GENERALINIO ADVOKATO

MACIEJ SZPUNAR IŠVADA,

pateikta 2018 m. birželio 26 d. ( 1 )

Byla C‑419/17 P

Deza a.s.

prieš

Europos cheminių medžiagų agentūrą

„Apeliacinis skundas – Cheminių medžiagų, kurioms reikalinga autorizacija, sąrašo sudarymas – Įtraukimas į cheminių medžiagų sąrašą, kuriame esančios medžiagos galiausiai bus įtrauktos į XIV priedą – Įrašo apie cheminės medžiagos bis(2-etilheksil)ftalato (DEHP) įtraukimą atnaujinimas – Tariamos klaidos aiškinant ir taikant Reglamentą (EB) Nr. 1907/2006 ir teisinio saugumo principą“

I. Įžanga

1. Savo apeliaciniu skundu Deza a.s. prašo panaikinti 2017 m. gegužės 11 d. Europos Sąjungos Bendrojo Teismo sprendimą Deza / ECHA ( 2 ), kuriuo šis teismas atmetė jos ieškinį, pareikštą dėl 2014 m. gruodžio 12 d. Europos cheminių medžiagų agentūros (ECHA) sprendimo ED/108/2014 panaikinimo; ECHA sprendimu buvo atnaujintas ir papildytas jau padarytas įrašas apie cheminės medžiagos įtraukimą į cheminių medžiagų sąrašą, kuriame esančios medžiagos galiausiai bus įtrauktos į Reglamento (EB) Nr. 1907/2006 ( 3 ) XIV priedą, o ši cheminė medžiaga buvo nustatyta kaip turinti endokrininę sistemą ardančių savybių, kaip tai suprantama pagal šio reglamento 57 straipsnio f punktą (toliau – ginčijamas sprendimas).

2. Atsižvelgiant į Teisingumo Teismo prašymą, šioje išvadoje bus nagrinėjamas tik pirmasis apeliacinio skundo pagrindas. Šis apeliacinio skundo pagrindas grindžiamas tuo, kad Bendrasis Teismas klaidingai aiškino ir taikė REACH reglamentą, kai nusprendė, kad kaltinimas, kuris nurodytas ieškinyje ginčijant ECHA sprendimą ir kuriuo apeliantė teigė, kad šis sprendimas buvo priimtas ultra vires, yra nepagrįstas.

3. Apeliacinio skundo pirmojo pagrindo pirma dalis iš esmės susijusi su REACH reglamento 57 straipsnio aiškinimu ir suteikia Teisingumo Teismui galimybę išplėtoti su šia nuostata susijusią jurisprudenciją, suformuotą, be kita ko, sprendimuose Polynt / ECHA ( 4 ) ir Hitachi Chemical Europe ir Polynt / ECHA ( 5 ). Šio pagrindo antra ir trečia dalys susijusios su procedūriniais aspektais dėl cheminės medžiagos įtraukimo į kandidatinį cheminių medžiagų sąrašą, kuriame esančios medžiagos galiausiai bus įtrauktos į REACH reglamento XIV priedą (toliau – kandidatinis cheminių medžiagų sąrašas) – šiame priede išvardytos cheminės medžiagos, kurioms taikoma autorizacijos procedūra.

II. Teisinis pagrindas

4. REACH reglamento VII antraštinė dalis apima šio reglamento 55–66 straipsnius ir ja reglamentuojama autorizacijos procedūra.

5. Remiantis REACH reglamento 56 straipsnyje „Bendrosios nuostatos“ įtvirtintais principais, gamintojas, importuotojas ar tolesnis naudotojas nepatiekia rinkai naudoti skirtos cheminės medžiagos arba pats jos nenaudoja, jei ši cheminė medžiaga įtraukta į XIV priedą, išskyrus šioje nuostatoje numatytus atvejus.

6. REACH reglamento 57 straipsnio „Į XIV priedą įtrauktinos cheminės medžiagos“ c ir f punktuose nustatyta: „58 straipsnyje nustatyta tvarka į XIV priedą gali būti įtrauktos šios cheminės medžiagos: <…> c) 1 arba 2 kategorijos toksiškų reprodukcijai medžiagų klasifikavimo kriterijus atitinkančios cheminės medžiagos pagal Direktyvą 67/548/EEB; <…> f) 59 straipsnyje nustatyta tvarka kiekvienu konkrečiu atveju atskirai nustatytos cheminės medžiagos, trikdančios endokrininę sistemą arba pasižyminčios patvariomis, bioakumuliacinėmis ar toksiškomis savybėmis arba labai patvariomis ir didelės bioakumuliacijos savybėmis, neatitinkančios d arba e punktų kriterijų, kurios, kaip įrodyta moksliniais tyrimais, gali sukelti rimtą poveikį žmonių sveikatai ar aplinkai, prilygstantį a–e punktuose išvardytų cheminių medžiagų poveikiui [ir kurios kelia tokio pat masto susirūpinimą, kaip ir a–e punktuose išvardytų cheminių medžiagų naudojimas].“

7. REACH reglamento 59 straipsnyje „57 straipsnyje nurodytų cheminių medžiagų nustatymas“ nustatyta: „1. Siekiant nustatyti 57 straipsnyje nurodytus kriterijus atitinkančias chemines medžiagas ir sudaryti šių pasiūlytų cheminių medžiagų sąrašą, kuriame esančios cheminės medžiagos galiausiai bus įtrauktos į XIV priedą, taikoma šio straipsnio 2–10 dalyse išdėstyta tvarka. <…> 2. [Europos] Komisija gali paprašyti [ECHA] pagal atitinkamus XV priedo skirsnius parengti dokumentaciją apie chemines medžiagas, kurios, jos manymu, atitinka 57 straipsnyje nurodytus kriterijus. <…> 3. Valstybė narė, laikydamasi XV priedo, gali parengti dokumentaciją apie chemines medžiagas, kurios, jos manymu, atitinka 57 straipsnyje nurodytus kriterijus, ir perduoti jį [ją] [ECHA]. <…> <…> 5. Per 60 dienų nuo dokumentacijos išplatinimo kitos valstybės narės arba [ECHA] pagal 57 straipsnyje nurodytus kriterijus gali pareikšti pastabas dėl cheminės medžiagos nustatymo [ECHA] pateiktoje dokumentacijoje. 6. Jei [ECHA] negauna arba nepateikia jokių pastabų, šią cheminę medžiagą ji įtraukia į 1 dalyje nurodytą sąrašą. <…> 7. Kai pastabų pateikiama arba gaunama, [ECHA] per 15 dienų nuo 5 dalyje nurodyto 60 dienų laikotarpio pabaigos [<…>] perduoda dokumentaciją Valstybių narių komitetui. 8. Jei per 30 dienų nuo dokumentacijos perdavimo Valstybių narių komitetas vieningai sutaria dėl cheminės medžiagos nustatymo, šią cheminę medžiagą [ECHA] įtraukia į 1 dalyje nurodytą sąrašą. <…> 9. Jei Valstybių narių komitetui nepavyksta vieningai susitarti, Komisija per tris mėnesius nuo Valstybių narių komiteto nuomonės gavimo parengia pasiūlymo dėl cheminės medžiagos nustatymo projektą. Galutinis sprendimas dėl cheminės medžiagos nustatymo priimamas 133 straipsnio 3 dalyje nustatyta tvarka. 10. Priėmus sprendimą dėl cheminės medžiagos įtraukimo į sąrašą, [ECHA] savo tinklavietėje nedelsdama paskelbia ir atnaujina 1 dalyje nurodytą sąrašą.“

III. Ginčo aplinkybės ir ginčijamas sprendimas

8. Apeliantė, pagal Čekijos teisę įsteigta akcinė bendrovė, gamina, parduoda ir naudoja cheminę medžiagą bis(2‑etilheksil)ftalatą (DEHP).

9. 2008 m. spalio 28 d. sprendimu ECHA vykdomasis direktorius įtraukė DEHP į kandidatinį cheminių medžiagų sąrašą, nes DEHP buvo nustatyta kaip toksiška reprodukcijai medžiaga, kaip tai suprantama pagal REACH reglamento 57 straipsnio c punktą.

