Sprendžiant dėl laikinųjų apsaugos priemonių taikymo turtinio pobūdžio žala negali, išskyrus išskirtines aplinkybes, būti laikoma nepataisoma, nes paprastai pinigine kompensacija gali būti atkurta žalą patyrusio asmens padėtis, buvusi prieš atsirandant žalai. Tokia žala gali būti, be kita ko, atlyginta pareiškiant ieškinį dėl žalos atlyginimo pagal SESV 268 ir 340 straipsnius. Tačiau, kalbant apie prašymą taikyti laikinąsias apsaugos, pateiktą dėl Sąjungos institucijos ar kitos įstaigos sprendimo skirti sutartį, pažymėtina, kad teismų praktikos, net ir nusistovėjusios, dėl kurios konkurso dalyviui, kurio pasiūlymas atmestas, tampa praktiškai neįmanoma pasiekti, kad būtų sustabdytas minėto sprendimo vykdymas, nes žala, kurią jis gali patirti, yra finansinė žala, todėl nėra nepataisoma, taikymas be išlygų yra nesuderinamas su veiksmingos laikinos apsaugos, kuri turi būti užtikrinama viešųjų pirkimų srityje, reikalavimais, įtvirtintais Direktyvos 89/665 dėl įstatymų ir kitų teisės aktų, susijusių su peržiūros procedūrų taikymu sudarant viešojo prekių pirkimo ir viešojo darbų pirkimo sutartis, derinimo nuostatose.

Bendrasis Sąjungos teisės principas gali būti sukonkretintas direktyvoje. Šiuo klausimu pažymėtina, jog kadangi Sąjungos teismas atsižvelgia į šios direktyvos nuostatas, kuriose sukonkretintas toks principas, jis vis dėlto negali nekreipti dėmesio į šių nuostatų turinį, nepaisydamas to, kad jos savaime nėra taikomos nagrinėjamu atveju. Kalbant konkrečiau, kadangi iš tokios direktyvos nuostatų matyti, kad Sąjungos teisės aktų leidėjas norėjo nustatyti įvairių egzistuojančių interesų pusiausvyrą, Sąjungos teismas, taikydamas taip sukonkretintą bendrąjį principą, turi atsižvelgti į šią pusiausvyrą.

Nagrinėjant prašymą taikyti laikinąsias apsaugos priemones, kuriuo siekiama, kad būtų sustabdytas sprendimo skirti viešojo pirkimo sutartį vykdymas, atsižvelgiant į veiksmingos apsaugos, kuri turi būti užtikrinama viešųjų pirkimų srityje, reikalavimus, reikia konstatuoti, jog kai konkurso dalyviui, kurio pasiūlymas atmestas, pavyksta įrodyti, kad egzistuoja labai rimtas fumus boni juris, iš jo negalima reikalauti įrodyti, kad jo prašymo taikyti laikinąsias apsaugos priemones atmetimas galėtų jam padaryti nepataisomą žalą, nes priešingu atveju būtų padaryta didelė ir nepagrįsta žala veiksmingai teisminei apsaugai, kuria jis naudojasi pagal Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 47 straipsnį.

Tačiau šis vertinant skubos egzistavimą taikomų sąlygų sušvelninimas, pateisinamas teise į veiksmingą teisminę gynybą, taikomas tik ikisutartiniu etapu, jeigu paisoma Direktyvoje 89/665 dėl įstatymų ir kitų teisės aktų, susijusių su peržiūros procedūrų taikymu sudarant viešojo prekių pirkimo ir viešojo darbų pirkimo sutartis, derinimo ir Reglamento Nr. 1268/2012 dėl Reglamento Nr. 966/2012 taikymo taisyklių 171straipsnio 1 dalyje numatyto 10 dienų atidėjimo laikotarpio. Kadangi perkančioji organizacija sudarė sutartį su konkurso laimėtoju pasibaigus šiam laikotarpiui ir prieš pateikiant prašymą taikyti laikinąsias apsaugos priemones, toks sušvelninimas yra nebepateisinamas.

Be to, negalima konstatuoti, kitaip būtų pažeistas teisės į veiksmingą teisminę gynybą principas, kad 10 dienų atidėjimo laikotarpio paisyta esant tokioms aplinkybėms, kai galimybė pateikti prašymą taikyti laikinąsias apsaugos priemones prieš sudarant sutartį nebuvo veiksminga dėl to, kad šiuo laikotarpiu konkurso dalyvis, kurio pasiūlymas atmestas, neturėjo pakankamai duomenų, kad galėtų pateikti tokį prašymą. Atsižvelgiant į teisinio saugumo principo reikalavimus, ši visiškai mechaninio 10 dienų atidėjimo laikotarpio taikymo išimtis vis dėlto turi būti suteikta tik išimtiniais atvejais, kai konkurso dalyvis, kurio pasiūlymas atmestas, neturėjo jokio pagrindo manyti, kad sprendimas skirti sutartį buvo neteisėtas prieš sudarant sutartį su konkurso laimėtoju.

(žr. 41, 42, 48, 49 punktus)