ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
82

Be to, reikia pažymėti, kad argumentu, pagal kurį elementai, kuriais Komisija rėmėsi siekdama pateisinti šiuose sprendimuose išreikštas abejones, yra susiję tik su dalimi iš šešiolikos IMG narių, siekiama iš esmės kritikuoti Bendrojo Teismo vertinimą, kuris atliktas, pirma, skundžiamo sprendimo T‑29/15 103 punkte nurodant minėto sprendimo 89 punktą, kuriame daroma nuoroda į to paties sprendimo 85 punktą, ir, antra, skundžiamo sprendimo T‑381/15 98 punkte nurodant minėto sprendimo 85 punktą, ir pagal kurį šie sprendimai, atsižvelgiant į aplinkybes, kuriomis jie buvo priimti, turi būti laikomi pateisinamais, be kita ko, šiais elementais. Taigi atsižvelgiant į jurisprudenciją, primintą šio sprendimo 80 punkte, šis kaltinimas negali būti atmestas kaip nepriimtinas apeliacinio skundo stadijoje, remiantis tuo, kad jis nebuvo pateiktas pirmojoje instancijoje.
32

Trečia, kalbant, viena vertus, apie bendrus PVM direktyvos tikslus, iš direktyvos 4 ir 7 konstatuojamųjų dalių matyti, kad šia direktyva siekiama nustatyti PVM sistemą, kuri neiškraipo konkurencijos sąlygų ir netrukdo laisvai judėti prekėms ir paslaugoms. Be to, iš suformuotos jurisprudencijos matyti, kad mokesčių neutralumo principas yra direktyvoje įtvirtintos bendros PVM sistemos dalis ir jis draudžia, be kita ko, tokius pačius sandorius vykdančius ūkio subjektus vertinti skirtingai PVM surinkimo srityje (šiuo klausimu žr. 2014 m. kovo 13 d. Sprendimo ATP PensionService, C‑464/12, EU:C:2014:139, 42 ir 44 punktus ir nurodytą jurisprudenciją).
39

Be to, ši bendrovė nurodo, kad kolektyvinėje statybų sektoriaus sutartyje numatytos taisyklės būtinos norint visiems darbuotojams užtikrinti ištisines kasmetines mokamas atostogas, net jeigu jų darbo santykiai trumpalaikiai, ir garantuoja, kad dar nepanaudotos atostogų dienos bus perkeltos ir suteiktos darbuotojui ir atsiradus naujiems darbo santykiams. Holzkamm taip pat teigia, kad darbuotojui priklausančių atostogų dienų skaičius nesumažėja, jeigu prieš tai nusprendžiama taikyti sutrumpintą darbo laiką. Be to, Holzkamm tvirtina, kad dėl pagrindinėje byloje nagrinėjamų teisės aktų darbuotojų kasmet gaunamų atostoginių bendra suma netampa mažesnė už minimalią sumą, reikalaujamą pagal Direktyvos 2003/88 7 straipsnio 1 dalį, nes darbuotojai turi daug atostogų dienų.
40

Be to, taip BVS buvo įvesta atgaline data ir dėl to minėtos finansinės sąlygos buvo pakeistos esant išskirtinėms aplinkybėms ir didelės finansų krizės sąlygoms. Tai daugiausia nulėmė poreikis, atsižvelgiant į tarpvyriausybinį pagalbos mechanizmą, restruktūrizuoti Graikijos valstybės skolą ir užkirsti kelią pavojui, kad jos restruktūrizavimo planas nepavyks, siekiant išvengti šios valstybės nemokumo ir užtikrinti euro zonos finansinį stabilumą. 2011 m. liepos 21 d. ir spalio 26 d. deklaracijomis euro zonos valstybės ar vyriausybės vadovai patvirtino, kad, kiek tai susiję su privačiojo sektoriaus dalyvavimu, Graikijos Respublikos situacijai reikėjo išskirtinio sprendimo.
34

Šis teismas taip pat teigia, kad, kiek tai susiję su leidimų išdavimo procedūra, su PAS susijusiuose teisės aktuose išskiriamos trys projektų kategorijos: pirma, pareiga gauti leidimą netaikoma projektams ir kitiems veiksmams, sukeliantiems azoto nuosėdas, kurių kiekis neviršija 0,05 mol N / ha per metus. Antra, projektams ir kitiems veiksmams, sukeliantiems azoto nuosėdas, kurių kiekis viršija 0,05 mol N / ha per metus, bet neviršija 1 mol N / ha per metus, išankstinio leidimo nereikia, tačiau apie juos privaloma pranešti. Trečia, projektams ir kitiems veiksmams, sukeliantiems azoto nuosėdas, kurių kiekis viršija 1 mol N / ha per metus, privaloma gauti leidimą.
13

