ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
59

Antra, kalbant apie apeliantės nurodytas alternatyvias priemones, visų pirma reikia konstatuoti, kad skundžiamo sprendimo 109 punkte Bendrasis Teismas atsisakė nagrinėti išankstinio sandorių tvirtinimo ir nepriklausomo atstovo priežiūros priemones ir visišką sandorių su Irano Islamo Respublika draudimą, kurie pirmą kartą nurodyti per posėdį, motyvuodamas tuo, kad jie prieštaravo Bendrojo Teismo procedūros reglamento 48 straipsnio 2 daliai ir 76a straipsnio 3 daliai. Skundžiamo sprendimo 107 punkte Bendrasis Teismas nusprendė, kad nebuvo nustatyta, jog ginčijamo sprendimo priėmimo metu galiojusios priežiūros ir kontrolės priemonės buvo pakankamos, atsižvelgiant į to sprendimo 103 punkte apibūdintą riziką, taigi konstatavo, kad nepateikti įrodymai, o to Teisingumo Teismas neturi tikrinti nagrinėdamas apeliacinį skundą. Kalbant apie minėto sprendimo 108 punkte nurodytas ex post priemones, Bendrasis Teismas įvertino jų veiksmingumą vertindamas faktines aplinkybes, o to Teisingumo Teismas irgi neturi tikrinti, kai nagrinėja apeliacinį skundą.
106

Esant tokiai situacijai reikia pažymėti, kad bendros prekybos politikos srityje, ypač kiek tai susiję su prekybos apsaugos priemonėmis, dėl ekonominių, politinių ir teisinių aplinkybių, kurias privalo išnagrinėti, sudėtingumo (2007 m. rugsėjo 27 d. Sprendimo Ikea Wholesale, C-351/04, Rink. p. I-7723, 40 punktas; 2008 m. vasario 28 d. Sprendimo AGST Draht- und Biegetechnik, C-398/05, Rink. p. I-1057, 33 punktas; 2010 m. vasario 11 d. Sprendimo Hoesch Metals and Alloys, C-373/08, Rink. p. I-951, 61 punktas ir 2012 m. vasario 16 d. Sprendimo Taryba ir Komisija prieš Interpipe Niko Tube et Interpipe NTRP, C-191/09 P ir C-200/09 P, 63 punktas), minėtos institucijos, atlikdamos tokį vertinimą, turėjo didelę diskreciją ir galėjo atsižvelgti į visą jų turimą informaciją, kad įvertintų, ar Xinanchem pateikti įrodymai buvo įtikinami ir ar jų pakako išsklaidyti abejonę, kad dėl minėto mechanizmo ši bendrovė negalėjo laisvai nustatyti savo eksporto kainų. Be to, kaip skundžiamo sprendimo 36 punkte nurodė Pirmosios instancijos teismas, jei yra abejonių dėl to, ar įvykdytos pagrindinio reglamento 2 straipsnio 7 dalies c punkte nurodytos sąlygos, RESVGS negali būti suteiktas.
Direktyvos 2003/87, nustatančios šiltnamio efektą sukeliančių dujų emisijos [apyvartinių taršos] leidimų [prekybos] sistemą Bendrijoje ir iš dalies keičiančios Tarybos direktyvą 96/61/EB, 9 straipsnio 1 bei 3 dalyse ir 11 straipsnio 2 dalyje aiškiai ir suprantamai nustatytas kompetencijos paskirstymas tarp Komisijos ir valstybių narių rengiant, tikrinant ir įgyvendinant nacionalinius paskirstymo planus, siekiant šios sistemos įgyvendinimo tikslų. Kalbant apie materialines šių planų kontrolės ir atmetimo teisės ribas, reikia nurodyti, jog Komisija turi teisę tik patikrinti, ar priemonės, kurių ėmėsi valstybė narė, atitinka direktyvos III priede nustatytus kriterijus ir 10 straipsnio nuostatas.

