Byla T‑311/04

José Luis Buendía Sierra

prieš

Europos Bendrijų Komisiją

„Pareigūnai − Pareigų paaukštinimas − 2003 m. pareigų paaukštinimo procedūra − Pirmenybės balų skyrimas“

Sprendimo santrauka

1. Pareigūnai – Ieškinys – Asmens nenaudai priimtas aktas

(Pareigūnų tarnybos nuostatų 45, 90 ir 91 straipsniai)

2. Pareigūnai – Ieškinys – Išankstinis administracinis skundas

(Pareigūnų tarnybos nuostatų 45 straipsnis ir 90 straipsnio 2 dalis)

3. Pareigūnai – Pareigų paaukštinimas – Nuopelnų palyginimas

(Pareigūnų tarnybos nuostatų 25 straipsnio antroji pastraipa, 26, 43, 45 straipsniai ir 90 straipsnio 2 dalis)

4. Pareigūnai – Pareigų paaukštinimas – Nuopelnų palyginimas

(Pareigūnų tarnybos nuostatų 45 straipsnis)

5. Pareigūnai – Pareigų paaukštinimas – Nuopelnų palyginimas

(Pareigūnų tarnybos nuostatų 45 straipsnis)

6. Pareigūnai – Pareigų paaukštinimas – Nuopelnų palyginimas

(Pareigūnų tarnybos nuostatų 45 straipsnis)

7. Pareigūnai – Pareigų paaukštinimas – Nuopelnų palyginimas

(Pareigūnų tarnybos nuostatų 45 straipsnis)

8. Pareigūnai – Asmens nenaudai priimtas sprendimas – Priėmimo tvarka

(Pareigūnų tarnybos nuostatų 45 straipsnis, 90 straipsnio 2 dalis ir 91 straipsnis)

9. Pareigūnai – Pareigų paaukštinimas – Nuopelnų palyginimas

(Pareigūnų tarnybos nuostatų 45 straipsnis)

10. Pareigūnai – Pareigų paaukštinimas – Nuopelnų palyginimas

(Pareigūnų tarnybos nuostatų 45 straipsnis)

11. Pareigūnai – Ieškinys – Panaikinantis teismo sprendimas – Pasekmės

(EB 233 straipsnis; Pareigūnų tarnybos nuostatų 45 straipsnis)

1. Pagal Komisijos vidaus teisės aktuose įtvirtintą pareigų paaukštinimo tvarką, grindžiamą atsižvelgimu į sukauptus nuopelnus, kuriuos atspindi per kelerius metus surinktų balų sistema, ir pagal kurią pareigų paaukštinimas užbaigiamas akto, laikomo kompleksiniu, nes apima du skirtingus Paskyrimų tarnybos aktus, t. y. sprendimą, patvirtinantį pareigūnų, kurių pareigos buvo paaukštintos, sąrašą ir sprendimą, nustatantį bendrą balų skaičių, kuriuo grindžiamas pirmasis sprendimas, priėmimu. Šis bendrą balų skaičių nustatantis sprendimas yra atskiras sprendimas, kuris gali būti apskųstas, prireikus pareiškiant ieškinį teisme remiantis Pareigūnų tarnybos nuostatuose numatytomis teisių gynimo priemonėmis. Iš tikrųjų esant tokiai tvarkai balų suteikimas atitinkamais metais neapsiriboja vykstančia pareigų paaukštinimo procedūra ir nėra vien ja apibrėžtas, o gali daryti įtaką kelioms pareigų paaukštinimo procedūroms, sukeldamas privalomų teisinių pasekmių, kurios gali daryti poveikį pareigūno interesams, aiškiai pakeisdamos jo teisinę padėtį.

Todėl į pareigūnų, kurių pareigos buvo paaukštintos, sąrašą įrašytas pareigūnas, ginčydamas jam Paskyrimų tarnybos suteiktą bendrą balų skaičių ir į kitus metus perkeltą balų likutį, gali pateikti skundą ar pareikšti ieškinį teisme vien dėl balus suteikiančio sprendimo, kurio teisinės pasekmės jam yra privalomos ir galutinės.

Be to, galima įsivaizduoti, kad pareigūnas, kurio pareigos nebuvo paaukštintos, nenorintis to ginčyti per nagrinėjamą pareigų paaukštinimo procedūrą, o tik ketinantis pateikti skundą dėl atsisakymo suteikti jam tam tikrą skaičių balų, kuriuos paskyrus vis tiek nebūtų pasiektas pareigūnams paaukštinti reikalingas balų skaičius, gali pradėti panašią apskundimo procedūrą.

Be to, pareigūnas, kurio pareigos nebuvo paaukštintos dėl suteikto tariamai nepagrįsto nepakankamo, t. y. mažesnio nei pareigoms paaukštinti reikalingas, balų skaičiaus, gali apskųsti ir Paskyrimų tarnybos sprendimą, nustatantį bendrą balų skaičių, ir jos sprendimą, patvirtinantį pareigūnų, kurių pareigos buvo paaukštintos, sąrašą. Nors šie du aktai gali būti teisiškai tinkamai atskirti ir galima atskirai reikalauti panaikinti kiekvieną iš jų, akivaizdu, kad iš tikrųjų jie glaudžiai susiję atsisakymo paaukštinti pareigas atveju, kuris būtinai susijęs tik su bendru pareigūnui suteiktų balų skaičiumi, palyginti su pareigoms paaukštinti reikalingų balų skaičiumi, išskyrus atvejį, kai pareigūnas surinko reikalingą balų skaičių ir buvo įtrauktas į ex aequo pareigūnų grupę, t. y. pareigūnų, surinkusių paaukštinimui reikalingą balų skaičių, tačiau kurių skaičius viršija pareigūnų, kurių pareigos gali būti paaukštintos, skaičių, ir šio pareigūno pareigos nebuvo paaukštintos dėl antraeilių priežasčių, susijusių su tarnybos stažu lygyje arba vienodomis galimybėmis.

Šiuo atveju atitinkamas pareigūnas gali teisėtai pateikti skundą vien dėl galutinio Paskyrimų tarnybos sprendimo, patvirtinančio pareigūnų, kurių pareigos buvo paaukštintos, sąrašą, remdamasis Paskyrimų tarnybos padarytomis vertinimo klaidomis suskirstant vadinamosios ex aequo grupės pareigūnus.

(žr. 82, 88–94 punktus)

2. Pagal Komisijos vidaus teisės aktuose įtvirtintą pareigų paaukštinimo tvarką, grindžiamą atsižvelgimu į sukauptus nuopelnus, kuriuos atspindi per kelerius metus surinktų balų sistema, ir pagal kurią pareigų paaukštinimas užbaigiamas akto, laikomo kompleksiniu, nes apima du skirtingus Paskyrimų tarnybos aktus, t. y. sprendimą, patvirtinantį pareigūnų, kurių pareigos buvo paaukštintos, sąrašą ir sprendimą, nustatantį bendrą balų skaičių, kuriuo grindžiamas pirmasis sprendimas, priėmimu, siekiant laikytis teisinio saugumo, vienodo požiūrio ir gero administravimo principų, trijų mėnesių terminas skundui dėl šių dviejų sprendimų pateikti turi būti pradedamas skaičiuoti nuo tos dienos, kai pareigūnas tinkamai susipažįsta su institucijos vidaus informacinėje sistemoje atnaujinta asmenine pareigų paaukštinimo byla, jeigu pareigūnas su šia byla susipažino per protingą laikotarpį, skaičiuojamą nuo paaukštinimo procedūros eigos santraukos paskelbimo, kuria pranešama apie informacijos dėl suteiktų balų šioje sistemoje prieinamumą.

Iš tikrųjų esant tokiai pareigų paaukštinimo tvarkai pareigūnų, kurių pareigos buvo paaukštintos, sąrašo, kur yra tik suinteresuotųjų asmenų pavardės ir paskyrimas į atitinkamą lygį, paskelbimas nesuteikia atitinkamiems pareigūnams galimybės visapusiškai susipažinti su kompleksiniu jų nenaudai priimtu aktu, kuriuo užbaigiama pareigų paaukštinimo procedūra, ir tik peržiūrėjęs savo asmeninę pareigų paaukštinimo bylą pareigūnas gali sužinoti apie bendrą jam suteiktų balų skaičių bei jų paskirstymą.

(žr. 105, 111–112, 115, 118, 121 punktus)

3. Komisijos vidaus teisės aktais įtvirtinta pareigų paaukštinimo tvarka, grindžiama nuopelnų nustatymu, pasireiškiančiu pareigūnams kasmet skiriamais įvairių rūšių balais, tarp kurių yra „nuopelnų balai“, suteikiami atsižvelgus į per periodinį vertinimą pagal Pareigūnų tarnybos nuostatų 43 straipsnį pareigūno gautus balus, bei „pirmenybės balai“, suteikiami papildomai, siekiant atlyginti pareigūnams, kurie viršijo individualius tikslus arba kurie sėkmingai institucijos interesais įvykdė papildomas užduotis, bei patys nelemiantys pareigų paaukštinimo, nepažeidžia vienodo požiūrio principo ar Pareigūnų tarnybos nuostatų 45 straipsnio, jeigu šiomis dviem balų rūšimis siekiama atlyginti už nuopelnus ir jeigu jų suteikimas turi būti visada pateisinamas nuopelnais grindžiamais pagrindais.

Esant šiai tvarkai, kuri užbaigiama akto, laikomo kompleksiniu, nes apima du skirtingus Paskyrimų tarnybos aktus, t. y. sprendimą, patvirtinantį pareigūnų, kurių pareigos buvo paaukštintos, sąrašą ir sprendimą, nustatantį bendrą balų skaičių, kuriuo grindžiamas pirmasis sprendimas, priėmimu, sprendimų dėl pirmenybės balų suteikimo motyvacijos stoka neprieštarauja Pareigūnų tarnybos nuostatų 25 straipsnio antrajai pastraipai, neįpareigojančiai motyvuoti pasiūlymų, rekomendacijų ar nuomonių, kurie nėra asmens nenaudai priimti aktai, ir neapimančiai parengiamųjų aktų, nes pareiga motyvuoti yra įvykdyta, kai Paskyrimo tarnyba motyvuoja savo sprendimą, priimtą dėl skundo, pateikto pagal Pareigūnų tarnybos nuostatų 90 straipsnio 2 dalį, atmetimo.

Pirmenybės balų suteikimas taip pat neprieštarauja Pareigūnų tarnybos nuostatų 26 straipsniui, kuriuo siekiama užtikrinti pareigūno teisę į gynybą siekiant išvengti, kad Paskyrimų tarnyba sprendimus dėl jo administracinio statuso ar karjeros priimtų remdamasi jo asmens byloje nepaminėtais faktais, susijusiais su jo elgesiu, jeigu toks skyrimas atliekamas išnagrinėjus tarnybinės veiklos vertinimo ataskaitos rezultatus atsižvelgiant į atitinkamų pareigūnų šiose ataskaitose, kurių rengimas yra sudėtingo proceso, kuriame remiantis Tarnybos nuostatų 43 straipsniu, numatančiu, kad ataskaitos turinys pranešamas pareigūnui, „turinčiam teisę pareikšti pastabų, kurios, jo nuomone, yra svarbios“, pareigūnai aktyviai dalyvauja, patvirtintus nuopelnus. Dėl šiuos balus suteikiančių sprendimų negalima tinkamai remtis teisės į gynybą pažeidimu, nes šie sprendimai yra tik parengiamieji sprendimų, nustatančių bendrą balų skaičių ir patvirtinančių pareigūnų, kurių pareigos paaukštinamos, sąrašą, dokumentai, o teisė į gynybą taikoma ne šių aktų, o asmens nenaudai priimtų aktų atžvilgiu.

(žr. 129–138, 143–147, 152, 155–157 punktus)

4. Pagal Komisijos vidaus teisės aktais įtvirtintą pareigų paaukštinimo tvarką, grindžiamą nuopelnų nustatymu, pasireiškiančiu pareigūnams kasmet skiriamais įvairių rūšių balais, tarp kurių yra „nuopelnų balai“, suteikiami atsižvelgus į per periodinį vertinimą pagal Pareigūnų tarnybos nuostatų 43 straipsnį pareigūno gautus balus, bei „pirmenybės balai“, suteikiami siekiant išskirti iš pareigūnų labiausiai nusipelniusius, kad padidėtų jų galimybės į pareigų paaukštinimą, tiek kiekvieno generalinio direktorato turima pirmenybės balų skyrimo kvota, tiek šių balų atitinkamas vidurkis negali riboti vertintojų diskrecijos pažeidžiant Tarnybos nuostatų 45 straipsnį, vienodo požiūrio ir karjeros principus. Atvirkščiai, atrodo, kad šie du mechanizmai gali paskatinti veiksmingą pareigūnų nuopelnų vertinimą, užtikrindami visuose Komisijos generaliniuose direktoratuose aukščiausią vertinimų atitikties lygį ir atitinkamai vienodą požiūrį į šiuos pareigūnus. Šiuo klausimu praktikoje nuopelnų palyginimo pagrindas turi būti vienodas ir paremtas vienodais informacijos šaltiniais bei duomenimis.

Kalbant apie kiekvieno generalinio direktorato pirmenybės balų kvotą, pažymėtina, kad ji atitinka bendrą tokios rūšies balų tikslą – išskirti iš pareigūnų labiausiai nusipelniusius, siekiant padidinti galimybes paaukštinti jų pareigas. Iš tikrųjų atlikti tokią atranką generalinius direktoratus skatina ribotas turimų balų skaičius. Šis tikslas atitinka Pareigūnų tarnybos nuostatų 45 straipsnio tikslą ir vienodo požiūrio bei karjeros principus.

Kiek tai susiję su atitinkamų pirmenybės taškų vidurkiu, kurio ši tvarka ragina laikytis, bet nenustato absoliučios pareigos, tai, kad generaliniai direktoratai atsižvelgia į jiems nurodytą atitinkamą vidurkį, visiškai nereiškia, kad jų laisvė priimti sprendimus ribojama pažeidžiant Pareigūnų tarnybos nuostatų 45 straipsnį, vienodo požiūrio ir karjeros principus. Iš tikrųjų šis vidurkis, kuris matematiškai išreiškia vidutinio pareigūno darbo įvertinimą, nedraudžia vertintojams naudoti plačios vertinimo amplitudės net kartu su informacinio, o ne privalomojo pobūdžio ribomis, atspindinčiomis tik anksčiau vykusių pareigų paaukštinimų tvarką. Toks vidurkis taip pat neapriboja vertintojų galimybės atskirti kiekvieno pareigūno darbo vertinimus pagal tai, ar atlikta daugiau, ar mažiau darbo nei vidurkis, nes vertintojai gali patikslinti pareigūnų vertinimus. Jis leidžia sumažinti pažymių infliacijos riziką įpareigodamas vertintojus griežčiau palyginti kiekvieno asmens nuopelnus ir taip pat – sumažinti skirtingų pažymių vidurkių, kurie nėra pagrįsti objektyviais pagrindais apie vertinamų pareigūnų nuopelnus, taikymo įvairiuose generaliniuose direktoratuose pavojų. Galiausiai tokiu vidurkiu atsižvelgiama į dažnai pastebimą aplinkybę, t. y. kad vertinamų pareigūnų nuopelnai apytiksliai yra vidutiniai, generalinio direktorato galimybę nesilaikyti atitinkamo vidurkio, kai ypatinga šio direktorato situacija nesutampa su įprasta, ir pareigūnų galimybę pateikti administracinį skundą, kurį išnagrinėjusi Paskyrimų tarnyba, nenaudodama kvotos, gali skirti vieną ar kelis pirmenybės balus, kurių pakaktų atsverti sunkumus, galinčius iškilti tarnybose, kuriose yra labai gerų darbuotojų.