10. Vėliau Reglamentu (ES) Nr. 143/2011 ( 6 ) Komisija įtraukė DEHP į REACH reglamento XIV priedą.

11. 2014 m. rugpjūčio 26 d. Danijos Karalystė pateikė keturias šio reglamento XV priedo reikalavimus atitinkančias dokumentų bylas ir pasiūlė, kad DEHP ir trys kitos cheminės medžiagos būtų nustatytos kaip endokrininę sistemą ardančios medžiagos, kurios, kaip įrodyta moksliniais tyrimais, gali sukelti rimtą poveikį žmonių sveikatai ar aplinkai, kaip tai suprantama pagal REACH reglamento 57 straipsnio f punktą, ir kad kandidatinis cheminių medžiagų sąrašas būtų atitinkamai papildytas (toliau – pradinis Danijos Karalystės pasiūlymas).

12. Pradinis Danijos Karalystės pasiūlymas pagal REACH reglamento 59 straipsnio 4 ir 5 dalių reikalavimus buvo perduotas susipažinti suinteresuotosioms šalims. Šiame etape paaiškėjo, kad keli valstybių narių atstovai prieštarauja pradiniam Danijos Karalystės pasiūlymui, todėl jam nebus pritarta vienbalsiai.

13. Tuomet Danijos Karalystė suskirstė savo pradinį pasiūlymą į aštuonias dalis, t. y. į keturias dalis, skirtas nustatyti, kad šios keturios cheminės medžiagos yra endokrininę sistemą ardančios medžiagos, galinčios daryti rimtą poveikį žmonių sveikatai, kaip tai suprantama pagal REACH reglamento 57 straipsnio f punktą, ir į keturias dalis, skirtas nustatyti, kad šios keturios cheminės medžiagos yra endokrininę sistemą ardančios medžiagos, galinčios daryti rimtą poveikį aplinkai, kaip tai suprantama pagal tą pačią nuostatą.

14. Vėliau Danijos Karalystės atsiėmė savo pasiūlymą, kiek jis buvo susijęs su kitų cheminių medžiagų nei DEHP įtraukimu į kandidatinį cheminių medžiagų sąrašą motyvuojant tuo, kad tai yra endokrininę sistemą ardančios medžiagos, galinčios daryti neigiamą poveikį aplinkai, kaip tai suprantama pagal REACH reglamento 57 straipsnio f dalį.

15. Galiausiai, Valstybių narių komiteto nariai neprieštaravo tik tam, kad DEHP būtų nustatyta kaip endokrininę sistemą ardanti medžiaga, galinti daryti rimtą poveikį aplinkai.

16. 2014 m. gruodžio 12 d. ECHA vykdomasis direktorius priėmė ginčijamą sprendimą, kuriuo jau padarytas įrašas apie medžiagos DEHP įtraukimą į kandidatinį cheminių medžiagų sąrašą buvo atnaujintas ir papildytas taip, jog ši cheminė medžiaga buvo nustatyta kaip medžiaga, turinti endokrininę sistemą ardančių savybių ir galinti, kaip įrodyta moksliniais tyrimais, sukelti rimtą poveikį aplinkai, kaip tai suprantama pagal REACH reglamento 57 straipsnio f punktą.

IV. Procesas Bendrajame Teisme ir skundžiamas sprendimas

17. Savo ieškiniu apeliantė prašė panaikinti ginčijamą sprendimą, kiek juo buvo atnaujintas ir papildytas jau padarytas įrašas apie medžiagos DEHP įtraukimą į kandidatinį cheminių medžiagų sąrašą siekiant prireikus ją įtraukti į REACH reglamento XIV priedą.

18. Savo pirmuoju ieškinio pagrindu apeliantė teigė, kad ECHA priėmė ginčijamą sprendimą ultra vires. Konkrečiau kalbant, apeliantė nurodė, kad, pirma, REACH reglamente nėra nuostatos, suteikiančios ECHA teisę atnaujinti padarytą įrašą apie cheminės medžiagos įtraukimą į kandidatinį cheminių medžiagų sąrašą, antra, buvo pažeistos procedūrinės taisyklės, įtvirtintos šio reglamento 59 straipsnyje, ir, trečia, nebuvo laikomasi specialių procedūrų nustatant chemines medžiagas kaip endokrininę sistemą ardančias medžiagas, keliančias labai didelį susirūpinimą, kaip tai suprantama pagal REACH reglamento 57 straipsnio f punktą.

19. Skundžiamu sprendimu Bendrasis Teismas atmetė ieškinį, pareikštą dėl ginčijamo sprendimo.

V. Procesas Teisingumo Teisme ir šalių reikalavimai

20. 2017 m. liepos 11 d. Teisingumo Teismo kanceliarija gavo šį apeliantės apeliacinį skundą.

21. Apeliantė prašo Teisingumo Teismo panaikinti visą skundžiamą sprendimą, panaikinti ginčijamą sprendimą ir priteisti iš ECHA bylinėjimosi išlaidas.

22. ECHA prašo Teisingumo Teismo atmesti apeliacinį skundą ir priteisti iš apeliantės bylinėjimosi išlaidas.

23. Danijos Karalystė ir Švedijos Karalystė palaiko ECHA reikalavimus.

VI. Analizė

24. Pirmąjį apeliacinio skundo pagrindą sudaro trys dalys, kuriomis iš esmės pakartojami pirmojo pagrindo, nurodyto pagrindžiant ieškinį dėl ginčijamo sprendimo, elementai, priminti šios išvados 18 punkte. Šios trys dalys susijusios su REACH reglamento 59 straipsnyje numatyta procedūra dėl cheminių medžiagų kaip labai didelį susirūpinimą keliančių medžiagų nustatymo, kuri vykdoma siekiant prireikus įtraukti minėtas medžiagas į šio reglamento XIV priedą.

25. Todėl iš pradžių pateiksiu pastabas dėl REACH reglamento 59 straipsnyje numatytos nustatymo procedūros, o paskui išnagrinėsiu apeliacinio skundo pirmojo pagrindo tris dalis.

A. Dėl cheminės medžiagos įtraukimo į kandidatinį cheminių medžiagų sąrašą

26. REACH reglamentu įtvirtintos sistemos kontekste autorizacijos procedūra – tai vienas iš cheminių medžiagų reglamentavimo būdų, kuriuo siekiama užtikrinti, kad labai didelį susirūpinimą keliančios medžiagos būtų palaipsniui pakeistos tinkamomis alternatyviomis cheminėmis medžiagomis ar technologijomis, kai tai racionalu ekonominiu ir techniniu požiūriu ( 7 ).

27. Šiuo tikslu REACH reglamento 57 straipsnio a–f punktuose nurodytos cheminėms medžiagoms, kurios laikomos keliančiomis labai didelį susirūpinimą, būdingos savybės, dėl kurių šios medžiagos gali būti įtrauktos į šio reglamento XIV priedą „Autorizuotinų cheminių medžiagų sąrašas“. Be to, kiekviena cheminė medžiaga, įtraukta į REACH reglamento XIV priedą, gali būti naudojama arba pateikta naudoti rinkoje, jeigu Komisija suteikė autorizaciją atitinkamą paraišką pateikusiam asmeniui, kaip numatyta šio reglamento 60–64 straipsniuose.

28. Tačiau ši byla susijusi ne su aktu, kuriuo cheminė medžiaga buvo įtraukta į REACH reglamento XIV priedą, ir ne su sprendimu dėl paraiškos suteikti autorizaciją, o su kandidatiniame cheminių medžiagų sąraše padarytu įrašu apie cheminę medžiagą. Toks įrašas – tai etapas prieš cheminės medžiagos įtraukimą į REACH reglamento XIV priedą.

29. Nustatyti tokias chemines medžiagas iš esmės buvo patikėta ECHA, kuri vykdo šią užduotį laikydamasi REACH reglamento 59 straipsnyje numatytos procedūros.

30. Ši procedūra pradedama, kai valstybė narė arba Komisijos prašymu pati ECHA dėl REACH reglamento 57 straipsnio a–f punktuose nurodytų priežasčių pasiūlo nustatyti cheminę medžiagą kaip labai didelį susirūpinimą keliančią medžiagą. Tokiu atveju valstybė narė arba ECHA privalo parengti dokumentaciją dėl atitinkamos cheminės medžiagos. Valstybės narės ir [ECHA] gali pateikti savo pastabas dėl atitinkamos cheminės medžiagos nustatymo ( 8 ).

31. Jei ECHA negauna arba nepateikia jokių pastabų, ji įtraukia atitinkamą cheminę medžiagą į kandidatinį cheminių medžiagų sąrašą. Priešingu atveju ji perduoda dokumentaciją Valstybių narių komitetui. Jei šis komitetas vieningai sutaria dėl cheminės medžiagos nustatymo, šią medžiagą ECHA įtraukia į kandidatinį cheminių medžiagų sąrašą ( 9 ).

