ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
35

Šiuo atveju dėl vizualaus panašumo Apeliacinė taryba nusprendė, kad atitinkama visuomenė elementą „rock“ identifikuotų kaip žodį, tačiau žymenis, dėl kurių kilo ginčas, išanalizavo kaip visumą. Dėl fonetinio palyginimo ji konstatavo, kad žymenį REDROCK atitinkama visuomenė suvoktų kaip anglišką žodį, sudarytą iš dviejų bazinio žodyno žodžių, o prekių ženklą KEPROCK suvoktų kaip išradingai sugalvotą sąvoką. Jos nuomone, vertinant konceptualiai, atitinkami vartotojai vokiečiai nedelsdami suvoktų prekių ženklą REDROCK sudarančių dviejų bazinio anglų kalbos žodyno žodžių prasmę. Be to, atsižvelgiant į susijusias prekes ir paslaugas, vartotojai elementą „rock“ susietų su žodžio „akmuo“ vokiškais atitikmenimis, t. y. „Fels“ ir „Stein“, todėl minėtas elementas turėtų silpną skiriamąjį požymį. Be to, Apeliacinė taryba nusprendė, kad raidžių junginys „kep“ nieko nereiškia anglų ir vokiečių kalbose. Todėl, jos nuomone, visuomenė neišskaidytų prekių ženklo KEPROCK ir jį laikytų išradingai sugalvotu žodiniu junginiu.
10

Ginčijamo sprendimo 37 punkte Apeliacinė taryba visų pirma nurodė, kad iš esmės toks languotas raštas, koks vaizduojamas ginčijamame prekių ženkle, yra pagrindinis ir paprastas piešinys, sudarytas iš labai paprastų elementų, ir kad žinoma, jog šis piešinys plačiai naudojamas siekiant dekoruoti įvairias prekes, įskaitant priklausančias 18 klasei. Paskui ginčijamo sprendimo 41 ir 42 punktuose Apeliacinė taryba nusprendė, jog, kadangi ginčijamame prekių ženkle nėra elementų, galinčių jį išskirti iš kitų šachmatų lentą vaizduojančių piešinių, jis negali atlikti savo esminės funkcijos – identifikuoti prekių ženklą arba nurodyti jo kilmę. Šio sprendimo 43 ir 47 punktuose Apeliacinė taryba taip pat nusprendė, kad ginčijamo prekių ženklo audinio struktūra nėra esminė minėto prekių ženklo savybė ir jam nesuteikia skiriamojo požymio. Be to, remiantis ginčijamo sprendimo 46 punktu, tai, kad minėto prekių ženklo audinio struktūra buvo kopijuojama, neįrodo, jog ji atitinkamai visuomenei nurodo komercinę kilmę. Pagal ginčijamo sprendimo 48 punktą tas pats pasakytina apie specifinį rudos ir smėlio spalvų derinį. Taigi ginčijamo sprendimo 49 punkte Apeliacinė taryba padarė išvadą, jog ginčijamas prekių ženklas yra labai paprastas ir neturi elementų, galinčių jį išskirti, kad jis neatrodytų kaip paplitęs ir elementarus languotas raštas. Ginčijamo sprendimo 50 punkte ji pridūrė, jog tokie žymenys, kaip ginčijamas prekių ženklas, įprastai naudojami kaip gamintojo įmonės prekių ženklą papildantys žymenys, todėl ginčijamo sprendimo 51 punkte ji padarė išvadą, jog šis prekių ženklas neturi skiriamojo požymio. Be to, ginčijamo sprendimo 55 punkte Apeliacinė taryba nurodė, kad ginčijamo prekių ženklo savininkės pateikti dokumentai neįrodo, kad atitinkama visuomenė yra įpratusi daryti prielaidas dėl nurodytų prekių komercinės kilmės, remdamasi raštais. Galiausiai ginčijamo sprendimo 73–75 punktuose Apeliacinė taryba nurodė, jog ieškovės pateiktais įrodymais nebuvo patvirtinta, kad ginčijamas prekių ženklas įgijo skiriamąjį požymį dėl naudojimo reikšmingoje atitinkamos teritorijos dalyje, t. y. Danijoje, Portugalijoje, Suomijoje ir Švedijoje, nei paraiškos pateikimo dieną, nei po prekių ženklo įregistravimo.
39