(žr. 169, 172–177, 179–183, 187 punktus)

5. Keičiant teisės aktus tikslinga iki atitinkamos dienos įtvirtinti naujas situacijas, atsižvelgiant į buvusiąsias. Pagal Komisijos vidaus teisės aktuose įtvirtintą pareigų paaukštinimo tvarką, grindžiamą nuopelnų nustatymu, pasireiškiančiu kasmet skiriamais įvairių rūšių balais, Paskyrimų tarnyba pereinamuoju laikotarpiu turėjo pakeisti taisykles dėl pareigūnų pareigų paaukštinimo, atsižvelgdama į perėjimui nuo vieno valdymo būdo prie kito būdingus apribojimus, kurie galėjo ją laikantis tam tikrų apribojimų laikinai įpareigoti nustoti griežtai taikyti nuolatinio pobūdžio taisykles ir principus, paprastai taikomus tokiose situacijose. Vis dėlto toks netaikymas turi būti pagrįstas imperatyviuoju poreikiu, susijusiu su perėjimu, ir jo apimtis ar trukmė negali viršyti to, kas būtina, siekiant užtikrinti tinkamą perėjimą nuo vienos tvarkos prie kitos. Šiuo atžvilgiu, siekiant atsižvelgti į visus konkrečiame lygyje dirbančių pareigūnų nuopelnus, minėtos tvarkos įsigaliojimo momentu pereinamoji tvarka apėmė įvairių pereinamųjų balų skyrimą šiems pareigūnams.

Kalbant apie pereinamuosius pirmenybės balus, ex officio suteikiamus iki tam tikros ribos už lygyje išdirbtus metus, šis metų skaičius gali būti laikomas objektyviu, bet tik daliniu pareigūno nuopelnų rodikliu, nes suteikiant šiuos balus atsižvelgiama į darbo stažą konkrečiame lygyje, o tai prieštarauja taisyklėms, kuriomis paprastai vadovaujamasi per pareigų paaukštinimo procedūras. Vis dėlto tvarka, pagrįsta nuopelnų nustatymu ir būtinumu pasiekti tam tikrą pareigoms paaukštinti reikalingą ribą, atitinkančią bendrai surinktų nuopelnų ir pirmenybės balų skaičių, reikalauja atsižvelgti į visus pareigūnų nuopelnus nuo paskutinio pareigų paaukštinimo, suteikiant jiems tam tikrą skaičių balų ir remiantis vienodo požiūrio principo nepažeidžiančiu metodu. Kadangi priemonė, pasireiškianti automatišku pirmenybės balų skyrimu už darbo stažą konkrečiame lygyje, atitinka šį imperatyvųjį poreikį, susijusį su perėjimu, nuostatos, ribojančios jos taikymo apimtį, pavyzdžiui, tuo, kad ji taikoma tik pirmajam pareigų paaukštinimui įsigaliojus naujai tvarkai, jog iš bendro šių balų skaičiaus gali būti paskirta labai nedidelė suma, ir tuo, kad pareigoms paaukštinti nustatoma sąlyga, jog pareigūnas būtų surinkęs tam tikrą skaičių kitų balų, nurodytų jo paskutinėje tarnybinės veiklos vertinimo ataskaitoje, leidžia daryti išvadą, kad Paskyrimų tarnyba neviršijo to, kas būtina užtikrinti tinkamą perėjimą nuo vienos tvarkos prie kitos.

Kiek tai susiję su dviem pereinamaisiais pirmenybės balais, kuriuos Paskyrimų tarnyba pareigūnui gali suteikti Paaukštinimo komitetų siūlymu, jie buvo nustatyti siekiant teisingai išspręsti ypatingas problemas, susijusias su perėjimu nuo senos prie naujos tvarkos. Šis ypatingas tikslas būtinai turi atitikti bendrą visų pereinamųjų balų, kurių dalis jie yra, tikslus, konkrečiai kalbant, tikslą atsižvelgti į visus pareigūno nuopelnus nuo paskutinio pareigų paaukštinimo, kad pati jų suteikimą reglamentuojanti nuostata nepažeistų Pareigūnų tarnybos nuostatų 45 straipsnio. Tai, kad dėl tokio skyrimo galėtų būti savavališkai paaukštintos pareigos, išplaukia iš konkretaus šios nuostatos taikymo, o ne iš jos neteisėtumo.

Kalbant apie pereinamuosius pirmenybės balus, kurie galėjo būti suteikti pareigūnams, kurių pareigas buvo siūloma paaukštinti per ankstesnę pareigų paaukštinimo procedūrą, tačiau taip nebuvo padaryta, jie taip pat neprieštarauja Pareigūnų tarnybos nuostatų 45 straipsniui. Iš tikrųjų, nors tiesa, kad automatiška pareigūnų, kurių pareigos nebuvo paaukštintos per ankstesnę paaukštinimo procedūrą, paaukštinimo praktika pažeistų šioje nuostatoje numatytą pareigūnų, kurių pareigos gali būti paaukštintos, nuopelnų palyginimo principą, vis dėlto Paskyrimų tarnyba, lygindama pareigūnų nuopelnus, iš esmės turi teisę atsižvelgti į tą aplinkybę, kad pareigūną jau buvo siūloma paaukštinti per ankstesnę paaukštinimo procedūrą su sąlyga, kad jis nėra prasižengęs ir kad jo nuopelnai bus lyginami su kitų kandidatų į pareigų paaukštinimą nuopelnais, kaip tai yra Komisijos patvirtintos pereinamosios tvarkos atveju.

Galiausiai Komisija nebuvo įpareigota priimti tokios ankstesnių vertinimų pakeitimo tvarkos, kaip antai vadinamoji analitinių įvertinimų vidurkio tvarka arba kitų institucijų patvirtinta tvarka, kuri tariamai mažiau pažeidžia paaukštinimo atsižvelgiant į nuopelnus taisyklę. Iš tikrųjų galiojančių pareigūnų paaukštinimo metodų pakeitimo tikslas – pašalinti kai kuriuos ankstesnių taisyklių taikymo sunkumus. Taigi tokiai reformai, kurios būtinumą administracija gali laisvai vertinti, būdinga tai, kad pareigūnų nuopelnai konkrečią dieną pradedami vertinti remiantis naujais pagrindais. Pagal naują tvarką nereikalaujama, kad administracija visiškai ir vienodai atsižvelgtų į pareigūnų vertinimus pagal buvusią tvarką, nes dėl to pareigų paaukštinimo reforma neišvengiamai prarastų bet kokią praktinę reikšmę, be to, tarnautojai neturi teisės į tai, kad liktų galioti atitinkami teisės aktai.

(žr. 204–211, 213–218, 220 punktus)

6. Komisijos vidaus teisės aktuose įtvirtinta pareigų paaukštinimo procedūros tvarka, pagal kurią pareigūnams suteikti pirmenybės balai gali būti suteikti už institucijos interesais papildomai atliktas užduotis, neprieštarauja Pareigūnų tarnybos nuostatų 45 straipsniui, nes šie balai skiriami tik už veiklą, kuri neįeina į suinteresuotojo asmens pareigas, nėra kasmetinio vertinimo objektas ir todėl negali būti kitų balų rūšių suteikimo pagrindas. Be to, Komisijos patvirtintas teisinis pagrindas leidžia Paskyrimų tarnybai pakartotinai neskaičiuoti nuopelnų.

(žr. 236, 240 punktus)

7. Pagal Komisijos vidaus teisės aktais įtvirtintą pareigų paaukštinimo tvarką, grindžiamą nuopelnų nustatymu, pasireiškiančiu pareigūnams kasmet skiriamais įvairių rūšių balais, griežtas taisyklės, pagal kurią kiekvienas generalinis direktoratas turi pirmenybės balų kvotą, lygią du su puse karto padidintam paaukštinamų pareigūnų skaičiui, atsižvelgiant į jų lygį, ir pagal kurią suteikiami balai padalijami tarp produktyviausių pareigūnų ir kitų pareigūnų, taikymas generaliniuose direktoratuose, kuriuose kiekviename lygyje dirba nedaug pareigūnų, nulemtų gerokai mažesnį pirmenybės balų, skirstomų tarp šiame padalinyje dirbančių pareigūnų, skaičių, akivaizdžiai padarant jiems žalą. Todėl šių pareigūnų situacija objektyviai skiriasi nuo dideliuose generaliniuose direktoratuose ar tarnybose dirbančiųjų kolegų situacijos, o tai siekiant laikytis vienodo požiūrio į juos bei karjeros principų paaiškina ir pateisina nevienodą požiūrį, kaip antai numatytąjį specialioje nuostatoje, kad jei dideliuose generaliniuose direktoratuose ar tarnybose nedirba bent keturi pareigūnai viename lygyje, tokiu pareigūnų atžvilgiu nustatomas bendras dešimties pirmenybės balų skaičius, ir jie paskirstomi nesilaikant bendrai kitiems pareigūnams nustatyto santykio.

(žr. 246–250 punktus)

8. Pareigūnų tarnybos nuostatuose ir Komisijos vidaus teisės aktuose įtvirtinta pareigų paaukštinimo tvarka, grindžiama nuopelnų nustatymu, pasireiškiančiu pareigūnams kasmet skiriamais įvairių rūšių balais, nenustato jokios sprendimų dėl šių balų suteikimo arba dėl šio skyrimo Paskyrimų tarnybai pateiktų administracinių skundų formos. O būtent Pareigūnų tarnybos nuostatų 90 straipsnio 2 dalis, numatanti, kad pareigūnai gali pateikti Paskyrimų tarnybai „skundą dėl tokio akto“, nepašalina galimybės, kad toks aktas gali būti paskelbtas ne tik popieriuje. Iš to išplaukia, kad atsakinga įstaiga tokius sprendimus gali priimti padėdama elektroninį parašą tam parengtame kompiuterinės sistemos skaitmeniniame dokumente, formaliai nepriimdama jo raštu.

(žr. 255–256 punktus)

9. Pagal Komisijos vidaus teisės aktuose įtvirtintą pareigų paaukštinimo tvarką, grindžiamą nuopelnų nustatymu, pasireiškiančiu pareigūnams kasmet skiriamais įvairių rūšių balais, pirmenybės balų, siekiant išskirti iš pareigūnų labiausiai nusipelniusius, kad padidėtų galimybės paaukštinti jų pareigas, suteikimas turi būti grindžiamas su ypatingais šių nagrinėjamų pareigūnų nuopelnais susijusiais veiksniais, tačiau bet kuriuo atveju darbo stažas konkrečiame lygyje neturi būti lemiamas jų skyrimo veiksnys. Todėl, suteikiant pirmenybės balus, kaip pagrindiniu kriterijumi negalima remtis bendrąja nuopelnų balų suma, suteikiama atsižvelgus į per periodinį vertinimą pagal Pareigūnų tarnybos nuostatų 43 straipsnį pareigūno gautus balus ir pereinamuosius pirmenybės balus, apskaičiuojamus pareigūnui už metus, išdirbtus lygyje ex officio iki tam tikros ribos, nes toks kriterijus gali sukelti objektyvias pasekmes, jog palankesnėje padėtyje atsidurs pareigūnai, turintys didesnį darbo stažą lygyje. Šiuo atžvilgiu, nors tiesa, kad administracija tam tikra dalimi gali laikinai nesilaikyti griežtų taisyklių ir nuolatinių principų, paprastai taikomų paaukštinimo procedūroms, ji tai gali daryti tik siekdama patenkinti imperatyvųjį poreikį, susijusį su perėjimu nuo buvusios prie naujos paaukštinimo tvarkos, ir atsižvelgti į perėjimui nuo vieno valdymo būdo prie kito būdingus apribojimus. Kadangi pirmenybės balai yra nuolatinė, o ne laikinoji naujos pareigų paaukštinimo tvarkos priemonė, atsižvelgus į nuopelnus, kuriuos konkretaus lygio Komisijos pareigūnai buvo sukaupę įsigaliojus minėtai tvarkai, pateisinamas trijų kategorijų pereinamųjų balų skyrimas.

(žr. 286, 288, 290, 293, 297, 301 punktus)

10. Norėdama įvertinti nuopelnus, į kuriuos turi būti atsižvelgta priimant sprendimą dėl pareigų paaukštinimo pagal Tarnybos nuostatų 45 straipsnį, ir todėl taip pat priimdama sprendimą dėl balų pareigų paaukštinimo procedūroje skyrimo, kur vertinimas išreiškiamas skaičiais, administracija turi didelę diskreciją, todėl Bendrijos teismo kontrolė turi apsiriboti klausimu, ar atsižvelgiant į administracijos taikytinus būdus ir priemones, kurios galėjo turėti įtakos jos atliekamam vertinimui, ji veikė neperžengdama tinkamų ribų ir aiškiai netinkamai nenaudojo savo įgaliojimų.

(žr. 291, 320 punktus)

11. Pagal Komisijos vidaus teisės aktais įtvirtintą pareigų paaukštinimo tvarką, grindžiamą nuopelnų nustatymu, pasireiškiančiu pareigūnams kasmet skiriamais įvairių rūšių balais, tuo atveju, kai Bendrijos teismas panaikina Paskyrimų tarnybos sprendimą nesuteikti ieškovui nustatyto skaičiaus balų, taip pat reikia panaikinti ir sprendimą atsisakyti jį įrašyti į pareigūnų, kurių pareigos buvo paaukštintos, sąrašą, nes priemonės, kurių administracija turės imtis, siekdama panaikinti konstatuotus pažeidimus, galėtų lemti, kad ieškovas surinks pareigoms paaukštinti reikalingą balų skaičių. Tačiau viso asmenų, kurių pareigos buvo paaukštintos, sąrašo panaikinimas būtų pernelyg griežta sankcija. Šiam požiūriui neprieštarauja aplinkybė, kad per ginčijamą pareigų paaukštinimo procedūrą priimti sprendimai sukelia pasekmių ir jai pasibaigus, t. y. ateityje ieškovas galėtų konkuruoti su pareigūnais, kurių pareigų paaukštinimas nebuvo panaikintas.

(žr. 340–342, 349 punktus)

PIRMOSIOS INSTANCIJOS TEISMO (penktoji išplėstinė kolegija)

SPRENDIMAS

2006 m. spalio 19 d.( )

„Pareigūnai − Pareigų paaukštinimas − 2003 m. pareigų paaukštinimo procedūra − Pirmenybės balų skyrimas“

Byloje T‑311/04

José Luis Buendía Sierra, Europos Bendrijų Komisijos pareigūnas, gyvenantis Briuselyje (Belgija), atstovaujamas advokatų M. van der Woude ir V. Landes,

ieškovas,

prieš

Europos Bendrijų Komisiją, atstovaujamą G. Berscheid ir V. Joris, padedamų advokato D. Waelbroeck,

atsakovę,

dėl:

– Komisijos teisės tarnybos generalinio direktoriaus sprendimo ieškovui skirti tik vieną generalinio direktorato pirmenybės balą per 2003 m. pareigų paaukštinimo procedūrą, apie kurį jam buvo pranešta 2003 m. liepos 2 d., patvirtinto Paskyrimų tarnybos sprendimu, kuris jam įteiktas 2003 m. gruodžio 16 d.,

– Paskyrimų tarnybos sprendimo per 2003 m. pareigų paaukštinimo procedūrą ieškovui neskirti jokių specialių pirmenybės balų už papildomą veiklą institucijos interesais, apie kurį 2003 m. gruodžio 16 d. jis sužinojo per sistemą Sysper 2,

– šių sprendimų: Paskyrimų tarnybos sprendimo ieškovui skirti iš viso 20 balų per 2003 m. pareigų paaukštinimo procedūrą; A5 lygio pareigūnų nuopelnų sąrašo per 2003 m. pareigų paaukštinimo procedūrą, paskelbto 2003 m. lapkričio 13 d. Administraciniuose pranešimuose Nr. 69‑2003; per 2003 m. pareigų paaukštinimo procedūrą į A4 lygį paskirtų pareigūnų sąrašo, paskelbto 2003 m. lapkričio 27 d. Administraciniuose pranešimuose Nr. 73‑2003, ir bet kuriuo atveju sprendimo neįrašyti ieškovo pavardės į šiuos sąrašus,

– prireikus 2004 m. birželio 15 d. Paskyrimų tarnybos sprendimo atmesti jo 2004 m. vasario 12 d. skundą,

panaikinimo,

EUROPOS BENDRIJŲ

PIRMOSIOS INSTANCIJOS TEISMAS (penktoji išplėstinė kolegija),

kurį sudaro pirmininkas M. Vilaras, teisėjai M. E. Martins Ribeiro, F. Dehousse, D. Šváby ir K. Jürimäe,

posėdžio sekretorius I. Natsinas, administratorius,

atsižvelgęs į rašytinę proceso dalį ir įvykus 2005 m. rugsėjo 29 d. posėdžiui,

priima šį

Sprendimą

Teisinis pagrindas

1 Faktinių aplinkybių metu galiojusių Europos Bendrijų pareigūnų tarnybos (toliau − Tarnybos nuostatų) 26 straipsnio pirmoji ir antroji pastraipos numato:

„Pareigūno asmens bylą sudaro:

a) visi dokumentai, susiję su jo administraciniu statusu ir visos ataskaitos apie jo sugebėjimus, naudingumą ir elgesį;

b) bet kokie pareigūno komentarai dėl tų dokumentų.