Atsižvelgdama į sunkią ENAE ekonominę padėtį, Graikijos Respublika nurodė, kad, jeigu būtų susigrąžinta visa nagrinėjama pagalba, ši bendrovė galėtų bankrutuoti, o tai paveiktų jos veiklą kariniame sektoriuje, t. y. HDW 214 klasės ir HDW 209 klasės povandeninių laivų statybą ir modernizavimą, todėl tai pakenktų Graikijos Respublikos gyvybiniams saugumo interesams, kaip tai suprantama pagal SESV 346 straipsnį. Kad išvengtų tokios situacijos, Komisija, Graikijos Respublika ir ENAE per derybas, vykusias nuo 2010 m. birželio mėn. iki spalio mėn., ir ENAE ir Graikijos Respublikai pateikus atitinkamai 2010 m. spalio 27 ir 29 d. įsipareigojimų raštus, pasiekė susitarimą, pagal kurį Sprendimas 2009/610 bus laikomas tinkamai įvykdytu, jei bus laikomasi toliau nustatytų įsipareigojimų: – bus nutraukta ENAE veikla civiliniame sektoriuje penkiolikai metų, skaičiuojant nuo 2010 m. spalio 1 d., – turtas, susijęs su ENAE veikla civiliniame sektoriuje, bus parduotas, o gautos pajamos pervestos Graikijos valdžios institucijoms. Jeigu viso šio su veikla civiliniame sektoriuje susijusio turto ar jo dalies nepavyktų parduoti aukcione, ENAE perduos jį Graikijos valstybei, alternatyviai vykdydama įsipareigojimą grąžinti aptariamą pagalbą. Šiuo atveju Graikijos valstybė turėtų užtikrinti, kad ENAE arba esami ar būsimi jos akcininkai per minėtą penkiolikos metų laikotarpį ir vėl neįsigytų šio turto, – ENAE atsisakys sausojo doko koncesijos, kuri nėra būtina jos veiklai kariniame sektoriuje vykdyti. Graikijos valstybė užtikrins, kad per minėtą penkiolikos metų laikotarpį ši koncesija ir su ja susijęs žemės sklypas vėl neatitektų ENAE arba jos esamiems ar būsimiems akcininkams, – ENAE atsisakys Sprendimo 2009/610 16 straipsnyje numatytos nuostolių atlyginimo garantijos ir nepradės jokios šia garantija grindžiamos ar su ja susijusios procedūros. Graikijos Respublika turės remtis šios garantijos negaliojimu visuose teismuose ar neteisminėse institucijose, – per šešis mėnesius nuo tada, kai Komisija pritars įsipareigojimų sąrašui, Graikijos Respublika pateiks jai sausojo doko grąžinimo Graikijos valstybei įrodymus ir naujausią informaciją, susijusią su ENAE civilinio turto pardavimu aukcione. Be to, Graikijos Respublika kasmet informuos Komisiją apie nesuderinamos pagalbos susigrąžinimo eigą, taip pat pateikdama įrodymus, kad ENAE nebevykdo veiklos civiliniame sektoriuje, informaciją apie Graikijos valstybei grąžinto turto nuosavybę ir naudojimą ir su sausojo doko koncesija susijusio žemės sklypo naudojimą.
11

Bendrojoje dalyje, skirtoje priežastinio ryšio analizei, Taryba, nagrinėdama importo dempingo kaina poveikį, ginčijamo reglamento 104 ir 105 konstatuojamosiose dalyse iš esmės nurodė, kad tiek medvilnės patalynės importo iš Pakistano kiekis, tiek šios šalies atitinkamos rinkos dalis Sąjungoje padidėjo. Taryba, be to, pažymėjo, kad „importo dempingo kainos buvo žymiai [gerokai] mažesnės už [Sąjungos] pramonės ir kitų trečiųjų šalių eksportuotojų kainas. Be to, buvo nustatyta, kad [Sąjunga] turėjo pasitraukti iš žemų [mažų] kainų rinkos segmentų, kuriuose importas iš Pakistano užima tvirtą padėtį, kas [o tai] irgi pabrėžia priežastinį ryšį tarp importo dempingo kaina ir [Sąjungos] pramonės patiriamos žalos“.
44

