ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
15

Be to, jeigu dvigubas apmokestinimas ribotų laisvą kapitalo judėjimą, minėtam teismui kyla klausimas, ar tokį apribojimą pateisina EB sutarties 73 d straipsnio 1 dalies a punktas (EB 58 straipsnio 1 dalies a punktas), kaip jis aiškinamas prie ES sutarties pridedamoje Deklaracijoje Nr. 7 dėl Europos Bendrijos steigimo sutarties 73 d straipsnio (OL C 191, p. 99), kurios turinys yra toks: „Konferencija pabrėžia, kad Europos Bendrijos sutarties 73 d straipsnio 1 dalies a punkte nurodyta valstybių narių teisė taikyti atitinkamas savo mokesčių įstatymų nuostatas galios tik 1993 m. pabaigoje galiojančioms atitinkamoms nuostatoms. Tačiau ši deklaracija taikoma tik kapitalo judėjimui tarp valstybių narių ir tarp valstybių narių vykdomiems mokėjimams.“ (Neoficialus vertimas) ErbStG 21 straipsnio nuostatos priimtos iki 1993 m., nes naujos šio įstatymo redakcijos paskelbimas 1997 m. nebuvo naujo teisės akto paskelbimas.
2

Šis prašymas pateiktas nagrinėjant keturias bylas dėl teismo kontrolės High Court, siekiant, kad kiekvienoje iš jų būtų priimta certiorari nutartis dėl Teisingumo, lygybės ir teisės reformų ministro (Minister for Justice, Equality and Law Reform, toliau – Minister for Justice) sprendimo neišduoti leidimo apsigyventi kortelės trečiosios valstybės piliečiui, Airijoje gyvenančio Sąjungos piliečio sutuoktiniui, panaikinimo.
Palikdama galioti nuostatą, pagal kurią ieškinys dėl sprendimo sudaryti viešojo pirkimo sutartį arba dėl jos sudarymo peržiūros turi būti pareikštas kuo anksčiau ir bet kuriuo atveju per 3 mėnesius nuo datos, kai pirmą kartą atsirado pagrindas jam pareikšti, nebent, teismo nuomone, pagrįsta šį terminą pratęsti, valstybė narė neįvykdo įsipareigojimų pagal Direktyvos 89/665 dėl įstatymų ir kitų teisės aktų, susijusių su peržiūros procedūrų taikymu sudarant viešojo prekių pirkimo ir viešojo darbų pirkimo sutartis, derinimo, iš dalies pakeistos Direktyva 92/50, 1 straipsnio 1 dalį, nes ši nuostata sukuria netikrumą, kiek tai susiję su sprendimu, dėl kurio turi būti pareikštas ieškinys, ir nustatant ieškinio pareiškimo terminus.

Dėl pačių nacionalinių naikinamųjų terminų, įskaitant jų taikymo tvarką, neturėtų pasidaryti praktiškai neįmanoma ar pernelyg sunku pasinaudoti teisėmis, kurias suinteresuotasis asmuo turi pagal Bendrijos teisę.

Kadangi tokia nuostata nacionaliniams teismams leidžiama joje numatytą naikinamąjį terminą, taikomą ieškiniams dėl sprendimų sudaryti viešojo pirkimo sutartis, taikyti pagal analogiją ieškiniams dėl tarpinių perkančiųjų organizacijų sprendimų, priimtų per viešojo pirkimo procedūrą, kuriems naikinamojo termino teisės aktų leidėjas aiškiai nenumatė, dėl to susiklosčiusi teisinė padėtis nėra pakankamai aiški ir apibrėžta, kad pašalintų riziką, jog dėl nacionalinio teismo taikomo šios nuostatos aiškinimo atitinkami kandidatai ir dalyviai gali netekti teisės užginčyti viešųjų pirkimų sprendimus.

