2002 8 straipsnio 1 dalį būtina atlikti techninį vertinimą, o tam reikalinga specifinė kompetencija, kurią „informuotas vartotojas“ ne visada turi. Todėl, mano nuomone, „informuoto vartotojo“ požiūris negali būti šiuo tikslu reikalaujamas objektyvaus vertinimo kriterijus.

59. Kaip Jungtinė Karalystė ir Komisija, manau, kad jeigu Reglamento Nr. 6/2002 autoriai būtų norėję taikyti tokią teisinę priemonę, kaip antai „objektyvus stebėtojas“, kaip leidžia suprasti antrasis prejudicinis klausimas, jie būtų paminėję ją šio reglamento 8 straipsnio 1 dalyje, kaip tai buvo aiškiai padaryta kalbant apie „informuotą vartotoją“ jo 6 ir 10 straipsnių 1 dalyje ( 69 ). Be to, pažymėtina, kad minėtame 8 straipsnyje visai nenurodytas kitų fiktyvių asmenų, pavyzdžiui, „vidutinio potencialaus pirkėjo“, požiūris, kriterijus, kurį pirmiausia pasiūlė, o paskui atmetė DOCERAM ( 70 ), arba „vidutinio vartotojo“ požiūris kaip vertinimo rodiklis, kuris, Komisijos teigimu, nebuvo laikomas savaime lemiamu siekiant įvertinti grynai techninį formos pobūdį prekių ženklų srityje ( 71 ).

60. Manau, Jungtinės Karalystės vyriausybė teisingai pažymi, kad Reglamento Nr. 6/2002 6 ir 10 straipsnių 2 dalyje nenurodyta teorinė „informuoto vartotojo“ sąvoka siekiant įvertinti „dizainerio laisvės mastą kuriant tą dizainą“ ( 72 ) ir kad to paties nefiktyvaus požiūrio reikia laikytis atsižvelgiant į jo 8 straipsnio 1 dalį, nes bylą nagrinėjantis teismas taip pat turi objektyviai įvertinti, kas priskiriama gaminio techninei funkcijai, elementui, kuris negali būti saugomas, ir kur pasireiškė dizainerio, kurio kūrybinis darbas gali būti saugomas, laisvė ( 73 ). Atrodo, kad tokį kazuistinį vertinimą jau yra nesunkiai atlikę nacionaliniai teismai ( 74 ) ir VRDT (dabar – EUIPO) nariai ( 75 ).

61. Be to, jeigu būtų pritarta „objektyvaus stebėtojo“ kriterijui, kiltų daug papildomų sunkumų apibrėžiant šią iš nieko sukurtą kategoriją ir tai, kaip jį reikėtų taikyti, jau nekalbant apie tai, kiek ir kokio lygio žinių toks asmuo turėtų turėti.

62. Teisingumo Teisme keliama antroji problema, susijusi su nustatymu, kokius aspektus reikia nagrinėti atliekant analizę, kurią objektyviai ir kiekvienu konkrečiu atveju turi atlikti teismas, nagrinėjantis Reglamento Nr. 6/2002 8 straipsnio 1 dalimi grindžiamą ginčą.

63. Pritariu daugumos nuomonei, kuri buvo išreikšta Teisingumo Teisme pateiktose pastabose ir pagal kurią bylą nagrinėjantis teismas turi objektyviai, atsižvelgdamas į visas konkrečias kiekvieno atvejo aplinkybes, įvertinti, ar skirtingos gaminio išvaizdos savybės atspindi tik su funkcionalumu susijusius argumentus.

64. Šiuo klausimu, kaip teigia Komisija, minėtas teismas turi atsižvelgti į vertinimo kriterijus, kuriuos Teisingumo Teismas yra pripažinęs prekių ženklų srityje kaip leidžiančius preziumuoti ne vien techninę formos vertę, kaip antai „vidutinio vartotojo suvokimą[ ( 76 )], nagrinėjamos gaminių kategorijos pobūdį, nagrinėjamos formos meninę vertę, nagrinėjamos gaminių kategorijos pobūdį, šios formos specifiškumą, palyginti su kitomis atitinkamoje rinkoje paprastai pateikiamomis formomis, didelį kainos skirtumą, palyginti su panašių gaminių kainomis, arba gamintojo sukurtą reklaminę strategiją, kuria daugiausia pabrėžiamos estetinės nagrinėjamo gaminio savybės“ ( 77 ). Komisijos nuomone, bylą nagrinėjantis teismas taip pat turi atsižvelgti į alternatyvių formų, taip pat tenkinančių atitinkamą techninę funkciją, buvimą, nes šis buvimas iš esmės rodytų, kad dizaineris turi laisvę kurdamas gaminio išvaizdos savybes ir kad ją lemia ne vien funkciniai aspektai.

65. DOCERAM taip pat pateikia nebaigtinį sąrašą kriterijų, kurie galėtų būti reikšmingi, t. y. „aplinkybes, susijusias su kūrimo, reklamos, naudojimo ir kt. procesu“. CeramTec savo ruožtu teigia, kad jos siūlomas (mano nuomone, klaidingai) „informuoto vartotojo“ požiūris ( 78 ) kaip objektyvaus vertinimo kriterijus turėtų būti nustatytas „išsamiai atsižvelgiant į visas reikšmingas konkretaus atvejo aplinkybes“ ( 79 ), be kita ko, į „konkretų gamintojo tikslą kuriant gaminį, jo reklamą, kuria pabrėžiamas gaminio dizainas, galimą dizaino išskirtinumą ar ypatingą žinomumą atitinkamoje visuomenėje, taip pat dizainerio valią kuriant gaminį“ ( 80 ).