Be to, reikia priminti, kad bet koks perkančiosios organizacijos sprendimas, priimtas dėl viešojo paslaugų pirkimo sutarties, patenkantis į Direktyvos 2014/24 ratione materiale ir galintis turėti teisinių pasekmių, nepriklausomai nuo to, ar šis aktas priimtas taikant formalią viešojo pirkimo sutarties sudarymo procedūrą, ar jos netaikant, yra sprendimas, kuriam gali būti taikoma peržiūros procedūra pagal Direktyvos 89/665 1 straipsnio 1 dalį (2005 m. sausio 11 d. Sprendimo Stadt Halle ir RPL Lochau, C‑26/03, EU:C:2005:5, 34 punktas).
28

Be to, kaip savo išvados 32 punkte pažymėjo generalinis advokatas, ir Direktyva 2005/29, ir Direktyva 2011/83 grindžiamos SESV 114 straipsniu, dėl to jomis siekiama tų pačių tikslų, t. y. prisidėti prie tinkamo vidaus rinkos veikimo ir užtikrinti aukšto lygio vartotojų apsaugą įstatymuose ir kituose teisės aktuose, kurie patenka į jų taikymo sritį.
22

2003 m. rugpjūčio 1 d.Decreto legislativo no 259 – Codice delle comunicazioni elettroniche (Įstatyminis dekretas Nr. 259 dėl elektroninių ryšių kodekso) (GURI paprastasis priedas, Nr. 214, 2003 m. rugsėjo 15 d., toliau – Elektroninių ryšių kodeksas) įtvirtintos kelios nuostatos dėl vartotojų apsaugos konkrečiai elektroninių ryšių sektoriuje ir sektoriaus institucijai Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni (Ryšių užtikrinimo institucija, Italija, toliau – AGCom) suteikta atitinkama reglamentavimo ir sankcijų skyrimo kompetencija. Visų pirma šio kodekso 70 straipsniu perkeliamas Universaliųjų paslaugų direktyvos 20 straipsnis, o jo 71 straipsniu perkeliamas šios direktyvos 21 straipsnis. Be to, pagal Elektroninių ryšių kodeksą AGCom suteikti konkretūs reglamentavimo ex ante ir ex post įgaliojimai dėl vartotojų apsaugos sektoriuje ir pagal minėto kodekso 98 straipsnį, be kita ko, suteikti įgaliojimai skirti sankcijas.
71

Be to, ir nepriklausomai nuo šio sprendimo 69 punkte numatytos apskundimo galimybės, ekonominės veiklos vykdytojas gali pasinaudoti apskundimo galimybe prieš perkančiąją organizaciją ar perkantįjį subjektą remdamasis tuo, kad pirkimo dokumentuose numatytas per trumpas pasiūlymų pateikimo terminas ir tai pažeidžia Direktyvos 2014/24 47 straipsnį arba Direktyvos 2014/25 66 straipsnį, kuriuose reikalaujama atsižvelgti į sutarties sudėtingumą ir laiką, reikalingą pasiūlymams parengti.
29

Be to, Antrosios direktyvos 1 straipsnio 4 dalies antra pastraipa kelia abejonių dėl to, ar transporto priemonės savininko atsakomybė gali kilti tik dėl jo, kaip savininko, statuso ir ar ta atsakomybė kyla tik tais atvejais, kai jo civilinė atsakomybė gali kilti dėl per kelių eismo įvykį padarytos žalos.
33

Be to, nepaisant to, kad vykdant minėtą sandorį H. Löber bendradarbiavo tik su Austrijos bankais, iš sprendimo dėl prašymo priimti prejudicinį sprendimą taip pat matyti, kad ji įsigijo sertifikatų antrinėje Austrijos rinkoje, kad jai pateikta informacija dėl sertifikatų yra ta pati, kaip ir nurodytoji su jais susijusiame prospekte, kuris buvo pateiktas österreichische Kontrollbank (Austrijos kontrolės bankas), ir kad būtent Austrijoje, remdamasi šia informacija, ji prisiėmė įsipareigojimą investuoti, dėl kurio jos turtui buvo padaryta nepataisoma žala.
29