Naikinamojo termino taikymas tarpiniams perkančiųjų organizacijų sprendimams, priimtiems per viešojo pirkimo procedūrą pagal tokią tvarką, jog galiausiai suinteresuotieji asmenys nebegali pasinaudoti peržiūros teise, neatitinka nei teisinio saugumo reikalavimų, nei peržiūros veiksmingumo tikslo. Tam, kad suinteresuotieji asmenys galėtų veiksmingai pareikšti ieškinius per nustatytus terminus, jie turi būti pakankamai aiškiai informuoti, jog terminų sistema taikoma šiems tarpiniams sprendimams. Tokio informavimo nebuvimo negali pateisinti procedūros spartumo siekis.

Be to, formuluotė, pagal kurią atitinkamas ieškinys „turi būti pareikštas kuo anksčiau ir bet kuriuo atveju per 3 mėnesius“, sukuria netikrumą. Negalima atmesti galimybės, jog tokia nuostata nacionaliniams teismams suteikiama teisė atmesti ieškinį kaip pateiktą pavėluotai dar prieš pasibaigiant trijų mėnesių terminui, jeigu jie mano, kad ieškinys nebuvo pareikštas „kuo anksčiau“ šios nuostatos prasme. Negalima nuspėti naikinamojo termino trukmės, jeigu dėl jos paliekama spręsti kompetentingam teismui. Vadinasi, tokį terminą numatanti nacionalinė nuostata neužtikrina veiksmingo Direktyvos 89/665 perkėlimo.

Teismo galimybė pratęsti ieškinio pareiškimo terminus negali ištaisyti šios nuostatos aiškumo ir apibrėžtumo, kuriuos Direktyva 89/665 reikalaujama užtikrinti terminų sistemoje, trūkumų. Net atsižvelgiant į minėtą pratęsimo galimybę, esant pareigai ieškinį pareikšti kuo anksčiau, atitinkamas kandidatas arba dalyvis negali užtikrintai numatyti, koks terminas jam bus skirtas ieškiniui pareikšti.

(žr. 53, 63, 66, 74–75, 81, 83 punktus ir rezoliucinę dalį)
Byla C-75/08

The Queen, Christopher Mellor prašymu,

prieš

Secretary of State for Communities and Local Government

(Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) prašymas priimti prejudicinį sprendimą)

„Direktyva 85/377/EEB — Projektų poveikio aplinkai vertinimas — Pareiga informuoti visuomenę apie sprendimo neatlikti projekto vertinimo motyvus“

Generalinės advokatės J. Kokott išvada, pateikta 2009 m. sausio 22 d. I ‐ 3801

2009 m. balandžio 30 d. Teisingumo Teismo (antroji kolegija) sprendimas I ‐ 3815

Sprendimo santrauka

Aplinka – Tam tikrų projektų poveikio aplinkai vertinimas – Direktyva 85/337

(Tarybos direktyvos 85/337, iš dalies pakeistos Direktyva 2003/35, 4 straipsnis ir II priedas)

Direktyvos 85/337/EEB dėl tam tikrų valstybės ir privačių projektų poveikio aplinkai vertinimo, iš dalies pakeistos Direktyva 2003/35/EB, 4 straipsnį reikia aiškinti taip, kad juo nereikalaujama, jog pačiame sprendime, kuriame padaryta išvada, kad nereikia įvertinti į minėtos direktyvos II priedą patenkančio projekto poveikio aplinkai, būtų nurodyti motyvai, dėl kurių kompetentinga institucija nusprendė, jog tokio vertinimo nereikia. Tačiau tuo atveju, kai suinteresuotasis asmuo to prašo, kompetentinga administracinė institucija turi pareigą jį informuoti apie motyvus, dėl kurių šis sprendimas buvo priimtas arba, atsakydama į pateiktą prašymą, perduoti reikšmingą informaciją ir dokumentus.

