ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
48

Be to, EUIPO pabrėžia, kad net jei ieškovė galėtų įrodyti, jog atitinkama visuomenė žodį „basmati“ suvokia kaip nurodantį, kad nagrinėjamos prekės yra pagamintos iš Basmati ryžių arba kad jų sudėtyje yra Basmati ryžių, to nepakaktų, kad būtų patenkintas protestas, nes nebuvo pateikta jokių įrodymų, pagrindžiančių poziciją, kad H. A. Chakari ketino naudoti prašomą įregistruoti prekių ženklą kitoms prekėms nei tos, kurios yra pagamintos iš Basmati ryžių arba kurių sudėtyje yra Basmati ryžių. EUIPO teigimu, išplėstinė ieškinio dėl prisidengimo svetimu vardu forma yra jurisprudencijos rezultatas, kylantis iš ieškinių dėl teisių pažeidimo, pareikštų dėl faktinio klaidinamo prekių ženklo naudojimo, o ne dėl vien hipotetinio naudojimo, kai nėra nieko, kas rodytų, jog toks naudojimas bus klaidinamas. Vykstant prekių ženklo registracijos procedūrai, nesant realaus suklaidinimo arba rimto pavojaus ateityje suklaidinti įrodymų, paprasčiausios galimybės, kad toks klaidinamas naudojimas gali įvykti ateityje, nepakanka, kad būtų užkirstas kelias prekių ženklo registracijai, kai specifikacija leidžia jį naudoti sąžiningai. Be to, toks požiūris atitinka nusistovėjusią praktiką dėl prekių, kurioms taikomas absoliutus suklaidinimo pagrindas pagal Reglamento Nr. 207/2009 7 straipsnio 1 dalies g punktą, kategorijų, kai preziumuojama, kad pareiškėjai neveikia nesąžiningai. EUIPO teigimu, minėto reglamento 52 straipsnio 1 dalies a punktu, kuriame nustatyta, kad prekių ženklas paskelbiamas negaliojančiu, jeigu dėl to, kad savininkas jį naudojo prekėms, kurioms jis buvo įregistruotas, gali būti suklaidinta visuomenė, be kita ko, dėl šių prekių pobūdžio, kokybės ar geografinės kilmės, suteikiama pakankama apsauga.
35

Pirma, kalbant apie SAS patirtos žalos įvertinimą, pažymėtina, jog iš šio sprendimo 31 punkto matyti, kad ginčijamame sprendime Komisija nustatė aspektus, į kuriuos reikia atsižvelgti siekiant kiekybiškai įvertinti žalą, t. y. prarastas pajamas, išvengtas kintamąsias sąnaudas ir pelno maržos koregavimą, taip pat laikotarpį, per kurį ši žala galėjo atsirasti. Be to, ji pabrėžė, kad pajamų praradimas turi būti nustatomas atsižvelgiant į visas SAS pajamas, o ne tik į pajamas, gautas iš keleivių vežimo oro transportu, ir pateikė nebaigtinį SAS patirtų išlaidų sąrašą. Be to, kaip matyti iš ginčijamo sprendimo 34–37 punktų, Komisija atkreipė dėmesį į Danijos valdžios institucijų įsipareigojimą, viena vertus, atlikti išsamų ir konkretų SAS patirtos žalos ir galiausiai jos gautos pagalbos sumos ex post kiekybinį vertinimą ir, kita vertus, užtikrinti, kad SAS grąžintų galimą pernelyg didelę minėtos žalos kompensaciją.
2.