Tam, kad tiesioginių išmokų sumažinimo metai būtų laikomi metais, kuriais nesilaikyta kompleksinės paramos taisyklių, G. Teglgaard remiasi Reglamento Nr. 1782/2003 6 straipsnio 1 dalies formuluote. Reglamente Nr. 796/2004 tik nurodyta, kad už kompleksinės paramos nesilaikymą negali būti skiriama nuobauda prieš jį nustatant, ir tuo reglamentu negali būti iš dalies pakeistas Reglamentas Nr. 1782/2003. Jis tvirtina, kad, vadovaujantis bendraisiais teisės principais, nuobauda už šį taisyklių nesilaikymą turi būti skiriama atsižvelgiant į nusižengimo padarymo metu buvusias aplinkybes. Jo teigimu, Reglamentas Nr. 73/2009 negali būti reikalavimo sumažinti paramą dėl faktinių aplinkybių, atsiradusių prieš jam įsigaliojant, pagrindas. Be to, jis pažymi, kad nurodomas kompleksinės paramos taisyklių nesilaikymas, kiek tai su juo susiję, turėtų nenuspėjamų pasekmių, nes nuobauda galėtų padidėti 1908483,08 Danijos kronų (DKK) (maždaug 256157 EUR) dėl to, kad nuo šio nesilaikymo metų iki jo nustatymo metų buvo padidinti plotai, už kuriuos gali būti skiriamos tiesioginės išmokos.
18

Iš to paties sprendimo 177–179 punktų matyti, kad Bendrasis Teismas pripažino pagrįsta Mondelez ieškinio pirmojo pagrindo ketvirtą dalį ir panaikino visą ginčijamą sprendimą dėl to, kad Apeliacinės tarybos nagrinėjimas, ar ginčijamas prekių ženklas įgijo skiriamąjį požymį dėl naudojimo, buvo nepagrįstas, nes ji nepriėmė sprendimo dėl to, kaip atitinkama visuomenė, be kita ko, Belgijoje, Airijoje, Graikijoje ir Portugalijoje, suvokė šį prekių ženklą, ir neišanalizavo dėl šių valstybių narių Nestlé pateiktų įrodymų.
8

Pagal lėktuvo su įgula nuomos sutartį („wet lease“) TUIFly GmbH iš Thomson Airways išsinuomojo orlaivį su įgula nustatytam skrydžių skaičiui. Šioje sutartyje buvo numatyta, kad TUIFly atsako už „ground handling including passenger handling, passenger welfare at all times, cargo handling, security in respect of passengers and baggage, arranging on board Services ir t. t. („antžemines paslaugas, įskaitant keleivių priėmimą, jų gerovę bet kuriuo momentu, krovinių tvarkymą, keleivių ir bagažo saugumą, lėktuve teikiamų paslaugų organizavimą ir kt.“). Siekdama įvykdyti šiuos skrydžius, TUIFly derino laiką, pardavinėjo skrydžius ir gavo visus reikiamus leidimus.
29

Šiomis aplinkybėmis primintina, kad Reglamento Nr. 1889/2005 3 straipsnio 1 dalyje nustatyta prievolė deklaruoti taikytina tik fiziniams asmenims, įvežantiems į Sąjungą ar iš jos išvežantiems ne mažesnę kaip 10000 EUR grynųjų pinigų sumą. Be to, iš šiuos nuostatos išplaukia, kad pagal šį reglamentą deklaraciją atitinkamas fizinis asmuo privalo pateikti kompetentingoms institucijoms tos valstybės narės, per kurią jis atvyksta į Sąjungą ar išvyksta iš jos.
65

Be to, kaip generalinis advokatas taip pat nurodė savo išvados 96 punkte, reikia pažymėti, kad Reglamento Nr. 110/2008 16 straipsnyje laipsniškai išvardijami draudžiami veiksmai; remiantis šiuo išvardijimu, šio straipsnio c punktas turi būti atskirtas nuo prieš jį einančių a ir b punktų. Nors minėto straipsnio a punkte aptariamas tik saugomos geografinės nuorodos naudojimas, o jo b punkte – tik netinkamas naudojimas, imitavimas ar įvaizdžio atkūrimas, c punkte apsaugos ribos išplečiamos į ją įtraukiant „bet kok[ias] nuorodas“ (t. y. vartotojams pateikiamą informaciją), kurios naudojamos aprašant, pateikiant ar ženklinant atitinkamą produktą ir kurios, nors jos ir nenurodo saugomos geografinės nuorodos, vertinamos kaip „melagingos ar klaidinančios“ produkto sąsajos su šia nuoroda aspektu.
26