Tuo atveju, kai valstybės narės sprendime nevertinti į minėtos direktyvos II priedą patenkančio projekto poveikio aplinkai pagal minėtos direktyvos 5–10 straipsnius yra nurodyti jį pagrindžiantys motyvai, minėtas sprendimas yra pakankamai motyvuotas, kai jame pateikti motyvai kartu su įrodymais, apie kuriuos suinteresuotieji asmenys jau buvo informuoti ir kurie gali būti papildyti reikiama papildoma informacija, kurią kompetentinga nacionalinė institucija privalo suinteresuotiesiems asmenims pateikti pastarųjų prašymu, leidžia minėtiems asmenims įvertinti galimybę pareikšti ieškinį dėl šio sprendimo.

(žr. 61, 66 punktus, rezoliucinės dalies 1–2 punktus)
56

Be to, tokiu atveju, koks nagrinėjamas šioje byloje, Komisija bent jau turi užtikrinti, kad jos turima informacija, nors neišsami ir fragmentiška, kaip ji, be kita ko, nurodė savo apeliaciniame skunde, yra pakankamas pagrindas padaryti išvadą, kad įmonė gavo naudos valstybės pagalbos forma.
68

Be to, reikia pažymėti, kad pagal Reglamentą Nr. 261/2004 įvykdyti įpareigojimai neapriboja šių oro vežėjų teisių reikalauti žalos atlyginimo iš bet kurio atidėjimą sukėlusio asmens, įskaitant trečiąsias šalis, kaip tai numatyta šio reglamento 13 straipsnyje. Taigi toks žalos atlyginimas gali sumažinti ir net visiškai pašalinti šiems vežėjams dėl šių įpareigojimų tenkančią finansinę naštą. Be to, neatrodo nepagrįsta, kad visi šie įpareigojimai, neatsiejant nuo jų minėtos teisės reikalauti žalos atlyginimo, tektų visų pirma oro vežėjams, su kuriais atitinkamus keleivius sieja vežimo sutartis, suteikianti teisę į skrydį, kuris neturėtų būti nei atšauktas, nei atidėtas (minėto sprendimo IATA ir ELFAA 90 punktas).
84

Antra, kalbant apie minėto Sprendimo Budějovický Budvar 101 punkte nurodytą aplinkybę, jog pavadinimo „Bud“ apsauga turi būti pateisinama EB 30 straipsnio kriterijų atžvilgiu, reikia pasakyti, kad iš to, kas paminėta, matyti, jog prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas, be to, turi patikrinti, taip pat remdamasis Čekijos Respublikoje susiklosčiusiomis faktinėmis aplinkybėmis ir vyraujančia samprata, ar, kaip nurodyta minėto sprendimo 99 punkte, pagrindinėje byloje aptariamas pavadinimas nagrinėjamų dvišalių sutarčių įsigaliojimo dieną arba vėliau šioje valstybėje narėje nėra tapęs bendriniu, atsižvelgiant į tai, kad Teisingumo Teismas to paties sprendimo 99 ir 100 punktuose jau buvo nusprendęs, jog šiomis sutartimis nustatytos apsaugos sistemos tikslas yra EB 30 straipsnyje numatytos pramoninės ir komercinės nuosavybės apsauga.
43

Be to, nors prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas turi patikrinti, ar pagrindinėje byloje Stadeco įrodė, jog pati tinkamu laiku visiškai pašalino mokestinių pajamų praradimo grėsmę, Teisingumo Teismas, siekdamas pateikti šiam teismui naudingą atsakymą, vis dėlto gali pateikti jam visas, jo manymu, reikalingas nuorodas (šiuo klausimu žr., be kita ko, 2008 m. liepos 1 d. Sprendimo MOTOE, C-49/07, Rink. p. I-4863, 30 punktą ir 2008 m. gruodžio 22 d. Sprendimo Magoora, C-414/07, Rink. p. I-10921, 33 punktą).
49