Dokumentai registruojami, numeruojami ir klasifikuojami eilės tvarka; institucija negali naudoti arba remtis a pastraipoje nurodytais dokumentais, susijusiais su pareigūnu, išskyrus atvejus, kai jie jam perduodami prieš juos suklasifikuojant.“

2 Tarnybos nuostatų 43 straipsnio pirmoji pastraipa nustato:

„Kiekvieno pareigūno sugebėjimai, naudingumas ir elgesys tarnyboje, išskyrus A 1 ir A 2 lygio pareigūnus, aprašomi periodinėje ataskaitoje, rengiamoje ne rečiau kaip kartą per dvejus metus, kaip pagal 110 straipsnį numatė kiekviena institucija.“

3 Tarnybos nuostatų 45 straipsnio 1 dalies pirmoji pastraipa nurodo:

„1. Sprendimus dėl paaukštinimo priima Paskyrimų tarnyba. Pareigūno pareigos paaukštinamos paskiriant jį į aukštesnį jo kategorijos ar pareigų grupės lygį. Pareigos gali būti paaukštintos tik pareigūnams, atrinktiems iš ne mažiau kaip dvejus metus savo lygyje išdirbusių pareigūnų, apsvarsčius pareigūnų, kurių pareigos gali būti paaukštintos, nuopelnus ir jų tarnybinės veiklos vertinimo ataskaitas.“ (Pataisytas vertimas)

4 2001 m. spalio 30 d. Komisija priėmė pranešimą SEC (2001) 1617 dėl „tarnybinės veiklos vertinimo ataskaitos“ (personalo vertinimas) ir paaukštinimų. Jame ji išdėstė savo personalo politikos kryptis, siekdama „susieti tarnybinės veiklos vertinimą su darbuotojo parodytų rezultatų vertinimu ir jo potencialu“. Jame nurodyta, kad „(naujos paaukštinimo tvarkos) pagrindinis požymis grindžiamas nuopelnais“. Taip pat Komisija nurodo, kad „šis nuopelnas yra dinaminė ir kumuliacinė samprata („suma“) <...> Jis nustatomas pasitelkus balų sistemą. Po tam tikro laiko (atsižvelgiant į nuopelnų sumą) surinkti balai suteikia pareigūnui teisę būti paskirtam į aukštesnį lygį“. Komisija nurodo, kad „<...> tarnybinės veiklos vertinimo ataskaitoje nurodyti pažymiai ir vertinimai atitinka nuopelno balus“ (toliau − NB), prie kurių pridedami pirmenybės balai (toliau − PB). Komisija pažymi, kad „(PB) skyrimas visais atvejais turi būti pagrįstas raštu remiantis argumentais dėl nuopelnų“. Jie „yra atlygis labiausiai nusipelniusiems pareigūnams, didinant jų pareigų paaukštinimo galimybes arba suteikiant jiems galimybę būti paaukštintais per vykstančią pareigų paaukštinimo procedūrą“. Komisija nurodo, kad „(PB) suteikimas taip pat turi būti pagrįstas išsamiais vertinimais“. Ji nurodo, kad „(PB) skiriami remiantis kriterijų, leidžiančių išskirti nusipelniusį personalą, svarba“. Komisijos nuomone, „pagrindinis kriterijus yra nuopelnų palyginimas visame (generaliniame direktorate), atsižvelgiant į asmens potencialą (remiantis objektyviu darbo ir parodytų sugebėjimų įvertinimu)“. Komisija pažymi, kad „tvarka, skirta užtikrinti aukščiausią įvairių Komisijos tarnybų vertinimų atitikties lygį“. Galiausiai ji nurodo, kad „yra logiška užtikrinti panašų visų vieno ar kito generalinio direktorato personalo narių pareigų paaukštinimo periodiškumą“.

5 2002 m. balandžio 26 d. Komisija priėmė sprendimą dėl Tarnybos nuostatų 43 straipsnio bendrų įgyvendinimo nuostatų ir Sprendimą dėl Tarnybos nuostatų 45 straipsnio bendrųjų įgyvendinimo nuostatų (toliau − BĮN 43 ir BĮN 45).

6 Pagal BĮN 43 straipsnio 1 straipsnio 1 dalį periodinė ataskaita, vadinamoji tarnybinės veiklos vertinimo ataskaita (toliau − TVVA) „sudaroma kasmet dėl kiekvieno nuolatinio personalo nario sugebėjimų, naudingumo ir elgesio tarnyboje <...>“.

7 BĮN 43 2 straipsnio 1 dalis apibrėžia NB ir PB sąvokas BĮN 43 ir BĮN 45 prasme. Pagal BĮN 43 2 straipsnio 1 dalies antrąją–penktąją pastraipas:

„Ir (NB), ir (PB) skiriami už nuopelnus; (PB) skyrimas visada turi būti pateisinamas nuopelnais grindžiamais pagrindais.

(NB) tai balai, skiriami atsižvelgiant į tarnybinės veiklos vertinimo ataskaitoje nurodytus pažymius ir įvertinimus.

(PB) tai balai, kuriuos gali skirti:

a) generaliniai direktoriai (personalo A/LA atžvilgiu) <...> nusipelniusiems personalo nariams, partvirtinus tarnybinės veiklos vertinimo ataskaitas generaliniame direktorate ar atitinkamoje tarnyboje. Skyrimo kriterijai apibrėžti (BĮN 45) 6 straipsnyje;

b) Paskyrimų tarnyba, atsižvelgdama į paaukštinimo komitetų rekomendacijas, nusipelniusiems personalo nariams, sutikusiems vykdyti papildomas užduotis institucijos interesais. Skyrimo kriterijai apibrėžti (BĮN 45) 9 straipsnyje;

c) Paskyrimų tarnyba, atsižvelgdama į paaukštinimo komitetų rekomendacijas, išnagrinėjus pagal (BĮN 45) 13 straipsnio 2 dalį paduotus skundus dėl (PB) skyrimo.

(NB) ir (PB) kaupiami kelerius metus iš eilės. Paaukštinus pareigas, atskaitomi balai, atitinkantys paaukštinimui reikalingą balų skaičių, o likę balai perkeliami į kitus metus.“

8 Remiantis 2002 gruodžio 3 d. Administraciniais pranešimais Nr. 99‑2002 dėl personalo vertinimo procedūros 2001−2002 metais (pereinamoji procedūra), „per vertinimą kiekvienas pareigūnas gauna bendrą pažymį nuo (0) iki (20) iš (20)“. Paskui šis pažymys pakeičiamas į paaukštinimo procedūroje naudojamus NB. Iš tų pačių Administracinių pranešimų išplaukia, kad NB skaičius, išskyrus tam tikras išimtis, atitinka bendrą vertinimo pažymį.

9 BĮN 45 3 straipsnis numato, kad pareigūnų pareigas galima paaukštinti tik „palyginus pareigūnų, kurių pareigos gali būti paaukštintos, nuopelnus“. Iš šio straipsnio išplaukia, kad „svarbiausias veiksnys, į kurį reikia atsižvelgti, yra (NB) ir (PB) skaičius, kurį surinko kiekvienas pareigūnas per vienerius ar kelerius praėjusius metus“. Taip pat Komisija nurodo, kad „esant (BĮN 45) 10 straipsnio 1 dalyje nurodytoms sąlygoms galima remtis kitais antraeiliais veiksniais siekiant išskirti pareigūnus, surinkusius vienodą (NB) ir (PB) skaičių“.

10 BĮN 45 4 straipsnis numato:

„Pareigų paaukštinimo procedūrą sudaro dvi stadijos:

a) (PB) skyrimas, kurį 6, 7 ir 9 straipsniuose numatytomis sąlygomis atlieka generaliniai direktoratai, o paskui 14 straipsnyje nurodyti paaukštinimo komitetai;

b) pati pareigų paaukštinimo procedūra, aprašyta 10 straipsnyje.“

11 Pagal BĮN 45 6 straipsnį generaliniai direktoriai ar direktoriai paskirsto PB, suteiktus kiekvienam generaliniam direktoratui (toliau − GDPB) pasikonsultavus su jungtiniais vertinimo komitetais.

12 BĮN 45 6 straipsnio 1 dalyje numatyta, kad skirstydamas balus „kiekvienas generalinis direktoratas turi <...> (PB) kvotą, kuri lygi 2,5 karto padidintam paaukštintinų pareigūnų skaičiui, atsižvelgiant į jų lygį“. Tačiau iš tos pačios nuostatos ir Administracinių pranešimų Nr. 99‑2002 išplaukia, kad generalinių direktoratų, kurių nustatyto lygio NB vidurkis daugiau kaip vienu balu viršija 14 (iš 20 balų) vidurkį, PB kvota mažinama tiksliu viršytų balų skaičiumi. Tačiau generaliniai direktoratai šį viršijimą gali pagrįsti ir paaukštinimo komitetai gali nuspręsti išimties tvarka visiškai ar iš dalies atsisakyti tokio mažinimo.

13 BĮN 45 6 straipsnio 2 dalis numato, kad „skirdami (PB) generaliniai direktoriai ir direktoriai susirenka kiekviename generaliniame direktorate procedūros pradžioje tam, kad susitartų dėl kriterijų, kuriais remiantis skirstomi (PB) tarp direktoratų“.

14 Pagal BĮN 45 6 straipsnio 3 dalį:

„Išnagrinėję (TVVA) rezultatus generaliniai direktoriai jų direktorių pasiūlymu dėl personalo A <...> skiria (PB) labiausiai nusipelniusiems pareigūnams:

i) už pagalbą pasiekiant direktorato (generalinio direktorato) darbo programos rezultatus, kuri viršija jų asmeninius tikslus, įskaitant pagalbą kitiems skyriams;

ii) už ypatingas pastangas ir išskirtinius rezultatus vykdant užduotis, kaip tai nurodyta jų (TVVA).“

15 BĮN 45 6 straipsnio 4 dalis nustato, kad „siekiant atskirti personalą“:

„a) 50 % generaliniam direktoratui suteiktų (PB) paskirstomi tarp produktyviausių pareigūnų, kurie įrodė savo ypatingus nuopelnus, atitikdami 3 dalies i ir ii punktų kriterijus. Šie pareigūnai sudaro apie 15 % generalinio direktorato kiekvieno lygio pareigūnų. Kiekvienas pareigūnas gauna nuo 6 iki 10 balų.

b) Likę 50 % balų paskirstomi tarp kitų pareigūnų, kurie atsižvelgiant į 3 dalies i ir ii punktų kriterijus laikomi nusipelniusiais ir kiekvienas gauna nuo 0 iki 4 balų.

Pareigūnas gali gauti (PB) tik vienu iš pirmiau nurodytų atvejų. Todėl maksimalus (PB) skaičius, kurį pareigūnas gali gauti per vieną paaukštinimo procedūrą, yra 10 balų“.

16 BĮN 45 8 straipsnis nustato, kad jei PB skiriami pagal 6 straipsnyje numatytą procedūrą generalinis direktoratas (GD) „Personalas ir administracija“ pagal surinktus balus sudaro kiekvieno atitinkamo lygio pareigūnų nuopelnų sąrašus, skelbia juos intranete ir juos perduoda visam personalui. Šiuose sąrašuose yra pareigūnų, kuriems iki paaukštinimui reikalingo balų skaičiaus trūksta ne daugiau kaip 5 balų arba kurie surinko ar viršijo šį skaičių, pavardės.

17 Pagal BĮN 45 13 straipsnio 1 dalį per 5 darbo dienas po BĮN 45 8 straipsnyje numatyto nuopelnų sąrašo paskelbimo pareigūnai gali apskųsti paaukštinimo komitetams sprendimus dėl PB suteikimo (toliau − administracinis skundas). Remiantis BĮN 45 13 straipsnio 2 dalimi, „nagrinėdamas kiekvieną konkretų atvejį Paaukštinimo komitetas, jei mano, kad tai yra tikslinga, siūlo skirti tam tikrą (PB) skaičių. Savo motyvuotoje nuomonėje Paaukštinimo komitetas teikia rekomendaciją (Paskyrimų tarnybai)“, kuri priima sprendimą dėl galimo papildomų PB, kurių skaičius vėliau skelbiamas, skyrimo (toliau − po apskundimo procedūros suteikti pirmenybės balai arba APB).

18 Remiantis BĮN 45 9 straipsnio 1 dalimi paaukštinimo komitetai taip pat teikia rekomendacijas Paskyrimų tarnybai dėl PB už institucijos interesais papildomai atliktas užduotis (PBPU) skyrimo. Šios užduotys išvardijamos minėtų BĮN I priede.

19 BĮN 45 12 straipsnis nustato pereinamąsias nuostatas dėl 2003 m. pareigų paaukštinimo procedūros tam, kad „būtų tinkamai atsižvelgta į nuopelnus, įgytus tam tikru laikotarpiu“. Šios nuostatos 3 dalis numato tris pereinamųjų PB kategorijas:

„a) Pereinamieji PB skiriami pareigūnams po 1 balą už kiekvienus lygyje išdirbtus metus, daugiausia 7 balai. Be to, paaukštinimo komitetai turi pereinamųjų PB ribą, atitinkančią 0,25 balo kiekvienam pareigūnui, kurį jie gali paskirstyti, skirdami pareigūnui ne daugiau 2 balų.

b) generaliniai direktoratai gali skirti specialius papildomus (PB) pareigūnams, kurių pareigas buvo siūloma paaukštinti ankstesniais metais, tačiau kurių pareigos nebuvo paaukštintos <...>“ (toliau − pareigūnai, kurių pareigos nebuvo paaukštintos).

20 Remiantis 2003 m. vasario 17 d. Administracinių pranešimų Nr. 18‑2003 (2003 m. pareigų paaukštinimas – A, LA, B, C ir D kategorijos – Veiklos biudžetas – pareigūnai, kurių pareigos nebuvo paaukštintos per 2002 m. pareigų paaukštinimo procedūrą) ir 2003 m. gegužės 2 d. Administracinių pranešimų Nr. 34‑2003 (2003 m. pareigų paaukštinimo procedūra) III punktu daugiausia galima skirti 4 specialius papildomus PB (toliau − SPPB).

21 BĮN 45 10 straipsnis nustato:

„1. Pasibaigus 9 straipsnyje nustatytai procedūrai 14 straipsnyje nurodyti paaukštinimo komitetai susirenka aptarti nuopelnų sąrašo ir parengti pasiūlymus dėl pareigūnų, atrinktų iš surinkusių paaukštinimui reikalingą balų skaičių pareigūnų, tačiau kurių skaičius viršijo pareigūnų, kurių pareigos gali būti paaukštintos, skaičių (ex æquo pareigūnų grupė). Pasirinkdami tarp pareigūnų, turinčių vienodą balų skaičių, paaukštinimo komitetai ypač atsižvelgia į tokius veiksnius, kaip antai darbo stažas lygyje ir lygios galimybės. Ši veikla prasideda vėliausiai gegužės 15 dieną. Komitetai turi pagrįsti savo pasiūlymus ir pateikti juos Paskyrimų tarnybai. Nuopelnų sąrašas, kuriame atsispindi šie pasiūlymai, skelbiamas intranete. Kalbant apie pareigūnus, kurie surinko paaukštinimui reikalingą balų skaičių, reikia nurodyti, kad šiame sąraše suinteresuotieji asmenys suskirstomi atsižvelgiant į tai, ar dėl jų paaukštinimo komitetai pateikė savo pasiūlymus, ar ne.

2. Pareigūno pareigų paaukštinimas susijęs su sąlyga, kad per paskutinę vertinimo procedūrą pareigūnas surinko mažiausiai 10 (NB), ir tai pažymėta jo tarnybinės veiklos vertinimo ataskaitoje <...>

3. Birželio mėn., remdamasi Paaukštinimo komiteto siūlymais, Paskyrimų tarnyba nusprendžia, kurių kiekvieno lygio pareigūnų pareigas reikia paaukštinti. Per kiekvieną paaukštinimą referencinis skaičius atskaitomas iš pareigūnų, kurių pareigos buvo paaukštintos, surinkto balų skaičiaus, o likęs balų skaičius perkeliamas į kitus metus.