Be to, pagrįstoje nuomonėje ir ieškinyje pateiktuose motyvuose Komisija nurodė, kad dėl SAT įsteigimo tik PAST „Rila“ dalyje buvo „labai apribota“ septyniolikos paukščių rūšių, paminėtų minėtos direktyvos I priede, apsauga, būtent lututės (Aegolius funereus), jerubės (Bonasa bonasia), paprastojo gyvatėdžio (Circaetus gallicus), baltnugario genio (Dendrocopos leucotos), juodosios meletos (Dryocopus martius), sakalo keleivio (Falco peregrinus), žvirblinės pelėdos (Glaucidium passerinum), tripirščio genio (Picoides tridactylus), kurtinio (Tetrao urogallus), kilniojo erelio (Aquila chrysaetos), lėlio (Caprimulgus europaeus), griežlės (Crex crex), vidutinio margojo genio (Dendrocopos medius), didžiojo apuoko (Bubo bubo), paprastosios medšarkės (Lanius collurio), lygutės (Lullula arborea), vapsvaėdžio (Pernis apivorus); be to, ji pažymėjo, kad pirmosioms devynioms paukščių rūšims daromas „reikšmingas neigiamas poveikis“.
17

Šiomis aplinkybėmis Conseil d’État (Valstybės Taryba) nusprendė sustabdyti bylos nagrinėjimą ir pateikti Teisingumo Teismui šiuos prejudicinius klausimus: „Ar SESV 63, 64 ir 65 straipsniai turi būti aiškinami taip, kad: 1) aplinkybė, kad asmeniui, apdraustam socialiniu draudimu <…> Sąjungai nepriklausančioje valstybėje, kuri nėra [EEE] valstybė narė ar [Šveicarijos Konfederacija], taikomi, kaip ir asmenims, apdraustiems socialiniu draudimu Prancūzijoje, mokesčiai nuo pajamų iš kapitalo, nustatyti Prancūzijos teisės aktuose, patenkančiuose į [Reglamento Nr. 883/2004] taikymo sritį, nepaisant to, kad, atsižvelgiant į šio reglamento nuostatas, asmeniui, apdraustam ne [Prancūzijos Respublikos], o kitos valstybės narės socialiniu draudimu, jie negali būti taikomi, yra kapitalo judėjimo iš trečiųjų šalių ar į jas apribojimas, kuris iš principo draudžiamas pagal SESV 63 straipsnį; 2) jeigu į šį pirmąjį klausimą būtų atsakyta teigiamai, šis kapitalo judėjimo apribojimas, kuris kildinamas bendrai iš Prancūzijos teisės aktų, pagal kuriuos ginčijami mokesčiai taikomi visiems tam tikrų pajamų iš kapitalo gavėjams, tuose teisės aktuose niekaip neatsižvelgiant, kur šie asmenys yra apdrausti socialiniu draudimu, ir iš <…> Sąjungos antrinės teisės akto, gali būti laikomas atitinkančiu minėto [SESV] straipsnio nuostatas, visų pirma: – atsižvelgiant į [SESV] 64 straipsnio 1 dalį, kiek tai susiję su kapitalo judėjimu, kuris patenka į jos taikymo sritį, dėl to, kad apribojimą lemia vienos valstybės narės teisės aktų taikymo principas, numatytas [Reglamento Nr. 883/2004] 11 straipsnyje, į Sąjungos teisę įtrauktame [Reglamento Nr. 1408/71] 13 straipsniu, t. y. iki 1993 m. gruodžio 31 d., nors nagrinėjami mokesčiai nuo pajamų iš kapitalo buvo nustatyti ir pradėti taikyti po 1993 m. gruodžio 31 d., – atsižvelgiant į [SESV] 65 straipsnio 1 dalį dėl to, kad Prancūzijos mokesčių teisės aktuose, taikomuose laikantis 2004 m. balandžio 29 d. reglamento, skirtingai vertinami mokesčių mokėtojai, kurių padėtis nėra tokia pati remiantis kriterijumi, grindžiamu apsidraudimu socialinės apsaugos draudimu, – atsižvelgiant į privalomuosius bendrojo intereso pagrindus, galinčius pateisinti laisvo kapitalo judėjimo apribojimą, kildinamus iš to, kad nuostatos, kurios būtų vertinamos kaip kapitalų judėjimo iš trečiųjų šalių ar į jas apribojimas, atitinka laisvo darbuotojų judėjimo <…> Sąjungoje tikslą, kurio siekiama [Reglamentu Nr. 883/2004]?“
2