32. Cheminė medžiaga, kurią ECHA dėl REACH reglamento 57 straipsnyje numatytų priežasčių nustatė kaip labai didelį susirūpinimą keliančią medžiagą ir kuri dėl to buvo įtraukta į kandidatinį cheminių medžiagų sąrašą, negali būti (nedelsiant ir automatiškai) įtraukta į šio reglamento XIV priedą. Tačiau tokios cheminės medžiagos nustatymas ir jos įtraukimas į kandidatinį cheminių medžiagų sąrašą iš esmės yra išankstinis etapas prieš ją įtraukiant į REACH reglamento XIV priedą. Taigi, cheminės medžiagos įtraukimas į kandidatinį cheminių medžiagų sąrašą iš principo reiškia įpareigojimą prašyti autorizacijos dėl šios cheminės medžiagos pateikimo rinkai ar jos naudojimo.

33. Nepriklausomai nuo šios cheminės medžiagos įtraukimo į kandidatinį cheminių medžiagų sąrašą ir jos įtraukimo į REACH reglamento XIV priedą sąsajos, teisės aktuose iš esmės numatyti trys įpareigojimai, kylantys tuo atveju, kai cheminė medžiaga nustatyta kaip kelianti labai didelį susirūpinimą, bet dar neįtraukta į šį priedą ( 10 ).

34. Pirma, pagal REACH reglamento 7 straipsnio 2 dalį gaminių (produktų) gamintojas ar importuotojas įpareigojamas pranešti ECHA, jeigu cheminės medžiagos, įtrauktos į kandidatinį cheminių medžiagų sąrašą, kiekis ir koncentracija atitinkamuose gaminiuose viršija šioje nuostatoje įtvirtintas ribas.

35. Antra, pagal REACH reglamento 31 straipsnio 1 dalies c punktą cheminės medžiagos ar preparato tiekėjas privalo pateikti gavėjui saugos duomenų lapą, jei cheminė medžiaga įtraukta į kandidatinį cheminių medžiagų sąrašą dėl kitų priežasčių nei nurodytos šio reglamento 31 straipsnio 1 dalies a ir b punktuose. Man atrodo, kad REACH reglamento 31 straipsnio 1 dalies c punkte numatytas įpareigojimas visų pirma susijęs su cheminėmis medžiagomis, kurios nustatytos kaip keliančios labai didelį susirūpinimą dėl šio reglamento 57 straipsnio f punkte nurodytų priežasčių, nes šio reglamento 31 straipsnio 1 dalies a ir b punktuose numatytos priežastys iš esmės sutampa su priežastimis, nurodytomis minėto reglamento 57 straipsnio a–e punktuose.

36. Trečia, REACH reglamento 33 straipsnio 1 ir 2 dalyse nustatyta, kad gaminio, kurio sudėtyje yra į kandidatinį cheminių medžiagų sąrašą įtraukta cheminė medžiaga, o jos koncentracija viršija šioje nuostatoje nurodytas ribas, tiekėjas pateikia atitinkamo gaminio gavėjui, taip pat jo vartotojui, jei šis prašo, pakankamai jo turimos informacijos (bent tos cheminės medžiagos pavadinimą), kad gaminį būtų galima saugiai naudoti.

B. Dėl pirmojo pagrindo pirmos dalies, susijusios su numanomo ECHA įgaliojimo papildyti jau atliktą nustatymą pripažinimu

37. Apeliacinio skundo pirmojo pagrindo pirma dalimi apeliantė, nepritardama skundžiamo sprendimo 48–82 punktuose Bendrojo Teismo išdėstytai pozicijai, teigia, kad ECHA neturėjo kompetencijos pripažinti DEHP endokrininę sistemą ardančia medžiaga, keliančia didelį susirūpinimą pagal REACH reglamento 57 straipsnio f punktą, nes ši jau buvo nustatyta kaip toksiška reprodukcijai medžiaga, kaip tai suprantama pagal šio reglamento 57 straipsnio c punktą.

38. Grįsdama šią pirmą dalį apeliantė pateikia tris atskirus argumentus, kurie gali būti apibendrinti taip, kaip nurodyta toliau. Pirma, savo jurisprudencijoje, susijusioje su REACH reglamento 57 straipsniu, Teisingumo Teismas nepripažino ECHA kompetencijos papildyti kandidatiniame cheminių medžiagų sąraše padarytą įrašą apie cheminę medžiagą, jau pripažintą keliančia labai didelį susirūpinimą. Antra, šioje byloje nėra tenkinami kriterijai, išplėtoti jurisprudencijoje dėl numanomų vidaus įgaliojimų, todėl Bendrasis Teismas klaidingai pripažino, kad ECHA turi atitinkamą įgaliojimą. Trečia, apeliantės poziciją patvirtina pažodinis ir sisteminis REACH reglamento nuostatų aiškinimas.

1. Dėl jurisprudencijos, susijusios su REACH reglamento 57 straipsniu

a) Šalių pozicijos

39. Grįsdama pirmojo pagrindo pirmą dalį apeliantė remiasi su REACH reglamento 57 straipsniu susijusia jurisprudencija, iš kurios ji daro išvadą, jog Teisingumo Teismas nepripažino ECHA kompetencijos papildyti kandidatiniame cheminių medžiagų sąraše jau padarytą įrašą apie cheminę medžiagą. Šiuo klausimu apeliantė nurodo bylas, kuriose buvo priimti sprendimai Polynt / ECHA ( 11 ) ir Hitachi Chemical Europe ir Polynt / ECHA ( 12 ). Iš šių sprendimų matyti, kad REACH reglamento 57 straipsnio f punktas susijęs su cheminėmis medžiagomis, kurios negali būti nustatytos remiantis šio reglamento 57 straipsnio a–e punktuose nurodytais kriterijais arba kurios dar nebuvo nustatytos ir įtrauktos į kandidatinį cheminių medžiagų sąrašą remiantis šiais kriterijais.

40. Savo atsiliepime į apeliacinį skundą ECHA teigia, pirma, kad apeliantės argumentas, pagal kurį, jei cheminė medžiaga buvo nustatyta pagal REACH reglamento 57 straipsnio a–e punktus, ji negali būti nustatyta pagal šio reglamento 57 straipsnio f punktą, nebuvo pateiktas Bendrajame Teisme, todėl laikytinas nepriimtinu.

41. Antra, ECHA mano, kad šis argumentas – net jei jis priimtinas – yra nepagrįstas.

42. Danijos Karalystė ir Švedijos Karalystė teigia, kad ECHA yra įgaliota papildyti kandidatiniame cheminių medžiagų sąraše padarytą įrašą.

b) Dėl priimtinumo

43. Dėl ECHA pareikšto nepriimtinumu grindžiamo prieštaravimo pažymėtina, kad Bendrajame Teisme apeliantė iš tikrųjų nebuvo iškėlusi klausimo dėl REACH reglamento 57 straipsnio a–e punktų ir 57 straipsnio f punkto sąsajos. Taigi, apeliantė nebuvo nurodžiusi ir to, kad dėl šios sąsajos neleidžiama, kad kandidatiniame cheminių medžiagų sąraše padarytas įrašas būtų papildytas. Be to, Bendrajame Teisme apeliantė nesirėmė ir Teisingumo Teismo jurisprudencija, susijusia su REACH reglamento 57 straipsniu.

44. Vis dėlto pažymėtina, kad grįsdama pirmojo pagrindo pirmą dalį apeliantė nurodo dvi cheminių medžiagų kategorijas, kurios gali patekti į REACH reglamento 57 straipsnio f punkto taikymo sritį, t. y. medžiagos, kurios negalėjo būti nustatytos remiantis šio reglamento 57 straipsnio a–e punktuose nurodytais kriterijais, ir medžiagos, kurios dar nebuvo nustatytos ir įtrauktos į kandidatinį cheminių medžiagų sąrašą remiantis šiais kriterijais.

45. Nemanau, kad šiuo argumentu apeliantė siekia įrodyti, jog cheminės medžiagos įtraukimas į kandidatinį cheminių medžiagų sąrašą dėl REACH reglamento 57 straipsnio a–e punktuose numatytų priežasčių reiškia, kad ši medžiaga neatitinka šio reglamento 57 straipsnio f punkte nurodytų kriterijų. Tokiu atveju šis argumentas būtų susijęs su materialiniu cheminių medžiagų reglamentavimo aspektu ir tai būtų naujas argumentas. Tačiau man atrodo, kad šis argumentas susijęs su tuo, kad ECHA nebeturi kompetencijos įtraukti cheminę medžiagą į kandidatinį cheminių medžiagų sąrašą po to, kai pirmą kartą nustato, jog ši medžiaga kelia labai didelį susirūpinimą. Taigi, tai yra tokie pat argumentai, kurie buvo pateikti Bendrajame Teisme.