4. Liepos mėn. GD „Personalas ir administracija“ skelbia pareigūnų, kurių pareigos buvo paaukštintos, sąrašą.“

22 BĮN 45 14 straipsnio 1 ir 2 dalys nustato:

„1. Yra įkurti penki paaukštinimo komitetai, atitinkamai dėl A, LA, B, C ir D personalo.

2. Komitetų sudėtis:

– Dėl A personalo: pirmininkas, kuris yra GD „Personalas ir administracija“ generalinis direktorius, tiek narių, kiek yra tarnybų vadovų ir generalinių direktorių, 15 Centrinio personalo komiteto paskirtų narių, kurių lygis turi būti ne mažesnis A 4/LA 4.

– <...>“.

Faktinės aplinkybės ir procesas

23 Ieškovas yra Europos Bendrijų pareigūnas, dirbantis nuo 1991 m. balandžio mėnesio. Nuo 2001 m. liepos 1 d. jis dirba Komisijos teisės tarnyboje.

24 2003 m. kovo 15 d. ieškovui TVVA buvo skirta 16 balų iš 20 už laikotarpį nuo 2001 m. liepos mėn. iki 2002 m. gruodžio mėnesio. Šis įvertinimas buvo prilygintas 16 NB.

25 2003 m. liepos 3 d. ieškovui praneštu sprendimu Teisės tarnybos generalinis direktorius, vadovaudamasis BĮN 45 6 straipsniu, skyrė jam dar vieną GDPB.

26 Remdamasi BĮN 45 12 straipsnio 3 dalies a punkto pirmuoju sakiniu, Teisės tarnyba taip pat skyrė jam 3 pereinamuosius PB, po 1 balą už kiekvienus konkrečiame lygyje išdirbtus metus (toliau − pereinamieji GDPB), kurie atitiko trejų metų darbo stažą A 5 lygyje.

27 BĮN 45 8 straipsnyje numatytas nuopelnų sąrašas, susijęs su 2003 m. pareigų paaukštinimo procedūra dėl A 5 lygio pareigūnų, kaip antai ieškovas, buvo paskelbtas 2003 m. liepos 7 d. Administraciniuose pranešimuose Nr. 48‑2003. Jame buvo nurodytas kiekvieno atitinkamo pareigūno bendras NB ir GDPB bei pereinamųjų GDPB ir SPPB skaičius. Ieškovo pavardės jame nebuvo.

28 Remdamasis BĮN 45 13 straipsniu, 2003 m. liepos 14 d. ieškovas pateikė administracinį skundą dėl tik vieno GDPB skyrimo. Jis taip pat prašė skirti jam PBPU. Spalio 17 ir 24 dienomis A kategorijos personalo paaukštinimo komitetas susirinko išnagrinėti šį skundą.

29 2003 m. lapkričio 13 d. šis Paaukštinimo komitetas priėmė sprendimą dėl A 5 lygio pareigūnų nuopelnų sąrašo, numatyto BĮN 45 10 straipsnyje. Tą pačią dieną šis sąrašas buvo paskelbtas Administraciniuose pranešimuose Nr. 69‑2003. Ieškovo pavardės jame nebuvo.

30 2003 m. lapkričio 20 d. Paskyrimų tarnyba patvirtino per 2003 m. pareigų paaukštinimo procedūrą pareigūnų, kurių pareigos buvo paaukštintos, sąrašą, kuriame nebuvo ieškovo pavardės. Šis sąrašas paskelbtas 2003 m. lapkričio 27 d. Administraciniuose pranešimuose Nr. 73‑2003.

31 2003 m. gruodžio 16 d. peržiūrėjęs savo asmeninę pareigų paaukštinimo bylą Komisijos intraneto svetainėje Sysper 2 ieškovas sužinojo, kad per 2003 m. pareigų paaukštinimo procedūrą jam buvo paskirta iš viso 20 balų.

32 Komisija paskelbė nagrinėjamos paaukštinimo procedūros eigos santrauką 2003 m. gruodžio 19 d. Administraciniuose pranešimuose Nr. 82‑2003.

33 2003 m. vasario 12 d. ieškovas pateikė skundą, remdamasis Tarnybos nuostatų 90 straipsnio 2 dalimi.

34 Šis skundas buvo atmestas 2004 m. birželio 15 d. Paskyrimų tarnybos sprendimu, kurį suinteresuotasis asmuo gavo kitą dieną.

35 Pirmosios instancijos teismo kanceliarijai pateiktu pareiškimu ieškovas pareiškė ieškinį 2004 m. liepos 22 dieną.

36 Atsiliepimas į ieškinį buvo gautas 2004 m. lapkričio 19 dieną.

37 Laišku, kurį Pirmosios instancijos teismo kanceliarija gavo 2005 m. sausio 14 d., ieškovas atsisakė pateikti dubliką.

38 Pagal Procedūros reglamento 14 straipsnį, penktosios kolegijos siūlymu bei išklausęs šalis pagal šio reglamento 51 straipsnį, Pirmosios instancijos teismas nusprendė perduoti bylą išplėstinės sudėties kolegijai.

39 Susipažinęs su teisėjo pranešėjo pranešimu, Pirmosios instancijos teismas (penktoji išplėstinė kolegija) nusprendė pradėti žodinę proceso dalį ir pagal Procedūros reglamento 64 straipsnį imdamasis proceso organizavimo priemonių paprašė ieškovo ir Komisijos raštu atsakyti į klausimus iki 2005 m. rugpjūčio 25 d. Šalys savo atsakymus pateikė per nustatytą terminą.

40 2005 m. rugsėjo 15 d. Pirmosios instancijos teismo kanceliarijos raštu šalys buvo paprašytos iki 2005 m. rugsėjo 23 d. pateikti savo pastabas dėl kitos šalies atsakymų į Pirmosios instancijos teismo raštu pateiktus klausimus. Ieškovas ir Komisija savo pastabas Pirmosios instancijos teismo kanceliarijai pateikė atitinkamai 2005 m. rugsėjo 23 ir 22 dienomis.

41 Šalys buvo išklausytos ir atsakė į Pirmosios instancijos teismo žodžiu pateiktus klausimus 2005 m. rugsėjo 29 d. posėdyje.

Šalių reikalavimai

42 Savo ieškinyje ieškovas Pirmosios instancijos teismo prašo:

– taikant proceso organizavimo priemones nurodyti pateikti dokumentus,

– panaikinti šiuos aktus:

– Komisijos teisės tarnybos generalinio direktoriaus sprendimą skirti jam tik vieną GDPB per 2003 m. pareigų paaukštinimo procedūrą, apie kurį jam buvo pranešta 2003 m. liepos 2 d., patvirtintą Paskyrimų tarnybos sprendimu, kuris jam buvo įteiktas 2003 m. gruodžio 16 d.,

– Paskyrimų tarnybos sprendimą per 2003 m. paaukštinimo procedūrą ieškovui nesuteikti jokių SPPB, apie kurį jis sužinojo 2003 m. gruodžio 16 d. per sistemą Sysper 2,

– šiuos sprendimus: Paskyrimų tarnybos sprendimą jam skirti iš viso 20 balų per 2003 m pareigų paaukštinimo procedūrą; A 5 lygio pareigūnų nuopelnų sąrašą per 2003 m. pareigų paaukštinimo procedūrą, paskelbtą 2003 m. lapkričio 13 d. Administraciniuose pranešimuose Nr. 69-2003; per 2003 m. paaukštinimo procedūrą į A4 lygį paskirtų pareigūnų sąrašą, paskelbtą 2003 m. lapkričio 27 d. Administraciniuose pranešimuose Nr. 73-2003, ir bet kuriuo atveju sprendimą neįrašyti jo pavardės į šiuos sąrašus,

– prireikus 2004 m. birželio 15 d. Paskyrimų tarnybos sprendimą atmesti jo 2004 m. vasario 12 d. skundą,

– priteisti iš atsakovės bylinėjimosi išlaidas.

43 Savo atsiliepime į ieškinį atsakovė Pirmosios instancijos teismo prašo:

– ieškovo argumentus dėl sprendimo skirti jam iš viso 20 balų panaikinimo pripažinti nepriimtinais ir nepagrįstais,

– atmesti kitą ieškinio dalį kaip nepagrįstą,

– priimti tinkamą sprendimą dėl bylinėjimosi išlaidų.

44 Per posėdį Komisija atsiėmė savo argumentus dėl ieškinio nepriimtinumo, kiek jis pareikštas dėl sprendimo skirti ieškovui iš viso 20 balų. Pirmosios instancijos teismas tą pažymėjo posėdžio protokole.

45 Po šio pareikšimo ieškovas pareiškė, kad atsisakytų savo reikalavimų dėl individualių sprendimų, suteikiančių ar nesuteikiančių jam įvairių kategorijų PB, jei jis išsaugotų galimybę ginčyti specialių balų skyrimo kriterijų teisėtumą skundžiant sprendimą, nustatantį pareigoms paaukštinti reikalingų balų skaičių. Pirmosios instancijos teismas tą pažymėjo posėdžio protokole.

Dėl priimtinumo

46 Kaip buvo nurodyta 44 punkte, Komisija per posėdį atsiėmė savo prieštaravimą dėl ieškinio priimtinumo, kiek jis pareikštas dėl sprendimo skirti ieškovui iš viso 20 balų per 2003 m. pareigų paaukštinimo procedūrą.

47 Vis dėlto reikia priminti, kad ieškinio priimtinumo sąlygos yra viešosios tvarkos taisyklės, todėl Pirmosios instancijos teismas jas gali tikrinti ex officio ir jo kontrolė neapsiriboja šalių nurodytais prieštaravimais dėl priimtinumo. Tik Pirmosios instancijos teismas turi nuspręsti konkrečiu atveju, ar buvo priimtas aktas asmens nenaudai, nepaisant šalių šiuo klausimu išreikštos nuomonės (žr. 2005 m. kovo 8 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo D prieš EIB, T‑275/02, dar nepaskelbto Rinkinyje, 42 punktą ir jame nurodytą teismo praktiką).

48 Pagal nusistovėjusią teismų praktiką ieškinius dėl panaikinimo galima pareikšti tik dėl aktų ar sprendimų, sukeliančių privalomų teisinių pasekmių, galinčių daryti poveikį ieškovo interesams, aiškiai pakeičiančias jo teisinę padėtį (1981 m. lapkričio 11 d. Teisingumo Teismo sprendimo IBM prieš Komisiją, 60/81, Rink. p. 2639, 9 punktas; 1990 m. birželio 22 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo Marcopoulos prieš Teisingumo Teismą, T‑32/89 ir T‑39/89, Rink p. II‑281, 21 punktas ir 2003 m. gruodžio 17 d. Sprendimo McAuley prieš Tarybą, T‑324/02, Rink. VT, p. I‑A‑337 ir II‑1657, 28 punktas).

49 Iš teismo praktikos taip pat išplaukia, kad kai sprendimas priimamas keliais etapais, galima užginčyti tik tas priemones, kurios galutinai atspindi sprendimą priėmusios institucijos poziciją, o ne tarpines priemones, kurių tikslas parengti galutinį sprendimą (48 punkte minėtų sprendimo Marcopoulos prieš Teisingumo Teismą 21 punktas ir sprendimo McAuley prieš Tarybą 28 punktas).

50 Šioje byloje ieškovas ginčija per 2003 m. pareigų paaukštinimo procedūrą, t. y. per pirmą procedūrą, kurią reglamentuoja naujos BĮN 43 ir BĮN 45, priimtų įvairių aktų teisėtumą, nurodydamas kai kurių iš jų nebuvimą.

51 Tokiomis aplinkybėmis Pirmosios instancijos teismas mano, kad būtina aprašyti naujos paaukštinimo procedūros esmę ir jos eigą, siekiant nustatyti asmens nenaudai priimtą aktą ir ieškinio dėl jo pateikimo terminą.

1. Pareigų paaukštinimo tvarka

52 Būtina pažymėti, kad pagal taikytinus aktus pareigų paaukštinimas grindžiamas pareigūno nuopelnais ir pareigų atlikimo kokybe, įrodytais darbo laikotarpiu ir išreikštais balais, kurie suteikiami pagal metinę vertinimo ir paaukštinimo procedūrą.

53 BĮN 45 3 straipsnis „Paaukštinimo pagrindai“ numato, kad „svarbiausias veiksnys, į kurį reikia atsižvelgti, yra (NB) ir (PB) skaičius, kurį kiekvienas pareigūnas surinko per vienerius ar kelerius praėjusius metus“.

54 Be to, iš BĮN 45 5 straipsnio išplaukia, kad pareigūno pareigos gali būti paaukštinamos tik jam surinkus bendrą balų skaičių, bent jau lygų referenciniam skaičiui arba „paaukštinimui reikalingų balų skaičiui“, kurį kiekvienoje pareigų paaukštinimo procedūroje nustato paaukštinimo komitetai.

55 BĮN 5 straipsnio 3 dalyje numatyta:

„paaukštinimui reikalingų balų skaičių sudaro (nuopelnų ar pirmenybės) balų skaičius, reikalingas paskiriant į tam tikrą lygį; atsižvelgiant į biudžeto galimybes pareigūnų, kurių balų skaičius viršija nustatytą skaičių, pareigos yra paaukštinamos. Tų pareigūnų, kurių balų skaičius atitinka nustatytą skaičių, pareigos gali būti paaukštinamos, bet atsižvelgiant į paaukštinimo koeficientą jiems gali tekti palaukti kitos paaukštinimo procedūros“.

56 BĮN 45 10 straipsnio 3 dalis papildo cituotą nuostatą numatydama, kad „per kiekvieną pareigų paaukštinimą paaukštinimui reikalingas balų skaičius atskaitomas iš pareigūnų, kurių pareigos yra paaukštinamos, surinktų balų skaičiaus, o likęs skaičius perkeliamas į kitus metus“.

57 Bendras pareigūno per paaukštinimo procedūrą gautų balų skaičius yra kompleksinio proceso, kuriam vykstant pareigūnui skiriami NB pagal TVVA pažymius ir vertinimą, PB, kurie gali būti skiriami kiekvieno generalinio direktorato generalinių direktorių ar direktorių (GDPB) pagal BĮN 43 2 straipsnio 1 dalį arba Paskyrimų tarnybos, atsižvelgiant į paaukštinimo komitetų rekomendaciją (PBPU ir APB), rezultatas.

58 Be to, 2003 m. pareigų paaukštinimo procedūroje, t. y. pirmais naujos paaukštinimo procedūros taikymo metais, buvo taikomos BĮN 45 12 straipsnio 3 dalies pereinamosios nuostatos tam, kad „būtų tinkamai atsižvelgta į nuopelnus, įgytus tam tikru laikotarpiu“. Šios nuostatos numato, viena vertus, pereinamuosius PB, skiriamus pareigūnams ex officio, t. y. po 1 balą už kiekvienus darbo metus, bet ne daugiau 7 balų (pereinamieji GDPB, BĮN 45 12 straipsnio 3 dalies a punkto pirmas sakinys) ar pereinamųjų PB, skiriamų atsižvelgiant į paaukštinimo komitetų rekomendaciją, kai tai pateisina pareigūno pareigos, skyrimą, bet ne daugiau kaip 2 balai vienam pareigūnui (pereinamieji PB, BĮN 45 12 straipsnio 3 dalies a punkto antras sakinys); kita vertus, ne daugiau kaip 4 SPPB skyrimą pareigūnams, kurių pareigas buvo siūloma paaukštinti per 2002 m. pareigų paaukštinimo procedūrą, bet kurių pareigos nebuvo paaukštintos (BĮN 45 12 straipsnio 3 dalies b punktas ir Administraciniai pranešimai Nr. 18‑2003 ir 34‑2003).

2. Pareigų paaukštinimo procedūros eiga

59 Pareigų paaukštinimo procedūra vykdoma kiekvienais metais, pasibaigus vertinimo laikotarpiui. Jos pirmojoje stadijoje paskirsčius NB kiekviename generaliniame direktorate skirstomi PB.

60 Šioje byloje remdamasis BĮN 45 6 straipsniu Teisės tarnybos generalinis direktorius sprendimu, apie kurį ieškovui buvo pranešta 2003 m. liepos 3 d., jam skyrė 1 GDPB. Šis balas buvo pridėtas prie jau paskirtų 16 NB. Pagal BĮN 45 12 straipsnio 3 dalies a punktą Teisės tarnyba jam taip pat skyrė 3 pereinamuosius GDPB, atitinkančius trejus tarnybos metus A 5 lygyje. Tačiau ieškovas negavo jokio SPPB pagal BĮN 45 12 straipsnio 3 dalies b punktą.