Šis prašymas pateiktas nagrinėjant Comune di Castelbellino (Kastelbelino komuna, Italija) ginčą su Regione Marche (Markės regionas, Italija), Ministero per i beni e le attività culturali (Kultūros vertybių ir veiklos ministerija, Italija), Ministero dell’Ambiente e della Tutela del Territorio e del Mare (Aplinkos, sausumos ir jūros reikalų ministerija, Italija), Regione Marche Servizio Infrastrutture Trasporti Energia – P. F. Rete Elettrica Regionale (Markės regiono Infrastruktūros, transporto ir energijos tarnyba – Regiono elektros tinklų sektorius, Italija) ir Provincia di Ancona (Ankonos provincija, Italija) dėl sprendimo, kuriuo Markės regionas nusprendė, kad nereikia vertinti būtinybės atlikti poveikio aplinkai vertinimą (toliau – PAV) dėl Società Agricola 4 C S.S. (toliau – 4 C) projekto, kuriuo siekiama padidinti elektros energijos gamybos iš biodujų įrenginio galią.
2001 m. gegužės 22 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2001/29/EB dėl autorių teisių ir gretutinių teisių informacinėje visuomenėje tam tikrų aspektų suderinimo 8 straipsnio 1 ir 2 dalis, siejamas su šios direktyvos 3 straipsnio 1 dalimi, ir, antra, 2004 m. balandžio 29 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2004/48/EB dėl intelektinės nuosavybės teisių gynimo 3 straipsnio 2 dalį reikia aiškinti taip, kad pagal jas draudžiama tokia nacionalinės teisės nuostata, kaip nagrinėjama pagrindinėje byloje ir aiškinama kompetentingo nacionalinio teismo, pagal kurią interneto ryšio abonentas negali atsakyti už žalą, patirtą dėl autorių teisių pažeidimų dalijantis rinkmenomis per abonento prieigą, jeigu nurodo bent vieną šeimos narį, kuris turėjo galimybę prisijungti prie šio abonento interneto ryšio, ir nepateikia jokios išsamesnės informacijos apie tai, kokiu momentu ir kokiais būdais nurodytas jos šeimos narys naudojosi interneto ryšiu.

Vis dėlto reikia pripažinti, kad, jeigu tokiomis aplinkybėmis, kaip nagrinėjamos pagrindinėje byloje, nacionalinės teisės nuostata, kaip ją aiškina kompetentingi nacionaliniai teismai, sudaro kliūčių nacionalinio teismo, kuriame pateiktas ieškinys dėl atsakomybės, galimybei ieškovo prašymu reikalauti pateikti ir gauti su priešingos šalies šeimos nariais susijusius įrodymus, neįmanoma nustatyti tariamo autorių teisių pažeidimo ir šio pažeidimo vykdytojo, o dėl to šiurkščiai pažeidžiama pagrindinė teisė į veiksmingą teisinę gynybą ir pagrindinės teisės į intelektinę nuosavybę, kuriomis naudojasi autorių teisių turėtojas, taigi nesilaikoma reikalavimo užtikrinti tinkamą nagrinėjamų pagrindinių teisių pusiausvyrą (žr. pagal analogiją 2015 m. liepos 16 d. Sprendimo Coty Germany, C‑580/13, EU:C:2015:485, 41 punktas). Taigi, suteikiant beveik visišką apsaugą interneto ryšio, prie kurio prisijungus buvo padaryta autorių teisių pažeidimų dalijantis rinkmenomis, abonento šeimos nariams, pagrindinėje byloje nagrinėjama nacionalinės teisės nuostata negali, priešingai, nei reikalaujama pagal Direktyvos 2001/29 8 straipsnio 1 dalį, būti laikoma pakankamai veiksminga ir lemiančia tai, kad veiksminga atgrasomoji sankcija galiausiai būtų paskirta minėto pažeidimo vykdytojui. Be to, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas galiausiai turi patikrinti, ar prireikus atitinkamoje nacionalinėje teisėje yra nustatytos kitos teisinės gynybos priemonės, procedūros ir gynimo būdai, kuriais naudodamosi kompetentingos teisminės institucijos galėtų nurodyti pateikti informaciją, būtiną tokiomis aplinkybėmis, kaip nagrinėjamos pagrindinėje byloje, autorių teisių pažeidimui ir šio pažeidimo vykdytojui nustatyti (šiuo klausimu žr. 2015 m. liepos 16 d. Sprendimo Coty Germany, C‑580/13, EU:C:2015:485, 42 punktą).