46. Tiesa, kad Bendrajame Teisme apeliantė nesirėmė Teisingumo Teismo jurisprudencija, susijusia su REACH reglamento 57 straipsniu. Vis dėlto remdamasi būtent šia jurisprudencija ji daro atitinkamas išvadas plėtodama savo samprotavimą, pagrindžiantį pirmąjį ieškinio pagrindą – kad ECHA neturėjo kompetencijos antrą kartą „įtraukti“ DEHP į kandidatinį cheminių medžiagų sąrašą.

47. Taigi manau, kad apeliantės argumentas, kurį ECHA ginčija apeliacinio skundo pirmojo pagrindo pirmos dalies kontekste, yra priimtinas.

c) Dėl esmės

48. Primintina, kad pirmojo pagrindo pirmoje dalyje apeliantė teigia, jog atsižvelgiant į Teisingumo Teismo jurisprudenciją, susijusią su REACH reglamento 57 straipsniu, ECHA neturi kompetencijos papildyti jau padarytą įrašą apie DEHP.

49. Tačiau aš šiam požiūriui nepritariu.

50. Tiesa, Sprendimo FCD ir FMB ( 13 ) 35 punkte Teisingumo Teismas nusprendė, kad labai didelį susirūpinimą keliančios medžiagos yra tos, kurios nurodytos, viena vertus, REACH reglamento 57 straipsnio a–e punktuose dėl joms būdingų savybių ir, kita vertus, to paties reglamento 57 straipsnio f punkte, t. y. „visos kitos medžiagos“, kurios, kaip įrodyta moksliniais tyrimais, gali sukelti rimtą poveikį žmonių sveikatai ar aplinkai ir kurios kelia tokio pat masto susirūpinimą, kaip ir REACH reglamento 57 straipsnio a–e punktuose išvardytų cheminių medžiagų naudojimas.

51. Šiuo klausimu sprendimuose, kuriuos apeliantė tiesiogiai nurodo grįsdama savo apeliacinio skundo pagrindą, konkrečiau – sprendimų Polynt / ECHA ( 14 ) ir Hitachi Chemical Europe ir Polynt / ECHA ( 15 ) 24 punktuose, Teisingumo Teismas trumpai priminė REACH reglamento 57 straipsnio a–e punktų formuluotę ir paskui dėl šio reglamento 57 straipsnio f punkto nurodė, kad ši nuostata „susij[usi] su visomis kitomis medžiagomis, kurios neatitinka pirmiau minėtų kriterijų“. Toliau šių sprendimų 25 punktuose Teisingumo Teismas paaiškino, kad „šio 57 straipsnio f punkte numatomas savarankiškas mechanizmas, leidžiantis labai didelį susirūpinimą keliančiomis medžiagomis pripažinti medžiagas, kurios tokiomis nebuvo pripažintos pagal šią nuostatą“.

52. Tačiau, priešingai, nei siūlo aiškinti apeliantė, nemanau, kad šios išvados pirmesniame punkte nurodytos ištraukos, pagal kurias REACH reglamento 57 straipsnio f punktas susijęs su labai didelį susirūpinimą keliančiomis medžiagomis, „kurios tokiomis nebuvo pripažintos pagal šią nuostatą“, reiškia, jog kalbama apie ECHA, kuri šiuo konkrečiu atveju atitinkamos cheminės medžiagos prieš tai nebuvo pripažinusi labai didelį susirūpinimą keliančia medžiaga dėl REACH reglamento 57 straipsnio a–e punktuose nurodytų priežasčių.

53. Man atrodo, kad šiose ištraukose veikiau kalbama apie tai, kad Sąjungos teisės aktų leidėjas papildė sąrašą priežasčių, dėl kurių cheminė medžiaga gali būti įtraukta į kandidatinį cheminių medžiagų sąrašą, paminėdamas ir kitas priežastis, nenumatytas REACH reglamento 57 straipsnio a–e punktuose, bet neišvardijo jų išsamiai. Todėl cheminės medžiagos pripažinimas medžiaga, keliančia labai didelį susirūpinimą dėl REACH reglamento 57 straipsnio f punkte nurodytų priežasčių, nereiškia, kad ji negali būti pripažinta labai didelį susirūpinimą keliančia medžiaga dėl šios nuostatos ankstesniuose punktuose, t. y. šio reglamento 57 punkto a–e punktuose, nurodytų priežasčių.

54. Šį aiškinimą patvirtina išsami jurisprudencijos, susijusios su REACH reglamento 57 straipsniu, analizė. Pavyzdžiui, reikia pažymėti, jog iš sprendimų Polynt / ECHA ( 16 ) ir Hitachi Chemical Europe ir Polynt / ECHA ( 17 ), kuriais taip pat remiasi apeliantė ir kurie priminti šios išvados 51 punkte, matyti, kad REACH reglamento 57 straipsnio f punktas susijęs su visomis kitomis medžiagomis, „kurios neatitinka pirmiau minėtų kriterijų“ ( 18 ). Be to, būtent sprendimų Polynt / ECHA ( 19 ) ir Hitachi Chemical Europe ir Polynt / ECHA ( 20 ) 29 punktuose Teisingumo Teismas nagrinėjo REACH reglamento 57 straipsnį ir paaiškino, kokie buvo Sąjungos teisės aktų leidėjo ketinimai suteikiant tokią struktūrą šiai nuostatai.

55. Dėl tų pačių priežasčių ištraukas, kuriose Teisingumo Teismas nurodė, jog REACH reglamento 57 straipsnio f punktas susijęs „su visomis kitomis medžiagomis“, reikia suprasti taip, kad kalbama ne apie pačias chemines medžiagas, bet apie priežastis, dėl kurių cheminė medžiaga gali būti įtraukta į kandidatinį cheminių medžiagų sąrašą.

56. Atsižvelgdamas į šiuos argumentus manau, kad negali būti pritarta tokiam su REACH reglamento 57 straipsniu susijusios jurisprudencijos aiškinimui, kurį siūlo apeliantė pirmojo pagrindo pirmoje dalyje.

2. Dėl numanomų įgaliojimų doktrinos

a) Šalių pozicijos

57. Apeliantė teigia, kad numanomų vidaus įgaliojimų doktrina negali būti aiškinama plačiai. Taigi, apeliantė ginčija Bendrojo Teismo argumentus, kurie išdėstyti skundžiamo sprendimo 70 punkte ir pagal kuriuos ECHA numanomo įgaliojimo pripažinimas buvo būtinas, be kita ko, siekiant įgyvendinti REACH reglamento tikslą. Apeliantės teigimu, numanomas įgaliojimas negali išplaukti iš minėto tikslo, nes tokiu atveju pagrindinėmis normomis, apibrėžiančiomis ECHA kompetenciją, reikėtų laikyti šio reglamento tikslus apibrėžiančias nuostatas.

58. Šiuo klausimu apeliantė nurodo, kad numanomo ECHA įgaliojimo pripažinimas taip pat nėra būtinas nei REACH reglamento tikslui įgyvendinti, nei jo veiksmingumui užtikrinti, nes Agentūra gali pasirinkti kitokį reglamentavimo būdą, be kita ko, pasinaudoti šio reglamento VIII antraštinėje dalyje numatytais apribojimais.

59. ECHA mano, jog apeliantė neteisingai suprato Bendrojo Teismo samprotavimą, t. y. taip, kad jis nusprendė, jog REACH reglamento 59 straipsnio 8 dalimi ECHA yra tiesiogiai įgaliota įtraukti į kandidatinį cheminių medžiagų sąrašą medžiagą, jau esančią šiame sąraše, dėl kitos jai būdingos savybės, nurodytos REACH reglamento 57 punkte. ECHA teigimu, Bendrasis Teismas apsiribojo tik REACH reglamento 59 straipsnio 8 dalies aiškinimu, kuriuo remdamasis konstatavo, jog cheminės medžiagos įtraukimas į kandidatinį cheminių medžiagų sąrašą gali būti atliktas papildant jau padarytą įrašą šiame sąraše.

b) Vertinimas

60. Dėl apeliantės argumento, kad Bendrasis Teismas klaidingai taikė numanomų vidaus įgaliojimų doktriną, pritariu ECHA nuomonei, jog skundžiamu sprendimu Bendrasis Teismas pripažino ECHA kompetenciją priimti ginčijamą sprendimą, tačiau jis nesivadovavo numanomų vidaus įgaliojimų doktrina.