Be to, pagal minėto reglamento 35 straipsnio 3 dalyje įtvirtintą draudimo tikrinti valstybės narės, kurioje sprendimas priimtas, teismų jurisdikciją principą (toks patikrinimas galimas tik to paties straipsnio 1 dalies nuostatų atžvilgiu) negalima tikrinti atitinkamos valstybės narės teismų vidinės jurisdikcijos pagrindinėje byloje.
38

Iš tikrųjų, nors minėtas reglamentas neteko galios 1999 m. gruodžio 31 d., vis dėlto jame numatyta išimtis pagal Reglamentą Nr. 2770/1999 buvo toliau taikoma iki 2000 m. gegužės 31 dienos. Be to, pastaruoju reglamentu iki 2001 m. gruodžio 31 d. buvo nustatytas pereinamasis laikotarpis, per kurį EB 81 straipsnio 1 dalyje numatytas draudimas nebuvo taikomas susitarimams, galiojusiems 2000 m. gegužės 31 d. ir tenkinantiems ne šiame reglamente nustatytas išimties taikymo sąlygas, bet sąlygas, nustatytas Reglamente Nr. 1984/83. Todėl, kadangi ginčijamos sutartys buvo sudarytos 1989 m. ir jos buvo vykdomos iki Pedro IV ieškinio pareiškimo 2004 m., reikia išnagrinėti, ar išimties suteikimo sąlygos turėjo būti taikomos tiek pagal Reglamentą Nr. 1984/83, tiek pagal Reglamentą Nr. 2790/1999, tam, kad nacionalinis teismas prireikus galėtų nustatyti, ar šios sutartys per visą jų vykdymo laikotarpį neprieštaravo konkurencijos teisei arba ar jos nuo tam tikro momento yra niekinės.
46

Be to, svarbu pažymėti, kad nešališkumo reikalavimas iš tiesų apima du aspektus. Pirma, teismas turi būti subjektyviai nešališkas, t. y. nė vienas jo narys neturi parodyti tendencingumo ar išankstinio nusistatymo kurios nors šalies atžvilgiu – asmeninis nešališkumas preziumuojamas, kol neįrodyta kitaip. Antra, teismas turi būti objektyviai nešališkas, t. y. pateikti pakankamas garantijas, kad šiuo atžvilgiu būtų užkirstas kelias bet kokioms pagrįstoms abejonėms (minėto sprendimo Chronopost ir La Poste prieš UFEX 54 punktas; šiuo klausimu žr. 1993 m. vasario 24 d. Europos žmogaus teisių teismo sprendimo Fey prieš Austriją, A serija, Nr. 255-A, p. 12, 28 punktą; Europos žmogaus teisių teismo sprendimo Findlay prieš Jungtinę Karalystę, Recueil des arrêts et décisions 1997-I, p. 281, 73 punktą ir Europos žmogaus teisių teismo sprendimo Forum Maritime S.A. prieš Rumuniją, dar nepaskelbto Recueil des arrêts et décisions, 116 punktą).
5

Muitinės kodekso 236 straipsnyje nustatyta: „1. Importo arba eksporto muitai grąžinami nustačius, kad tada, kai jie buvo sumokėti, tokių muitų suma nebuvo teisiškai privaloma sumokėti arba kad ši suma buvo įtraukta į apskaitą nesivadovaujant 220 straipsnio 2 dalimi. <…> 2. Importo arba eksporto muitai grąžinami arba atsisakoma juos išieškoti, jeigu per trejus metus nuo skolininko informavimo apie tokių muitų sumą dienos atitinkamai muitinės įstaigai pateikiamas prašymas. Šis laikotarpis pratęsiamas, jeigu suinteresuotas asmuo pateikia įrodymus, kad pateikti tokį prašymą per nustatytą laikotarpį jam sukliudė ypatingos aplinkybės arba force majeure. Jeigu muitinė per šį laikotarpį pati nustato, kad susidarė kuri nors iš 1 dalies pirmojoje ar antrojoje pastraipose aprašytų padėčių, ji grąžina arba atsisako išieškoti muitą savo iniciatyva.“
16