66. Šiuo klausimu patikslinu, kad nagrinėjamą vertinimą turi atlikti bylą nagrinėjantis teismas, mano nuomone, atsižvelgdamas ne tik į patį atitinkamą dizainą, bet ir į visas aplinkybes, susijusias su jo išvaizdos savybių pasirinkimu, nepaisant šių elementų tikslo ar pobūdžio ( 81 ), taip pat atsižvelgdamas į galimas šio teismo nurodytas taikyti tyrimo priemones.

67. Manau, negalima atmesti to, kad kriterijai, kurie, mano nuomone, negali būti vieninteliai, leidžiantys nustatyti, kad gaminio išvaizdos savybes nulėmė vien jo techninė funkcija, kaip antai subjektyvus dizainerio ketinimas arba alternatyvių formų buvimas ( 82 ), kaip tai suprantama pagal Reglamento Nr. 6/2002 8 straipsnio 1 dalį, vis dėlto gali būti tarp konkrečių požymių, į kuriuos bylą nagrinėjantys teismai turėtų atsižvelgti siekdami susidaryti savo nuomonę dėl šios nuostatos taikymo.

68. Manau, nebūtina sudaryti net ir nebaigtinio šiuo tikslu reikšmingų kriterijų sąrašo, turint omenyje, kad Sąjungos teisės aktų leidėjas nepasirinko šio būdo, kurio, man atrodo, Teisingumo Teismas taip pat nelaikė naudingu, kalbant apie (taip pat faktinio pobūdžio) vertinimą, kurį reikia atlikti, be kita ko, taikant šio reglamento 4–6 straipsnius.

69. Vis dėlto, kaip ir Graikijos vyriausybė, laikausi nuomonės, kad būtų naudinga primygtinai pabrėžti tai, kad bylą nagrinėjantis teismas prireikus gali atlikti reikalaujamą vertinimą pasitelkdamas nepriklausomą savo paskirtą ekspertą. Šiuo klausimu pažymiu, kad nacionaliniai teismai nebūtinai turi šiuo tikslu būtiną kvalifikaciją (dažnai ji yra labai techninė) ir kad iškilus sudėtingų šio pobūdžio klausimų jiems yra įprasta užsakyti ekspertizę.

70. Taigi manau, kad į antrąjį prejudicinį klausimą reikia atsakyti taip, kad, siekiant įvertinti, ar skirtingos gaminio išvaizdos savybės tenkina tik techninio funkcionalumo motyvus, taikant Reglamento Nr. 6/2002 8 straipsnio 1 dalį, bylą nagrinėjantis teismas turi atlikti objektyvų vertinimą ne persikeldamas į teorinę „objektyvaus stebėtojo“ padėtį, o konkrečiai atsižvelgdamas į visas reikšmingas nagrinėjamo atvejo aplinkybes.

V. Išvada

71. Atsižvelgdamas į tai, kas išdėstyta, siūlau Teisingumo Teismui į Oberlandesgericht Düsseldorf (Diuseldorfo apeliacinis apygardos teismas) pateiktus prejudicinius klausimus atsakyti taip: 1. 2001 m. gruodžio 12 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 6/2002 dėl Bendrijos dizaino 8 straipsnio 1 dalis turi būti aiškinama taip, kad šiuo reglamentu suteikiama apsauga negalima, jei nagrinėjamo gaminio išvaizdos savybės pasirinktos siekiant vienintelio tikslo – kad šis gaminys galėtų atlikti konkrečią techninę funkciją, taigi be jokio jį sukūrusio dizainerio kūrybinio indėlio, o tai, kad yra kitų formų, kurios leidžia gauti tą patį techninį rezultatą, šiuo klausimu savaime nėra lemiama. 2. Siekdamas nustatyti, ar gaminio išvaizdos savybės pasirinktos dėl motyvų, susijusių tik su technine gaminio funkcija, kaip tai suprantama pagal minėtą 8 straipsnio 1 dalį, bylą nagrinėjantis teismas turi priimti objektyvų sprendimą, įgyvendindamas savo diskreciją ir atsižvelgdamas į visas reikšmingas konkretaus atvejo aplinkybes.

( 1 ) Originalo kalba: prancūzų.

( 2 ) OL L 3, 2002, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 13 sk., 27 t., p. 142. Šis reglamentas vėliau buvo keletą kartų keistas, tačiau šie pakeitimai neturėjo įtakos šiai bylai reikšmingoms nuostatoms.

( 3 ) Šio reglamento 19 konstatuojamojoje dalyje nurodyta, kad „Komisijos [Bendrijos] dizainas neturėtų būti patvirtintas, jei dizainas nėra naujas ir jei, palyginti su kitais, jis neturi individualių savybių“.

( 4 ) Pastaroji frazė pavartota prejudiciniame klausime, o pirmoji – sprendimo dėl prašymo priimti prejudicinį sprendimą motyvuose.

( 5 ) Kitaip tariant, kaip nurodo CeramTec, reikia išsiaiškinti, ar taikant minėtą 8 straipsnio 1 dalį privalomai reikalaujama „[pagrindinėje] byloje išsamiai išnagrinėti, ar nėra jokios galimos alternatyvos dizaino srityje, o tiksliau – ar visos įmanomos alternatyvios išvaizdos lemtų kitokią arba prastesnę techninę funkciją, o gal [šioje nuostatoje numatytas] netaikymo pagrindas taikomas ir tuo atveju, jeigu išvaizdą lemia tik būtinybė gauti konkretų techninį sprendimą, todėl estetinio pobūdžio motyvai neturi reikšmės“ (pažymėta mano).

( 6 ) Žr., be kita ko, šios išvados 20 punkte nurodytose išnašose pateiktus šaltinius.