61 Be individualios ir konfidencialios informacijos dėl NB ir PB, kurią pareigūnui suteikia generalinis direktoratas (BĮN 45 6 straipsnio 8 dalis), Komisijos GD „Personalas ir administracija“ po GDPB suteikimo parengia ir paskelbia kiekvieno lygio nuopelnų sąrašą, į kurį įtraukiamos pareigūnų, kuriems trūksta ne daugiau kaip 5 balų, kad būtų pasiektas pareigoms paaukštinti reikalingas balų skaičius, pavardes ir pareigūnų, kurie pasiekė ar viršijo šį skaičių, pavardes, kartu nurodant kiekvieno iš jų gautą bendrą NB ir GDPB skaičių (BĮN 45 8 straipsnis).

62 2003 m. pareigų paaukštinimo procedūroje minėtas A 5 lygio pareigūnų, kaip antai ieškovo, nuopelnų sąrašas buvo paskelbtas 2003 m. liepos 7 d. Administraciniuose pranešimuose Nr. 48‑2003. Jame nurodytas kiekvieno pareigūno bendras NB ir GDPB bei pereinamųjų GDPB ir SPPB, suteiktų taikant pereinamąsias nuostatas, skaičius.

63 BĮN 45 8 straipsnyje numatytas sąrašas neapibrėžia galutinio šiame pareigų paaukštinimo procedūros sąraše esančių ar nesančių pareigūnų statuso.

64 Viena vertus, nepatenkintas dėl jam paskirtų GDPB pareigūnas turi galimybę per 5 darbo dienas, skaičiuojamas nuo atitinkamo nuopelnų sąrašo paskelbimo dienos, paduoti administracinį skundą kompetentingam paaukštinimo komitetui, kuris prireikus gali rekomenduoti Paskyrimų tarnybai skirti šiam pareigūnui APB (BĮN 45 13 straipsnis). Todėl ieškovas teisėtai pateikė šį skundą 2003 m. liepos 14 dieną.

65 Kita vertus, pareigūnai po BĮN 45 8 straipsnyje numatyto nuopelnų sąrašo paskelbimo gali gauti PBPU (BĮN 45 9 straipsnis) ir taikant pereinamąsias nuostatas Paskyrimų tarnybos paaukštinimo komitetų pasiūlymu skiriamus pereinamuosius pirmenybės balus (toliau – pereinamieji PKPB ) (BĮN 45 12 straipsnio 3 dalies a punkto antras sakinys).

66 Antrąją pareigų paaukštinimo procedūros stadiją sudaro paaukštinimo komitetų susirinkimas ir pasiūlymų pagal kompetenciją perdavimas Paskyrimų tarnybai.

67 Reikia konstatuoti, kad paaukštinimo komitetai iš esmės atlieka dvi funkcijas. Pirma, jie rekomenduoja Paskyrimų tarnybai skirti atitinkamus PB (BĮN 45 9, 12 ir 13 straipsniai), tačiau būtina nurodyti, kad prieš rekomenduodami paskirti PBPU konkrečiam asmeniui (BĮN 45 13 straipsnis) šie komitetai paprastai teikia nuomonę dėl APB skyrimo. Antra, jie siūlo Paskyrimų tarnybai pareigūnų, patenkančių į vadinamąją ex aequo grupę, t. y. pareigūnų, surinkusių paaukštinimui reikalingą balų skaičių, tačiau kurių skaičius viršija pareigūnų, kurių pareigos gali būti paaukštintos, skaičių, sąrašą (BĮN 45 10 straipsnis).

68 Vis dėlto atsižvelgiant į neaiškią BĮN 45 redakciją sunku apibrėžti paaukštinimo komitetų įsikišimo momentą.

69 Pavyzdžiui, BĮN 45 10 straipsnyje numatyta, kad paaukštinimo komitetai susirenka aptarti nuopelnų sąrašą ir parengti pasiūlymus dėl pareigūnų, atrinktų iš grupės ex aequo „pasibaigus 9 straipsnyje numatytai procedūrai“. Ši paskutinė frazė, skaitoma kartu su BĮN 45 13 straipsniu, galėtų būti suprasta taip, kad BĮN 45 10 straipsnis numato pirmus paaukštinimo komitetų ir Paskyrimų tarnybos veiksmus, susijusius su pasiūlymų teikimu, o vėliau su spendimu skirti PB, po BĮN 45 8 straipsnyje numatyto nuopelnų sąrašo paskelbimo.

70 Šiais veiksmais būtų siekiama galutinai nuspęsti dėl bendro per pareigų paaukštinimo procedūrą pareigūnams skiriamų balų skaičiaus ir vėliau reikėtų surengti naują paaukštinimo komitetų susirinkimą, skirtą parengti pasiūlymus dėl ex aequo grupės pareigūnų.

71 Tačiau toks požiūris neatitinka nei BĮN 45 esmės, nei struktūros.

72 Reikia pažymėti, pirma, kad žodžio „procedūra“ vartojimas nėra tinkamas, nes BĮN 45 9 straipsnis nenumato visos procedūros su tiksliomis datomis, o tik nurodo kompetencijos tarp paaukštinimo komitetų ir Paskyrimų tarnybos pasidalijimą skiriant PBPU.

73 Antra, 69 ir 70 punktuose pateiktas išaiškinimas suponuoja ir tarpinio Paskyrimų tarnybos sprendimo dėl bendro balų skaičiaus nustatymo buvimą. Tačiau BĮN 45 9 straipsnis nesusijęs su šio akto priėmimu Paskyrimų tarnyboje; jame tik bendrai įtvirtinta jos pagrindinė kompetencija skiriant PB, nepatikslinant, kuriuo momentu ši kompetencija yra vykdoma.

74 Tas pats pasakytina apie BĮN 45 13 straipsnį dėl APB skyrimo, numatantį tik Paskyrimų tarnybos kompetenciją priimti sprendimą, nepatikslinant, kuriuo pareigų paaukštinimo procedūros momentu ji yra vykdoma. Be to, nors BĮN 45 13 straipsnio 2 dalyje numatyta, kad Paskyrimų tarnybos paskirtų APB skaičius yra skelbiamas, joje nepažymėta, kuriuo momentu tai daroma. Pavyzdžiui, per 2003 m. pareigų paaukštinimo procedūrą nustatytų APB skaičius buvo nurodytas nagrinėjamos procedūros eigos santraukoje, paskelbtoje Administraciniuose pranešimuose Nr. 82‑2003.

75 Iš tikrųjų joks BĮN 45 straipsnis nenurodo ir nepatikslina Paskyrimų tarnybos tarpinio ir atskiro sprendimo dėl bendro balų skaičiaus nustatymo priėmimo momento.

76 Trečia, BĮN 45 10 straipsnyje nurodyta, kad paaukštinimo komitetai susirenka „išnagrinėti nuopelnų sąrašą“. Ši frazė įtvirtinta BĮN 45 8 straipsnyje ir apima pareigūnų, kuriems trūksta ne daugiau kaip 5 balų, kad būtų pasiektas pareigoms paaukštinti reikalingas balų skaičius, ir pareigūnų, kurie pasiekė ar viršijo šį skaičių, sąrašą, kuriame, be pavardžių, yra nurodytas kiekvieno jų gautas bendras NB ir GDPB skaičius bei pagal pereinamąsias nuostatas gautas pereinamųjų GDPB ir SPPB skaičius. Atsižvelgimas į šį sąrašą turi reikšmės tik tuo atveju, jei šioje stadijoje šis dokumentas yra svarbus. To negalima pasakyti apie Paskyrimų tarnybos sprendimą, nustatantį bendrą balų skaičių, priimtą po šio sąrašo paskelbimo.

77 Dėl BĮN 45 struktūros reikia pažymėti, kad 10 straipsnio 3 dalis numato, kad „birželio mėn., remdamasi paaukštinimo komitetų siūlymais, Paskyrimų tarnyba nusprendžia, kurių kiekvieno lygio pareigūnų pareigas reikia paaukštinti.“

78 Taigi, akivaizdžiai siekiant paisyti gero administravimo ir teisinio saugumo principų, buvo numatyta oficialaus Paskyrimų tarnybos sprendimo priėmimo momentą perkelti į pareigų paaukštinimo procedūros pabaigą, o tai leistų numatyti visų suinteresuotųjų pareigūnų tikslų ir galutinį statusą atsižvelgiant į pareigų paaukštinimo procedūros rezultatus.

79 Jeigu BĮN 45 tekstas būtų suprantamas kaip leidžiantis atskirti paaukštinimo komitetų ir Paskyrimų tarnybos įsikišimo momentus ir būtinai nustatantis pastarosios tarpinio sprendimo dėl bendro balų skaičiaus priėmimą, pareigūnų, kurių pareigos galėtų būti paaukštintos, padėtis gerokai pablogėtų, nesvarbu, ar kalbama apie pareigūno nenaudai priimto akto nustatymą, ar skundo pateikimo terminų laikymąsi, o tai prieštarautų teisinio saugumo reikalavimams.

80 Tokiomis aplinkybėmis būtina konstatuoti, kad paskelbus BĮN 45 8 straipsnyje numatytą nuopelnų sąrašą paaukštinimo komitetai susirenka ir tam, kad pagal kompetenciją parengtų pasiūlymus dėl PB skyrimo ir pasiūlymus dėl atitinkamų ex aequo grupės pareigūnų. Visi šie pasiūlymai atsispindi BĮN 45 10 straipsnio 1 dalyje nurodytame nuopelnų sąraše.

81 Šioje byloje reikia nurodyti, kad po paaukštinimo komiteto, susirinkusio 2003 m. spalio 17 ir 24 d., parengtų pasiūlymų dėl A kategorijos personalo BĮN 45 10 straipsnyje numatytas nuopelnų sąrašas buvo paskelbtas 2003 m. lapkričio 13 d. Administraciniuose pranešimuose Nr.°69‑2003.

82 Į šį sąrašą įtrauktos pareigūnų, nurodant jų pareigas, surinkusių ar viršijusių paaukštinimui reikalingą balų skaičių, pavardės ir pareigūnų, kuriems iki šio skaičiaus trūksta ne daugiau 5 balų, pavardės ir:

– bendras kiekvienam iš jų siūlomas skirti balų skaičius, kuris kai kurių jų atžvilgiu gali būti didesnis nei numatytas 2003 m. liepos 7 d. paskelbtame nuopelnų sąraše dėl komiteto pasiūlymų skirti pastariesiems PBPU, APB ir pereinamuosius PKPB,

– raidė „p“ prie kiekvieno pareigūno, kurio pareigas komitetas siūlo paaukštinti, pavardės. Šios raidės nurodymo teisinis reikalavimas ir reikšmė svarbūs tik ex aequo grupės pareigūnams, t. y. pareigūnams, surinkusiems paaukštinimui reikalingą balų skaičių, kurių skaičius viršija pareigūnų, kurių pareigos gali būti paaukštintos, skaičių. Tokie asmenys parenkami remiantis darbo stažo laikotarpiu atitinkamame lygyje ir su lygiomis galimybėmis susijusiais argumentais.

83 BĮN 45 10 straipsnyje numatytas sąrašas nenustato galutinio jame esančių ar nesančių pareigūnų statuso pareigų paaukštinimo procedūroje.

84 Kaip jau buvo minėta, kalbant apie PB skyrimą ir ex aequo grupės narių suskirstymą, būtina nurodyti, kad Paaukštinimo komitetas tik teikia pasiūlymus Paskyrimų tarnybai, kuri vienintelė turi kompetenciją priimti sprendimą, kaip tai išplaukia iš BĮN 43 2 straipsnio, BĮN 45 10 straipsnio ir 14 straipsnio 4 dalies. Telieka pažymėti ir apgailestauti dėl kai kurių BĮN 45 redakcijos netikslumų, galinčių sukelti abejonių dėl Paaukštinimo komiteto vaidmens, pavyzdžiui, 9 straipsnio antraštė yra „Paaukštinimo komitetų PB skyrimas“, nors 3 šio straipsnio dalyje aiškiai kalbama apie „pasiūlymų“ dėl PB skyrimo konkretiems pareigūnams teikimą Paskyrimų tarnybai, kuri „sprendžia dėl PB skyrimo“. Kaip per posėdį pripažino Komisija, tas pats pasakytina apie BĮN 45 12 straipsnio 3 dalies a punkto dėl pereinamųjų PKPB skyrimo turinį.

85 BĮN 45 10 straipsnio 3 dalyje taip pat aiškiai patikslinta, kad Paskyrimų tarnyba „nusprendžia“, kurių pareigūnų pareigas reikia paaukštinti kiekviename lygyje, remdamasi paaukštinimo komitetų „pasiūlymais“, kurie jos nesaisto. Paskyrimų tarnyba pirmiausia turi priimti sprendimą dėl balų skyrimo, o vėliau dėl ex aequo grupės pareigūnų. Taigi Paskyrimų tarnyba gali atsižvelgti į paaukštinimo komitetų pasiūlymus arba ne, pastaruoju atveju atitinkamam pareigūnui suteiktų bendrų balų skaičius gali padidėti ar sumažėti, dėl ko šis skaičius gali viršyti paaukštinimui reikalingą balų skaičių, būti jam lygus ar mažesnis už jį.

86 Trečia ir paskutinė pareigų paaukštinimo procedūros stadija yra pareigūnų, kurių pareigos buvo paaukštintos, sąrašo sudarymas. Nagrinėjamu atveju Paskyrimų tarnyba parengė į A 4 lygį skiriamų pareigūnų sąrašą 2003 m. lapkričio 20 dieną. Šis sąrašas paskelbtas 2003 m. lapkričio 27 d. Administraciniuose pranešimuose Nr. 73‑2003, taigi atitinkami pareigūnai, įskaitant ieškovą, apie jį sužinojo būtent jį paskelbus. Iš šio sąrašo matyti, kad Paskyrimų tarnyba patvirtino visus Paaukštinimo komiteto pasiūlymus dėl balų suteikimo ir ex aequo grupės pareigūnų.

3. Asmens nenaudai priimtas aktas

87 Iš to, kas išdėstyta, išplaukia, kad pareigų paaukštinimo procedūra pasibaigia parengus pareigūnų, kurių pareigos buvo paaukštintos, sąrašą. Šis galutinis sprendimas nurodo vykstančioje pareigų paaukštinimo procedūroje pareigūnus, kurių pareigos gali būti paaukštintos. Paskelbus šį sąrašą, pareigūnai, kurie tikisi būti paaukštinti, aiškiai sužino apie galutinį jų nuopelnų vertinimą ir apie poveikį jų teisinei padėčiai (1996 m. lapkričio 21 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo Michaël prieš Komisiją, Rink. VT p. I‑A‑529 ir II‑1429, 30 punktas ir 2003 m. kovo 19 d. Sprendimo Tsarnavas prieš Komisiją, T‑188/01−T‑190/01, Rink. VT, p. I‑A‑95 ir II‑495, 73 punktas).

88 Vis dėlto svarbu priminti, kad balų suteikimas atitinkamais metais neapsiriboja vykstančia pareigų paaukštinimo procedūra ir nėra vien ja apibrėžtas. Nauja pareigų paaukštinimo tvarka pagrįsta principu atsižvelgti į kumuliacinius nuopelnus, kuriuos atspindi per kelerius metus surinktų balų suma. Todėl atitinkamais metais suteikti balai turi įtakos kelioms pareigų paaukštinimo procedūroms.

89 Esant panašioms aplinkybėms, 2003 m. gruodžio 11 d. Sprendime Breton prieš Teisingumo Teismą (T‑323/02, Rink. VT, p. I‑A‑325 ir II‑1587, 52−54 punktai) Pirmosios instancijos teismas nusprendė, kad pareigų paaukštinimo balų skaičiaus nustatymas yra atskiras aktas, sukeliantis privalomų teisinių pasekmių, darančių poveikį pareigūno interesams, aiškiai pakeičiančias jo teisinę padėtį, net jei jis tėra tik viena iš pareigų paaukštinimo procedūros stadijų.