Iš sprendimo pateikti prašymą priimti prejudicnį sprendimą matyti, kad, be produktų, kurie yra šios sutarties dalykas, Ferrotron kuria, gamina ir platina kitus metalurgijos matavimo produktus ir kad buvę ET darbuotojai buvo įdarbinti Ferrotron įkurtoje struktūroje. Be to, šie darbuotojai taip pat atlieka užduotis, nesusijusias su Ferrotron iš ET įgytais produktais.
28

Be to, reikia pabrėžti, kad, pirma, Slovakijos policijos pareigūno sprendimo sustabdyti baudžiamąjį persekiojimą ne bis in idem poveikio klausimas, kaip teisingai pastebėjo Europos Bendrijų Komisija, turi būti nagrinėjamas remiantis Konvencijos, įgyvendinančios Šengeno susitarimą, 54–58 straipsniais, nes Europos konvencijos dėl savitarpio pagalbos baudžiamosiose bylose 21 straipsnyje, pagal kurį Austrijos Respublika paprašė Slovakijos Respublikos pradėti V. Turanský baudžiamąjį persekiojimą, nereglamentuojamas valstybės, į kurią kreipiamasi, įsipareigojimo vykdyti baudžiamąjį persekiojimą poveikis prašymą pateikusioje valstybėje vykstančiam procesui.
6

KN versijoje olandų kalba 1905 pozicija ir atitinkamos subpozicijos apibrėžtos taip: „1905 Brood, gebak, biscuits en andere bakkerswaren, ook indien deze producten cacao bevatten; ouwel in bladen, hosties, ouwels voor geneesmiddelen, plakouwels en dergelijke producten van meel of van zetmeel: <…> 1905 90 – andere: <…> 1905 90 20 – – ouwel in bladen, hosties, ouwels voor geneesmiddelen, plakouwels en dergelijke producten, van meel of van zetmeel.“
27

Direktyvos 96/9 7 straipsnio 1 dalis duomenų bazės, kuriai reikia „pakankamai didelių“ kiekybinių arba kokybinių investicijų, sudarytojui suteikia teisę uždrausti perkelti visą šią bazę arba pakankamai didelę jos dalį. Be to, šio 7 straipsnio 5 dalimi norima šiam sudarytojui leisti sudaryti kliūtis pasikartojantiems ir sistemingiems nedidelių duomenų bazės dalių perkėlimo veiksmams, kurie dėl jų kumuliacinio efekto leistų be sudarytojo leidimo atkurti visą duomenų bazę arba bent jau pagrindinę jos dalį ir padarytų didelę žalą šio sudarytojo investicijoms, kaip, pavyzdžiui, šios direktyvos 7 straipsnio 1 dalyje nurodytas perkėlimas (žr. minėto sprendimo The British Horseracing Board ir kt. 86–89 punktus).
44

Kalbant apie argumentą, pagrįstą tuo, kad Nyderlandų Karalystė pirmuoju pagrindu siekė paneigti faktines aplinkybes, pakanka pastebėti, kad taip nėra šiuo atveju. Iš tiesų Nyderlandų Karalystė šiuo atveju neginčija Pirmosios instancijos teismo išvadų, iš kurių, be kita ko, matyti, kad 2004 m. duomenys buvo traukti į TNO ataskaitą, ir kad Komisija, be šios ataskaitos, taip pat atsižvelgė į MNP ataskaitą. Tačiau ši valstybė narė ginčija išvadas, kurias Pirmosios instancijos teismas padarė remdamasis šiomis faktinėmis aplinkybėmis. Be to, tai, ar Pirmosios instancijos teismas galėjo teisėtai iš šių faktų nuspręsti, kad Komisija nepažeidė savo rūpestingumo pareigos ir pareigos motyvuoti, yra teisės klausimas, kuriam taikoma Teisingumo Teismo kontrolė nagrinėjant apeliacinį skundą (žr. 1997 m. lapkričio 20 d. Sprendimo Komisija prieš V, C-188/96 P, Rink. p. I-6561, 24 punktą bei 2005 m. birželio 28 d. Sprendimo Dansk Rørindustri ir kt. prieš Komisiją, C-189/02 P, C-202/02 P, C-205/02 P – C-208/02 P ir C-213/02 P, Rink. p. I-5425, 453 punktą).
23