61. Kaip Bendrasis Teismas priminė skundžiamo sprendimo 44 punkte, būtent apeliantė teigė, kad, priešingai, nei nurodė ECHA, šios agentūros kompetencija papildyti jau padarytą įrašą apie kandidatiniame cheminių medžiagų sąraše esančią medžiagą neišplaukia iš „numanomų įgaliojimų“ doktrinos.

62. Tiesa, jog skundžiamo sprendimo 52 punkte Bendrasis Teismas nurodė, kad REACH reglamento 59 straipsnio 8 dalyje esantis žodžių junginys „šią cheminę medžiagą Agentūra įtraukia į [kandidatinį] sąrašą“ visų pirma susijęs su situacija, kai Valstybių narių komitetui siunčiama pagal šio reglamento XV priedą parengta dokumentacija dėl cheminės medžiagos, dėl kurios į jį dar nebuvo kreiptasi.

63. Tačiau iš skundžiamo sprendimo 54 punkto matyti, jog pripažindamas ECHA kompetenciją priimti ginčijamą sprendimą Bendrasis Teismas nusprendė, kad nei REACH reglamento 57 straipsnio ar 59 straipsnio 8 dalies formuluotės, nei bet kokios kitos šio reglamento nuostatos formuluotė nedraudžia ECHA patikrinti, ar cheminė medžiaga turi kitų būdingų savybių nei tos, dėl kurių ši medžiaga jau yra įtraukta į kandidatinį cheminių medžiagų sąrašą. Be to, skundžiamo sprendimo 55 punkte Bendrasis Teismas nurodė, kad cheminės medžiagos nustatymas kaip atitinkančios REACH reglamento 57 straipsnio kurio nors punkto (kito nei tas, pagal kurį ji anksčiau buvo įtraukta į kandidatinį cheminių medžiagų sąrašą) kriterijus techniškai yra padaryto įrašo papildymas. Bendrojo Teismo teigimu, būtent taip reikia suprasti ECHA argumentą, kad ji turi „numanomą įgaliojimą“ papildyti padarytą įrašą.

64. Dėl pirmiau nurodytų motyvų negali būti pritarta apeliantės argumentui, kuris pagrįstas klaidingu numanomų vidaus įgaliojimų doktrinos taikymu, nes skundžiamame sprendime Bendrasis Teismas šia doktrina nesivadovavo. Be to, Bendrasis Teismas savo samprotavimą šiuo klausimu grindė sisteminiu ir teleologiniu REACH reglamento nuostatų aiškinimu – šiam aiškinimui skirta mano analizės dalis, kurioje nagrinėjamas paskutinis apeliantės argumentas, nurodytas grindžiant apeliacinio skundo pirmojo pagrindo pirmą dalį.

3. Dėl REACH reglamento nuostatų lingvistinio ir sisteminio aiškinimo

a) Šalių pozicijos

65. Apeliantė teigia, kad jos pozicija grindžiama lingvistiniu ir sisteminiu REACH reglamento nuostatų aiškinimu.

66. Šiuo klausimu apeliantė visu pirma remiasi REACH reglamento 59 straipsnio 8 dalies formuluote, pagal kurią ECHA į kandidatinį cheminių medžiagų sąrašą „įtraukia“ cheminę medžiagą, kurią Valstybių narių komitetas nustatė pagal šio reglamento 57 straipsnį. Tiksliau tariant, žodis „įtraukia“ reiškia, kad kalbama apie chemines medžiagas, kurios dar nėra įtrauktos į kandidatinį cheminių medžiagų sąrašą. Todėl apeliantė teigia, kad jei atitinkama cheminė medžiaga jau yra įtraukta į šį sąrašą, ji negali būtų į jį įtraukta dar kartą.

67. Be to, tokį aiškinimą patvirtina REACH reglamento 59 straipsnio 10 dalis, kurioje nurodytas sprendimas dėl „cheminės medžiagos įtraukimo į sąrašą“.

68. Galiausiai, apeliantė teigia, jog iš REACH reglamento 58 straipsnio 8 dalies, kurioje tiesiogiai numatyta, kad tik Komisija yra įgaliota išbraukti iš šio reglamento XIV priedo chemines medžiagas, nebeatitinkančias minėto reglamento 57 straipsnyje nurodytų kriterijų, išplaukia, kad teisės aktų leidėjas neketino suteikti tokio įgaliojimo tokiai agentūrai kaip ECHA, nes kitaip tai būtų tiesiogiai numatyta.

69. ECHA teigimu, remiantis REACH reglamento 57 straipsnio ir 59 straipsnio 8 dalies formuluotėmis, jai nedraudžiama tikrinti, ar cheminė medžiaga turi kitų būdingų savybių nei tos, dėl kurių ji buvo pirmą kartą įtraukta į kandidatinį cheminių medžiagų sąrašą.

70. Iš esmės tai taip pat atitinka Danijos Karalystės ir Švedijos Karalystės išdėstytą poziciją.

b) Vertinimas

71. Manęs neįtikina apeliantės teiginys, kad REACH reglamento 59 straipsnio 8 dalies tekstas leidžia manyti, jog ECHA yra įgaliota įtraukti cheminę medžiagą į kandidatinį cheminių medžiagų sąrašą tik vieną kartą. Apeliantės išvados dėl žodžio „įtraukia“ vartojimo REACH reglamento 59 straipsnio 8 dalyje man atrodo netinkamos. Tas pats pasakytina apie jos analizę dėl minėto reglamento 59 straipsnio 10 dalies.

72. Tiesa, kaip nurodžiau šios išvados 33–36 punktuose, įtraukus cheminę medžiagą į kandidatinį cheminių medžiagų sąrašą kyla trys įpareigojimai, t. y. pareiga pranešti apie gaminius, kuriuose yra į kandidatinį cheminių medžiagų sąrašą įtrauktos cheminės medžiagos, pareiga pateikti saugos duomenų lapą gavėjui ir pareiga pateikti gavėjui ir vartotojui informaciją, kad šiuos gaminius būtų galima saugiai naudoti. Tačiau būtų galima manyti, kad antras tos pačios cheminės medžiagos „įtraukimas“ į kandidatinį cheminių medžiagų sąrašą nebūtinai turi pakeisti šių pareigų turinį. Šis požiūris galėtų leisti pritarti tam, kaip apeliantė aiškina REACH reglamento nuostatas, nurodydama pirmąjį apeliacinio skundo pagrindą.

73. Vis dėlto pažymiu, kad cheminės medžiagos įtraukimas į kandidatinį cheminių medžiagų sąrašą tėra pradinis autorizacijos procedūros etapas ir cheminė medžiaga, kurią ECHA prieš tai nustatė kaip labai didelį susirūpinimą keliančią medžiagą, gali būti prireikus įtraukta į REACH reglamento XIV priedą.

74. Man atrodo akivaizdu, kad cheminė medžiaga gali būti nustatyta kaip kelianti labai didelį susirūpinimą ir įtraukta į šio reglamento 57 priedą dėl kelių priežasčių, nurodytų REACH reglamento 57 straipsnyje. Šį aiškinimą patvirtina REACH reglamento 58 straipsnio 1 dalies b punkto formuluotė, pagal kurią sprendime įtraukti cheminę medžiagą į XIV priedą turi būti, be kita ko, patikslinta (-os) „[šio reglamento] 57 straipsnyje nurodyta (-os) cheminei medžiagai būdinga (-os) savybė (-ės)“ ( 21 ).

75. Be to, kalbant apie pasekmes, kylančias, kai cheminė medžiaga įtraukiama į kandidatinį cheminių medžiagų sąrašą ir į šio reglamento XIV priedą dėl kelių REACH reglamento 57 straipsnyje nurodytų priežasčių, pažymėtina, kad šis pastarasis (įtraukimas) neabejotinai gali pakeisti asmenų, suinteresuotų prekiauti šia chemine medžiaga ar ją naudoti, pareigas. Iš REACH reglamento 60 straipsnio 2 dalies išplaukia, kad, išskyrus kelias nedideles išimtis, autorizacija suteikiama tuo atveju, kai cheminės medžiagos naudojimo keliama rizika žmonių sveikatai ar aplinkai dėl šio reglamento XIV priede nurodytų cheminei medžiagai būdingų savybių yra tinkamai kontroliuojama, o tai turi būti įrodyta pareiškėjo pateiktoje saugos ataskaitoje.