90 Šią teismų praktiką galima pritaikyti nagrinėjamam atvejui, net jeigu ji susijusi tik su pareigų paaukštinimo tvarka dėl vienos kategorijos balų. Taigi reikia daryti išvadą, kad aktas, kuriuo užbaigiama procedūra, yra kompleksinis, nes apima du skirtingus aktus, t. y. Paskyrimų tarnybos sprendimą, nustatantį bendrą balų skaičių, ir jo pagrindu priimtą šios tarnybos sprendimą, patvirtinantį pareigūnų, kurių pareigos buvo paaukštintos, sąrašą. Paskyrimų tarnybos sprendimas, nustatantis bendrą balų skaičių, yra atskiras sprendimas, kuris, atsižvelgiant į 89 punkte numatytą teismo praktiką, gali būti apskųstas, prireikus pareiškiant ieškinį teisme remiantis Tarnybos nuostatuose numatytomis teisių gynimo priemonėmis.

91 Todėl į pareigūnų, kurių pareigos buvo paaukštintos, sąrašą įrašytas pareigūnas, ginčydamas jam Paskyrimų tarnybos suteiktą bendrą balų skaičių ir į kitus metus perkeltą balų likutį, gali pateikti skundą ar pareikšti ieškinį teisme vien dėl balus suteikiančio sprendimo, kurio teisinės pasekmės jam yra privalomos ir galutinės.

92 Be to, galima įsivaizduoti, kad pareigūnas, kurio pareigos nebuvo paaukštintos, nenorintis to ginčyti per nagrinėjamą pareigų paaukštinimo procedūrą, o tik ketinantis pareikšti skundą dėl atsisakymo suteikti jam tam tikrą skaičių balų, kuriuos paskyrus vis tiek nebūtų pasiektas paaukštinimui reikalingas balų skaičius, gali pradėti panašią apskundimo procedūrą.

93 Pareigūnas, kurio pareigos nebuvo paaukštintos dėl tariamai nepagrįsto nepakankamo, t. y. mažesnio nei paaukštinimui reikalingas balų skaičiaus, gali apskųsti ir Paskyrimų tarnybos sprendimą, nustatantį bendrą balų skaičių, ir jos sprendimą, patvirtinantį pareigūnų, kurių pareigos buvo paaukštintos, sąrašą. Nors šie du aktai gali būti teisiškai tinkamai atskirti ir galima atskirai reikalauti panaikinti kiekvieną iš jų, akivaizdu, kad iš tikrųjų jie yra glaudžiai susiję atsisakymo paaukštinti atveju, kuris būtinai susijęs tik su bendru pareigūnui suteiktų balų skaičiumi, palyginti su paaukštinimui reikalingų balų skaičiumi, išskyrus atvejį, kai pareigūnas surinko reikalingą balų skaičių ir buvo įtrauktas į ex aequo pareigūnų grupę, bet jo pareigos nebuvo paaukštintos dėl antraeilių priežasčių, susijusių su tarnybos stažu lygyje arba lygiomis galimybėmis.

94 Tokiu atveju atitinkamas pareigūnas gali teisėtai pateikti skundą vien dėl galutinio Paskyrimų tarnybos sprendimo, patvirtinančio pareigūnų, kurių pareigos buvo paaukštintos, sąrašą, remdamasis Paskyrimų tarnybos padarytomis vertinimo klaidomis suskirstant ex aequo grupės pareigūnus.

95 Šioje byloje reikia priminti, kad ieškovas, kurio pareigos nebuvo paaukštintos per 2003 m. pareigų paaukštinimo procedūrą, pateikė skundą ir vėliau pareiškė ieškinį Pirmosios instancijos teisme dėl Paskyrimų tarnybos sprendimo, kuriuo jam buvo iš viso suteikta 20 balų, dėl į A 4 lygį paskirtų pareigūnų per 2003 m. pareigų paaukštinimo procedūrą sąrašo ir Paskyrimų tarnybos sprendimo, patvirtinančio šį sąrašą, kiek jis susijęs su jo pareigų nepaaukštinimu.

96 Ieškovas taip pat šiuo ieškiniu ginčija sprendimo, suteikiančio jam tik vieną GDPB ar nesuteikiančio PBPU, bei sprendimo neįtraukti jo į A 5 lygio pareigūnų nuopelnų sąrašą, paskelbtą 2003 m. lapkričio 13 d. Administraciniuose pranešimuose Nr. 69‑2003, teisėtumą bei patį sąrašą.

97 Šie sprendimai yra tarpiniai aktai, priimami prieš galutinį sprendimą, patvirtinantį paaukštinimą, ir yra pastarojo ir jo priedo, taip pat atskiro akto, nustatančio bendrą balų skaičių, priėmimo pagrindas, kuriuos ieškovas šioje instancijoje prašo panaikinti. Konkrečiai kalbama apie sprendimą skirti GDPB, neatsižvelgiant į tai, ar dėl jo remiantis BĮN 45 13 straipsniu buvo pareikštas administracinis skundas. Nesant skundo, Paskyrimo tarnyba negali pakeisti GDPB skaičiaus, suteikdama APB, tačiau tai nereiškia, kad sprendimas suteikti GDPB praranda savo, kaip tarpinio akto, pobūdį, nes vien dėl galimo maksimalaus suteiktų GDPB skaičiaus negali būti pasiektas paaukštinimui reikalingas balų skaičius.

98 Pagal teismo praktiką šie aktai negali būti skundžiami pareiškiant atskirą ieškinį dėl panaikinimo, tačiau jų teisėtumas visada gali būti užginčytas pareiškiant ieškinį dėl galutinio sprendimo (2003 m. balandžio 9 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo Tejada Fernández prieš Komisiją, T‑134/02, Rink. VT, p. I‑A‑125 ir II‑609, 18 punktas).

99 Per posėdį ieškovas pareiškė, kad gali atsisakyti reikalavimų dėl individualių sprendimų, suteikiančių jam vieną GDPB ar nesuteikiančių PBPU, panaikinimo su sąlyga, kad teisiškai turės galimybę užginčyti šių balų skyrimo kriterijų teisėtumą pareikšdamas ieškinį dėl sprendimo, nustatančio bendrą balų skaičių.

100 Pirmosios instancijos teismas mano, kad toks atsisakymas yra nepriimtinas. Iš tiesų Pirmosios instancijos teismas gali pripažinti tik aiškų ir besąlyginį pagrindinių ieškinio reikalavimų atsisakymą (1992 m. kovo 12 d. Pirmosios instancijos teismo nutarties Gavilan prieš Parlamentą, T‑73/91, Rink. p. II‑1555, 26 punktas).

101 Galiausiai reikia pažymėti, kad ieškovas savo ieškinyje prašo prireikus panaikinti 2004 m. birželio 15 d. Paskyrimų tarnybos sprendimą, atmetantį jo skundą. Šiuo atžvilgiu būtina priminti, kad pagal teismų praktiką administracinis skundas ir jo eksplicitinis ar implicitinis atmetimas Paskyrimų tarnyboje yra kompleksinės procedūros sudedamoji dalis. Tokiomis aplinkybėmis ieškinys, pareikštas Pirmosios instancijos teisme realiai tik dėl skundo atmetimo, iš tikrųjų tampa ieškiniu, pareikštu Pirmosios instancijos teisme dėl asmens nenaudai priimto akto, dėl kurio buvo pateiktas skundas (1989 m. sausio 17 d. Teisingumo Teismo sprendimo Vainker prieš Parlamentą, 293/87, Rink. p. 23, 8 punktas ir 1990 m. vasario 7 d. Sprendimo Culin prieš Komisiją, C‑343/87, Rink. p. I‑225, 7 punktas; 1996 m. spalio 16 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo Capitanio prieš Komisiją, T‑36/94, Rink. VT, p. I‑A‑449 ir II‑1279, 33 punktas ir 2005 m. birželio 25 d. Sprendimo Cavallaro prieš Komisiją, T‑375/02, dar nepaskelbto Rinkinyje, 59 punktas).

4. Ieškinio pareiškimo terminas

102 Reikia priminti, kad Tarnybos nuostatų 90 ir 91 straipsniuose bendrai reglamentuojama darbuotojų teisė pareikšti ieškinį dėl jų nenaudai priimto administracijos akto. Iš šių Tarnybos nuostatų matyti, kad visa procedūros tvarka pagrįsta reikalavimu teisę pareikšti ieškinį įgyvendinti griežtai laikantis nustatytų terminų (1980 m. gruodžio 10 d. Teisingumo Teismo sprendimo Grasselli prieš Komisiją, 23/80, Rink.. p. 3709, 25 punktas ir 1993 m. kovo 11 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo Boessen prieš Ekonomikos ir socialinių reikalų komitetą, T‑87/91, Rink. p. II‑235, 27 punktas).

103 Tarnybos nuostatų 90 ir 91 straipsniuose nustatytų terminų paisymas reikalauja, kad pareigūnas aiškiai žinotų visas jo nenaudai priimto akto aplinkybes.

104 Tarnybos nuostatų 90 straipsnio 2 dalyje dėl trijų mėnesių termino, nustatyto pareigūnui pareikšti skundą dėl jo nenaudai priimto akto, numatyta, kad šis terminas skaičiuojamas:

– „nuo akto paskelbimo dienos, jei tai bendro pobūdžio aktas,

– nuo pranešimo apie sprendimą atitinkamam asmeniui dienos, bet ne vėliau kaip nuo tos dienos, kai jis tokį pranešimą gavo, jei priemonė yra skirta konkrečiam asmeniui; tačiau jei individuali priemonė taikoma ir kito asmens nenaudai, terminas šio kito asmens atžvilgiu pradedamas skaičiuoti nuo pranešimo apie aktą gavimo dienos, bet ne vėliau kaip nuo akto paskelbimo dienos <...>“.

105 Šios nuostatos, nustatančios ryšį tarp trijų mėnesių termino skaičiavimo pradžios ir skundžiamo akto teisinio pobūdžio, turi būti aiškinamos šioje byloje atsižvelgiant į pareigų paaukštinimo procedūros specifiką, t. y. į tai, kad galutinis aktas, kuriuo užbaigiama pareigų paaukštinimo procedūra, yra kompleksinis, nes apima du skirtingus aktus, t. y. Paskyrimų tarnybos sprendimą, nustatantį bendrą balų skaičių šios procedūros pabaigoje, ir jo pagrindu priimtą šios tarnybos sprendimą, patvirtinantį pareigūnų, kurių pareigos paaukštinamos, sąrašą. Šis Paskyrimų tarnybos sprendimas, nustatantis bendrą balų skaičių pareigų paaukštinimo procedūros pabaigoje, yra atskiras aktas, kuris gali būti skundžiamas, prireikus pareiškiant ieškinį teisme, remiantis Tarnybos nuostatuose numatytomis teisinės gynybos priemonėmis.

106 Iš to galima padaryti išvadą, kad pasibaigus pareigų paaukštinimo procedūrai gali būti pateikti mažiausia trijų rūšių skundai:

– skundą dėl Paskyrimų tarnybos sprendimo, nustatančio bendrą balų skaičių, gali pateikti pareigūnas, kurio pareigos buvo paaukštintos, ginčijantis balų likutį, arba pareigūnas, kurio pareigos nebuvo paaukštintos, ginčijantis suteiktų balų skaičių, bet neginčijantis pareigų nepaaukštinimo,

– skundą dėl Paskyrimų tarnybos sprendimo, nustatančio bendrą balų skaičių, ir dėl sprendimo, patvirtinančio pareigūnų, kurių pareigos buvo paaukštintos, sąrašą, gali pateikti pareigūnas, kurio pareigos nebuvo paaukštintos dėl tariamai nepagrįsto ir nepakankamo, t. y. mažesnio nei paaukštinimui reikalingas, balų skaičiaus, suteikimo, arba pareigūnas, kurio pareigos nebuvo paaukštintos, surinkęs pareigoms paaukštinti reikalingą balų skaičių ar net daugiau, bet ginčijantis nepakankamą jų skaičių ir Paskyrimų tarnybos remiantis antraeiliais veiksniais padarytą pareigūnų atranką iš ex aequo grupės,

– skundą tik dėl Paskyrimų tarnybos sprendimo, patvirtinančio pareigūnų, kurių pareigos gali būti paaukštintos, sąrašą, gali pateikti pareigūnas, kurio pareigos nebuvo paaukštintos, surinkęs pareigoms paaukštinti reikalingą balų skaičių, kuris ginčija tik nurodytą atranką.

107 Jeigu Paskyrimų tarnybos sprendimas, nustatantis bendrą balų skaičių, neginčijamai yra individuali priemonė, kurią galima apskųsti per tris mėnesius, skaičiuojant nuo pranešimo apie sprendimą atitinkamam asmeniui dienos, bet ne vėliau kaip nuo tos dienos, kai jis tokį pranešimą gavo, šios tarnybos sprendimas, patvirtinantis pareigūnų, kurių pareigos buvo paaukštintos, sąrašą, apima kelis individualius aktus, skirtus į atitinkamą lygį paskirtiems pareigūnams. Šie keli aktai, jeigu jie yra implicitinis atsisakymas paaukštinti jo pareigas, yra priimti pareigūno, kurio pavardės nėra sąraše, nenaudai.

108 Taigi Paskyrimų tarnybos sprendimas, patvirtinantis pareigūnų, kurių pareigos buvo paaukštintos, sąrašą, pareigūno, kurio pareigos nebuvo paaukštintos atžvilgiu turi būti laikomas individualiu aktu, priimtu kito asmens nei akto adresatui nenaudai 90 straipsnio 2 dalies antros įtraukos in fine prasme (šiuo klausimu žr. 1981 m. vasario 19 d. Teisingumo Teismo sprendimo Schiavoprieš Tarybą, 122/79 ir 123/79, Rink. p. 473, 21−23 punktus ir 2005 m. birželio 2 d. Pirmosios instancijos teismo nutarties Vounakis prieš Komisiją, T‑326/03, dar nepaskelbtos Rinkinyje, 24 punktą). Pagal šią nuostatą tokiu atveju pareigūno, kurio pareigos nebuvo paaukštintos, atžvilgiu terminas skaičiuojamas nuo tos dienos, kurią jis sužinojo apie šį aktą, bet ne vėliau kaip nuo šio akto paskelbimo.

109 Atsižvelgiant į Komisijai BĮN 45 10 straipsnyje numatytą pareigą skelbti pareigūnų, kurių pareigos buvo paaukštintos, sąrašą Administraciniuose pranešimuose, pareigūno skundui pateikti 106 punkto antroje įtraukoje numatytu atveju nustatyta skirtinga terminų skaičiavimo pradžia, atsižvelgiant į ginčijamą aktą. Šio 106 punkto trečioje įtraukoje numatytu atveju skundo pateikimo terminas paprastai skaičiuojamas nuo paskelbimo dienos.

110 Vis dėlto ši situacija neatitinka naujos pareigų paaukštinimo procedūros specifikos, kurią sudaro kompleksinis asmens nenaudai priimtas aktas.

111 Nors pareigūnų, kurių pareigos buvo paaukštintos, sąrašo, kuriame yra tik suinteresuotųjų asmenų pavardės ir paskyrimas į atitinkamą lygį, paskelbimas suteikia visiems atitinkamiems pareigūnams galimybę aiškiai žinoti apie savo galutinį statusą pasibaigus pareigų paaukštinimo procedūrai, jis neleidžia jiems susipažinti su Paskyrimų tarnybos sprendimu, nustatančiu bendrą balų skaičių.

112 Tik pažiūrėjęs savo pareigų paaukštinimo bylą Komisijos intranete ir tinklalapyje Sysper 2 pareigūnas, kurio pareigos buvo ar nebuvo paaukštintos, gali sužinoti apie bendrą jam suteiktų balų skaičių ir jų paskirstymą.

113 Taip atitinkamas pareigūnas gali sužinoti, ar surinko pareigoms paaukštinti reikalingą balų skaičių, ar ne, ir ar atsisakymas paaukštinti jo pareigas pagrįstas antraeiliais veiksniais, numatytais BĮN 45 10 straipsnyje, bei sužinoti galimo administracinio skundo, pateikto dėl suteiktų GDPB ir PBPU skaičiaus ir galiausiai 2003 m. pareigų paaukštinimo procedūroje − pereinamųjų PKPB skaičiaus taikant pereinamąsias nuostatas, baigtį.