( 7 ) Žr., be kita ko, O. Ruhl „Gemeinschaftsgeschmacksmuster – Kommentar“, Carl Heymanns Verlag, Kelnas, 2 leidimas, 2010, p. 222, 22 punktas. Atrodo, šio požiūrio taip pat laikėsi Vokietijos vyriausybė, perkeldama į nacionalinę teisę analogišką 8 straipsnio 1 daliai Sąjungos teisės nuostatą (žr. U. Koschtial „Design law: individual character, visibility and functionality“, International Review of Intellectual Property and Competition Law, 2005, Nr. 3, p. 308).

( 8 ) Žr. D. Kaesmacher ir L. Duez „Le nouveau règlement (CE) no 6/2002 sur les dessins ou modèles communautaires“, J.T.D.E., 2002, Nr. 92, p. 186, 15 punktas; C.‑H. Massa ir A. Strowel „Community Design: Cinderella Revamped“, E.I.P.R., 2003, t. 25 (2), p. 72, ir F. De Visscher „La protection des dessins et modèles“, Guide juridique de l’entreprise, Kluwer, Briuselis, 2 leidimas, 2005, 370 punktas, kuriame nurodyta, kad formų daugeto kriterijus buvo taikomas pagal panašią anksčiau Beniliukso sistemoje egzistavusią teisės normą [(žr. Tipinio Beniliukso įstatymo dėl dizaino, paskutinį kartą iš dalies pakeisto 2002 m. birželio 20 d., 2 straipsnio 1 dalies a punktą)].

( 9 ) Žr., be kita ko, J. Passa „Droit de la propriété industrielle, Tome 1: Marques et autres signes distinctifs, dessins et modèles“, L.G.D.J., Paryžius, 2 leidimas, 2009, 708–712 punktai, ir N. Binctin „Droit de la propriété intellectuelle – Droit d’auteur, brevet, droits voisins, marque, dessins et modèles“, L.G.D.J., Paryžius, 2 leidimas, 2012, 296 punktas.

( 10 ) Cituojami Vokietijoje priimti du sprendimai („OLG Düsseldorf, GRUR‑RR 2012, 200 (205) – Tablet‑PC; LG Düsseldorf, Beck RS 2015, 05506“) ir Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) [(Apeliacinis teismas (Anglija ir Velsas) (Civilinių bylų skyrius), Jungtinė Karalystė)] sprendimo Landor & Hawa International Ltd / Azure Designs Ltd [2006] EWCA Civ 1285, 30 ir paskesni punktai. Pažymiu, kad ši teorija taip pat pripažįstama Ispanijoje [(žr., be kita ko, 2012 m. lapkričio 28 d.Juzgado de lo Mercantil no 2 de Alicante (Alikantės komercinių bylų teismas Nr. 2, Ispanija) sprendimą Jose Antonioy Hostel Drap SL / Napkings SL, 2 teisinis pagrindas)].

( 11 ) Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas cituoja, be kita ko, 2007 m. balandžio 3 d. VRDT anuliavimo skyriaus sprendimo Nr. ICD 3150 Lindner Recyclingtech / Franssons Verkstäder 20 punktą. Patikslinu, kad šis sprendimas apeliacinėje instancijoje buvo pakeistas šios išvados 13 išnašoje nurodytu sprendimu.

( 12 ) Žr., be kita ko, D. Stone „Le droit européen des dessins et modèles a 10 ans“, Magazine de l’OMPI, 2013, Nr. 6, p. 18, ir L. Brancusi „Article 8 CDR“, Community Design Regulation (EC) No 6/2002 – A Commentary, parengė G. N. Hasselblatt, C. H. Beck, Miunchenas, 2015, p. 137 ir paskesni, 34–48 punktai.

( 13 ) T. y. nuo 2009 m. spalio 22 d. VRDT trečiosios apeliacinės kolegijos sprendimo byloje R 690/2007‑3 Lindner Recyclingtech / Franssons Verkstäder, vad. „Chaff cutters“. Pažymiu, kad šis sprendimas buvo apskųstas apeliacine ir kasacine tvarka, ir nei Bendrasis Teismas, nei Teisingumo Teismas nepriėmė sprendimo dėl minėto 8 straipsnio taikymo iš esmės [(žr. 2010 m. gegužės 10 d. Nutartį Franssons Verkstäder / VRDT – Lindner Recyclingtech (Šiaudų smulkintuvai), T‑98/10, nepaskelbta Rink., EU:T:2010:180, ir 2010 m. rugsėjo 9 d. Sprendimą Franssons Verkstäder / VRDT ir Lindner Recyclingtech, C‑290/10 P, nepaskelbtas Rink., EU:C:2010:511)].

( 14 ) Žr. minėto VRDT sprendimo byloje R 690/2007‑3 (13 išnaša) 28 ir paskesnius punktus, visų pirma 35 ir 36 punktus. „Alternatyvių formų“ kriterijaus atmetimas aiškiai patvirtintas EUIPO gairėse dėl prašymų pripažinti Bendrijos dizainą negaliojančiu nagrinėjimo, 2017 m. vasario 1 d. redakcija, p. 30, 5.3.3 punktas, kuriame, be kita ko, nurodytas 2016 m. sausio 27 d. VRDT trečiosios apeliacinės tarybos sprendimas sujungtose bylose R 1517/2014‑3 ir R 2114/2014‑3, vad. „Hoses“ (žr. 65 punktą). Šią raidą aprašę T. Barber Giner „Estética y funcionalidad: alcance de la prohibición del diseño funcional en la legislación nacional y comunitaria“, Diario La Ley, Nr. 8422, XXXV metai, 2014 m. lapkričio 17 d., p. 768–770, ir L. Brancusi „Design determined by the product’s technical function: arguments for an autonomous test“, E.I.P.R., 2016, t. 38 (1), p. 25 ir paskesni.