Šiuo atžvilgiu Teisingumo Teismas visuomet pažymėdavo, kad nors valstybės narės, atsižvelgdamos į savo nacionalinius poreikius, kurie gali skirtis, nelygu valstybė narė ir laikotarpis, iš esmės gali laisvai apibrėžti viešosios tvarkos ir visuomenės saugumo reikalavimus, vis dėlto Bendrijos kontekste šie reikalavimai, visų pirma kaip leidžiančios nukrypti nuo pagrindinio laisvo asmenų judėjimo principo nuostatos pateisinimas, turi būti suprantami siaurai, taip, kad kiekviena valstybė narė be Europos bendrijos institucijų kontrolės negalėtų vienašališkai nustatyti jų aprėpties (šiuo klausimu žr. 1975 m. spalio 28 d. Sprendimo Rutili, 36/75, Rink. p. 1219, 26 ir 27 punktus; 1977 m. spalio 27 d. Sprendimo Bouchereau, 30/77, Rink. p. 1999, 33 ir 34 punktus; 2000 m. kovo 14 d. Sprendimo Église de scientologie, C-54/99, Rink. p. I-1335, 17 punktą ir 2004 m. spalio 14 d. Sprendimo Omega, C-36/02, Rink. p. I-9609, 30 ir 31 punktus). Šiuo atžvilgiu teismo praktikoje nustatyta, kad viešosios tvarkos sąvoka bet kuriuo atveju reiškia, kad, be socialinės tvarkos sutrikdymo, kurį sukelia bet koks įstatymo pažeidimas, kyla reali, dabartinė ir pakankamai didelė grėsmė pagrindiniam visuomenės interesui (žr., be kita ko, pirmiau minėtų sprendimų Rutili 28 punktą ir Bouchereau 35 punktą bei 2004 m. balandžio 29 d. Sprendimo Orfanopoulos ir Oliveri, C-482/01 ir C-493/01, Rink. p. I-5257, 66 punktą).
Nagrinėjant bylą dėl konkurencijos taisyklių pažeidimo, pagrindinis teisinio saugumo, kuris turi būti užtikrintas ūkio subjektams, reikalavimas bei tikslas užtikrinti, kad konkurencija vidaus rinkoje neiškreipta, yra labai svarbūs ne tik pačiam ieškovui ir jo konkurentams, bet ir trečiosioms šalims, atsižvelgiant į didelį suinteresuotųjų šalių skaičių ir finansinius interesus, kuriais rizikuojama. Kalbant apie bylą, susijusią su įmonės, reikalaujančios sumokėti mokestį už ypač paplitusį jos logotipo naudojimą, piktnaudžiavimu dominuojančia padėtimi, ir atsižvelgiant į galimą tokios bylos baigties poveikį, Pirmosios instancijos teismo procese, kurio trukmė – maždaug 5 metai ir 10 mėnesių, kai ji negali būti pateisinama jokia bylos aplinkybe, nesvarbu ar tai būtų bylos sudėtingumas, šalių elgesys, šalių išprovokuoti procesiniai nesklandumai, ar Pirmosios instancijos teismo priimtos proceso organizavimo ar tyrimo priemonės, pažeidžiami reikalavimai, susiję su bylos išnagrinėjimu per protingą terminą.