114 Ši informacija turi įtakos pareigūno sprendimui pareikšti skundą, nes, atsižvelgdamas į surinktų balų skaičių ir jo dalis, galutinį administracijos nustatytą paaukštinimui reikalingą balų skaičių ir į pareigūnus, kurių pareigos buvo paaukštintos per nagrinėjamą pareigų paaukštinimo procedūrą, jis gali manyti, kad neverta pradėti šios procedūros arba kad verta ją pradėti tik dėl Paskyrimų tarnybos sprendimo, nustatančio bendrą balų skaičių, arba jos sprendimo, patvirtinančio pareigūnų, kurių pareigos buvo paaukštintos, sąrašą.

115 Taigi, kaip buvo minėta, nors Paskyrimų tarnybos sprendimas, nustatantis bendrą balų skaičių, ir jos sprendimas, patvirtinantis, pareigūnų, kurių pareigos buvo paaukštintos, sąrašą gali būti teisiškai tinkamai atskirti ir galima atskirai reikalauti panaikinti kiekvieną iš jų, akivaizdu, kad jie yra glaudžiai susiję. Tačiau šio sąrašo paskelbimas nesuteikia atitinkamiems pareigūnams galimybės visapusiškai susipažinti su kompleksiniu jų nenaudai priimtu aktu, kuriuo užbaigiama pareigų paaukštinimo procedūra, dėl to, kad jis yra kompleksinis.

116 Be to, 2003 m. pareigų paaukštinimo procedūra parodo, kad gali praeiti nemažai dienų nuo pareigūnų, kurių pareigos buvo paaukštintos, paskelbimo sąrašo iki dienos, kai pareigūnas gali tinkamai susipažinti su savo pareigų paaukštinimo byla tinklalapyje Sysper 2. Šis laikotarpis paaiškinamas laiko tarpu, kurio reikia kompetentingai tarnybai atnaujinti nagrinėjamą tinklalapį įvedant visų pareigūnų, kuriems buvo taikoma pareigų paaukštinimo procedūra, pavyzdžiui, 2003 m. jų buvo 14000, duomenis. Šio laikotarpio atnaujinant duomenis negalima tiksliai žinoti skelbiant atitinkamą sąrašą Administraciniuose pranešimuose, kuriuose 2003 m. apie šį laikotarpį nebuvo užsiminta.

117 Net jeigu logiška manyti, kad atitinkamas pareigūnas, kaip antai ieškovas pagrindinėje byloje, sužinos savo bendrą balų skaičių ir jo dalis per tris mėnesius, per kuriuos galima pateikti skundą, laikotarpis, kurio reikia konkrečioms pareigų paaukštinimo byloms atnaujinti tinklalapyje Sysper 2, dar labiau sutrumpins šį pareigūnui suteiktą terminą veiksmingai pasirengti ir paduoti skundą, jeigu bus taikomos dvi šio termino pradžios skaičiavimo galimybės, kai suinteresuotasis asmuo ginčija ir Paskyrimų tarnybos sprendimą, patvirtinantį pareigūnų, kurių pareigos gali būti paaukštintos, sąrašą, ir jos sprendimą, nustatantį bendrą balų skaičių.

118 Tokiomis aplinkybėmis reikia padaryti išvadą, kad siekiant laikytis teisinio saugumo, vienodo požiūrio ir gero administravimo principų, trijų mėnesių terminas skundui dėl Paskyrimų tarnybos sprendimo, patvirtinančio paaukštinamų pareigūnų sąrašą, ir sprendimo, nustatančio bendrą balų skaičių, pateikti turi būti pradedamas skaičiuoti nuo dienos, kai pareigūnas tinkamai susipažįsta su atnaujinta asmenine pareigų paaukštinimo byla tinklalapyje Sysper 2.

119 Šiuo klausimu reikia pastebėti, jog atsakydama į Pirmosios instancijos teismo klausimus Komisija nurodė, kad apsilankymas šiame tinklalapyje saugumo sumetimais „nustatomas“ elektroniniu būdu ir kad „prieigos protokolas“ leidžia registruoti apsilankymo datą ir lankytojus.

120 Be to, iš bylos medžiagos išplaukia, kad Komisija paskelbė Administraciniuose pranešimuose Nr. 82‑2003 2003 m. pareigų paaukštinimo procedūros eigos santrauką, kurią sudaro 4 punktai:

„Bylos medžiagos atnaujinimas Sysper 2

Paskyrimų tarnybos patvirtinti paaukštinimo komitetų pasiūlymai skirti balus šiuo metu nurodyti kiekvieno pareigūno byloje.

Taikant Tarnybos nuostatų 25 straipsnį, nustatantį, kad apie kiekvieną individualų sprendimą turi būti pranešta suinteresuotajam pareigūnui, kiekvienas pareigūnas kviečiamas susipažinti su savo bylos medžiaga Sysper 2.“

121 Nors šios tvarkos negalima prilyginti tikrajam pranešimui Tarnybos nuostatų 90 straipsnio 2 dalies prasme, siekiant užkirsti kelią bet kuriam pavėluotam teisinės padėties, atsiradusios po pareigų paaukštinimo procedūros, užginčijimui reikia laikyti, kad pareigūnas turi susipažinti su asmenine pareigų paaukštinimo byla tinklalapyje Sysper 2 per protingą laikotarpį, skaičiuojamą nuo pareigų paaukštinimo procedūros eigos santraukos paskelbimo, kurį savo praktikoje naudoja Komisija.

122 Šioje byloje nustatyta, kad ieškovas sužinojo apie jam iš viso skirtų balų skaičių ir jo dalis iš savo pareigų paaukštinimo bylos, atnaujintos Sysper 2, 2003 m. gruodžio 16 d., t. y. iki santraukos paskelbimo datos, ir kad jis pateikė savo skundą dėl Paskyrimų tarnybos sprendimo, patvirtinančio paaukštinamų pareigūnų sąrašą, ir sprendimo, nustatančio bendrą balų skaičių, 2004 m. vasario 12 d., t. y. laikydamasis tam nustatytų terminų.

123 Šis skundas buvo atmestas 2004 m. birželio 15 d. Paskyrimų tarnybos sprendimu, apie kurį suinteresuotajam asmeniui pranešta kitą dieną. Pastarasis pateikė savo skundą 2004 m. liepos 22 d., t. y. per Tarnybos nuostatų 91 straipsnio 3 dalyje numatytą trijų mėnesių terminą.

124 Iš visų pirmiau nurodytų argumentų reikia daryti išvadą, kad ieškinys yra priimtinas.

Dėl esmės

1. Dėl prieštaravimo, susijusio su tam tikrų BĮN 43 ir BĮN 45 Tarnybos nuostatų teisėtumu

125 Pirmiausia ieškovas ginčija BĮN 43 2 straipsnio ir BĮN 45 3, 6, 7, 9, 10, 12 ir 13 straipsnių teisėtumą. Iš esmės jis nurodo NB nelemiantį pobūdį, pareigos motyvuoti PB skyrimą stoką, teisės į gynybą pažeidimą bei, remdamasis BĮN 45 13 straipsniu, teikiamų skundų neveiksmingumą. Antra, ieškovas pateikia prieštaravimą dėl BĮN 45 6 ir 7 straipsnių, skaitomų atsižvelgiant į Administracinius pranešimus Nr. 99‑2002, teisėtumo. Jis mano, kad šios nuostatos apriboja generalinių direktoratų diskreciją skiriant GDPB ir trukdo jiems tinkamai palyginti pareigūnų nuopelnus. Trečia, ieškovas nurodo BĮN 45 12 straipsnio neteisėtumą. Prieštaraudamas savo esmei, šis straipsnis nėra pereinamojo pobūdžio, pagal jį suteikiama pirmenybė darbo stažui, nenustatomi pereinamųjų PKPB skyrimo kriterijų ir klaidingai perleidžiama jų skyrimo teisė paaukštinimo komitetams. Ketvirta, ieškovas pateikia prieštaravimą dėl BĮN 45 9 straipsnio ir I priedo 1, 2, 3, 5 ir 6 straipsnių teisėtumo. Dėl šių nuostatų pervertintos kai kurios funkcijos ir pažeistas vienodo požiūrio į pareigūnus principas. Penkta, ieškovas ginčija BĮN 45 7 straipsnio 2 dalies, palankios mažuose generaliniuose direktoratuose dirbantiems pareigūnams, teisėtumą.

Dėl pirmojo prieštaravimo, susijusio su BĮN 43 2 straipsnio ir BĮN 45 3, 6, 7, 9, 10, 12 ir 13 straipsnių teisėtumu

126 Ieškovas pateikia prieštaravimą dėl BĮN 43 2 straipsnio ir BĮN 45 3, 6, 7, 9, 10, 12 ir 13 straipsnių teisėtumo, remdamasis Tarnybos nuostatų 25 ir 26 straipsniais bei 45 straipsniu, garantuojančiu vienodą požiūrį, pareigų paaukštinimą darbe pagal nuopelnus, karjerą ir nuopelnų palyginimą. Taip pat jis nurodo teisę į gerą administravimą ir teisę į teisingą ir nešališką bylos nagrinėjimą bei teisę būti išklausytam.

Dėl tariamai nelemiančio NB pobūdžio

– Šalių argumentai

127 Ieškovas nurodo, kad dauguma Teisės tarnybos pareigūnų surinko nuo 13 iki 16 NB. Taigi paaukštinant pareigas nebuvo atsižvelgta į nuopelnus, nurodytus Tarnybos nuostatų 45 straipsnyje numatytose ataskaitose. Paaukštinimą nulėmė PB, kurių buvo galima surinkti daugiausia 21, skaičius. Šie balai paskirstyti neatsižvelgiant į nuopelnus. Taigi paaukštinimas vyko pažeidžiant vienodo požiūrio principą bei Tarnybos nuostatų 45 straipsnyje garantuojamus pareigų paaukštinimo darbe pagal nuopelnus principą, karjeros principą ir nuopelnų palyginimo principą.

128 Komisija atsako, kad PB skiriami už nuopelnus ir kad jie padeda jai suskirstyti pareigūnus pagal sugebėjimus.

– Pirmosios instancijos teismo vertinimas

129 Pagal Tarnybos nuostatų 45 straipsnio 1 dalies pirmąją pastraipą sprendimus dėl pareigų paaukštinimo priima Paskyrimų tarnyba, palyginusi pareigūnų nuopelnus ir atsižvelgusi į periodiškai rengiamas pareigūnų vertinimo ataskaitas.

130 Taigi nuopelnas yra esminis pareigų paaukštinimo kriterijus, o į kitus kriterijus, pvz., amžių, darbo stažą konkrečiame lygyje arba tarnyboje, gali būti atsižvelgiama tik kaip į papildomus kriterijus (1983 m. liepos 14 d. Teisingumo Teismo sprendimo Ohrgaard ir Delvaux prieš Komisiją, 9/82, Rink. p. 2379, 19 punktas ir šio sprendimo 101 punkte minėto sprendimo Vainker prieš Palamentą 16 ir 17 punktai; 2003 m. rugsėjo 18 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo Callebaut prieš Komisiją, T‑241/02, Rink. VT, p. I‑A‑215 ir II‑1061, 44 punktas ir 2004 m. birželio 10 d. Sprendimo Liakoura prieš Tarybą, T‑330/03, Rink. VT, p. I‑A‑191 ir II‑859, 50 punktas). Be to, Paskyrimų tarnyba turi atlikti minėtą palyginimą rūpestingai ir nešališkai, atsižvelgdama į tarnybos interesus ir vadovaudamasi vienodo požiūrio į pareigūnus principu (1993 m. lapkričio 30 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo Tsirimokos prieš Parlamentą, T‑76/92, Rink. p. II‑1281, 21 punktas; sprendimo Perakis prieš Parlamentą, T‑78/92, Rink. p. II‑1299, 16 punktas; 2003 m. lapkričio 5 d. Sprendimo Cougnon prieš Teisingumo Teismą, T‑240/01, Rink. VT, p. I‑A‑263 ir II‑1283, 70 punktas; 2004 m. rugsėjo 28 d. Sprendimo Tenreiro prieš Komisiją, T‑216/03, Rink. VT, p. I‑A‑245 ir II‑1087, 68 punktas ir 2005 m. rugsėjo 15 d. Sprendimo Casini prieš Komisiją, T‑132/03, dar nepaskelbto Rinkinyje, 53 punktas).

131 Šioje srityje Paskyrimų tarnyba turi didelę diskrecijos teisę. Ji gali atlikti nuopelnų palyginimą, taikydama labiausia, jos nuomone, tinkančius procedūrą ar metodą (šio sprendimo 130 punkte minėtų sprendimų Tsirimokos prieš Parlamentą 16 punktas; Perakis prieš Parlamentą 14 punktas; Cougnon prieš Teisingumo Teismą 62 punktas ir Tenreiro prieš Komisiją 68 punktas).

132 Po 2003 m. pareigų paaukštinimo procedūros siekiant atlikti objektyvesnį ir tinkamesnį paaukštintinų pareigūnų nuopelnų palyginimą nei atliekamas anksčiau, BĮN 43 ir BĮN 45 buvo įtvirtinta pareigų paaukštinimo tvarka, grindžiama nuopelnų nustatymu, pasireiškiančiu pareigūnams kasmet skiriamais NB ir PB.

133 Visų pirma reikia pažymėti, kad ši nauja tvarka sustiprina Tarnybos nuostatų 45 straipsnyje nustatytą ryšį tarp periodiško pareigūnų vertinimo ir pareigų paaukštinimo. Be to, skaitant kartu BĮN 43 2 straipsnio 1 dalies trečiąją pastraipą ir Administracinius pranešimus Nr. 99‑2002 matyti, kad per vertinimą kiekvienas pareigūnas gauna bendrą pažymį nuo 0 iki 20, kuris paskui pakeičiamas į paaukštinime naudojamus NB. Be to, BĮN 45 10 straipsnio 2 dalis numato, kad pareigoms paaukštinti taikoma sąlyga, jog pareigūnas surinko mažiausia 10 (NB), nurodytų jo paskutinėje TVVA. Be to, pagal BĮN 45 6 straipsnio 4 dalies b punkto trečiąją pastraipą pareigūnams, kurių įvertinimas TVVA nurodytas kaip „silpnai“ arba „nepatenkinamai“, negali būti skiriami PB.

134 Taip pat svarbu priminti, kad BĮN 45 3 straipsnis „Pareigų paaukštinimo pagrindai“ nurodo, jog „svarbiausias veiksnys, į kurį reikia atsižvelgti, yra <...> (NB) ir (PB) skaičius, kurį surinko kiekvienas pareigūnas per vienerius ar kelerius praėjusius metus“. Būtent paskirti NB ir PB leidžia pareigūnams surinkti ar prireikus viršyti paaukštinimui reikalingą balų skaičių. Savaime PB nelemia pareigų paaukštinimo.

135 Galiausiai reikia pažymėti, beje, tai aiškiai numatyta BĮN 43 2 straipsnio 1 dalies pirmojoje pastraipoje, kad „ir (NB), ir (PB) turi būti skiriami už nuopelnus; (PB) skyrimas visada turi būti pagrįstas argumentais dėl nuopelnų“.

136 Dėl PB BĮN 45 6 straipsnio 4 dalies a ir b punktai numato, kad maksimalus GDPB skaičius, kurį galima gauti, yra 10 balų. Pagal BĮN 45 6 straipsnio 3 dalį šie balai skiriami pareigūnams, kurie viršijo individualius tikslus, už ypatingas pastangas ir pastebimus rezultatus, pažymėtus jų TVVA. Be to, kaip jau buvo nurodyta (žr. 133 punktą), įvertinimas, nurodytas TVVA kaip „silpnai“ arba „nepatenkinamai“, panaikina atitinkamo pareigūno galimybę gauti PB.

137 BĮN 45 9 straipsnis ir I priedas numato 1 ar 2 PBPU skyrimą. Jų tikslas išskirti darbuotojus, kurie sėkmingai įvykdė papildomas užduotis dėl institucijos interesų. Šias užduotis sudaro „lektoriaus/pranešėjo“ veikla arba įvairus dalyvavimas organizuojant konkursus ar jungtiniuose organuose. Reikia pabrėžti, kad TVVA yra specialiai šioms užduotims skirta skiltis.

138 Taigi, kadangi GDPB ir PBPU taip pat grindžiami nuopelnais, jų skyrimas kartu su NB nepažeidžia Tarnybos nuostatų 45 straipsnio ir minėtų principų.