Įstojusi į bylą šalis teigia, kad paveikslėliai, kuriuose butelis vaizduojamas iš šono, pateikti akivaizdžiai pavėluotai. Visų pirma jie buvo pateikti ne per Protestų skyriaus nustatytą terminą (t. y. iki 2007 m. rugpjūčio 1 d.), tačiau po trejų su puse metų (t. y. 2011 m. vasario 18 d.) pirmą kartą Apeliacinėje taryboje. Be to, jie neturi jokio materialaus ryšio su jau pateiktais naudojimo įrodymais, nes juose butelis vaizduojamas ne tiesiu, bet išpūstu kakleliu. Maža to, ieškovė neįrodė tokio ryšio ir, be kita ko, neteigė, kad tai buvo naudojimo įrodymas arba kad juo pildomi jau pateikti įrodymai. Ieškovė per Protesto procedūrą taip pat nepateikė šiais paveikslėliais, kuriuose pateikiami vaizdai iš šono, grįstų argumentų. Galiausiai ginčijamo sprendimo 13–16 punktuose pateikti butelio paveikslėliai aiškiai rodo, į kuriuos iš jų Apeliacinė taryba atsižvelgė įgyvendindama savo diskreciją, t. y. visi paveikslėliai, kur vaizduojama iš priekio, ir paveikslėliai, kuriuos ji atmetė kaip pateiktus pavėluotai. Šiuo klausimu Apeliacinės tarybos motyvai gali būti implicitiniai, kaip leidžiama pagal teismų praktiką.
49

Pirma, jis teigia, kad savo „Manual of Trade Mark Practice“ (toliau – VRDT nurodymai), kurie publikuoti tik anglų kalba (B dalies „Examination“ 7.8.3.3.a punktas), VRDT aiškiai pripažino, kad Reglamento Nr. 207/2009 7 straipsnio 1 dalies i punktu saugomos tik šio sprendimo 43 punkte minėtos emblemos. Tačiau, visų pirma, reikia pabrėžti, kad minėtos VRDT nurodymų nuostatos bet kuriuo atveju nebebuvo taikomos ginčijamo sprendimo priėmimo dieną. Be to, reikia pabrėžti, jog rėmimasis jomis yra netinkamas. Iš tiesų VRDT nurodymuose tik kodifikuojamos VRDT elgesio taisyklės, kurių pati VRDT ketina laikytis. Todėl juose įtvirtintos nuostatos negali nei turėti viršenybės Reglamento Nr. 207/2009 nuostatų atžvilgiu, nei pakeisti Europos Sąjungos teismo atliekamo šių nuostatų aiškinimo. Atvirkščiai, jos turi būti aiškinamos taip, kad atitiktų Reglamento Nr. 207/2009 nuostatas (2012 m. birželio 27 d. Bendrojo Teismo sprendimo Interkobo prieš VRDT – XXXLutz Marken (my baby), T-523/10, 29 punktas).
Taigi valdžios institucijos aktu nustačius įmonei pareigą padengti visas darbuotojų, turinčių pareigūno statusą, pensijų išlaidas, užuot mokėjus įmokas į pensijų draudimo sistemą, to, kad šias išlaidas finansuoja valstybė narė negalima kvalifikuoti kaip pranašumo, su sąlyga, kad šis finansavimas neviršija to, kas būtina, kad šios įmonės pareigos būtų prilygintos su ja konkuruojančių įmonių pareigoms. Taigi tokiu atveju pranašumo egzistavimą galima konstatuoti tik jei atitinkamas finansavimas viršija šią ribą. Visai įmanoma, kad suteikus šį finansavimą įmonei buvo suteikta didesnė nauda nei prieš tai, tačiau ji vis dar neturi pranašumo prieš savo konkurentus arba veikia lygiomis sąlygomis, todėl nėra įgijusi pranašumo.