Priteisti iš Jindal Saw Ltd ir Jindal Saw Italia SpA bylinėjimosi išlaidas.
83

Be to, kaip nurodyta šio sprendimo 31–39, 41–43 ir 51 punktuose, iš ginčijamo sprendimo 127, 129, 131 ir 132 konstatuojamųjų dalių galima suprasti, kad dėl su valstybės garantija susijusių priemonių Komisija konstatavo, jog šios priemonės yra valstybės pagalba, nes iš esmės, viena vertus, be to, kad iš skolininko, kuriam suteikta garantija, nebuvo sistemingai reikalaujama suteikti užtikrinimo priemonę Graikijos Respublikos naudai, šios priemonės buvo taikomos jų gavėjui nemokant priemokų už valstybės prisiimtą riziką ir, kita vertus, Graikijos Respublika nepateisino nuostatos, pagal kurią sunkumų patiriančios įmonės negali pasinaudoti šiomis priemonėmis.
30

Iš to matyti, kad aplinkybė, jog ieškovė ir toliau eksploatavo tam tikrus 10 priede išvardytus stendus 1984 m. sutartyje numatytomis sąlygomis pasibaigus šiame priede numatytiems naudojimo terminams leido jai išvengti naujų stendų pagal 1999 m. sutartį įrengimo ir eksploatavimo ir atitinkamai nuomos bei kitų mokesčių, kuriuos ji būtų turėjusi sumokėti pagal pastarąją sutartį, mokėjimo. Be to, iš ginčijamo sprendimo 49 konstatuojamosios dalies matyti, kad tam tikrų 10 priede išvardytų stendų eksploatavimas be Briuselio miesto leidimo negalėjo būti vykdomas pasibaigus jų naudojimo terminui, numatytam tame pačiame priede.
21

Nagrinėdama šį antrąjį klausimą Komisija dalyje „Valstybės prievartos galimybė neatmestina“ (State compulsion defence could not be excluded) nurodė, kad negalima atmesti galimybės, jog išimtis dėl valstybės veiksmų gali būti taikoma aptariamuose teiginiuose nurodytiems veiksmams, t. y. negalima atmesti galimybės, kad Gazprom elgesiui įtakos turėjo Rusijos teisės aktai arba nenugalimas Rusijos valdžios institucijų spaudimas, todėl toks elgesys galėjo būti nesavarankiškas, kaip tai suprantama pagal SESV 102 straipsnį, ir ši įmonė gali nebūti atsakinga už aptariamą galimą konkurencijos ribojimą. Šiuo klausimu Komisija, be kita ko, pažymėjo, kad Yamal dujotiekio Lenkijos atkarpos tiesimą ir eksploatavimą reglamentuoja 1993 m. Lenkijos Respublikos ir Rusijos Federacijos sudarytas tarpvyriausybinis susitarimas, taip pat vėlesni papildomi protokolai (toliau kartu – Lenkijos ir Rusijos susitarimai).
74

Darytina išvada, kad šios bylos aplinkybėmis Taryba per pagrįstą terminą nepateikė Dokumento WK 54/2019 INIT. Iš tiesų perduodama ieškovei minėtą dokumentą likus tik keturioms dienoms iki 2019 m. aktų dėl palikimo sąraše priėmimo Taryba jai suteikė per trumpą laiko tarpą, kad galėtų naudingai pateikti galimas pastabas. Taigi ji neužtikrino, kad ieškovė būtų tinkamai išklausyta. Be to, net darant prielaidą, kad ieškovė turėjo laiko pateikti savo pastabas iki minėtų aktų priėmimo, Tarybai liko per mažai laiko minėtas pastabas išnagrinėti rūpestingai, kaip to reikalaujama. Taigi pavėluotai perduodant bylos medžiagą su šiais įrodymais ieškovei buvo nepaisyta pagrindinio ir esminio teisės į gynybą apsaugos elemento, t. y. apkaltinamųjų įrodymų pateikimo ir teisės pateikti pastabas prieš priimant 2019 m. aktus dėl palikimo sąrašuose, kaip priminta šio sprendimo 67 ir 69 punktuose nurodytoje jurisprudencijoje.
42