( 15 ) Žr., be kita ko, F. Greffe ir P. Greffe „Traité des dessins et des modèles – France, Union européenne, Suisse, continent américain“, LexisNexis, Paryžius, 9 leid., 2014, 155–186 punktai, ir J. Raynard, E. Py ir P. Tréfigny „Droit de la propriété industrielle“, LexisNexis, Paryžius, 2016, 534–536 punktai.

( 16 ) Jungtinės Karalystės vyriausybė nurodo, kad tokia esama padėtis pozityviosios teisės srityje atitinka minėtą VRDT sprendimą byloje R 690/2007‑3 (13 išnaša), nurodydama High Court of Justice (England & Wales) (Aukštasis teisingumo teismas (Anglija ir Velsas) sprendimą byloje Dyson Ltd / Vax [2010] EWHC 1923 (Pat), 23–31 punktai.

( 17 ) Komisijos nuomone, vis dėlto, be kitų formos estetinės vertės įrodymų, kuriuos turi įvertinti bylą nagrinėjantis teismas, reikėtų atsižvelgti į alternatyvaus dizaino buvimą. Taip pat žr. šios išvados 64 punktą.

( 18 ) Žr., be kita ko, 2017 m. kovo 9 d. Sprendimą Pula Parking (C‑551/15, EU:C:2017:193, 42 punktas) ir 2017 m. rugsėjo 7 d. Sprendimas Schottelius (C‑247/16, EU:C:2017:638, 31 punktas).

( 19 ) Žr. šios išvados 38 ir paskesnius punktus.

( 20 ) Patikslinu, kad nagrinėjamo minėtos 10 konstatuojamosios dalies sakinio pabaigoje esantys žodžiai prancūzų kalba, kuri yra šios išvados originalo kalba, vokiečių kalba (prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo kalba) sudaro antrą sakinį.

( 21 ) Žr. minėto VRDT sprendimo byloje R 690/2007‑3 (13 išnaša) 34 punktą.

( 22 ) Joje „dizainas“ apibrėžiamas kaip „viso gaminio ar jo dalies vaizdas, susidarantis dėl paties gaminio ir (arba) jo ornamentikos, specifinių linijų, kontūrų, spalvų, formos, tekstūros ir (arba) medžiagų savybių“.

( 23 ) Žr. citatą šios išvados 5 punkte.

( 24 ) 12 konstatuojamojoje dalyje nurodyta: „Apsauga neturėtų būti teikiama toms sudėtinėms dalims, kurių nematyti gaminį įprastai naudojant, taip pat toms detalės savybėms, kurių nematyti, kai detalė yra įmontuota.“

( 25 ) Jungtinės Karalystės vyriausybė taip pat vartojo sąvoką „vertė“, turėdama omenyje tai, kad jos nėra Reglamente Nr. 6/2002, siekdama priminti, kaip ir čia, ar dizainas iš tikrųjų yra toks, kad padaro gaminį patrauklų dėl jo išvaizdos.

( 26 ) Šiuo klausimu žr. 2017 m. rugsėjo 21 d. Sprendimą Easy Sanitary Solutions ir EUIPO / Group Nivelles (C‑361/15 P ir C‑405/15 P, EU:C:2017:720, 62 ir paskesni punktai).

( 27 ) Pagal šią 1 dalį „Bendrijos dizaino teikiama apsauga saugo bet kokį dizainą, kuris informuotam vartotojui nesudaro skirtingo bendro įspūdžio“.

( 28 ) Kalbant konkrečiai, techninė funkcija, pavyzdžiui, gali būti skirta didesniam sukibimui, patogumui, komfortui, efektyvumui ar saugumui užtikrinti, priešingai nei ornamentinių, dekoratyvinių, estetinių ar vaizdinių formų kūrimas (žr. D. Cohen „Le droit des dessins et modèles – Droit communautaire, droit international, droit français et autres droits étrangers“, Economica, Paryžius, 2 leidimas, 2004, 65 punktas; F. Greffe ir P. Greffe, op. cit., 15 išnaša, 159 punktas).

( 29 ) Žr. šios išvados 19 punktą.

( 30 ) Dėl tam tikrų ankstesnių nacionalinių tvarkų žr., be kita ko, Mouncif‑Moungache, M., Les dessins et modèles en droit de l’Union européenne, Thèse, Bruylant, Briuselis, 2012, p. 121 ir paskesnis.

( 31 ) 1991 m. birželio mėn. paskelbto darbinio dokumento (III/F/5131/91‑FR), p. 65, 5.4.6 punkte nurodyta: „Jei techninis poveikis gali būti pasiektas tik konkrečia forma, dizainas negali būti saugomas. Tačiau jei kūrėjas gali pasirinkti vieną iš kelių formų, kad išgautų norimą techninį poveikį, nagrinėjamoms savybėms gali būti suteikiama apsauga. Šitaip suprantama išimtis <…> tiksliai atitinka autorių teises reglamentuojančiuose teisės aktuose numatytą idėjos / išraiškos dichotomiją. Iš tikrųjų tai reiškia, kad jeigu kuriant gaminį ir siekiant konkretaus poveikio nėra pasirinkimo, nepasireiškia joks asmens kūrybiškumas, todėl nėra ko saugoti“ (pažymėta mano).