Valstybės pagalbos srityje Sąjungos teismas iš esmės vykdo visapusišką kontrolę, kad galėtų atsakyti į klausimą, ar priemonė patenka į SESV 107 straipsnio 1 dalies taikymo sritį. Tuo remiantis darytina išvada, kad Sąjungos teismas turi nustatyti, ar Komisijos nurodyti faktai iš esmės yra teisingi ir ar jais remiantis galima įrodyti, kad visos sąlygos, kurias įvykdžius galima pripažinti „pagalbą“, kaip tai suprantama pagal SESV 107 straipsnio 1 dalį, yra tenkinamos.

Be to, kadangi SESV 107 straipsnio 3 dalies c punktas suteikia Komisijai diskreciją atlikti ekonominius ir socialinius vertinimus, Sąjungos teismo atliekama tokių vertinimų kontrolė apima patikrinimą, ar buvo laikytasi proceso taisyklių, ar motyvai pakankami, ar tiksliai nustatytos aplinkybės ir ar nebuvo padaryta akivaizdi vertinimo klaida ir piktnaudžiauta įgaliojimais.

(žr. 152 punktą)
Tokiomis aplinkybėmis institucijos gali, jei mano esant reikalinga, pradėti perspektyvų analizę ir, jei jos nuspręstų, kad aplinkybių pasikeitimas, kuriuo remiasi prašymą dėl peržiūros pateikęs asmuo ir dėl kurio sumažėjo ar išnyko per pirminį tyrimą nustatytas dempingas, nėra ilgalaikis, per peržiūros procedūrą atsisakyti tiksliai apskaičiuoti dempingo skirtumą.

Reglamento Nr. 1225/2009 dėl apsaugos nuo importo dempingo kaina iš Europos bendrijos narėmis nesančių valstybių (pagrindinis reglamentas) 11 straipsnio 3 dalyje ir to paties reglamento 11 straipsnio 9 dalyje nurodyti aplinkybių pasikeitimai skiriasi pagal tikslą. Aplinkybių pasikeitimas pagal šio reglamento 11 straipsnio 3 dalį susijęs su dempingu ir žala. Aplinkybių pasikeitimas, nurodytas minėto reglamento 11 straipsnio 9 dalyje, susijęs su pagal to paties reglamento 2 straipsnio 11 ir 12 dalių nuostatas taikomais parametrais, kaip metodu, pasirinktu per pirminį tyrimą, pasibaigusį muito nustatymu, kad būtų galima apskaičiuoti dempingo skirtumą. Remiantis pagrindinio reglamento 11 straipsnio 9 dalies nuostatomis nustatytas aplinkybių pasikeitimas gali būti nulemtas per pirminį tyrimą naudoto parametro patikimumo praradimo.

Antra, nagrinėdamos poreikį toliau taikyti esamas priemones institucijos turi didelę diskreciją, įskaitant ir galimybę atlikti perspektyvų analizę. Tik įvertinusios šį reikalingumą ir nusprendusios pakeisti esančias priemones, institucijos, įvesdamos naujas priemones, privalo laikytis pagrindinio reglamento 11 straipsnio 9 dalies, suteikiančios kompetenciją ir aiškią pareigą taikyti minėto reglamento 2 straipsnyje įtvirtintą metodą.

Pagrindinio reglamento 11 straipsnio 9 dalis taikoma, tik kai konstatuojamas ilgalaikis aplinkybių pasikeitimas pagal to paties reglamento 11 straipsnio 3 dalies nuostatas ir kai remiantis minėtomis nuostatomis nusprendžiama pakeisti galiojančias priemones ir reikia perskaičiuoti dempingo skirtumą. Tačiau kai institucijos nusprendžia, kad nėra ilgalaikio aplinkybių pasikeitimo, pagrindinio reglamento 11 straipsnio 9 dalis netaikoma.

Be to, aplinkybė, kad ilgalaikiškumo sąvoka nėra aiškiai minima pagrindinio reglamento 11 straipsnio 3 dalyje, neturi reikšmės nagrinėjant klausimą, ar pagrindinio reglamento 11 straipsnio 9 dalis, aiškinama atsižvelgiant į to paties reglamento 2 straipsnio 12 dalį, nustato institucijoms pareigą atliekant tarpinę peržiūrą tiksliai apskaičiuoti dempingo skirtumą. Iš tikrųjų, kaip matyti iš pagrindinio reglamento 11 straipsnio 3 dalies nuostatų išaiškinimo, kalbant apie dempingą ši nuostata turi būti aiškinama kaip suteikianti institucijoms teisę atlikti tiek retrospektyviąją, tiek perspektyvų analizę. Jei atlikusios perspektyvų analizę institucijos nusprendžia, kad nėra ilgalaikio aplinkybių pasikeitimo, jos gali nenustatyti tikslaus dempingo skirtumo.