Nors tuo atveju, kai Pirmosios instancijos teismas neišnagrinėja bylos per protingą terminą, jis padaro procesinį pažeidimą, vis dėlto Teisingumo Teismo statuto 61 straipsnio pirma pastraipa visuomet turi būti aiškinama ir taikoma veiksmingai. Kadangi nėra jokio įrodymo, kad bylos išnagrinėjimo per protingą terminą principo nesilaikymas galėjo turėti poveikį bylos baigčiai, skundžiamo sprendimo panaikinimas neatitaisys Pirmosios instancijos teismo padaryto veiksmingos teisminės gynybos principo pažeidimo. Be to, atsižvelgiant į būtinybę laikytis Bendrijos konkurencijos teisės, Teisingumo Teismas, remdamasis tik tuo, kad byla neišnagrinėta per protingą terminą, negali leisti ieškovui ginčyti pažeidimo, kai visi jo pagrindai, kuriais prieštaraujama Pirmosios instancijos teismo išvadoms, susijusioms su šiuo pažeidimu ir su juo susijusia administracine procedūra, buvo atmesti kaip nepagrįsti. Tačiau tai, kad Pirmosios instancijos teismas nesilaikė bylos išnagrinėjimo per protingą terminą principo, gali pagrįsti pagal EB 235 straipsnį ir 288 straipsnio antrąją pastraipą Bendrijai pareikštą ieškinį atlyginti žalą.

(žr. 176–188, 191–195 punktus)
Byla C-403/07

Metherma GmbH & Co. KG

prieš

Hauptzollamt Düsseldorf

(Bundesfinanzhof prašymas priimti prejudicinį sprendimą)

„Bendrasis muitų tarifas — Kombinuotoji nomenklatūra — Tarifinė klasifikacija — 8101 ir 8102 pozicijos — Volframo ar molibdeno strypų ir juostų, „pagamintų paprasto sukepinimo būdu“, atraižos ir nuolaužos — Neapdoroti volframas ir molibdenas, įskaitant strypus ir juostas, pagamintus paprasto sukepinimo būdu — Atliekos ir laužas“

2008 m. lapkričio 27 d. Teisingumo Teismo (septintoji kolegija) sprendimas I ‐ 8923

Sprendimo santrauka

Bendrasis muitų tarifas – Tarifinės pozicijos – Volframo ar molibdeno strypai ir juostos, „pagaminti paprasto sukepinimo būdu“

(Tarybos reglamentas Nr. 2658/87; Komisijos reglamentas Nr. 2388/2000)

Reglamento Nr. 2658/87 dėl tarifų ir statistinės nomenklatūros bei dėl Bendrojo muitų tarifo I priede įtvirtintos Kombinuotosios nomenklatūros versija, galiojusi 2001 m., t. y. Reglamente Nr. 2388/2000, iš dalies keičiančiame Reglamento Nr. 2658/87 I priedą, įtvirtinta versija, turi būti aiškinama taip, kad volframo ar molibdeno strypai ir juostos, „pagaminti paprasto sukepinimo būdu“, yra klasifikuojami atitinkamai 81019110 ir 81029110 subpozicijose. Tokie strypai ir juostos, priskiriami neapdorotiems nagrinėjamiems metalams, o ne šių metalų gaminiams, juos sulaužius ar supjausčius negali tapti atliekomis ir laužu, klasifikuojamais atitinkamai Kombinuotosios nomenklatūros 81019190 ir 81029190 subpozicijose.