( 32 ) Žr. 1993 m. gruodžio 3 d. pasiūlymą dėl Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos dėl Bendrijos dizaino [COM(93) 342 final, p. 70]. Sąvokos „laisvai pasirinktas“ vartojimą kvestionavo Ekonomikos ir socialinių reikalų komitetas (žr. 1995 m. vasario 22 d. nuomonę, OL C 110, 1995, p. 14, 5.7 punktas).

( 33 ) Aiškinamojo memorandumo [COM(93) 342 final, p. 9] 8.2 punkte nurodyta: „dizainas – tai gaminio išvaizdos savybės, kurias galima suprasti iš pojūčių. Netaikomi jokie estetikos kriterijai. Estetinis ir funkcinis dizainas yra vienodai saugomas. Tačiau savybės, kurios yra būtinos technine[i] gaminio funkcijai pasiekti ir nepaliek[a] jokios laisvės kuriant išgalvotus elementus, nėra saugomos <…>“

( 34 ) Šios nuostatos komentare nurodyta: „reglamente nedaroma skirtumo tarp estetinio ir funkcinio dizaino: ir vienas, ir kitas yra saugomi vienodai. Labai retais atvejais forma seka paskui funkciją ir jokių keitimo galimybių nėra. Kūrėjas šiuo atveju negali teigti, kad rezultatą lėmė jo asmeninis kūrybiškumas. Taigi dizainas neturi jokios individualios savybės ir negali būti saugomas. <…> Taigi pagal šią nuostatą apsauga netaikoma tik jeigu nėra jokios laisvės įterpti laisvai pasirinktų elementų“ [COM(93) 342 final, p. 18].

( 35 ) Be to, minėto pasiūlymo 9 konstatuojamojoje dalyje nurodytas „dizainas, kuris yra sukurtas siekiant išpildyti funkcinį reikalavimą ir kuris nepalieka jo kūrėjui jokios galimybės įterpti kitokių estetinių ar laisvai pasirinktų elementų“ (p. 63), o jo 27 straipsnio 1 dalies komentare nurodytas „atvejis, kai apsauga negali būti suteikiama konkrečioms dizaino savybėms, nes jas lemia vien techninė funkcija, nepaliekanti jokios laisvės sukurti laisvai pasirinktą dizainą“ (p. 27).

( 36 ) Žr. 1999 m. birželio 21 d. iš dalies pakeistą pasiūlymą dėl Tarybos reglamento (EB) dėl Bendrijos dizaino [COM(1999) 310 final], pastabos dėl 9 straipsnio.

( 37 ) 1998 m. spalio 13 d. Europos Parlameno ir Tarybos direktyva (OL L 289, 1998, p. 28; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 13 sk., 21 t., p. 120).

( 38 ) Teisės aktai, kurie galioja tik atitinkamos valstybės narės teritorijoje, priešingai nei Reglamentu Nr. 6/2002 nustatyta sistema (žr. šio reglamento 1–6 konstatuojamąsias dalis).

( 39 ) Šio 1993 m. gruodžio 3 d. pradinio direktyvos pasiūlymo [COM(93) 344 final] 7 straipsnio 1 dalis buvo suformuluota taip: „dizaino įregistravimas nesuteikia teisių, jeigu techninės funkcijos įvykdymas nesuteikia jokios laisvės, susijusios su išgalvotomis gaminių išvaizdos savybėmis“, o pagal jo konstatuojamąsias dalis „konkurencija skatinama tuose sektoriuose, kuriuose dizainui nesuteikiama teisė į apsaugą, pavyzdžiui, todėl, kad dėl gaminio būtinybės atlikti techninę funkciją kūrėjui nesuteikiama jokios laisvės“ (žr. p. 14 ir p. 23).

( 40 ) Žr. 1996 m. vasario 21 d. iš dalies pakeisto direktyvos pasiūlymo [COM(96) 66 final] 7 straipsnio 1 dalies komentarą, kuriame nurodyta, kad „nors į tai, ar dizainas turi estetinį aspektą, neatsižvelgiama nustatant, ar jis atitinka pasiūlyme nustatytas apsaugos sąlygas, kai kas mano, kad yra būtina įterpti nuostatą, kurioje būtų numatyta, kad apsaugos nereikėtų suteikti labai retais atvejais, kai funkcija lemia formą. Komisijos nuomone, reikalingas aiškesnis reglamentavimas, atsižvelgiant, be kita ko, į pasiūlymą iš dalies pakeisti 2 dalį“ (p. 8). Nuo tada minėtoje 7 straipsnio 1 dalyje nurodytos „gaminio išvaizdos savybės, kurias lemia tik jo techninė funkcija“, ir ši formuluotė pakartota Reglamento Nr. 6/2002 8 straipsnio 1 dalyje.

( 41 ) Žr. L. Brancusi „Article 8 CDR“, op. cit., 12 išnaša, p. 140, 47 punktas ir naujausias požiūris, laikomas „lankstesniu“, pateikiamas Komisijos užsakymu parengtame 2016 m. birželio 3 d. tyrime „Legal review on industrial design protection in Europe“, p. 89, 91 ir 92.

( 42 ) Pagal pradinio pasiūlymo [COM(93) 342 final, p. 9] aiškinamojo memorandumo 8.2 punktą „<…> gaminio techninės funkcijos nulemtos savybės <…> nėra saugomos, kad dėl dizaino apsaugos nebūtų monopolizuotos techninės funkcijos“.

( 43 ) Pažymėtina, kad panašaus tikslo siekiama Reglamento Nr. 6/2002 110 straipsnio 1 dalyje nustatyta taisymo sąlyga, kurios pradinėje formuluotėje buvo nurodyti atvejai, kai „išvaizda lemia saugomą dizainą“, tačiau vykstant teisėkūros darbams ji buvo išbraukta. Šiuo klausimu žr. mano išvadą sujungtose bylose Acaciair D’Amato (C‑397/16 ir C‑435/16, EU:C:2017:730, 38 ir paskesni punktai).