Be to, to paties kūrinio autorių teisių apsaugos apimtis gali skirtis atsižvelgiant į vietą, kur siekiama šios apsaugos. Taigi pagal Berno konvencijos 5 straipsnio 3 dalį kilmės šalyje apsaugą reglamentuoja nacionalinės teisės aktai. Tačiau jei kūrinio, kuriam taikoma apsauga pagal šią Konvenciją, autorius nėra to kūrinio kilmės šalies pilietis, jis turi šioje šalyje tokias pat teises kaip ir autoriai, esantys šios šalies piliečiai. Vis dėlto pagal to paties straipsnio 2 dalį apsaugos apimtį ir teisinės gynybos būdus, kuriais autoriams leidžiama ginti savo teises, reglamentuoja tik tos šalies, kurioje tokios apsaugos reikalaujama, įstatymai („nepriklausomos“ apsaugos principas).
307

Trečiojo pagrindo trečioje dalyje ieškovas visų pirma ginčija Komisijos ir EIVT konsultacijų teisėtumą ir 2018 m. birželio 11 d. ataskaitos, kurioje nurodyta ir apie jas, svarbą. Iš tiesų per šias konsultacijas ir šioje ataskaitoje didžiausias dėmesys buvo skiriamas ginčijamo susitarimo naudai, nors vienintelis Teisingumo Teismo nurodytas reikšmingas kriterijus yra Vakarų Sacharos tautos pritarimas šiam susitarimui. Be to, ieškovo nuomone, šių konsultacijų, dėl kurių, kaip jis teigia, nei institucijos, nei Maroko Karalystė neturėjo kompetencijos, tikslas ar pasekmė negalėjo būti tokio pritarimo gavimas, nes, pirma, pritarimas negali būti duotas per neformalią konsultavimosi procedūrą ir, antra, ši procedūra buvo susijusi su pagal Maroko teisę įsteigtais subjektais, neįtraukiant už Maroko Karalystės kontroliuojamos zonos ribų gyvenančios šios tautos dalies. Maža to, ginčijamo sprendimo 10 konstatuojamojoje dalyje Taryba pakeitė šių konsultacijų pobūdį ir apimtį, laikydama jas „susijusių gyventojų“ pritarimo išraiška. Šie Tarybos samprotavimai neatitinka Sprendimo Taryba / Front Polisario, visų pirma jo 106 punkto.
42

Be to, nors per registracijos pripažinimo negaliojančia procedūras, grindžiamas absoliučiu atsisakymo registruoti pagrindu, EUIPO nagrinėja tik šalių pateiktus pagrindus ir argumentus, tai nereiškia, kad Apeliacinė taryba, vertindama prašymą pripažinti registraciją negaliojančia pateikusio asmens nurodytus faktus, argumentus ir įrodymus, negali padaryti kitokios išvados, nei pasiūlė toks asmuo (šiuo klausimu žr. 2019 m. spalio 24 d. Sprendimą Rubik’s Brand / EUIPO – Simba Toys (Kubo, kurio sienelės turi tinklo struktūrą, forma), T‑601/17, nepaskelbtas Rink., EU:T:2019:765, 82 punktas). Šiuo klausimu iš Reglamento 2017/1001 71 straipsnio 1 dalies matyti, kad Apeliacinė taryba tuo atveju, kai jai pateikta apeliacija, gali įgyvendinti skyriaus, priėmusio ginčijamą sprendimą, įgaliojimus, todėl turi iš naujo visapusiškai išnagrinėti su apeliacija susijusias teisines ir faktines aplinkybes (šiuo klausimu žr. 2007 m. kovo 13 d. Sprendimo VRDT / Kaul, C‑29/05 P, EU:C:2007:162, 57 punktą; 2020 m. kovo 4 d. Sprendimo Tulliallan Burlington / EUIPO, C‑155/18 P–C‑158/18 P, EU:C:2020:151, 97 punktą ir 2019 m. kovo 28 d. Sprendimo Robert Bosch / EUIPO (Simply Connected.), T‑251/17 ir T‑252/17, EU:T:2019:202, 27 punktą).
73