139 Galiausiai 2003 m. pareigų paaukštinimo procedūroje, t. y. pirmaisiais naujos paaukštinimo procedūros taikymo metais, buvo taikomos BĮN 45 12 straipsnio 3 dalies pereinamosios nuostatos tam, kad „būtų tinkamai atsižvelgta į nuopelnus, įgytus tam tikru laikotarpiu“, nuostatos kurios apima pereinamųjų PB skyrimą (žr. 58 punktą). Ieškovas prieštarauja dėl šios nuostatos teisėtumo, motyvuodamas šį prieštaravimą Tarnybos nuostatų 45 straipsnio pažeidimu. Tačiau dėl 191 ir paskesniuose punktuose nurodytų priežasčių šis prieštaravimas negali būti laikomas pagrįstu.

140 Iš šių argumentų išplaukia, kad šį ieškinio pagrindą reikia atmesti.

Dėl motyvų stokos

– Šalių argumentai

141 Ieškovas mano, kad pažeidžiant Tarnybos nuostatų 25 straipsnio antrąją pastraipą BĮN 45 nenumatyta pareiga motyvuoti pasiūlymų ir sprendimų dėl GDPB, PBPU ir pereinamųjų PB skyrimo. Jis teigia, kad ši motyvavimo stoka yra neteisėta.

142 Komisija nurodo, kad pareiga motyvuoti yra bendras Bendrijos teisės principas. Iš to ji daro išvadą, kad nėra būtina BIN 45 įtvirtinti specialiąją nuostatą. Be to, šis principas nustato pareigą motyvuoti tik asmens nenaudai priimtus aktus ir BĮN 45 buvo laikytasi šio reikalavimo.

– Pirmosios instancijos teismo vertinimas

143 Pirmosios instancijos teismas primena, kad pagal Tarnybos nuostatų 25 straipsnio antrąją pastraipą bet kokiame asmens nenaudai priimtame akte turi būti nurodytos jį pagrindžiančios priežastys. Taigi nenustatyta pareiga motyvuoti pasiūlymus, rekomendacijas ar nuomones, kurios nėra asmens nenaudai priimti aktai.

144 Todėl, kalbant apie GDPB, reikia pažymėti, kad nustačius BĮN 45 6 straipsnio 6 dalyje jungtiniams komitetams pareigą pagrįsti savo pasiūlymus tik tuo atveju, kai jie nesutampa su generalinių direktoratų pasiūlymais, Tarnybos nuostatų 25 straipsnio antroji pastraipa nebuvo pažeista. Ši nuostata nepažeidžiama nenustačius BĮN 45 9 straipsnyje paaukštinimo komitetams pareigos motyvuoti savo rekomendacijas skiriant PBPU. Taip pat yra ir dėl pasiūlymų, kuriuos paaukštinimo komitetai teikia skirdami pereinamuosius PKPB pagal BĮN 45 12 straipsnio 3 dalies a punktą, ir dėl BĮN 45 13 straipsnio 2 dalies, kuria remdamiesi paaukštinimo komitetai priima pagrįstą nuomonę tik tuo atveju, jeigu jie siūlo skirti APB.

145 Be to, generalinių direktoratų sprendimai dėl GDPB, pereinamųjų GDPB ir SPPB skyrimo, kaip ir Paskyrimų tarnybos sprendimai dėl PBPU, pereinamųjų PKPB ir APB, nėra numatyti Tarnybos nuostatų 25 straipsnio antrojoje pastraipoje, nes kalbama apie tarpinius aktus (žr. 90 ir paskesnius punktus).

146 Taip pat, kaip jau buvo pažymėta (žr. 90 ir paskesnius punktus), galutinis aktas, kuriuo baigiama pareigų paaukštinimo procedūra, yra kompleksinis ta prasme, kad jis apima du skirtingus sprendimus, konkrečiai kalbant, Paskyrimų tarnybos sprendimą, nustatantį bendrą balų skaičių, ir jo pagrindu priimtą sprendimą dėl paaukštinamų pareigūnų sąrašo. Suinteresuotieji pareigūnai, atsižvelgdami į savo situaciją, gali pateikti skundą dėl vieno ar kito sprendimo arba dėl abiejų.

147 Tokiomis aplinkybėmis reikia priminti, kad motyvavimo pareiga, kalbant apie paaukštinimą, yra įvykdoma, kai Paskyrimų tarnyba motyvuoja savo sprendimą dėl skundo, pateikto remiantis Tarnybos nuostatų 90 straipsnio 2 dalimi, atmetimo (šiuo klausimu žr. 1974 m. spalio 30 d. Teisingumo Teismo sprendimo Grassi prieš Tarybą, 188/73, Rink. p. 1099, 11−13 punktus ir 2005 m. rugsėjo 29 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo Napoli Buzzanca prieš Komisiją, T‑218/02, dar nepaskelbto Rinkinyje, 59 punktą).

148 Todėl ši pagrindo dalis yra atmestina kaip nepagrįsta.

Dėl BĮN 45 Tarnybos nuostatų 26 straipsnio ir teisės į gynybą pažeidimo

– Šalių argumentai

149 Ieškovas teigia, kad sprendimai dėl PB skyrimo užbaigia procedūrą, kuri gali būti grindžiama pareigūno byloje nesančiais duomenimis ir kurie nesuteikia suinteresuotiesiems asmenims teisės būti išklausytiems iki administracija nepriims akto asmens nenaudai. Pavyzdžiui, Paskyrimų tarnyba priima sprendimus dėl administracinių skundų pasibaigus procedūrai, kuriai nebūdingas rungimosi principas. Taigi PB skyrimas taip pat pažeidžia teisę į gynybą ir Tarnybos nuostatų 26 straipsnio pirmosios pastraipos a punktą.

150 Komisija nesutinka su tuo, kad BĮN 45 pažeidžia teisę į gynybą ir draudimą atsižvelgti į duomenis, kurių nėra pareigūno asmens byloje. BĮN 45 neleidžia atsižvelgti į tokius duomenis. Be to, pareigūnai gali būti išklausyti per pareigų paaukštinimo procedūrą. BĮN 45 13 straipsnis numato sprendimo dėl PB skyrimo apskundimą iki pareigų paaukštinimo procedūros pabaigos. Galiausiai pareigų paaukštinimo procedūra negali būti lyginama su procedūromis „vieno asmens atžvilgiu“. Todėl teismų praktika dėl teisės būti išklausytam iki bus priimtas aktas asmens nenaudai netaikoma.

– Pirmosios instancijos teismo vertinimas

151 Tarnybos nuostatų 26 straipsnis numato, kad Pareigūno asmens bylą sudaro „visi dokumentai, susiję su jo administraciniu statusu, ir visos ataskaitos apie jo sugebėjimus, naudingumą ir elgesį“, taip pat „bet kokie pareigūno komentarai dėl šių dokumentų“. Šis straipsnis nurodo, kad „institucija negali naudoti arba remtis a punkte nurodytais dokumentais, susijusiais su pareigūnu, išskyrus atvejus, kai jie jam perduodami prieš juos suklasifikuojant“.

152 Tarnybos nuostatų 26 straipsnio tikslas yra užtikrinti pareigūno teisę į gynybą, siekiant išvengti, kad Paskyrimų tarnyba sprendimus dėl jo administracinio statuso ar karjeros priimtų remdamasi jo asmens byloje nepaminėtais faktais, susijusiais su jo elgesiu (šio sprendimo 130 punkte minėto Pirmosios instancijos teismo sprendimo Perakis prieš Parlamentą 27 punktas; 1995 m. birželio 8 d. Sprendimo Allo prieš Komisiją, T‑496/93, Rink. VT, p. I‑A‑127 ir II‑405, 75 punktas; 2003 m. rugsėjo 30 d. Sprendimo Kenny prieš Teisingumo Teismą, T‑302/02, Rink. VT, p. I‑A‑235 ir II‑1137, 32 punktas ir 2005 m. gegužės 4 d. Sprendimo Schmit prieš Komisiją, T‑144/03, dar nepaskelbto Rinkinyje, 133 punktas). Jis taikomas pareigoms paaukštinti, nes minėta frazė „administracinis statusas“ būtent apima pagrindinius tarnybinės veiklos momentus (minėto sprendimo Schmit prieš Komisiją 134 punktas).

153 Šiuo atveju reikia pažymėti, kad nurodytas kaltinimas grindžiamas tik paprastais ieškovo, negalinčio įrodyti, jog sprendimai dėl PB, kurių dalį skiria ne tik Paskyrimų tarnyba, skyrimo grindžiami ne vertinimo ataskaitomis, o pareigūnų bylose duomenyse nepateikta informacija.

154 BĮN 45 nėra jokios nuostatos, kuri leistų Komisijai nesivadovauti teismų praktikoje pateiktu Tarnybos nuostatų 26 straipsnio išaiškinimu. Atvirkščiai, atrodo, kad kai kurios BĮN 45 nuostatos nustato tiesioginį ryšį tarp PB skyrimo ir TVVA.

155 Iš BĮN 45 6 straipsnio išplaukia, kad GDPB skiria generaliniai direktoriai ar direktoriai, išnagrinėję TVVA nurodytus rezultatus ir, atsižvelgdami į atitinkamų pareigūnų nuopelnus, patvirtina TVVA. TVVA yra skiltis apie papildomas užduotis dėl Komisijos interesų, atliktas per vertinimo laikotarpį, kurios pagrindu vėliau skiriami PBPU.

156 Svarbu pažymėti, kad TVVA rengimas yra dalis sudėtingo proceso, kuriame, remiantis Tarnybos nuostatų 43 straipsniu, numatančiu, kad ataskaitos turinys pranešamas pareigūnui, „turinčiam teisę pareikšti pastabų, kurios, jo nuomone, yra svarbios“, pareigūnai aktyviai dalyvauja.

157 Galiausiai ieškovas negali tinkamai remtis teisės į gynybą pažeidimu dėl sprendimo skirti PB, įskaitant Paskyrimų tarnybos sprendimą dėl BĮN 45 13 straipsnyje numatyto administracinio skundo, nes šie sprendimai yra tik parengiamieji sprendimų, nustatančių bendrą balų skaičių ir patvirtinančių paaukštinamų pareigūnų sąrašą, dokumentai. Teisė į gynybą taikoma ne šių aktų, o asmens nenaudai priimtų aktų atžvilgiu (šiuo klausimu žr. 2000 m. birželio 15 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo F prieš Komisiją, Rink. VT, p. I‑A‑107 ir II‑471, 28 ir 29 punktus ir jame nurodytą teismo praktiką).

158 Todėl ši pagrindo dalis atmestina kaip nepagrįsta.

Dėl BĮN 45 13 straipsniu grindžiamų skundų veiksmingumo

– Šalių argumentai

159 Ieškovas teigia, kad Paskyrimų tarnyba realiai nenagrinėja BĮN 45 13 straipsnio pagrindu pareikštų skundų. Ji tik patvirtina paaukštinimo komitetų pasiūlymus.

160 Komisija tai ginčija ir nurodo, kad BĮN 45 13 straipsniu jai suteikti įgaliojimai nedraudžia laikytis paaukštinimo komitetų pasiūlymų.

– Pirmosios instancijos teismo vertinimas

161 Darant prielaidą, kad šis pagrindas turi būti laikomas ginčijančiu BĮN 45 13 straipsnio teisėtumą, pakanka konstatuoti, kad jis grindžiamas vien ieškovo teiginiu ir neparemtas teisiniais argumentais. Be to, šis straipsnis negali būti laikomas atleidžiančiu Paskyrimų tarnybą nuo pareigos veiksmingai išnagrinėti skundą, o atvirkščiai, įpareigoja ją priimti sprendimą. Klausimas, ar Paskyrimų tarnyba veiksmingai išnagrinėjo ieškovo administracinį skundą, nagrinėjamas analizuojant kitą ieškinio pagrindą (304 punktas).

Dėl gero administravimo principo ir teisės į teisingą ir nešališką bylos nagrinėjimą pažeidimo

162 Galiausiai ieškovas nurodo gero administravimo principo ir teisės į teisingą ir nešališką bylos nagrinėjimą pažeidimą.

163 Tačiau jis nepateikia kitų, nei jau išnagrinėtieji, argumentų. Todėl ieškinys yra nepagrįstas. Bet kuriuo atveju Pirmosios instancijos teismas daro nuorodą į anksčiau pateiktus argumentus.

164 Atsižvelgiant į pirmiau padarytas išvadas, reikia atmesti prieštaravimą dėl BĮN 43 2 straipsnio ir BĮN 45 3, 6, 7, 9, 10, 12 ir 13 straipsnių teisėtumo.

Dėl antrojo prieštaravimo, susijusio su BĮN 45 6 ir 7 straipsnių, skaitomų atsižvelgiant į Administracinius pranešimus Nr. 99‑2002, kurie nustato atitinkamą vidurkį ir apriboja generalinių direktoratų diskreciją, teisėtumu

Šalių argumentai

165 Ieškovas prieštarauja dėl BĮN 45 6 ir 7 straipsnių, skaitomų atsižvelgiant į Administracinius pranešimus Nr. 99‑2002, teisėtumo. Jis grindžia savo pagrindą Tarnybos nuostatų 45 straipsnio, vienodo požiūrio principo ir karjeros principo pažeidimais.

166 Ieškovas mano, kad aptariamos nuostatos suteikia generaliniams direktoratams tam tikrą NB ir GDPB skaičių. Pirma, jie raginami neviršyti „atitinkamo“ 14 NB „vidurkio“ kiekviename lygyje, o bet koks šio vidurkio viršijimas daugiau kaip vienu balu atitinkamai mažina jiems suteiktų GDPB skaičių. Antra, nėra jokios galimybės suteikti generaliniams direktoratams daugiau nei po 2,5 GDPB kiekvienam pareigūnui. Ieškovas mano, kad šie skaičiai yra privalomi. Jie apriboja generalinių direktoratų vertinimo laisvę ir trukdo tinkamai palyginti pareigūnų, kurie gali būti paaukštinti, nuopelnus. BĮN 45 6 straipsnio 1 dalyje numatyta galimybė nesilaikyti atitinkamo vidurkio nepanaikintų šių apribojimų, nes ji priklauso nuo kiekvieno generalinio direktorato iniciatyvos ir ją turi leisti paaukštinimo komitetai, t. y. tik Paskyrimų tarnyba įgaliota priimti sprendimus dėl pareigų paaukštinimo. Dėl šių skaičių pareigūnų, kurių pareigos yra paaukštinamos, sąrašas labiau priklauso nuo kiekvieno generalinio direktorato nustatytos „strategijos“, o ne nuo realaus tarnautojų nuopelnų palyginimo.

167 Komisija atsako, kad Administraciniai pranešimai Nr. 99‑2002 numato tik atitinkamą 14 balų vidurkį. Šiuo vidurkio siekiamas tikslas yra teisėtas. Juo siekiama ne apriboti vertintojų diskreciją vertinti konkrečius atvejus, o išvengti pažymių bendros „infliacijos“, dėl kurios jie „nuvertėtų“. Be to, šis vidurkis neprivalomas. Neviršijus 15 balų ribos pasekmių neatsirastų. Tačiau viršijus ją, GDPB skaičius būtų mažinamas, išskyrus išimtinius atvejus. Tokia galimybė pritaikyti išimtį pagal BĮN 45 6 straipsnio 1 dalį išspręstų problemas, kurios iškyla dėl 2,5 GDPB kvotos, tenkančios vienam tarnautojui, ir dėl galimos labai kompetentingų pareigūnų koncentracijos kai kuriuose generaliniuose direktoratuose.

Pirmosios instancijos teismo vertinimas

168 Svarbu priminti, kad, remdamasi savo didelės diskrecijos teise, Paskyrimų tarnyba gali atlikti nuopelnų palyginimą, taikydama labiausia, jos nuomone, tinkančią procedūrą ar metodą (žr. 131 punktą).

169 Be to, kaip nurodyta SEC pranešime (2001) 1617, „nauja pareigų paaukštinimo procedūra nutraukė ryšį su buvusia tvarka“. Atsižvelgusi į ankstesnį įvairių generalinių direktoratų pareigūnų nevienodą vertinimą ir į tai, kad dėl to Paskyrimų tarnybai sunku palyginti visų atitinkamų pareigūnų nuopelnus laikantis vienodo požiūrio principo, Komisija siekė darbuotojų profesinį vertinimą padaryti objektyvesniu, kad pareigų paaukštinimo tvarka būtų kuo teisingesnė. Šis tiksl