( 44 ) Žr. Reglamento Nr. 6/2002 10 konstatuojamosios dalies pirmą sakinį.

( 45 ) Savo pastabose Komisija teisingai pažymi, kad dizaino apsaugos netaikymu išvaizdos savybėms siekiant vienintelio tikslo – įgyvendinti techninį sprendimą užtikrinama laisva tokį techninį sprendimą naudojančių gaminių tiekėjų konkurencija.

( 46 ) Žr. pradinio pasiūlymo aiškinamojo memorandumo 9 skyrių [COM(93) 342 final, p. 10] ir Reglamento Nr. 6/2002 7 konstatuojamąją dalį.

( 47 ) Šių teisės aktų bendras egzistavimas patvirtinamas Reglamento Nr. 6/2002 31 konstatuojamojoje dalyje ir 96 straipsnyje. Taip pat žr. Žaliąją knygą dėl dizaino apsaugos, op. cit., 31 išnaša, p. 65, 5.4.6.1 punktas.

( 48 ) Kaip nurodyta pradinio pasiūlymo [COM(93) 342 final, p. 9] 8.2 punkte, „<…> techninės gaminio funkcijos nulemtos savybės <…> gali būti saugomos patentų arba naudingųjų modelių teisės aktais, jeigu yra įvykdomos tokios apsaugos įgijimo sąlygos“.

( 49 ) Išradimas visų pirma turi būti naujas, išradimo lygio ir turėti pramoninį pritaikomumą pagal 1973 m. spalio 5 d. Miunchene pasirašytos Europos patentų išdavimo konvencijos (toliau – Miuncheno konvencija) 52–57 straipsnius; šios konvencijos tekstas pateikiamas internete adresu http://www.epo.org/law-practice/legal-texts/html/epc/2013/f/ma1.html.

( 50 ) T. y. iš esmės – 20 metų Europos patentui (žr. Miuncheno konvencijos 63 straipsnį) ir iki 25 metų Bendrijos dizainui, kuris yra registruotas (žr. Reglamento Nr. 6/2002 12 straipsnį), kaip yra pagrindinėje byloje nagrinėjamu atveju.

( 51 ) Žr. šios išvados 19 punkto pabaigą.

( 52 ) Taip pat žr. minėtą VRDT sprendimą byloje R 690/2007‑3 (13 išnaša), 28 ir 30 punktai, ir L. Brancusi „Article 8 CDR“, op. cit., 12 išnaša, p. 136 ir 137, 33 punktas.

( 53 ) Pagal Reglamento Nr. 6/2002 5 straipsnio 2 dalį, pagal kurią dizainas laikomas tapačiu jau esamam dizainui, todėl nėra saugomas, jeigu jų savybės skiriasi tik neesminėmis detalėmis.

( 54 ) Žr. šios išvados 59 ir 61 išnašas.

( 55 ) Dėl prekių ženklų suteikiamos apsaugos ir dizaino suteikiamos apsaugos skirtumų, susijusių su atitinkamu jos pobūdžiu, taikymo sritimi ir trukme, žr. generalinio advokato D. Ruiz‑Jarabo Colomer išvadą byloje Philips (C‑299/99, EU:C:2001:52, 36–38 punktai).

( 56 ) Žr. 1988 m. gruodžio 21 d. pirmosios Tarybos direktyvos 89/104/EEB valstybių narių įstatymams, susijusiems su prekių ženklais, suderinti (OL L 40, 1989, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 17 sk., 1 t., p. 92) 3 straipsnio 1 dalies e punktą (dabar – 2008 m. spalio 22 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2008/95/EB valstybių narių įstatymams, susijusiems su prekių ženklais, suderinti (OL L 299, 2008, p. 25) 3 straipsnio 1 dalies e punkto ii papunktis) ir 1993 m. gruodžio 20 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 40/94 dėl Bendrijos prekių ženklo (OL L 11, 1994, p. 1) 7 straipsnio 1 dalies e punkto ii papunktį (dabar – 2009 m. vasario 26 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 207/2009 valstybių narių įstatymams, susijusiems su prekių ženklais, suderinti (OL L 78, 2009, p. 1) 7 straipsnio 1 dalies e punkto ii papunktis).

( 57 ) Minėtose nuostatose dėl prekių ženklų teisės (žr. 56 išnašą) nurodytos ne „savybės <…>, kurias lemia tik [gaminio] techninė funkcija“, bet „[gaminio] forma, būtin[a] techniniam rezultatui gauti“. Generalinis advokatas D. Ruiz‑Jarabo Colomer laikėsi nuomonės, kad šis skirtumas visai nėra savavališkas ir kad dėl jo „funkcionalumo“ lygis turi būti didesnis tam, kad būtų galima nustatyti netaikymo pagrindą dizaino srityje, ir šiuo klausimu savybė, į kurią reikia atsižvelgti, turi būti ne tik būtina, bet ir neišvengiama tiksliam techniniam rezultatui gauti, nes funkcija lemia formą. Jo nuomone, tai reiškia, kad funkcinis dizainas vis dėlto gali būti vertas apsaugos, jeigu būtų įrodyta, kad ta pati techninė funkcija gali būti gauta panaudojus kitokią formą (žr. jo išvados byloje Philips, C‑299/99, EU:C:2001:52, 34 punktą). Nepritariu šiai nuomonei, patikslinus, kad ji buvo pateikta obiter dictum aplinkybėmis (žr. 13 išnašoje minėto VRDT sprendimo byloje R 690/2007‑3 28 punktą) ir kad Teisingumo Teismas 2002 m. birželio 18 d. Sprendime Philips (C‑299/99, EU:C:2002:377) nepareiškė savo pozicijos dizaino klausimu.