Tiesa, kad tarp įvairių pareigų, kurios direktyvomis nustatomos valstybėms narėms, rūšių, taigi ir tarp rezultatų, kurie turi būti pasiekti, gali egzistuoti dideli skirtumai, taip pat akivaizdu, kad dėl direktyvų nuostatų, kurios susijusios tik su valstybių narių ir Komisijos santykiais, gali ir nebūtinai būti priimamos perkėlimo priemonės; vis dėlto negalima neigti, kad Direktyvos 2003/87 9 ir 11 straipsniais reglamentuojami atitinkamai Komisijos ir valstybių narių vaidmenys nacionalinių paskirstymo planų priėmimo procedūroje, t. y. kompetencijos paskirstymo tarp jų klausimas. Remiantis šiomis nuostatomis galima nustatyti, ar valstybės narės turi diskreciją parengti savo planą, ar ne, ir prireikus, kokia jos apimtis.

Be to, negalima neigti, kad šioje direktyvoje nenurodytas specialus nacionalinių paskirstymo planų rengimo ir bendro skirtinų šiltnamio efektą sukeliančių dujų apyvartinių taršos leidimų kiekio nustatymo metodas. Priešingai, minėtos direktyvos III priedo 1 punkte aiškiai nurodyta, kad valstybės narės turi nustatyti bendrą skirtinų leidimų kiekį, atsižvelgdamos visų pirma į nacionalinę energetikos politiką ir nacionalinę programą klimato kaitos srityje.

Taigi, perkeldamos Direktyvą 2003/87 valstybės narės disponuoja tam tikra veikimo laisve, todėl gali pasirinkti priemones, kurios, jų manymu, tinkamiausios toje direktyvoje nustatytam tikslui pasiekti, atsižvelgdamos į ypatingas nacionalinės energetikos rinkos sąlygas.

Kalbant apie faktą, kad pagal Direktyvos 2003/87 9 straipsnį nacionalinius paskirstymo planus Komisija vertina atlikdama ex ante kontrolę, akivaizdu, kad tokia kontrolė daugeliu atžvilgiu skiriasi nuo EB 226 straipsnyje numatytos ex post kontrolės. Ši aplinkybė vis dėlto nereiškia, kad ex ante kontrolė turi viršyti teisėtumo kontrolės ribas.

(žr. 47, 49–52 punktus)
Keywords

Summary



Keywords

Mokesčių nuostatos – Teisės aktų suderinimas – Apyvartos mokesčiai – Bendra pridėtinės vertės mokesčio sistema – Paslaugų teikimas – Apmokestinimo vietos nustatymas

(Tarybos direktyvos 77/388 9 straipsnio 2 dalies e punktas)

Summary

Paslaugų, kurias sudaro tyrimo ir taikomosios veiklos darbai aplinkosaugos ir technologijos srityje, atliekami valstybėje narėje įsikūrusių inžinierių paslaugų gavėjo, įsikūrusio kitoje valstybėje narėje, užsakymu ir jo naudai, teikimas turi būti kvalifikuojamas kaip „inžinierių paslaugos“, kaip jos suprantamos pagal Šeštosios direktyvos 77/388 dėl valstybių narių įstatymų, susijusių su apyvartos mokesčiais, suderinimo 9 straipsnio 2 dalies e punktą, kuriame nustatoma konsultantų, inžinierių, konsultacinių biurų, teisininkų, buhalterių paslaugų ir kitų panašių paslaugų apmokestinimo vieta.

Šios paslaugos turi būti laikomos patenkančiomis į šios nuostatos taikymo sritį, nes tyrimo ir taikomosios veiklos darbai yra joje nurodytos paslaugos, kurias daugiausia ir paprastai teikia inžinieriaus profesija užsiimantys asmenys. Taip yra paslaugų, pasižyminčių tuo, kad konkrečioms problemoms išspręsti reikia taikyti ne tik turimas žinias ir metodus, bet ir įgyti naujų žinių bei sukurti naujus metodus toms arba naujoms problemoms spręsti, atveju. Be to, šios paslaugos skiriasi nuo Šeštosios direktyvos 9 straipsnio 2 dalies c punkte nurodytų paslaugų, nes aptariamos paslaugos teikiamos ne daugeliui, o vienam gavėjui. Šiuo atžvilgiu neturi reikšmės tai, kad vienintelis paslaugų gavėjas tretiesiems asmenims arba tai pačiai grupei kaip ir jis priklausančioms bendrovėms parduoda jo užsakytų darbų rezultatus.