76. Taigi, jei būtų draudžiama tą pačią cheminę medžiagą vėliau įtraukti į kandidatinį cheminių medžiagų sąrašą dėl kitų priežasčių, kurios nebuvo pripažintos iš pradžių, tai apribotų autorizacijos procedūros, kuri yra esminis cheminių medžiagų reglamentavimo vidaus rinkoje elementas, veiksmingumą ir jos visišką taikymą. Tokiu atveju vieną kartą nustačius, kad cheminė medžiaga yra labai didelį susirūpinimą kelianti medžiaga, ji negalėtų būti vėliau įtraukta į REACH reglamento XIV priedą dėl priežasčių, kurios buvo nežinomos atliekant šį pirmąjį nustatymą, ir, kiek tai susiję su šiomis priežastimis, jai negalėtų būti taikoma autorizacijos procedūra.

77. Be to, man atrodo, jog nėra ginčijama, kad atlikdama pirmą cheminės medžiagos nustatymą ECHA galėtų įtraukti šią medžiagą į kandidatinį cheminių medžiagų sąrašą dėl kelių priežasčių, nurodytų REACH reglamento 57 straipsnio a–f punktuose. Tokiu atveju būtų kalbama apie paprastą šios cheminės medžiagos įtraukimą į šį sąrašą. Dėl pirmiau išdėstytų priežasčių nesuprantu, kodėl toks veiksmas negali būti atliktas dviem etapais. Kitaip ECHA būtų atgrasyta nuo to, kad iškart įtrauktų cheminę medžiagą į kandidatinį cheminių medžiagų sąrašą, nes vėliau galėtų paaiškėti, kad ši cheminė medžiaga turi kitų jai būdingų savybių, dėl kurių ji taip pat gali būti nustatyta kaip kelianti labai didelį susirūpinimą, kaip tai suprantama pagal REACH reglamento 57 straipsnį. Tačiau, jei cheminei medžiagai taikytinos autorizacijos procedūros taikymas būtų atidėtas, tai prieštarautų REACH reglamento tikslams, nes ši cheminė medžiaga ir galėtų būti parduodama arba naudojama ir jos atžvilgiu nebūtų taikomi įpareigojimai, kylantys įtraukus cheminę medžiagą į kandidatinį cheminių medžiagų sąrašą. Tokiomis aplinkybėmis pažymėtina, kad remiantis REACH reglamento 1 straipsnio 1 dalimi šiuo reglamentu siekiama užtikrinti aukštą žmonių sveikatos ir aplinkos apsaugos lygį.

78. Todėl, kadangi REACH reglamento 59 straipsnio 8 dalies teksto aiškinimas nedavė pakankamų rezultatų, atsižvelgdamas į vienareikšmiškas išvadas, išplaukiančias iš sisteminio ir teleologinio aiškinimo, manau, kad negali būti pritarta apeliantės argumentui, grindžiamam iš esmės šios nuostatos tekstu.

79. Taigi, pirmojo pagrindo pirma dalis turi būti atmesta kaip nepagrįsta.

C. Dėl pirmojo pagrindo antros dalies, susijusios su tariamais procedūros pažeidimais priimant ginčijamą sprendimą

1. Šalių pozicijos

80. Apeliacinio skundo pirmojo pagrindo antroje dalyje apeliantė Bendrąjį Teismą kaltina nepripažinus, visų pirma, skundžiamo sprendimo 85–98 punktuose, jog tai, kad Danijos Karalystė pakeitė savo pradinį pasiūlymą, prieštarauja sprendimo priėmimo procedūrai pagal REACH reglamentą. Tiksliau kalbant, Bendrasis Teismas padarė teisės klaidą nuspręsdamas, kad Danijos Karalystė ne pakeitė savo pradinį pasiūlymą nauju pasiūlymu, o tik suskaidė pirmąjį į aštuonias atskiras dalis, prieš atsiimdama pasiūlymus dėl kitų trijų cheminių medžiagų nustatymo, kiek tai susiję su jų poveikiu aplinkai, ir palikdama galioti pasiūlymą dėl DEHP.

81. Savo ruožtu ECHA atsiliepime į apeliacinį skundą nurodo, kad Danijos Karalystė pateikė dokumentų bylas dėl kiekvienos iš keturių atitinkamų cheminių medžiagų. Todėl Bendrasis Teismas teisingai nusprendė, kad ginčijamas sprendimas buvo priimtas laikantis REACH reglamento 59 straipsnyje įtvirtintų reikalavimų.

82. Danijos Karalystė taip pat teigia, kad vykstant nustatymo procedūrai pagal REACH reglamento 59 straipsnį ji nebuvo papildžiusi keturių dokumentų bylų informacija, kuri nebuvo pateikta iš pradžių.

2. Vertinimas

83. Atsakant į apeliantės argumentą, kuriuo ji kritikuoja ginčijamo sprendimo priėmimo procedūrą, pažymėtina, pirma, jog, kaip skundžiamo sprendimo 85 punkte priminė Bendrasis Teismas, REACH reglamento 57 straipsnyje nurodytų cheminių medžiagų nustatymo procedūra, numatyta šio reglamento 59 straipsnyje, siekiama užtikrinti, kad valstybės narės ir šia procedūra suinteresuotos šalys galėtų būti išklausytos prieš priimant sprendimą įtraukti cheminę medžiagą į kandidatinį cheminių medžiagų sąrašą. Be to, kaip skundžiamo sprendimo 86 punkte teisingai pažymėjo Bendrasis Teismas, REACH reglamente nepatikslinama, kaip turi būti teikiami keli pasiūlymai pripažinti cheminę medžiagą keliančia labai didelį susirūpinimą, kaip tai suprantama pagal šio reglamento 57 straipsnį.

84. Taigi, pagal REACH reglamento 59 straipsnį valstybei narei nedraudžiama keisti arba atsiimti savo pasiūlymus dėl cheminių medžiagų, kurios, jos nuomone, atitinka šio reglamento 57 straipsnyje nurodytus kriterijus.

85. Atsižvelgdamas į REACH reglamento 57 straipsnyje nurodytų cheminių medžiagų nustatymo procedūros tikslą – užtikrinti, kad būtų išklausytos suinteresuotosios šalys, esu linkęs manyti, kad šio reglamento nuostatoms prieštarautų, jei vykstant šiai procedūrai būtų pateiktas naujas pasiūlymas, kuris nebuvo pateiktas iš pradžių.

86. Valstybė narė gali pasiūlyti, kad cheminė medžiaga, kuri, kaip įrodyta moksliniais tyrimais, gali sukelti rimtą poveikį žmonių sveikatai, kaip tai suprantama pagal REACH reglamento 57 straipsnio f punktą, būtų nustatyta kaip labai didelį susirūpinimą kelianti medžiaga dėl jai būdingų endokrininę sistemą ardančių savybių. Vykstant tai pačiai procedūrai ši valstybė vėliau gali pasiūlyti, kad ta pati cheminė medžiaga, kuri, kaip taip pat įrodyta moksliniais tyrimais, gali sukelti rimtą poveikį aplinkai, būtų nustatyta kaip labai didelį susirūpinimą kelianti medžiaga dėl jai būdingų endokrininę sistemą ardančių savybių. Tokiu atveju yra pavojus, kad vienas iš su šiuo pasiūlymu susijusios nustatymo procedūros etapų vyks nedalyvaujant visoms suinteresuotosioms šalims arba tiesiog bus praleistas.

87. Kad ir kaip būtų, išskyrus ankstesniame punkte minėtą atvejį, man atrodo, jog pagal REACH reglamentą iš principo nedraudžiama, kad valstybė narė pakeistų arba atsiimtų savo pasiūlymą dėl cheminių medžiagų nustatymo. Manau, kad toks pakeitimas arba atsiėmimas leidžiami, jei dėl jų pradinis pasiūlymas nėra papildomas nauja informacija. Tokiu atveju pradinis pasiūlymas turinio atžvilgiu būtų pakeistas nauju pasiūlymu.