( 58 ) Reglamentas Nr. 40/94 dėl Bendrijos prekių ženklo yra „paveldas“, į kurį Reglamento Nr. 6/2002 autoriai atsižvelgė kaip į pastarojo reglamento rengimo pagrindą (žr. M. Hiance „Le projet de règlement communautaire sur les dessins et modèles: les enjeux“, Revue internationale de la propriété industrielle et artistique, 2000, Nr. 201, p. 100).

( 59 ) Dėl Direktyvos 2008/95 3 straipsnio 1 dalies e punkto žr. 2015 m. rugsėjo 16 d. Sprendimą Société des Produits Nestlé (C‑215/14, EU:C:2015:604, 44, 45 ir 55 punktai), taip pat dėl Reglamento Nr. 40/94 7 straipsnio 1 dalies e punkto žr. 2016 m. lapkričio 10 d. Sprendimą Simba Toys / EUIPO (C‑30/15 P, EU:C:2016:849, 39 ir 53 punktai).

( 60 ) Žr. šios išvados 38 ir paskesnius punktus.

( 61 ) Dėl Direktyvos 89/104 3 straipsnio 1 dalies e punkto antros įtraukos žr. 2002 m. birželio 18 d. Sprendimą Philips (C‑299/99, EU:C:2002:377, 81–84 punktai); dėl Direktyvos 2008/95 3 straipsnio 1 dalies e punkto žr. 2015 m. rugsėjo 16 d. Sprendimą Société des Produits Nestlé (C‑215/14, EU:C:2015:604, 56 punktas), o dėl Reglamento Nr. 40/94 7 straipsnio 1 dalies e punkto ii papunkčio žr. 2010 m. rugsėjo 14 d. Sprendimą Lego Juris / OHMI (C‑48/09 P, EU:C:2010:516, 53–58 punktus).

( 62 ) Pagal analogiją taikant Teisingumo Teismo poziciją prekių ženklų srityje žr., be kita ko, F. Greffe ir P. Greffe, op. cit., 15 išnaša, 182 ir 183 punktai, taip pat J. Raynard, E. Py ir P. Tréfigny, op. cit., 15 išnaša, 536 punktas.

( 63 ) Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas pažymi, kad šio požiūrio laikėsi VRDT minėtoje byloje R 690/2007‑3 (13 išnaša).

( 64 ) Visų pirma minėto (13 išnaša) VRDT sprendimo byloje R 690/2007‑3 36 punkte nurodytas „reasonable observer“ („protingas stebėtojas“) požiūris.

( 65 ) CeramTec nurodo sąvokas „relevant observer“ („atitinkamas stebėtojas“) ir „reasonable observer persona“ („protingas stebėtojas“), kurios atitinkamai vartojamos L. Brancusi „Article 8 CDR“, op. cit., 12 išnaša, p. 139, 41 punktas, ir Komisijos užsakymu atliktame tyrime, op. cit., 41 išnaša, p. 90.

( 66 ) 6 ir 10 straipsniai, atitinkamai susiję su „individualia savybe“, kurią turi turėti atitinkamas dizainas (kaip ir 14 konstatuojamoji dalis) ir Reglamentu Nr. 6/2002 suteikiamos „apsaugos apimtimi“.

( 67 ) Sąvoka „informuotas vartotojas“ yra „tarpinė sąvoka tarp prekių ženklų srityje taikomos paprasto vartotojo, iš kurio nereikalaujama, kad jis turėtų kokių nors specialių žinių, ir kuris paprastai tiesiogiai nelygina prekių ženklų, dėl kurių kyla ginčas, sąvokos, ir specialisto – eksperto, [ši sąvoka taikoma patentų srityje], turinčio išsamių techninių žinių. [Ją] galima suprasti kaip apibrėžiančią ne vidutiniškai dėmesingą, bet dėl turimos asmeninės patirties arba dėl gerų aptariamo sektoriaus žinių ypač pastabų vartotoją“ (pažymėta mano) (žr., be kita ko, 2011 m. spalio 20 d. Sprendimo PepsiCo / Grupo Promer Mon Graphic, C‑281/10 P, EU:C:2011:679, 53 ir 59 punktus ir 2017 m. rugsėjo 21 d. Sprendimo Easy Sanitary Solutions ir EUIPO / Group Nivelles, C‑361/15 P ir C‑405/15 P, EU:C:2017:720, 124 ir 125 punktus).

( 68 ) Žr., be kita ko, 2010 m. birželio 22 d. Bendrojo Teismo sprendimą Shenzhen Taiden / OHMI – Bosch Security Systems (Équipement de communication) (T‑153/08, EU:T:2010:248, 47 ir 48 punktai); 2013 m. lapkričio 21 d. Sprendimą El Hogar Perfecto del Siglo XXI / OHMI – Wenf International Advisers (Atidarytuvai) (T‑337/12, EU:T:2013:601, 25 punktas) ir 2014 m. kovo 12 d. Sprendimą Tubes Radiatori / OHMI – Antrax It (Radiatoriai) (T‑315/12, nepaskelbtas Rink., EU:T:2014:115, 61 punktas). Manau, ši pakartotinė Bendrojo Teismo analizė yra pagrįsta.

( 69 ) Šiuo klausimu žr., be kita ko, pradiniame reglamento pasiūlyme pateiktą 6 straipsnio 1 dalies komentarą [COM(93) 342 final, p. 15].