(žr. 20–21, 24–26, 30 punktus ir rezoliucinę dalį)
Keywords

Summary



Keywords

1. Socialinė politika – Darbuotojų sauga ir sveikatos apsauga – Direktyva 2003/88 dėl tam tikrų darbo laiko organizavimo aspektų – Taikymo sritis

(Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2003/88 1 straipsnio 3 dalis)

2. Socialinė politika – Darbuotojų sauga ir sveikatos apsauga – Direktyva 2003/88 dėl tam tikrų darbo laiko organizavimo aspektų – Minimalus poilsio laikas

(Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2003/88 3 straipsnis, 17 straipsnio 2 dalis ir 3 dalies b ir c punktai)

Summary

1. Sutartis dėl auklėjamojo darbo sudarę asmenys, atostogų ir laisvalaikio praleidimo centruose vykdantys atsitiktinę ir sezoninę veiklą ne daugiau kaip 80 darbo dienų per metus, priskirtini Direktyvos 2003/88 dėl tam tikrų darbo laiko organizavimo aspektų taikymo sričiai.

(žr. 33 punktą ir rezoliucinės dalies 1 punktą)

2. Sutartis dėl auklėjamojo darbo sudariusiems asmenims, atostogų ir laisvalaikio praleidimo centruose vykdantiems atsitiktinę ir sezoninę veiklą ne daugiau kaip 80 darbo dienų per metus, taikytina Direktyvos 2003/88 dėl tam tikrų darbo laiko organizavimo aspektų 17 straipsnio 3 dalies b ir (arba) c punktuose numatyta nukrypti leidžianti nuostata.

Tačiau nacionalinės teisės aktais, pagal kuriuos tokias sutartis sudariusių asmenų darbas ribojamas iki 80 darbo dienų per metus, neįvykdomos šios direktyvos 17 straipsnio 2 dalyje nustatytos minėtos nukrypti leidžiančios nuostatos taikymo sąlygos, pagal kurias tokiems darbuotojams suteikiamas lygiavertis kompensuojamojo poilsio laikas arba, išskirtiniais atvejais, kai dėl objektyvių priežasčių suteikti tokio poilsio laiko neįmanoma, jiems suteikiama atitinkama apsauga. Nors dėl specifinio darbo pobūdžio arba specifinio jo atlikimo konteksto išimtiniais atvejais galima nukrypti nuo direktyvos 3 straipsnio ir nuo pareigos užtikrinti, kad po darbo laikotarpio visuomet eitų poilsio laikotarpis, nacionalinės teisės aktais, pagal kuriuos neleidžiama darbuotojams pasinaudoti teise į kasdienį poilsį per visą jų darbo sutarties trukmę, net jei sudaryta sutartis dėl 80 darbo dienų per metus, ne tik pašalinama šia direktyva akivaizdžiai suteikiamos individualios teisės esmė, bet jie prieštarauja ir jos tikslui veiksmingai užtikrinti darbuotojų saugą ir sveikatos apsaugą.

(žr. 37, 46–47, 52, 60–62 punktus ir rezoliucinės dalies 2 punktą)
67

Prancūzijos Respublikos nuomone, norint žinoti, ar produkte nėra PPM likučių, reikia, kad šios PPM būtų žinomos ir kad jos būtų įvardytos rezoliucinėje leidimo dalyje ar deklaracijoje. Be to, norint žinoti, ar likučiai nekelia pavojaus žmonių sveikatai, reikia, kad dėl pačios PPM būtų atliktas maisto produktuose esančių likučių sanitarinis tyrimas atsižvelgiant į įprastas šių produktų vartojimo sąlygas. Šio tipo galutinio pavojaus sveikatai dėl maisto produktų, kuriuose yra PPM, vertinimas veiksmingas, tik jei jis atliekamas vykdant leidimo pateikti į rinką procedūrą arba atliekant atitinkamą mokslinį vertinimą tarptautinėse, Bendrijos arba nacionalinėse institucijose. Atsižvelgiant į kai kurių kategorijų PPM visuomenės sveikatai keliamą galimą pavojų, valstybė narė turi visišką teisę numatyti toms PPM kategorijoms, kurios nėra Bendrijos derinimo nuostatų objektas, pateikimo į rinką išankstinio leidimo procedūrą. Be to, ji tvirtina, kad atsižvelgiant į nuolatinį gamybos procesų vystymąsi neįmanoma iš anksto nustatyti nekenksmingų PPM kategorijų.
17