Iš tiesų, visų pirma kalbant apie ligas, kurios gydomos atitinkamai „Trecondi-tréosulfan“ ir melfalano pagrindu sukurtais vaistais, reikia pažymėti, pirma, kad pagal „Trecondi-tréosulfan“ charakteristikų santraukos 4.1 punktą šį vaistą leidžiama vartoti prieš hematopoetinių kamieninių ląstelių transplantaciją be jokių apribojimų, kiek tai susiję su ligomis, kurias numatyta šiuo vaistu gydyti. Tačiau melfalano pagrindu sukurto vaisto, kuriam išduotas leidimas Vokietijoje, kurį ieškovė pridėjo prie bylos medžiagos, charakteristikų santraukoje nurodyta, kad jis skirtas pacientams, sergantiems tik tam tikromis ligomis, kurios išsamiai išvardytos vaisto charakteristikų santraukoje, gydyti „kartu su hematopoetinių kamieninių ląstelių transplantacija ar be jos“. Be to, kaip nustatyta šiam vaistui išduotame leidime Prancūzijoje, vaisto charakteristikų santraukoje pateiktas išsamus ligų sąrašas ir patikslinama, kad viršijant tam tikrą dozę „autologinė kraujo kamieninių ląstelių transplantacija yra būtina“.
146

Pažymėtina ir tai, kad atsakydamos į Bendrojo Teismo klausimą ieškovės per posėdį nurodė, jog savo prašymais dėl žalos atlyginimo siekia tik to, kad būtų atlyginta žala, kuri joms buvo padaryta Komisijos atstovų pateiktų rašytinių dokumentų teiginiais ir OLAF pareigūno parodymais per prieštaravimo dėl 2016 m. gegužės 31 d. Nutarties Isotis / Komisija (C‑450/14 P, nepaskelbta Rink., EU:C:2016:477) ir 2014 m. liepos 16 d. Sprendimo Isotis / Komisija (T‑59/11, EU:T:2014:679) bei 2016 m. vasario 4 d. Sprendimo Isotis / Komisija (T‑562/13, nepaskelbtas Rink., EU:T:2016:63) priverstinio vykdymo procedūrą, vykusią Monomeles Protodikeio Athinon (Atėnų pirmosios instancijos vienasmenis teismas), o vėliau – Efeteio Athinon (Atėnų apeliacinis teismas). Ieškovės patikslino, kad priekaištauja Komisijai ne dėl to, kad ši siekė jas priversti vykdyti šiuos sprendimus, bet dėl to, kad ji šiuo tikslu Graikijos teismuose sąmoningai pateikė neteisingus teiginius, siekdama užginčyti Isotis juridinio asmens statusą.
291

Vis dėlto konkrečiomis šios bylos aplinkybėmis negalima ginčyti, kad, kaip iš esmės per įsipareigojimą laikytis konfidencialumo pasirašiusius atstovus teigė ieškovė, šis susitikimas padarė poveikį administracinei procedūrai, per kurią priimtas ginčijamas sprendimas, o ieškovė negalėjo pareikšti savo nuomonės dėl informacijos suteikusio trečiojo asmens patvirtinančių teiginių, atitinkančių ginčijamame sprendime dėl ieškovės Komisijos pateiktų argumentų pagrindinį aspektą, kilmės, pagrindo ir patikimumo. Be to, negalima pritarti Komisijos argumentui, kad per atitinkamą susitikimą informacijos suteikusio trečiojo asmens nurodyta informacija nepanaudota ginčijamame sprendime ir kad jame nurodyti priekaištai patvirtinti kitais duomenimis. Šis argumentas leidžia suprasti, kad informacijos suteikęs trečiasis asmuo pateikė kitos, Komisijos dar nenurodytos, galbūt patvirtinančios kaltę informacijos. Bet kuriuo atveju per atitinkamą susitikimą šio trečiojo asmens pateikta konkreti informacija išlieka nežinoma.
98