88. Šiuo klausimu nustatyta, kad vykstant ginčijamo sprendimo priėmimo procedūrai Danijos Karalystė nepateikė naujo pasiūlymo, kaip jis apibrėžtas pirmiau. Remiantis Bendrojo Teismo vertinimu skundžiamo sprendimo 88 punkte iš Bendrajam Teismui pateiktos bylos medžiagos nematyti, kad Danijos Karalystė visiškai atsisakė pradinio pasiūlymo ir kad turėjo būti pateiktas naujas pasiūlymas. Kaip nurodė Bendrasis Teismas, Danijos Karalystė tik suskaidė savo pirminį pasiūlymą į aštuonias atskiras dalis. Po šio suskaidymo buvo iš dalies atsiimti pasiūlymai dėl trijų kitų cheminių medžiagų, kiek šie pasiūlymai buvo susiję su rimtu poveikiu aplinkai, o pasiūlymas dėl DEHP buvo paliktas galioti.

89. Esant tokioms aplinkybėms pažymėtina, antra, kad būtent dokumentacija dėl cheminių medžiagų, kurios, Komisijos arba valstybės narės nuomone, atitinka REACH reglamento 57 straipsnyje nurodytus kriterijus, yra pagrindinis autorizacijos procedūros pradinio etapo, t. y. šio reglamento 59 straipsnyje numatytos nustatymo procedūros, objektas.

90. Parengta dokumentacija perduodama susipažinti valstybėms narėms, kurios gali pateikti savo pastabas dėl atitinkamos cheminės medžiagos nustatymo. Paskui ta pati dokumentacija siunčiama Valstybių narių komitetui ir ja remiantis vyksta diskusija, kurios tikslas – vieningai susitarti dėl cheminės medžiagos nustatymo kaip labai didelį susirūpinimą keliančios medžiagos. Taigi, REACH reglamento 59 straipsnyje numatyta nustatymo procedūra nėra pažeidžiama, jei dokumentacija parengta dėl kiekvienos cheminės medžiagos ir naudojama per visą procedūrą.

91. Nagrinėjamu atveju, kaip Bendrasis Teismas nurodė skundžiamo sprendimo 87 punkte, dėl kiekvienos iš pradiniame Danijos Karalystės pasiūlyme nurodytų keturių cheminių medžiagų ECHA buvo pateiktos atskiros dokumentų bylos, atitinkančios REACH reglamento XV priedą.

92. Iš skundžiamo sprendimo nematyti, kad dėl Danijos Karalystės pradinio pasiūlymo pakeitimo ir jo dalies atsiėmimo buvo pakeista su DEHP susijusi dokumentų byla. Tiesa, buvo pakeista šio pradinio pasiūlymo forma, bet nebuvo pakeisti nei šios valstybės narės pradinis pasiūlymas, kiek jis buvo susijęs su DEHP kaip endokrininę sistemą ardančios medžiagos, galinčios turėti rimtą poveikį aplinkai, kaip tai suprantama pagal REACH reglamento 57 straipsnio f punktą, nustatymu, nei ECHA pateiktos dokumentų bylos.

93. Dėl šių priežasčių manau, kad pirmojo pagrindo antra dalis yra nepagrįsta.

D. Dėl pirmojo pagrindo trečios dalies, susijusios su tariamu Europos Parlamento ir Europos Sąjungos Tarybos numatytos privalomos procedūros pažeidimu

1. Šalių pozicija

94. Apeliacinio skundo pirmojo pagrindo trečia dalimi apeliantė kaltina Bendrąjį Teismą atmetus, visų pirma, skundžiamo sprendimo 105–132 punktuose, jos argumentą, kuriuo teigiama, kad dėl ECHA sprendimo ir prieš šio sprendimo priėmimą ECHA vykdytos procedūros buvo pažeista teisiškai privaloma procedūra, kurią Parlamentas ir Taryba numatė tam, kad būtų patvirtinti suderinti kriterijai siekiant nustatyti endokrininę sistemą ardančias medžiagas.

95. Šiuo klausimu apeliantė remiasi Sprendimu Nr. 1386/2013/ES ( 22 ), kuriame dėl trečiojo prioritetinio tikslo numatyta, jog Sąjunga parengs suderintus pavojaus lygiu grindžiamus endokrininę sistemą ardančių cheminių medžiagų nustatymo kriterijus tam, kad toliau kurtų ir įgyvendintų būdus, kuriais siekiama visuose atitinkamuose Sąjungos teisės aktuose spręsti cheminių medžiagų sudėtinio poveikio ir saugos problemas, susijusias su endokrininę sistemą ardančiomis medžiagomis. Apeliantės teigimu, priemonių, tinkamų įgyvendinti prioritetinius Sprendimo Nr. 1386/2013 tikslus, priėmimas buvo patikėtas, be kita ko, Komisijai. Be to, iš šio sprendimo matyti, kad siekiant nustatyti endokrininę sistemą ardančias medžiagas Sąjungos parengti suderinti kriterijai turi būti taikomi laikantis visų Sąjungos teisės aktų, įskaitant REACH reglamentą.

96. Taip pat apeliantė remiasi Reglamentu (ES) Nr. 528/2012 ( 23 ) ir teigia, kad pagal šio reglamento 5 straipsnio 3 dalį ne vėliau kaip 2013 m. gruodžio 13 d. Komisija turi priimti aktus, nustatančius mokslinius kriterijus, kuriais vadovaujantis nustatomos endokrininės sistemos ardymo savybės. Tuo pačiu klausimu apeliantė nurodo, kad pagal Reglamento (ES) Nr. 1107/2009 ( 24 ) II priedo 3.6.5 punktą ne vėliau kaip 2013 m. gruodžio 14 d. Komisija įpareigojama pateikti priemonių, susijusių su konkrečiais moksliniais kriterijais, skirtais endokrininei sistemai kenkiančioms savybėms nustatyti, projektą.

97. Galiausiai, dėl skundžiamo sprendimo 122 ir 123 punktuose pateiktų Bendrojo Teismo argumentų, susijusių su 2014 m. birželio mėn. Komisijos paskelbtomis veiksmų gairėmis, apeliantė pažymi, kad Bendrajame Teisme ji neteigė, jog šis dokumentas yra teisiškai privalomas. Atvirkščiai, apeliantė paminėjo šį dokumentą, be kita ko, grįsdama savo argumentą, kuriuo teigė, kad tuo atveju, kai Sąjungos teisėje nenumatyta bendrų kriterijų, taikytinų nustatant endokrininę sistemą ardančias medžiagas, ir kai teisiškai privalomais Sąjungos aktais juos parengti pavesta Komisijai, yra neteisėta ir nepriimtina, kad pagal REACH reglamento 57 straipsnio c punktą DEHP medžiaga būtų nustatyta vadovaujantis pačios ECHA ad hoc kriterijais.

98. Atsiliepime į apeliacinį skundą ECHA nurodo, kad nėra teisiškai privalomos procedūros, kurią būtų nustatę Parlamentas ir Taryba ir pagal kurią būtų sustabdytas REACH 57 straipsnio f punkto taikymas, kiek tai susiję su endokrininę sistemą ardančiomis medžiagomis.

99. Danijos Karalystė ir Švedijos Karalystė mano, kad Bendrojo Teismo argumentuose, kuriais tariamai buvo pažeista Parlamento ir Tarybos numatyta privaloma procedūra, nėra teisės klaidos.

2. Vertinimas

100. Pirma, dėl Sprendimo Nr. 1386/2013 ir pavojaus lygiu grindžiamų kriterijų parengimo siekiant nustatyti endokrininę sistemą ardančias medžiagas manau, kad bent jau šioje cheminių medžiagų reglamentavimo sistemos raidos stadijoje tai yra gairių lygmens arba programinio pobūdžio ketinimas. Iš tiesų, šio sprendimo priedo 50 punkto trečios pastraipos antrame sakinyje nurodyta, kad Sąjunga „parengs“ suderintus kriterijus.

101. Be to, Sprendimo Nr. 1386/2013 priedo 50 punkto pirmos ir antros pastraipos analizė man leidžia manyti, kad pagal šį sprendimą „suderinti kriterijai“ turi būti suprantami kaip kriterijai, kurie nėra skirti REACH reglamento 57 straipsnyje jau įtvirtintiems kriterijams, kuriuos ECHA taiko vykstant šio reglamento 59 straipsnyje numatytai procedūrai, pakeisti. Pagal Sprendimo Nr. 1386/2013 priedo 50 punkto pirmos pastraipos pirmą sakinį cheminių medžiagų teisės aktais, įskaitant REACH reglamentą, numatoma „pagrindinė žmonių sveikatos ir aplinkos apsauga“. Be to, kaip matyti iš šio priedo 50 punkto antros pastraipos pirmo sakinio, reikia imtis aktyvesnių veiksmų siekiant užtikrinti, kad visos atitinkamos labai didelį susirūpinimą keliančios medžiagos, įskaitant endokrininę sistemą ardančių savybių turinčias medžiagas, būtų įtrauktos į kandidatinį cheminių medžiagų sąrašą. Kad ir kaip būtų, net jei Sprendime Nr. 1386/2013 numatyta parengti suderintus kriterijus, manau, kad kalbama apie būsimus ir galbūt griežtesnius kriterijus nei numatytieji REACH reglamente.