(žr. 90–92, 94 punktus)
Keywords

Summary



Keywords

1. Ieškinys dėl panaikinimo – Aktai, dėl kurių galima pareikšti ieškinį – Sąvoka – Europos cheminių medžiagų agentūros (ECHA) sąskaita, kurioje nurodyta tiksli įsiskolinimų suma – Įtraukimas

(SESV 263 straipsnis)

2. Neteisėtumu grindžiamas prieštaravimas – Apimtis – Aktai, dėl kurių teisėtumo gali būti pareikštas prieštaravimas – Bendro pobūdžio aktas, kuriuo pagrįstas skundžiamas sprendimas – Teisinio ryšio tarp skundžiamo akto ir ginčijamo bendrojo akto būtinybė

(SESV 263 ir 277 straipsniai)

3. Teisės aktų derinimas – Europos cheminių medžiagų agentūrai (ECHA) mokėtini mokesčiai – Reglamentas Nr. 340/2008 – Medžiagos registracijos paraiška – Klaidinga deklaracija – Agentūros nustatytas administracinis mokestis – Minėto mokesčio suma, kuri 17 kartų viršija medžiagos registracijos mokesčio sumą – Proporcingumo principo pažeidimas

(Komisijos reglamento Nr. 340/2008 11 konstatuojamoji dalis)

Summary

1. Žr. sprendimo tekstą.

(žr. 21 punktą)

2. Žr. sprendimo tekstą.

(žr. 24, 25 punktus)

3. Proporcingumo principas yra vienas iš bendrųjų Sąjungos teisės principų, kuris įpareigoja, kad Sąjungos teisės nuostata nustatytos priemonės būtų tinkamos atitinkamais teisės aktais siekiamiems teisėtiems tikslams pasiekti ir neviršytų to, kas būtina jiems pasiekti. Be to, kai skundžiamo teisės akto leidėjas turi didelę vertinimo diskreciją, tik akivaizdžiai netinkamas, atsižvelgiant į siekiamą tikslą, priimtos priemonės pobūdis gali paveikti tokios priemonės teisėtumą.

Šiuo klausimu, nagrinėjant Europos cheminių medžiagų agentūrai (ECHA) pateiktą tam tikros cheminės medžiagos registracijos paraišką, Reglamento Nr. 340/2008 dėl [ECHA] mokėtinų mokesčių pagal Reglamentą Nr. 1907/2006, 11 konstatuojamojoje dalyje nurodoma, kad nuo klaidingos informacijos pateikimo turėtų atgrasyti [ECHA] nustatytas administravimo mokestis ir, jei reikia, valstybių narių taikoma atgrasomoji bauda. Iš šios konstatuojamosios dalies matyti, kad nustatant administravimo mokestį siekiama atgrasyti įmones pateiki klaidingą informaciją. Tačiau iš šios konstatuojamosios dalies taip pat aišku, kad administravimo mokestis negali būti sutapatintas su bauda.

Taigi administravimo mokesčio suma, 17 kartų viršijanti mokesčio, kurį įmonė turėjo sumokėti, kad įregistruotų nagrinėjamą medžiagą, sumą ir 28 kartus viršijanti mokesčio, kurio ši įmonė galėjo išvengti neteisingai užpildžiusi deklaraciją, sumą, yra akivaizdžiai neproporcinga, palyginti su šiais teisės aktais siekiamu tikslu.