Šiomis aplinkybėmis Audiencia Provincial de Salamanca nusprendė sustabdyti bylos nagrinėjimą ir pateikti Teisingumo Teismui tokį prejudicinį klausimą: „Ar EB 153 straipsnis, skaitomas kartu su EB 3 ir 95 straipsniais bei Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos [priimtos Nicoje 2000 m. gruodžio 7 d. (OL C 364, p. 1)] 38 straipsniu ir [direktyva], būtent jos 4 straipsniu, turi būti aiškinamas taip, kad teismas, nagrinėjantis apeliacinį skundą dėl pirmojoje instancijoje priimto sprendimo, gali ex officio pripažinti negaliojančia į minėtos direktyvos taikymo sritį patenkančią sutartį, nors vartotojas, atsakovas byloje, nei pareikšdamas prieštaravimą dėl prašymo pradėti mokėjimo įsakymo procedūrą, nei per teismo posėdį, kai buvo priimtas sprendimas, nei vykstant apeliaciniam procesui šiuo negaliojimu nesirėmė?“
12

Iš prašymo priimti prejudicinį sprendimą matyti, kad nuo 2004 m. rugsėjo 16 d. iki Plus pradėjo reklaminę akciją „Ihre Millionenchance“ („Jūsų šansas laimėti milijoną“), per kurią visuomenė buvo kviečiama pirkti prekes Plus parduotuvėse siekiant rinkti taškus. Surinkus 20 taškų buvo suteikiama galimybė nemokamai dalyvauti arba Deutscher Lottoblock (nacionalinė 16 loterijas organizuojančių bendrovių asociacija) tiražuose.
32

Be to, iš nusistovėjusios praktikos išplaukia, kad nauja taisyklė nedelsiant taikoma būsimoms galiojant ankstesnei taisyklei susiklosčiusios situacijos pasekmėms (žr., be kita ko, 1986 m. liepos 10 d. Sprendimo Licata prieš EESRK, 270/84, Rink. p. 2305, 31 punktą). Pavyzdžiui, taikydamas šį principą Teisingumo Teismas yra nusprendęs, kad akte dėl valstybės narės stojimo sąlygų nesant specialios nuostatos dėl tam tikros EB sutarties nuostatos taikymo, ši nuostata laikytina taikytina nedelsiant bei saistančia šią valstybę narę nuo jos įstojimo datos, ir todėl ji galioja būsimoms iki šios naujos valstybės narės įstojimo į Bendrijas susiklosčiusios situacijos pasekmėms (šiuo klausimu, žr. Sprendimo Saldanha ir MTS, C-122/96, Rink. p. I-5325, 14 punktą bei Sprendimo Pokrzeptowicz-Meyer, C-162/00, Rink. p. I-1049, 50 punktą).
53

Be to, Belgijos vyriausybės argumentuose neatsižvelgiama į aplinkybę, kad per vaiko priežiūros atostogas ne visą darbo laiką darbui visą darbo dieną įdarbintas darbuotojas, be atlyginimo už toliau atliekamas darbo pareigas, gauna fiksuoto dydžio Nacionalinės darbo tarnybos mokamą priedą, skirtą kompensuoti atlyginimo sumažėjimą.
c)

be to, jai nustatyta prievolė mokėti vieną toliau nurodytų mokesčių be galimybės pasirinkti arba būti atleistai: <…> — impôt sur les sociétés Prancūzijoje, <…> arba kuriuo nors kitu mokesčiu, kuris pakeistų bet kurį iš pirmiau nurodytų mokesčių.“
34

Be to, primintina, kad pagal nusistovėjusią Teisingumo Teismo praktiką, nors tiesioginių mokesčių sistemos reguliavimas priskirtinas valstybių narių kompetencijai, šią kompetenciją įgyvendinti jos privalo laikydamosi Bendrijos teisės (žr. 2005 m. gruodžio 13 d. Sprendimo Marks & Spencer, C-446/03, Rink. p. I-10837, 29 punktą; 2006 m. rugsėjo 12 d. Sprendimo Cadbury Schweppes ir Cadbury Schweppes Overseas, C-196/04, Rink. p. I-7995, 40 punktą; 2006 m. gruodžio 12 d. Sprendimo Test Claimants in Class IV of the ACT Group Litigation, C-374/04, Rink. p. I-11673, 36 punktą ir 2007 m. lapkričio 8 d. Sprendimo Amurta, C-379/05, Rink. p. I-9569, 16 punktą).
25