Šiuo klausimu iš Pasaulio muitinių organizacijos suderintos sistemos aiškinamųjų pastabų, susijusių su 81.01 ir 81.02 pozicijomis, matyti, kad volframo ar molibdeno strypai ir juostos, pagaminti paprasto sukepinimo būdu, yra „miltelių suliejimas į kietą ir atsparią masę, nesuskaldant strypų ir juostų“. Vėliau neapdirbus ar neperdirbus tokių strypų ir juostų aplinkybė, kad dėl sukepinimo volframas ar molibdenas bus ne miltelių, o kietos masės pavidalo, pati savaime bent jau kombinuotosios nomenklatūros taikymo tikslais negali lemti požiūrio į šiuos metalus kaip į apdorotus. Be to, iš paties kombinuotosios nomenklatūros 81019110 ir 82019110 subpozicijų teksto matyti, kad nagrinėjami neapdoroti metalai kombinuotoje nomenklatūroje apima „strypus ir juostas, pagamintus paprasto sukepinimo būdu“. Iš to reikia daryti išvadą: kadangi volframo ir molibdeno strypai ir juostos, „pagaminti paprasto sukepinimo būdu“, kombinuotosios nomenklatūros 8101 ir 8102 pozicijose yra prilyginami neapdorotam atitinkamam metalui, tokie strypai ir juostos negali būti vertinami kaip patenkantys į sąvoką „šių metalų gaminiai“ minėtų pozicijų prasme ir todėl negali tapti galutinai nenaudotini juos sulaužius ar supjausčius.

(žr. 52–56 punktus ir rezoliucinę dalį)
58

Taip pat reikia pažymėti, kad Reglamento Nr. 2320/2002 8 straipsnyje tiksliai aprašyta konfidencialumo sistema, išvardijant priemonių ir informacijos, kuri laikoma slapta ir neskelbiama, kategorijas. Kaip pati Komisija pripažino per posėdį atsakydama į Teisingumo Teismo pateiktą klausimą, reikia konstatuoti, kad daiktų, kurių keleiviai negali įsinešti į saugomas zonas ir orlaivio saloną, sąrašas nepatenka nė į vieną šių kategorijų. Taigi šiam sąrašui netaikoma Reglamento Nr. 2320/2002 8 straipsnyje numatyta konfidencialumo sistema, be to, tai patvirtina aplinkybė, kad šių daiktų pavyzdinis sąrašas, pateiktas minėto reglamento priedo priede, be jokių apribojimų buvo paskelbtas Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.
10

Be to, iš sprendimo dėl prašymo priimti prejudicinį sprendimą matyti, kad M. H. Bartsch ir BSH darbo santykius reglamentavo gairės ir, be kita ko, jų 6 straipsnis. Pagrindinėje byloje susiklosčiusiai situacijai taikomos gairių 6 straipsnio 4 dalies antrosios pastraipos a punkto nuostatos, nes B. Bartsch yra daugiau kaip 15 metų jaunesnė už savo velionį vyrą.
60

Be to, minėto 8 straipsnio 4 dalies pirmoji pastraipa, suteikianti valstybei narei teisę atsisakyti pripažinti galiojančiu vairuotojo pažymėjimą, kuris kitoje valstybėje narėje buvo išduotas asmeniui, kuriam pirmosios valstybės narės teritorijoje taikoma vairuotojo pažymėjimo apribojimo, sulaikymo, atėmimo ar panaikinimo priemonė, yra nuo bendro abipusio vairuotojo pažymėjimų pripažinimo principo nukrypstanti nuostata, kuri dėl to turi būti aiškinama siaurai (šiuo klausimu žr. minėto sprendimo Kapper 70 ir 72 punktus ir minėtų nutarčių Halbritter 35 punktą ir Kremer 28 punktą).
121

Neigiamai atsakius į šį klausimą, 3 klausimo c punktu prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas klausia, ar šios išlaidos gali būti pagrindžiamos įvertinimu, atliktu taikant analitinį sąnaudų apskaičiavimo metodą „iš apačios į viršų“ arba „iš viršaus į apačią“. Šiuo atžvilgiu prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas, be to, prašo Teisingumo Teismo nurodyti metodologinius tokio vertinimo reikalavimus.