(žr. 33, 34, 36, 38 punktus)
Iš Direktyvos 2001/83 dėl Bendrijos kodekso, reglamentuojančio žmonėms skirtus vaistus, 5 straipsnio 1 dalies kylančia galimybe valstybei narei, siekiant patenkinti konkrečius poreikius, netaikyti šios direktyvos nuostatų vaistams, tiekiamiems pagal tikrą, o ne per tarpininkus pateiktą užsakymą, kuris suformuluotas pagal tokią teisę turinčio sveikatos priežiūros specialisto nurodymus ir skirtas individualiems pacientams, už kuriuos jis tiesiogiai ir asmeniškai yra atsakingas, galima pasinaudoti tik tuo atveju, kai tai būtina atsižvelgiant į specifinius paciento poreikius. Šioje nuostatoje minima sąvoka „konkretūs poreikiai“ nurodo tik individualias ir mediciniškai pagrįstas situacijas ir reiškia, kad vaistas būtinas pacientų poreikiams tenkinti. Be to, reikalavimas, kad vaistai būtų tiekiami pagal „tikrą, o ne per tarpininkus pateiktą užsakymą“, reiškia, kad vaistą turėjo išrašyti gydytojas, realiai įvertinęs savo pacientus ir remdamasis tik gydymo motyvais.

Sąvokų „konkretūs poreikiai“ ir „tikras, o ne per tarpininkus pateiktas užsakymas“ sąlygas tenkina ir minėtos direktyvos 5 straipsnio 1 dalyje keliamus reikalavimus atitinka ligoninėje paruošti vaistai iš cholio rūgšties, kurie pagal valstybės narės įstatymus yra vaistai, paruošti pagal farmakopėjoje pateiktas instrukcijas ir atsižvelgiant į tuose įstatymuose numatytą gerąją praktiką, nes nėra esamų ar vaistinėje, skirtoje sveikatos įstaigos vidaus poreikiams tenkinti, pritaikytų patentuotų vaistų, arba paruošti vaistinėje, kurią ši sveikatos įstaiga įgaliojo pagal minėtus įstatymus, jei jie išduodami tos įstaigos vidaus poreikiams tenkinti skirtoje vaistinėje vienam ar keliems pacientams pateikus gydytojo receptą ir atitinkama valstybė narė nuo pat šių vaistų naudojimo pradžios jiems netaiko Sąjungos teisės aktų žmonėms skirtų vaistų srityje.

Tokiomis aplinkybėmis šie ligoninėje paruošti vaistai iš cholio rūgšties, pirma, skirti konkretiems poreikiams patenkinti, nes jie skiriami individualiais atvejais dėl medicininių motyvų ir yra būtini pacientų poreikiams patenkinti, atsižvelgiant į tai, kad rinkoje nėra vaisto, skirto gydyti kepenų ligoms, kuriomis sergantis žmogus gali greitai mirti, ir, antra, juos gydytojas skiria realiai įvertinęs savo pacientus ir remdamasis vien gydymo motyvais.

(žr. 37–39, 41, 43–46 punktus)
73

Be to, šia išvada taip pat negalima abejoti dėl Komisijos rašytinėse pastabose ir per posėdį nurodytos teismų praktikos, be kita ko, šio sprendimo 60 punkte minėto Sprendimo Telefónica / Komisija (C‑274/12 P, Rink., EU:C:2013:852), 2009 m. birželio 11 d. Sprendimo AMGA / Komisija (T‑300/02, Rink., EU:T:2009:190), šio sprendimo 61 punkte minėto Sprendimo Acegas / Komisija (EU:T:2009:192) ir 2012 m. kovo 8 d. Sprendimo Iberdrola / Komisija (T‑221/10, Rink., EU:T:2012:112).
20

Gavus atitinkamus prašymus Vokietijos Federacinei Respublikai, America Chemistry Council Inc. (ACC), CropLife America Inc., CropLife International AISBL (CLI), European Chemical Industry Council (Cefic), European Crop Care Association (ECCA), Association européenne pour la protection des cultures (ECPA) ir National Association of Manufacturers of the United States of America (NAM) buvo leista įstoti į bylą palaikyti Komisijos reikalavimų.
253

Šioje byloje ieškovė laikosi nuomonės, kad Ombudsmenas pažeidė jam tenkančią pareigą išnagrinėti bylą per protingą terminą, nes, pirma, užtruko beveik 3 metus po to, kai buvo priimtas 2007 m. spalio 22 d. sprendimas, kad pripažintų, jog dar reikia tam tikrų patikslinimų, ir, antra, jam prireikė daugiau nei 4 metų galutinai užbaigti tyrimą. Be to, ji kaltina Ombudsmeną į įvairius laiškus atsakius per neprotingą terminą.
9