Be kita ko, kiekviena valstybė narė turi, laikydamasi Bendrijos teisės, nustatyti savo paskirstytojo pelno apmokestinimo sistemą ir atsižvelgdama į tai apibrėžti apmokestinimo bazę bei mokesčio tarifą, kurie taikomi dividendus gavusiam akcininkui (šiuo klausimu žr. minėto sprendimo Test Claimants in Class IV of the ACT Group Litigation 50 punktą; 2006 m. gruodžio 12 d. Sprendimo Test Claimants in the FII Group Litigation, C-446/04, Rink. p. I-11753, 47 punktą ir 2008 m. gegužės 20 d. Sprendimo Orange European Smallcap Fund, C-194/06, Rink. p. I-3747, 30 punktą).
2.

Ar direktyva (93/13) užtikrinama vartotojų apsauga reikalauja, kad, nepaisant procedūros rūšies ir to, ar tai yra ginčo procedūra, nacionalinis teismas ex officio įvertintų, ar jo nagrinėjama sutarties sąlyga yra nesąžininga, net jei nebuvo pateiktas toks prašymas, t. y. nebuvo tvirtinama, kad sąlyga yra nesąžininga, ir atlikdamas savo teritorinės jurisdikcijos patikrinimą ex officio išnagrinėtų pardavėjo ar tiekėjo nustatytą sąlygą?
45

Be to, kaip pažymi Komisija, tuo atveju, kai valstybė narė, pagrįsdama apribojimą, nurodo su Direktyva 1999/5 suderinta sritimi nesusijusius motyvus, ji gali remtis EB 30 straipsniu. Tokiu atveju valstybė narė turėtų remtis tik vienu iš bendrojo intereso pagrindų, nurodytų EB 30 straipsnyje, arba vienu iš imperatyvių reikalavimų, nurodytų Teisingumo Teismo praktikoje (žr., be kita ko, 1979 m. vasario 20 d. Sprendimą Rewe-Zentral, vadinamą „Cassis de Dijon“, 120/78, Rink. p. 649, 8 punktas). Abiem atvejais apribojimas turi būti tinkamas užtikrinti siekiamo tikslo įgyvendinimą ir neviršyti to, kas yra būtina jam pasiekti (žr. minėtų sprendimų Radiosistemi 42 punktą ir ATRAL 64 punktą).
30

Šių vyriausybių ir Komisijos manymu, iš Reglamento Nr. 343/2003 parengiamųjų dokumentų matyti, kad Bendrijos teisės aktų leidėjas norėjo įtvirtinti mechanizmą, pagal kurį perduoti galima tik nusprendus dėl skundo pagrįstumo. Priešingu atveju teismams ir kompetentingoms valdžios institucijoms būtų nustatytas maksimalus terminas sprendimams dėl skundų, susijusių su sprendimais dėl perdavimo, priimti, o to Bendrijos teisės aktų leidėjas negali reglamentuoti. Be to, atskiroms situacijoms, kurioms taikomas šis reglamentas, nagrinėti reikėtų atlikti sudėtingus vertinimus, kuriuos būtų sunku užbaigti per šešių mėnesių terminą.
Byla C-480/08

Maria Teixeira

prieš

London Borough of Lambeth ir Secretary of State for the Home Department

(Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) prašymas priimti prejudicinį sprendimą)

„Laisvas asmenų judėjimas — Teisė gyventi šalyje — Valstybės narės pilietė, dirbusi kitoje valstybėje narėje ir pasilikusi joje gyventi pasibaigus jos profesinei veiklai — Vaikas, besimokantis priimančiosios valstybės narės profesinėje mokykloje — Nuosavų pragyvenimo lėšų neturėjimas — Reglamentas (EEB) Nr. 1612/68 — 12 straipsnis — Direktyva 2004/38/EB“