(žr. 51, 52, 54, 55 punktus ir rezoliucinę dalį)
2013 m. birželio 26 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) Nr. 604/2013, kuriuo išdėstomi valstybės narės, atsakingos už trečiosios šalies piliečio arba asmens be pilietybės vienoje iš valstybių narių pateikto tarptautinės apsaugos prašymo nagrinėjimą, nustatymo kriterijai ir mechanizmai, 23 straipsnio 3 dalį reikia aiškinti taip, kad valstybė narė, kuriai buvo pateiktas naujas tarptautinės apsaugos prašymas, yra atsakinga už jo nagrinėjimą tais atvejais, jei ši valstybė narė nepateikė prašymo atsiimti per šio reglamento 23 straipsnio 2 dalyje nustatytus terminus, nors, pirma, kita valstybė narė buvo atsakinga už anksčiau pateiktų tarptautinės apsaugos prašymų nagrinėjimą ir, antra, pasibaigus šiems terminams pastarosios valstybės narės teisme tebebuvo nagrinėjamas apeliacinis skundas, pateiktas dėl sprendimo atmesti vieną iš šių prašymų.

Atsiėmimo savo žinion procedūros taikymo sritis apibrėžta reglamento „Dublinas III“ 23 ir 24 straipsniuose. Iš šio reglamento 23 straipsnio 1 dalies matyti, kad ši procedūra, be kita ko, taikoma asmenims, numatytiems minėto reglamento 18 straipsnio 1 dalies d punkte (šiuo klausimu žr. 2017 m. balandžio 5 d. Nutarties Ahmed, C‑36/17, EU:C:2017:273, 26 ir 27 punktus ir 2018 m. sausio 25 d. Sprendimo Hasan, C‑360/16, EU:C:2018:35, 42 ir 43 punktus). Pastarojoje nuostatoje, be kita ko, nurodytas trečiosios šalies pilietis arba asmuo be pilietybės, kurio tarptautinės apsaugos prašymas buvo atmestas ir kuris pateikė naują prašymą kitoje valstybėje narėje. Taigi, atsiėmimo savo žinion procedūra, numatyta pagal reglamento „Dublinas III“ 23 straipsnį, taikytina trečiosios šalies piliečiui, kuris pateikė naują tarptautinės apsaugos prašymą valstybėje narėje, nors anksčiau kitoje valstybėje narėje pateiktas tarptautinės apsaugos prašymas buvo atmestas atsakingos institucijos sprendimu, net jei šis sprendimas, apskųstas pastarosios valstybės narės teisme, dar netapo galutinis.

Todėl tokiu atveju, koks nagrinėjamas pagrindinėje byloje, valstybės narės institucijos, kurioms buvo pateiktas naujas prašymas, turėjo galimybę pagal šio reglamento 23 straipsnio 1 dalį pateikti prašymą atsiimti atitinkamą asmenį. Vis dėlto pagal minėto reglamento 23 straipsnio 2 dalį jos privalėjo šį prašymą pateikti kuo greičiau – bet kuriuo atveju per šioje nuostatoje nurodytus terminus, nes toks prašymas negali būti pagrįstai pateiktas šiems terminams pasibaigus (pagal analogiją žr. 2017 m. liepos 26 d. Sprendimo Mengesteab, C‑670/16, EU:C:2017:587, 67 punktą). Iš reglamento „Dublinas III“ 23 straipsnio 3 dalies teksto, reglamento bendros sistemos ir tikslų matyti, kad, jeigu sueina minėti terminai, atsakomybė savaime pereina valstybei narei, kurioje buvo pateiktas naujas tarptautinės apsaugos prašymas (pagal analogiją žr. 2017 m. liepos 26 d. Sprendimo Mengesteab, C‑670/16, EU:C:2017:587, 61 punktą ir 2017 m. spalio 25 d. Sprendimo Shiri, C‑201/16, EU:C:2017:805, 30 punktą).

(žr. 27, 28, 32–35, 40 punktus, rezoliucinės dalies 1 punktą)