2011 m. liepos 25 d. laiške ieškovė informavo LB, kad ji nesutinka su ginčijamu sprendimu, ir paprašė pateikti tam tikrų paaiškinimų, be kita ko, dėl kriterijų, kuriais remiantis buvo pripažinta, kad jos pasiūlymuose nurodytos neįprastai mažos kainos. Ieškovė taip pat paprašė LB pateikti, kiek tai susiję su pirkimo dalimis Nr. 1 ir Nr. 3, techninius jos ir atrinktų dalyvių įvertinimus pagal „pakopinį mechanizmą“ ir už šiuos pasiūlymus skirtus balus. Be to, ieškovė paprašė jai patvirtinti, kad „pasiūlytos neįprastai mažos kainos buvo tik „extra-muros“ kainos (t. y. ne LB patalpose teiktinų paslaugų kaina), nes „intra-muros“ kainos (t. y. LB patalpose teiktinų paslaugų kainos) buvo tokios pat, kokios pasiūlytos ir su kuriomis sutikta“ per ankstesnius konkursus pateiktuose ir perkančiosios organizacijos atrinktuose pasiūlymuose. Galiausiai ieškovė patvirtino, kad šiame konkurse jos pasiūlytos „extra-muros“ kainos buvo didesnės nei vidutinės kainos, pasiūlytos per ankstesnį konkursą, per kurį jos nebuvo atmestos kaip neįprastai mažos.
139

Nagrinėjamu atveju Komisija padarė išvadą, kad ji neturėjo arba dar neturi pakankamų įrodymų prieš Japonijoje įsteigtus tiekėjus, todėl nusprendė jų atžvilgiu nevykdyti procedūrų tuo pačiu metu kaip prieš ieškovę ir kitas ginčijamo sprendimo adresates, kurių atžvilgiu ji turėjo daug pažeidimo buvimo įrodymų tiek dėl LCD‑TI, tiek dėl LCD‑TV, kaip konstatuota šiame sprendime (110–134 punktai). Ši aplinkybė yra objektyvi priežastis, pateisinanti Komisijos sprendimą. Vis dėlto reikia pažymėti, kad per procedūrą, pradėtą prieš Japonijoje įsteigtus tiekėjus, Komisija ieškovės atžvilgiu turės laikytis, be kita ko, ne bis in idem principo.
65

Penkta, Komisija nurodo 2008 m. rugsėjo 29 d. tyrimą „Prašymo nenaudoti sunkiųjų metalų plastikinėse dėžėse ir paletėse analizė“, susijusį su kadmio ir sunkiųjų metalų pigmentų veikimu sąvartynuose. Šiame tyrime pateikta 2003 m. Šiaurės ministrų tarybos ataskaita, pagal kurią kadmio mobilumas sąvartyno viduje yra nedidelis ir visiškas kadmio išplovimas per lietų gali užtrukti nuo kelių šimtų iki kelių tūkstančių metų arba (tam tikrais atvejais) dar ir ilgiau, tačiau nėra įrodymų, kad sąvartynai gali būti laikomi nuolatine kadmį sulaikančia užtvara. Be to, tyrime nurodyta, jog sunkiųjų metalų stabilumas priklauso nuo dėžės ir (arba) paletės visumos. Šiame tyrime nurodomas dokumentais pagrįstas atvejis, kuriuo paaiškinama, kad kadmio pigmentais nudažytas labai tankaus polieteleno (PEHD) granules palaikius lauke 5–6 metus smarkiai išauga kadmio koncentracija dirvožemyje ir aplinkiniuose vandentakiuose. Be to, šiame tyrime remiamasi kitais dviem tyrimais. Pagal pirmąjį geltonos spalvos kadmio sulfidas yra ypač atsparus, išskyrus atvejus, kai drėgna, todėl tik nesmarkiai reaguoja į išorės pasikeitimus. Pagal antrąjį kadmio pigmentai yra atsparūs šviesai, tačiau dėl šviesos (ultravioletinių spindulių), oro ir vandens poveikio gali lėtai oksiduotis į tirpius sulfatus. Ši fotooksidacija būdingesnė geltonos, o ne raudonos spalvos kadmiui. Vis dėlto pagal šį antrąjį tyrimą atsparumas šviesai ir laikui priklauso nuo pigmento ir terpės, kuriame šis pigmentas naudojamas, t. y. nuo to, ar dėžės arba paletės yra vientisos, ar iš granulių.
34