Šiuo atveju remiantis ginčijamu sprendimu darytina išvada, jog Komisija nusprendė, kad per visą kartelio laikotarpį šalys keitėsi informacija apie kainas, pasiūlą ir paklausą ir kad per kai kuriuos ECC ir CUP susitikimus įmonės tikrai sudarė susitarimus dėl kainų. Vis dėlto, Komisijos teigimu, tiek suderinti veiksmai, tiek susitarimai dėl kainų, kurie laikomi neteisėtų veiksmų apraiškomis šioje byloje, yra tas pats sunkus SESV 101 straipsnio 1 dalies pažeidimas. Taigi aplinkybė, kad šalys dalyvavo ne tik suderintuose veiksmuose, bet ir susitarimuose, neturi jokios įtakos pažeidimo sunkumui. Be to, pasak Komisijos, ECC susitikimai ir CUP susitikimai iš esmės nesiskyrė nuo kitų šio sprendimo 12 punkte nurodytų daugiašalių susitikimų, priskiriamų prie to paties vieno ir tęstinio pažeidimo, nagrinėjamo ginčijamame sprendime (žr. ginčijamo sprendimo 72, 1094 ir 1096 konstatuojamąsias dalis).
35

Iš šių Tarnautojų teismo sprendimų motyvų matyti, kad jeigu apie sprendimą pranešama registruotu laišku, preziumuojama, kad asmuo, kuriam sprendimas skirtas, apie jį sužinojo, jeigu pasirašė gavimo patvirtinimą. Vis dėlto pasitaiko, kad gavimo patvirtinimo adresatas negali pasirašyti, nes jo nėra namuose, kai apsilanko paštininkas, arba jis nesiima jokių veiksmų ir, be kita ko, nepasiima laiško per jo saugojimo laikotarpį. Tokiu atveju reikia preziumuoti, kad apie tokį sprendimą buvo tinkamai pranešta tą dieną, kai baigiasi laiško saugojimo pašto skyriuje terminas. Iš tiesų, jei būtų manoma, kad, nesiimdamas jokių veiksmų ir, be kita ko, neatsiimdamas registruoto laiško per minėtą terminą, adresatas galėtų sukliudyti tinkamai pranešti apie sprendimą registruotu laišku, tai reikštų, kad adresatas turėtų tam tikros laisvės nustatyti, kada prasidės terminas pareikšti ieškinį, nors šis terminas negali priklausyti nuo šalių valios ir turi atitikti teisinio saugumo ir tinkamo teisingumo vykdymo reikalavimus (2010 m. gruodžio 16 d. Nutarties AG / Parlamentas, F‑25/10, EU:F:2010:171, 41–43 punktai ir 2013 m. sausio 30 d. Sprendimo Wahlström / Frontex, F‑87/11, EU:F:2013:10, 38 ir 39 punktai).
150

Taryba mano, kad atliko reikalingus patikrinimus, visų pirma kiek tai susiję su ieškovo atžvilgiu vykdomu teisminiu tyrimu dėl veikų, kurias galima kvalifikuoti kaip Tuniso valstybės lėšų pasisavinimą, kaip tai suprantama pagal Sprendimo 2011/72 1 straipsnio 1 dalį. Ji tvirtina, kad ieškovas neginčija, kad toks tyrimas vyksta. Be to, ji teigia, kad priimdama sprendimus 2018/141 ir 2019/135 rėmėsi Tuniso institucijų pažymomis, susijusiomis su tokiais tyrimais. Be to, ji nurodo, kad 2017 m. spalio 5 d. Sprendimo Mabrouk / Taryba (T‑175/15, EU:T:2017:694) 224 punkte ir 2018 m. lapkričio 15 d. Sprendimo Mabrouk / Taryba (T‑216/17, nepaskelbtas Rink., EU:T:2018:779) 55 punkte Bendrasis Teismas konstatavo, kad nuodugniai patikrino tyrimo byloje Nr. 19592/1, į kurią taip pat įtrauktas ieškovas, eigą. Galiausiai ji pakartoja argumentus, pateiktus pastabose dėl trečiojo pagrindo antros dalies.
269