Generalinės advokatės J. Kokott išvada, pateikta 2009 m. spalio 20 d. I ‐ 1112

2010 m. vasario 23 d. Teisingumo Teismo (didžioji kolegija) sprendimas I ‐ 1144

Sprendimo santrauka

Laisvas asmenų judėjimas – Darbuotojai – Darbuotojo vaikų teisė lankyti priimančiosios valstybės narės švietimo įstaigas – Teisė gyventi šalyje siekiant lankyti bendrojo lavinimo mokyklą (Tarybos reglamento Nr. 1612/68 12 straipsnis) Laisvas asmenų judėjimas – Darbuotojai – Šeimos narių teisė gyventi šalyje – Valstybės narės pilietis, dirbęs priimančiojoje valstybėje narėje – Vienas iš tėvų, faktiškai prižiūrintis vaiką, kuris mokosi šioje valstybėje narėje (Tarybos reglamento Nr. 1612/68 10 ir 12 straipsniai; Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2004/38 7 straipsnis) Laisvas asmenų judėjimas – Darbuotojai – Šeimos narių teisė gyventi šalyje – Vienas iš tėvų, faktiškai prižiūrintis vaiką, kuris įgyvendina savo teisę lankyti švietimo įstaigą (Tarybos reglamento Nr. 1612/68 12 straipsnis) Laisvas asmenų judėjimas – Darbuotojai – Šeimos narių teisė gyventi šalyje – Vienas iš tėvų, faktiškai prižiūrintis vaiką, kuris mokosi priimančiojoje valstybėje narėje (Tarybos reglamento Nr. 1612/68 12 straipsnis) Laisvas asmenų judėjimas – Darbuotojai – Šeimos narių teisė gyventi šalyje – Vienas iš tėvų, faktiškai prižiūrintis vaiką, kuris mokosi priimančiojoje valstybėje narėje (Tarybos reglamento Nr. 1612/68 12 straipsnis)
Direktyvos 92/43 dėl natūralių buveinių ir laukinės faunos bei floros apsaugos, iš dalies pakeistos Direktyva 2006/105, 4 straipsnio 2 dalies pirma pastraipa turi būti aiškinama taip, kad ja neleidžiama valstybei narei dėl kitų nei aplinkosaugos pagrindų nesutikti, kad į Europos Komisijos parengtą Bendrijos svarbos teritorijų sąrašo projektą būtų įtraukta viena ar kelios teritorijos.

Jeigu per priskyrimo procedūrą, reglamentuojamą Direktyvos 92/43 4 straipsnio 2 dalies pirmoje pastraipoje, valstybės narės galėtų nepritarti projektui dėl kitų pagrindų nei aplinkosaugos, kiltų grėsmė, kad nebus įvykdytas šios direktyvos 3 straipsnio 1 dalyje numatytas tikslas, t. y. nebus sukurtas Natura 2000 tinklas. Taip būtų būtent tuo atveju, jeigu valstybės narės galėtų atsisakyti pritarti projektui dėl ekonominių, socialinių ir kultūrinių reikalavimų ir regioninių bei vietinių ypatumų, nurodomų minėtos direktyvos 2 straipsnio 3 dalyje, kuri, be to, nėra savarankiška nuo bendros šia direktyva nustatytos apsaugos sistemos leidžianti nukrypti nuostata.

(žr. 31–33 punktus, rezoliucinės dalies 1 punktą)
Byla C-299/08

Europos Komisija

prieš

Prancūzijos Respubliką

„Valstybės įsipareigojimų neįvykdymas — Direktyva 2004/18/EB — Viešojo pirkimo sutarčių sudarymo tvarka — Nacionalinės teisės nuostatos, numatančios vieną procedūrą poreikių apibrėžimo sutarčiai ir vėlesnei vykdymo sutarčiai sudaryti — Suderinamumas su šia direktyva“

Generalinio advokato J. Mazák išvada, pateikta 2009 m. rugsėjo 22 d. I ‐ 11589

2009 m. gruodžio 10 d. Teisingumo Teismo (trečioji kolegija) sprendimas I ‐ 11601

Sprendimo santrauka

Teisės aktų derinimas – Viešojo darbų, prekių ir paslaugų pirkimo sutarčių sudarymo procedūros – Direktyva 2004/18 – Viešojo pirkimo sutarčių sudarymo procedūros – Direktyvos 28 straipsnyje nenumatytos procedūros taikymas

(Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2004/18/EB 2 ir 28–31 straipsniai)

Valstybė narė, kuri priima ir palieka galioti nuostatas, kuriose numatoma poreikių apibrėžimo sutarčių sudarymo procedūra, pagal kurią perkančioji organizacija gali vėliau sudaryti (paslaugų, prekių ar darbų) vykdymo sutartį su vienu iš pradinių poreikių apibrėžimo sutarčių laimėtojų, surengdama varžymąsi tik tarp šių laimėtojų, neįvykdo įsipareigojimų pagal Direktyvos 2004/18 dėl viešojo darbų, prekių ir paslaugų pirkimo sutarčių sudarymo tvarkos derinimo 2 ir 28 straipsnius.

Pagal minėtą 28 straipsnį perkančiosios organizacijos viešojo pirkimo sutartis turi sudaryti arba atviro ar riboto konkurso būdu, arba, esant Direktyvos 2004/18 29 straipsnyje aiškiai numatytoms ypatingoms aplinkybėms, konkurencinio dialogo būdu, arba, esant jos 30 ir 31 straipsniuose aiškiai įvardytoms aplinkybėms, derybų būdu. Viešojo pirkimo sutartis sudaryti taikant kitas procedūras šioje direktyvoje neleidžiama.

Be to, ši poreikių apibrėžimo sutarčių procedūra neatitinka Direktyvos 2004/18 2 straipsnio. Ji skirta sudaryti dviejų tipų sutartis, būtent – poreikių apibrėžimo ir vykdymo sutartis, kai pastarųjų laimėtojai nustatomi surengus varžymąsi tik tarp pirmųjų sutarčių laimėtojų. Todėl ūkio subjektai, kurie galėtų būti suinteresuoti dalyvauti vykdymo sutarčių sudarymo procedūroje, tačiau nėra vienos iš poreikių apibrėžimo sutarčių laimėtojai, yra diskriminuojami, palyginti su tokių sutarčių laimėtojais, o tai prieštarauja lygybės principui, kuris Direktyvos 2004/18 2 straipsnyje įtvirtintas kaip sutarčių sudarymo principas.

Be to, tiek vienodo požiūrio principas, tiek iš jo kylanti skaidrumo pareiga reikalauja, kad būtų aiškiai apibrėžti kiekvienos sutarties dalykas ir jos sudarymo kriterijai. Šiuo klausimu aišku, kad poreikių apibrėžimo ir vykdymo sutarčių dalykų pobūdis skiriasi: vienu atveju – tai tyrimo, projektavimo ir perkančiosios organizacijos poreikių tikslinimo darbai, kitu atveju – tai faktinis iš anksto apibrėžtų prekių, paslaugų ar darbų tiekimas ar atlikimas. Tačiau per minėtą poreikių apibrėžimo sutarčių procedūrą neužtikrinama, kad visais atvejais tiek poreikių apibrėžimo, tiek vykdymo sutarčių dalyką ir sudarymo kriterijus bus galima apibrėžti dar procedūros pradžioje.

(žr. 29, 40–41, 43–45 punktus ir rezoliucinę dalį)
54

Pažymėtina, kad šiuo atžvilgiu Švedijos Karalystė pati pripažįsta pažeidusi įsipareigojimus pagal Direktyvą 91/271. Ši valstybė narė patvirtina, kad pagrįstoje nuomonėje nustatyto termino pabaigoje valymo įrenginiai, išvardyti pakeistuose 2 ir 3 prieduose, neatitiko reikalavimų, taikomų vadovaujantis šios direktyvos I priedu. Iš, be kita ko, Švedijos Karalystės atsakymų į raštu pateiktus klausimus matyti, kad 18 pakeistame 2 priede išvardytų valymo įrenginių nebuvo įdiegta speciali azoto šalinimo technologija. Be to, Švedijos Karalystė pripažino, kad nors pakeistame 3 priede išvardytuose valymo įrenginiuose įdiegta speciali azoto šalinimo technologija, šių įrenginių išleidžiamose medžiagose yra tiek daug azoto, kad net esant didelei išlikai jis prisideda prie eutrofikacijos.