Šiuo klausimu, viena vertus, reikia pabrėžti vaidmenį, kurį dabar atlieka ACER kaip naujas subjektas, dalyvaujantis procedūroje, kurios turi laikytis nacionalinės institucijos. Esant nuolatiniam nacionalinių institucijų nesutarimui dėl to, ar reikia suteikti išimtį, arba dėl naujai sukurtų pajėgumų valdymo kriterijų, vienas sprendimas, kurį turi priimti ACER pagal Trečiosios dujų direktyvos nuostatas, gali iš esmės skirtis nuo individualių sprendimų, kuriuos būtų priėmusios atitinkamos nacionalinės institucijos pagal Antrosios dujų direktyvos nuostatas. Be to, reikia pabrėžti svarbų ACER patariamąjį vaidmenį nacionalinėse institucijose. Nors ši byla nesusijusi su infrastruktūra, esančia kelių valstybių narių teritorijoje, tokia šios bylos aplinkybė negali turėti įtakos procesinių ir materialinių normų atskiriamumo nagrinėjimui, kuris nepriklauso nuo konkretaus atvejo.
73

Šiomis nagrinėjamo atvejo aplinkybėmis sąvoka „susijęs su „Daftar“ interesais (vadovo biuras: administraciją sudaro apie 500 darbuotojų)“ dar labiau neaiški ir netiksli dėl to, kad minėtas biuras nebuvo nustatytas kaip asmuo, subjektas ar organizacija, dalyvaujantis branduolinių ginklų platinimo veikloje, su tuo tiesiogiai susijęs arba tam teikiantis paramą. Kaip teisingai pažymi ieškovas, vadovo biuras nenurodomas ginčijamuose sąrašuose, nors kiti Irano politiniai subjektai ar vyriausybės institucijos buvo įtraukti į šiuos sąrašus, motyvuojant, kad jie yra asmenys, subjektai ir organizacijos, dalyvaujantys branduolinių ginklų platinimo veikloje, su tuo tiesiogiai susiję arba tam teikiantys paramą. Be to, Taryba nepatikslino konkrečių būdų, kuriais pats vadovo biuras arba, jei reikia, tarpininkaujamas savo narių kontroliavo ieškovą taip, kad jis veiktų pagal jų interesus ir, pirmiausia, kad teiktų finansinę paramą platinant atominius ginklus.
Pagrindiniai sprendimo dėl prašymų pateikti informacijos motyvai nurodyti paties Reglamento Nr. 1/2003 18 straipsnio 3 dalyje. Šioje nuostatoje numatyta, kad Komisija nurodo prašymo teisinį pagrindą ir tikslą, nurodo, kokios informacijos reikia, ir nustato laikotarpį, per kurį informacija turi būti pateikta. Be to, Reglamento Nr. 1/2003 18 straipsnio 3 dalyje nustatyta, kad Komisija taip pat nurodo 23 straipsnyje numatytas nuobaudas, nurodo ar skiria 24 straipsnyje numatytas nuobaudas ir nurodo teisę į sprendimo peržiūrėjimą Teisingumo Teisme. Taigi Komisija neprivalo tokio sprendimo adresatui pateikti visos turimos informacijos dėl įtariamų pažeidimų arba atlikti tikslią šių pažeidimų teisinę kvalifikaciją, tačiau privalo aiškiai nurodyti įtarimus, kuriuos ketina patikrinti.

Todėl, nors sprendimo motyvai surašyti labai bendrais žodžiais ir tuos motyvus vertėtų patikslinti, vis dėlto galima teigti, kad nuoroda į įtariamus pažeidimus, aiškinama atsižvelgiant į sprendimą pradėti procedūrą pagal Reglamento Nr. 1/2003 11 straipsnio 6 dalį, atitinka minimalų aiškumo lygį, todėl galima daryti išvadą, jog laikytasi to reglamento 18 straipsnio 3 dalyje išdėstytų reikalavimų.

(žr. 22, 23, 30, 36 punktus)