Dar pažymėtina, kad nors sutartyse, kurias ieškovė sudarė su Olbijos oro uosto valdytoju, neminimas autonominis regionas, o kalbama tik apie „ūkio subjektų, suinteresuotų turizmo vystymu saloje, finansinį dalyvavimą“ (financial participation of the subjects interested in the toursim development of the Island), ieškovė neturi pagrindo teigti maniusi sudaranti sutartį tiesiog su privačiu ūkio subjektu.
56

Be to, pažymėtina, kad ginčijamame sprendime Komisija tik patvirtino, kad dokumentuose, kurie identifikuoti kaip atitinkantys ieškovo prašymą, „užfiksuotas jos tarnybų <…> ir Airijos susirašinėjimas apie tris „ES Pilot“ procedūras“. Tačiau tokia formuluotė neleido ieškovui įvertinti nei to, ar neegzistavo kitų dokumentų, dėl kurių jis galėjo pateikti prašymą, nei to, ar visi dokumentai, dėl kurių pateiktas šis prašymas, yra susiję su šiomis procedūromis.
48

Pirmoje dalyje ieškovė teigia, kad auditas, per kurį buvo parengtas prašomas dokumentas, buvo baigtas, kai ji paprašė leisti su juo susipažinti. Šiuo klausimu pats šio dokumento pavadinimas, t. y. „Final audit report – IAS Audit on HR Management in the Education, Audiovisual and Cultural Executive Agency (Ares(2018) 361356)“, ir ginčijamame sprendime išdėstyti argumentai, kad „remdamasi galutine audito ataskaita [EACEA] sutiko įgyvendinti pasiūlytas rekomendacijas“, įrodo aptariamo audito pabaigą. Beje, pačios EACEA parengtas dokumentas „HR Annual Plan“ („Metinis žmogiškųjų išteklių planas“) patvirtina šiuos teiginius, nes jame numatyti taisomieji veiksmai, įrodantys, kad buvo pasiektas galutinis audito etapas. Be to, iš pastarojo dokumento matyti, kad septynios prašomame dokumente pasiūlytos priemonės buvo visiškai įgyvendintos, taip pat pagrįsta manyti, kad dvi paskutinės prašomame dokumente pasiūlytos priemonės buvo visiškai įgyvendintos, nes rengiant dokumentą „HR Annual Plan“ jos jau buvo įgyvendintos atitinkamai 70 % ir 80 %. Dublike ieškovė nurodo, kad tuo metu remiantis audito ataskaitos rekomendacijomis buvo imtasi visų dešimties pagrindinių veiksmų. Grįsdama šiuos argumentus ji parengė santrauką, kurioje analizuojama EACEA įgyvendinamų priemonių užbaigtumas. Vis dėlto šiuo klausimu ji teigia: kadangi Reglamento Nr. 1049/2001 4 straipsnio 2 dalyje numatyta išimtimi galima remtis atsisakant leisti susipažinti su dokumentu tik tuo atveju, jeigu jo atskleidimas gali pakenkti audito tikslams, šiuo atveju ji netaikytina dėl to, kad aptariamas auditas baigtas. Bet kuriuo atveju būtų nepriimtina, jei galimybė susipažinti su prašomu dokumentu priklausytų nuo atsitiktinio, būsimo ir tolimo įvykio.
18