( 70 ) Kaip nurodo DOCERAM, toks pirkėjas dažnai turi mažiau profesinių žinių, susijusių su technine sritimi, kuriai priklauso gaminys, nei, pavyzdžiui, dizaineris ar gamintojas, todėl techninės kai kurių išvaizdos savybių funkcijos būtų klaidingai laikomos estetinėmis savybėmis.

( 71 ) Šiuo klausimu ji nurodo 2014 m. rugsėjo 18 d. Sprendimo Hauck (C‑205/13, EU:C:2014:2233) 33–35 punktus, susijusius su Direktyvos 89/104 3 straipsnio 1 dalies e punktu. Komisijos teigimu, kadangi šios nuostatos tikslas yra panašus į Reglamento Nr. 6/2002 8 straipsnio 1 dalimi siekiamą tikslą, tai ir pastarosios nuostatos kontekste logiška būtų taikyti panašius kriterijus vertinant gaminio išvaizdos kūrimą ne vien pagal techninius suvaržymus. Šiuo klausimu taip pat žr. šios išvados 43 ir paskesnius punktus.

( 72 ) Nors atitinkamai minėtų 6 ir 10 straipsnių 1 ir 2 dalyse nurodytos sąlygos yra papildomos, kaip nurodyta šio reglamento 14 konstatuojamojoje dalyje. Iš tiesų konkrečiai vertinant nagrinėjamų dizainų sukeliamą bendrą įspūdį informuotam vartotojui reikia atsižvelgti į dizainerio laisvės mastą kuriant ginčijamą dizainą, turint omenyje tai, kad kuo ši laisvė labiau ribota, tuo mažesnių nagrinėjamų dizainų skirtumų gali pakakti norint informuotam vartotojui sukelti skirtingą bendrą įspūdį [(žr., be kita ko, 2010 m. kovo 18 d. Sprendimą Grupo Promer Mon Graphic / VRDT – PepsiCo (Apvalios formos reklaminio gaminio vaizdavimas), T‑9/07, EU:T:2010:96, 72 ir paskesni punktai, ir 2017 m. liepos 5 d. Sprendimą Gamet / EUIPO – Metal‑Bud II Robert Gubała (Durų rankena), T‑306/16, nepaskelbtas Rink., EU:T:2017:466, 43 ir paskesni punktai)].

( 73 ) Pažymėtina, jog pradiniame reglamento pasiūlyme [(COM(93) 342 final, p. 19)] Komisija nurodė, kad 2 dalies (dabar – Reglamento Nr. 6/2002 10 straipsnio 2 dalis) „tikslas buvo pateikti teismams gaires nagrinėjant ieškinius dėl pažeidimo“ (pažymėta mano). Ji pridūrė, kad „išskirtinai funkciniai dizainai, kuriuos kurdamas dizaineris turi laikytis tikslių parametrų, tikriausiai turi daugiau panašumų nei dizainai, kuriuos kurdamas dizaineris yra visiškai laisvas. Todėl šioje 2 dalyje įtvirtintas principas, pagal kurį vertinant vieno ir kito anksčiau buvusio dizaino panašumą reikia atsižvelgti į dizainerio turimą laisvę“ (pažymėta mano).

( 74 ) Jungtinės Karalystės vyriausybė šiuo klausimu cituoja Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) [(Apeliacinis teismas (Anglija ir Velsas) (Civilinių bylų skyrius)] sprendimo Dyson Ltd / Vax [2011] EWCA Civ 1206, 36 punktą.

( 75 ) Pavyzdžiui, žr. VRDT anuliavimo skyriaus atliktą analizę 2014 m. kovo 17 d. sprendimo byloje Nr. ICD 8674 Extruplast / PVG Energy BV, 17 punkte: „dizaineris žino, kad laisvės mastą kuriant kanistrų dizainą riboja įvairiausi suvaržymai, susiję su kanistro paskirtimi, t. y. nagrinėjamu atveju laikyti, transportuoti ir saugoti skysčius. <…> Šiuo atveju pasirinktas kryžius su suapvalintomis spiralėmis kraštuose, jo kraštų plotis, išdėstymas viršuje ir apačioje, platūs grioveliai jam paimti, rėmelių išdėstymas, jų forma ir dydis ar apipavidalinimas, raižiniai ir jų skaičius suteikia [nagrinėjamam Bendrijos dizainui] ne tik ypatingą estetiką, bet ir labiau norimą išvaizdą, kurią lemia ne vien jų techninė funkcija.“

( 76 ) Nors vien šis kriterijus nėra lemiamas (žr. šios išvados 59 punktą).

( 77 ) Šiuo klausimu Komisija nurodo 2014 m. rugsėjo 18 d. Sprendimo Hauck (C‑205/13, EU:C:2014:2233) 34 ir 35 punktus. Taip pat žr. šios išvados 71 išnašą.

( 78 ) Žr. šios išvados 57 ir paskesnius punktus.

( 79 ) Šiuo klausimu CeramTec nurodo, be kita ko, O. Ruhl „Gemeinschaftsgeschmacksmuster – Kommentar“, op. cit., 7 išnaša, 10 punktas.

( 80 ) Graikijos ir Jungtinės Karalystės vyriausybės savo ruožtu nepateikė tokių vertinimo kriterijų sąrašų.

( 81 ) Patikslinus, jog pareiga įrodyti, kad Reglamento Nr. 6/2002 8 straipsnio 1 dalies sąlygos konkrečiu atveju yra įvykdytos, logiškai tenka šaliai, kuri ketina remtis šioje nuostatoje numatyta išimtimi.

( 82 ) Kadangi nė vienas iš šių kriterijų nėra savaime lemiamas dėl atitinkamai šios išvados 53 punkte ir 23 ir paskesniuose punktuose nurodytų priežasčių.