102. Antra, dėl Reglamento Nr. 528/2012 pažymėtina, jog Bendrasis Teismas skundžiamo sprendimo 109 punkte teisingai nurodė, kad šis reglamentas, kaip tai išplaukia iš jo 2 straipsnio 3 dalies j punkto, nedaro poveikio REACH reglamentui. Taigi, kaip ir Sprendimas Nr. 1386/2013, Reglamentas Nr. 528/2012 nedaro poveikio endokrininę sistemą ardančių medžiagų nustatymo kriterijų, kurie nurodyti REACH reglamento 57 straipsnyje ir kuriuos ECHA taiko per šio reglamento 59 straipsnyje numatytą procedūrą, taikymui.

103. Trečia, manau, kad tas pats pasakytina apie Reglamento Nr. 1107/2009 II priedo 3.6.5 punktą. Skundžiamo sprendimo 117 ir 118 punktuose Teisingumo Teismas teisingai konstatavo, jog iš šio punkto išplaukia, kad patikrinti, ar cheminė medžiaga sukelia endokrininę sistemą ardantį poveikį, kuris gali būti neigiamas, galima ne tik „remiantis bandymų, atliekamų atsižvelgiant į [Sąjungos] ar tarptautiniu mastu suderintas gaires, įvertinimu“, bet taip pat remiantis „kitais turimais duomenimis ir informacija, įskaitant [Europos maisto saugos] tarnybos atliktą mokslinės literatūros tyrimą“. Konstatuotina, kad žodis „įskaitant“ neleidžia atmesti galimybės, jog šie „kiti turimi duomenys ir informacija“ gali būti ECHA analizė, atlikta remiantis REACH reglamentu.

104. Galiausiai, ketvirta, dėl tų pačių priežasčių manau, kad negali būti pritarta apeliantės argumentams, susijusiems su 2014 m. birželio mėn. Komisijos paskelbtomis veiksmų gairėmis. Šis dokumentas, kaip nurodo apeliantė, susijęs su reglamentais Nr. 528/2012 ir 1107/2009. Kaip matyti iš šios išvados 102 ir 103 punktų, pagal šiuos reglamentus taikytini kriterijai šiuo metu negali pakeisti kriterijų, įtvirtintų ir taikomų pagal REACH reglamentą.

105. Todėl manau, kad apeliacinio skundo pirmojo pagrindo trečia dalis turi būti atmesta kaip nepagrįsta.

106. Atsižvelgdamas į šiuos argumentus manau, kad visos trys pirmojo pagrindo dalys turi būti atmestos.

VII. Išvada

107. Dėl šių priežasčių siūlau Teisingumo Teismui visą pirmąjį apeliacinio skundo pagrindą atmesti kaip nepagrįstą.

( 1 ) Originalo kalba: prancūzų.

( 2 ) T‑115/15, EU:T:2017:329, toliau – skundžiamas sprendimas.

( 3 ) 2006 m. gruodžio 18 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas dėl cheminių medžiagų registracijos, įvertinimo, autorizacijos ir apribojimų (REACH), įsteigiantis Europos cheminių medžiagų agentūrą, iš dalies keičiantis Direktyvą 1999/45/EB bei panaikinantis Tarybos reglamentą (EEB) Nr. 793/93, Komisijos reglamentą (EB) Nr. 1488/94, Tarybos direktyvą 76/769/EEB ir Komisijos direktyvas 91/155/EEB, 93/67/EEB, 93/105/EB bei 2000/21/EB (OL L 396, 2006, p. 1, klaidų ištaisymas OL L 141, 2008, p. 22 ir OL L 36, 2009, p. 84, toliau – REACH reglamentas).

( 4 ) 2017 m. kovo 15 d. sprendimas (C‑323/15 P, EU:C:2017:207, 24 ir 25 punktai).

( 5 ) 2017 m. kovo 15 d. sprendimas (C‑324/15 P, EU:C:2017:208, 24 ir 25 punktai).

( 6 ) 2011 m. vasario 17 d. Komisijos reglamentas, kuriuo iš dalies keičiamas Reglamento Nr. 1907/2006 XIV priedas (OL L 44, 2011, p. 2).

( 7 ) Žr. REACH reglamento 55 straipsnį ir 22 konstatuojamąją dalį. Dėl autorizacijos procedūros taip pat žr. generalinio advokato P. Mengozzi išvadą bylose Polynt / ECHA ir Hitachi Chemical Europe ir Polynt / ECHA (C‑323/15 P ir C‑324/15 P, EU:C:2016:727, 49–51 punktai).

( 8 ) REACH reglamento 59 straipsnio 2, 3 ir 5 dalys.

( 9 ) REACH reglamento 59 straipsnio 6–8 dalys.

( 10 ) Dėl tam tikrų svarstymų, susijusių su įpareigojimais, kylančiais įtraukus cheminę medžiagą į kandidatinį cheminių medžiagų sąrašą, žr. Bergkamp, L., Herbatschek, N., „The “Once an Article, Always an Article” Approach: Reflections on the Advocate General’s Opinion on the Concept of “Articles” Under REACH“, European Journal of Risk Regulation, 2015, 6(1), p. 156. Be to, doktrinoje yra apibūdintos ir kitos pasekmės dėl cheminės medžiagos įtraukimo į kandidatinį cheminių medžiagų sąrašą, visų pirma – atitinkamos cheminės medžiagos „stigmatizavimas“ rinkoje. Tai pasireiškia, pirma, vartotojų pasirinkimu – jie stengiasi vengti produktų, turinčių „stigmatizuotų“ cheminių medžiagų, ir, antra, gamintojų pasirinkimu – jie bando nebenaudoti tokių medžiagų. Žr. Nordlander, K., Simon, C.‑M., Pearson, H., „Hazard v. Risk in ES Chemicals Regulation“, European Journal of Risk Regulation, 2010, 1(3), p. 248.

( 11 ) 2017 m. kovo 15 d. Sprendimas Polynt / ECHA (C‑323/15 P, EU:C:2017:207, 24 ir 25 punktai).

( 12 ) 2017 m. kovo 15 d. Sprendimas Hitachi Chemical Europe ir Polynt / ECHA (C‑324/15 P, EU:C:2017:208, 24 ir 25 punktai).

( 13 ) 2015 m. rugsėjo 10 d. sprendimas (C‑106/14, EU:C:2015:576, 35 punktas).

( 14 ) 2017 m. kovo 15 d. sprendimas (C‑323/15 P, EU:C:2017:207).

( 15 ) 2017 m. kovo 15 d. sprendimas (C-324/15 P, EU:C:2017:208).

( 16 ) 2017 m. kovo 15 d. sprendimas (C‑323/15 P, EU:C:2017:207, 24 punktas).

( 17 ) 2017 m. kovo 15 d. sprendimas (C‑324/15 P, EU:C:2017:208, 24 punktas).

( 18 ) Išskirta mano.

( 19 ) 2017 m. kovo 15 d. sprendimas (C‑323/15 P, EU:C:2017:207).

( 20 ) 2017 m. kovo 15 d. sprendimas (C‑324/15 P, EU:C:2017:208).

( 21 ) Išskirta mano.

( 22 ) 2013 m. lapkričio 20 d. Europos Parlamento ir Tarybos sprendimas dėl bendrosios Sąjungos aplinkosaugos veiksmų programos iki 2020 m. „Gyventi gerai pagal mūsų planetos išgales“ (OL L 354, 2013, p. 171).

( 23 ) 2012 m. gegužės 22 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas dėl biocidinių produktų tiekimo rinkai ir jų naudojimo (OL L 167, 2012, p. 1; klaidų ištaisymas OL L 280, 2017, p. 57, ir OL L 154, 2016, p. 27).

( 24 ) 2009 m. spalio 21 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas dėl augalų apsaugos produktų pateikimo į rinką ir panaikinantis Tarybos direktyvas 79/117/EEB ir 91/414/EEB (OL L 309, 2009, p. 1).