Pirma, priminusi taikytinus principus (ankstesnio sprendimo 19–24 punktai), Penktoji apeliacinė taryba nagrinėjo ginčijamo prekių ženklo naudojimo iš tikrųjų laikotarpio klausimą (ankstesnio sprendimo 25–38 punktai). Visų pirma ji nurodė, kad reikšmingas laikotarpis apėmė laiką nuo 2006 m. spalio 14 d. iki 2011 m. spalio 13 d. Be to, ji nusprendė, kad Sąjungoje ginčijamas prekių ženklas pirmą kartą konkrečiai panaudotas konferencijoje „Gamescom“, kuri vyko Kelne 2011 m. rugpjūčio 17–21 d. ir per kurią buvo platinama reklaminė medžiaga (be kita ko, brošiūrų ir CD-ROM forma), tačiau tik 2012 m. vasario 22 d., t. y. ne reikšmingu laikotarpiu, konsole „PlayStation Vita“ buvo pradėta prekiauti, be kita ko, Sąjungos rinkoje. Ji nusprendė, kad keturių mėnesių laikotarpis per reikšmingą laikotarpį (t. y. nuo 2011 m. birželio 7 d. iki spalio 13 d.) galėjo būti laikomas naudojimu pagal trukmę, jeigu visos kitos sąlygos yra įvykdytos. Galiausiai ji pažymėjo, kad vis dėlto nėra jokių konkrečių įrodymų, patvirtinančių, kad konferencijoje „Gamescom“ jos dalyviams buvo išplatinta reklaminė medžiaga.
23

Šiuo klausimu primintina, kad Pareigūnų tarnybos nuostatų VIII priedo 12 straipsnio 2 dalyje numatyta išeitinė išmoka yra ne darbo santykių nutrūkimo išmoka, į kurią atitinkamas tarnautojas turi teisę ex officio nutraukus jo darbo sutartį arba jai pasibaigus, bet piniginė priemonė, kuriai taikomos Pareigūnų tarnybos nuostatos dėl socialinės apsaugos (2016 m. kovo 2 d. Sprendimo FX / Komisija, F‑59/15, EU:F:2016:27, 32 punktas). Kadangi ši nuostata priklauso prie Sąjungos teisės nuostatų, pagal kurias suteikiamos finansinės išmokos, ji turi būti aiškinama griežtai (žr. 2012 m. gegužės 22 d. Sprendimo AU / Komisija, F‑109/10, EU:F:2012:66, 24 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją). Be to, ši nuostata turi būti aiškinama griežtai dėl to, kad, kaip matyti iš pačios jos formuluotės, ji taikoma „nukrypstant“ nuo šio priedo 12 straipsnio 1 dalies b punkto.
10

Ieškovų teigimu, per 2014 m. sausio 29 d. susirinkimą direktorius iš pradžių išgyrė skyriaus vadovo darbo rezultatus, o vėliau, kai skyriaus vadovas išėjo, pasakė apie pagalbos prašymo buvimą, pažymėjęs, kad šio prašymo turinys jam nežinomas, ir paprašė ieškovų kalbėti su juo atvirai. Iš esmės jis jiems pasakė: „Open your hearts and tell me what is on your liver“ (Atverkite širdį ir pasakykite man viską, ką jaučiate). Jis taip pat pasiūlė ieškovams kreiptis į Patariamąjį komitetą dėl priekabiavimo darbo vietoje ir jo prevencijos. Ieškovai paklausė direktoriaus, ar šis pokalbis yra oficialus, nes, jei taip, jie būtų paprašę savo patarėjo, buvusio už salės durų, jame dalyvauti. Direktorius atsakė, kad vyksta vidaus susirinkimas ir patarėjas negalėtų jame dalyvauti. Ieškinyje ieškovai nurodo, jog suvokė šį susitikimą su direktoriumi kaip naują bandymą juos įbauginti, nesąžiningą jų vieningumo išbandymą ir kėsinimąsi į jų orumą.
34

Pagal Procedūros reglamento 106 straipsnio 3 dalį, bylos šalims nepateikus prašymo surengti teismo posėdį per tris savaites po to, kai buvo pranešta apie rašytinės proceso dalies pabaigą, Bendrasis Teismas gali nuspręsti priimti sprendimą dėl ieškinio, nerengdamas žodinės proceso dalies. Nagrinėjamu atveju Bendrasis Teismas, konstatavęs, kad bylos medžiagoje yra pakankamai informacijos, nusprendė priimti sprendimą be žodinės proceso dalies.
26

Be to, ieškovė teigia, kad informuotas vartotojas mažiau dėmesio skiria to paties gamintojo automobilių modeliams, kurie išleidžiami vienas po kito, palyginti su skirtingų gamintojų transporto priemonių modeliams skiriamu dėmesiu. Dėl to paties gamintojo automobilių modelių ieškovė nurodo, kad informuotas vartotojas skiria daugiau dėmesio ne dizainui, o techninėms naujovėms ir patobulinimams saugumo, važiavimo ir vairavimo komforto srityje. Be to, viena vertus, sprendimą dėl VW Caddy pirkimo pirkėjas priims palyginęs jį ne su ankstesnėmis išleistų į apyvartą automobilių serijomis, bet su kitų gamintojų transporto priemonėmis. Grįsdama šį argumentą ieškovė remiasi 2016 m. rugsėjo 13 d. Anuliavimo skyriaus sprendimu, priimtu vykstant procedūrai Nr. ICD 9742 dėl registracijos pripažinimo negaliojančia. Kita vertus, VW Caddy sėkmę lemia ne jo išvaizda, o patikimumas.
54

Šiuo atveju, priešingai, nei per posėdį tvirtino Komisija, tai, kad remiantis finansinio reglamento 106 straipsnio 2 dalies pirma pastraipa kreipiamasi į to reglamento 108 straipsnyje nurodytą komisiją, nereiškia, kad turi būti priimtas teismo sprendimas ar administracinis sprendimas. Pagal Finansinio reglamento 105a straipsnio 2 dalį, siejamą su to reglamento 106 straipsnio 2 dalies pirma pastraipa, perkančioji organizacija kreipiasi į šią komisiją tuo atveju, kai tokio sprendimo nėra, jeigu konstatuoja, kad dėl galimai padaryto finansinio pažeidimo, numatyto, be kita ko, Finansinio reglamento 106 straipsnio 1 dalies c punkte, gali atsirasti „rizika, kelianti grėsmę Sąjungos finansiniams interesams“, kaip numatyta to reglamento 105a straipsnio 1 dalies antros pastraipos a punkte. Toks yra ankstyvo nustatymo ir draudimo dalyvauti procedūroje sistemos tikslas. Tačiau prieš kreipdamasi į Finansinio reglamento 108 straipsnyje nurodytą komisiją, perkančioji organizacija turi įvertinti, ar tokia rizika yra, ir prireikus – ar ji gali kelti grėsmę Sąjungos finansiniams interesams.
10.

Valstybių teikiama pagalba – Draudimas – Nukrypti leidžiančios nuostatos – Pagalba, kuriai gali būti taikoma SESV 107 straipsnio 3 dalies c punkte nustatyta nukrypti leidžianti nuostata – Sąlygos – Skatinamasis pagalbos poveikis ir jos būtinumas – Oro uosto paslaugų ir rinkodaros paslaugų sutartys, suteikiančios pranašumą oro transporto bendrovei – Sutartys, kurios pagerina įmonės naudos gavėjos finansinę situaciją, tačiau kurios nėra būtinos SESV 107 straipsnio 3 dalies c punkte numatytiems tikslams pasiekti – Neįtraukimas (SESV 107 straipsnio 3 dalies c punktas) (žr. 186–196 punktus)
524

Be to, kaip pripažįsta ieškovai, Reglamento Nr. 806/2014 20 straipsnio 11 dalyje numatytas galutinis ex post vertinimas ir to paties reglamento 20 straipsnio 16 dalyje numatytas 3-asis vertinimas skiriasi. Galutinio ex post vertinimo atlikimas nėra naudingas atliekant 3-ąjį vertinimą, kurio tikslas – palyginti faktinę Banco Popular akcininkų padėtį, susiklosčiusią po pertvarkymo, su jų padėtimi, kuri būtų susidariusi hipotetinės bankroto bylos atveju. Todėl ieškovai negali teigti, kad nesant galutinio ex post vertinimo BPV ir Komisija neturėjo jokio pagrindo teigti, kad bus išmokėta pagrįsta kompensacija.