ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Ir periodinė bauda, nustatyta pagal Reglamento Nr. 1/2003 23 straipsnį, ir galutinė periodinė bauda, nustatyta pagal to paties reglamento 24 straipsnio 2 dalį, yra atitinkamai SESV 101 arba 102 straipsnių pažeidimo ir sprendimo, kuriuo nurodoma nutraukti šį pažeidimą ir prireikus nustatomos su elgesiu susijusios priemonės, pasekmės. Be to, ir bauda, ir periodinė bauda susijusios su įmonės veiksmais praeityje ir abi turi būti atgrasomosios, kad būtų užkirstas kelias kartoti arba tęsti pažeidimą. Atsižvelgiant į šį požymių ir tikslų visetą niekas nepateisina tikslumo diferenciacijos kalbant apie tai, ką įmonė turi daryti ar ko nedaryti, kad laikytųsi konkurencijos taisyklių, kol dėl jos nėra priimtas sprendimas, kuriuo nustatoma bauda arba galutinė periodinė bauda.

(žr. 94 punktą)
Keywords

Summary



Keywords

Bendrijos prekių ženklas – Bendrijos prekių ženklo sąvoka ir įgijimas – Santykiniai atmetimo pagrindai – Ankstesnio tapataus arba panašaus prekių ženklo, įregistruoto tapačioms arba panašioms prekėms ar paslaugoms, savininko protestas

(Tarybos reglamento Nr. 40/94 8 straipsnio 1 dalies b punktas)

Summary

Nėra galimybės, kad paprastas vartotojas supainios erdvinį žymenį, sudarytą iš cilindro formos butelio su tiesiu sraigtiniu kakleliu, kurio cilindrinėje dalyje yra įrašas „snipp“, prašomą įregistruoti kaip Bendrijos prekių ženklą Nicos sutarties 30, 32 ir 33 klasių prekėms, ir butelio su sraigtiniu kakleliu formos erdvinį prekių ženklą, įregistruotą anksčiau kaip Bendrijos prekių ženklą minėtos sutarties 21, 32 ir 33 klasių tapačioms ar labai panašioms prekėms.

Nors negalima atmesti, kad prašomo įregistruoti prekių ženklo žodinį elementą „snipp“, įrašytą tokia pačia spalva kaip stiklas, sunku pastebėti, todėl jis negali turėti įtakos bendram prekių ženklo daromam įspūdžiui, ir nors negalima nekreipti dėmesio į tai, kad butelių, kuriuos vaizduoja žymenys, dėl kurių kilo ginčas, kakleliai abiem atvejais yra sraigto formos, taigi skiriasi nuo įprastų kaklelių, ne mažiau svarbu, kad bendras vizualus įspūdis parodo, jog tarp žymenų, dėl kurių kilo ginčas, yra daug svarbių skirtumų.

Pirma, pakankamai informuotų ir protingai pastabių bei nuovokių paprastų vartotojų požiūriu, ankstesnis žymuo yra ilgesnis, plonesnis, todėl – rafinuotesnis už prašomą įregistruoti žymenį, kurio siluetas mažesnis, ryškesnis ir stambesnis, o dėl to jis sukuria sunkumo įspūdį. Be to, butelio, kurį vaizduoja prašomas įregistruoti žymuo, forma netaisyklinga dėl savo išgaubtos dalies, o ankstesniame žymenyje ši dalis yra tiesi. Antra, nors abiem atvejais kakleliai yra sraigto formos, jie vaizduoja skirtingas spirales. Ankstesniame žymenyje kaklelis yra plonesnis ir sudarytas tik iš dviejų vingių, o prašomame įregistruoti žymenyje jis storesnis ir sudarytas mažiausiai iš keturių vingių.

Kadangi žymenys, dėl kurių kilo ginčas, labai skiriasi ir nebuvo nurodyta, kodėl ankstesnis prekių ženklas turi didelį skiriamąjį požymį, remiantis vien tuo, kad abiem atvejais buteliai turi sraigto formos kaklelį, negalima daryti išvados, jog yra galimybė supainioti prekių ženklus, dėl kurių kilo ginčas, nepaisant to, kad nagrinėjamos prekės yra tapačios. Kalbant apie juntamą prekių ženklų, dėl kurių kilo ginčas, įspūdį, iš butelių pardavimo būdų – pateikiant kaip etiketėmis pažymėtas prekes didelių parduotuvių maisto skyriuose arba užsisakant bare ar restorane – matyti, kad visų pirma ir daugiausia vartotojas kreips dėmesį į etiketėse nurodytus žodinius ir vaizdinius elementus, kaip antai: prekių ženklo pavadinimas, logotipas ir (arba) kiti prekės kilmę žymintys vaizdiniai elementai.

(žr. 25–26, 32–33 punktus)
36

Be to, pagal Reglamento Nr. 40/94 7 straipsnio 1 dalies b punktą, skaitomą kartu su to paties straipsnio 2 dalimi, prekių ženklas neregistruojamas, jei jis neturi skiriamųjų požymių tik dalyje Bendrijos (2006 m. birželio 22 d. Teisingumo Teismo sprendimo Storck prieš VRDT, C-25/05 P, Rink. p. I-5719, 81 punktas).
28

Be to, reikia pastebėti, kad per posėdį atsakydamas į Pirmosios instancijos teismo klausimą ieškovės atstovas pareiškė, kad jeigu ieškinys būtų atmestas ir ieškovei būtų nurodyta padengti išlaidas, jos būtų padengtos iš Commercy bendrovės turto, o ne iš B. asmeninių lėšų. Šis pareiškimas buvo įrašytas į teismo posėdžio protokolą.
Čekijos Respublikos, Estijos Respublikos, Kipro Respublikos, Latvijos Respublikos, Lietuvos Respublikos, Vengrijos Respublikos, Maltos Respublikos, Lenkijos Respublikos, Slovėnijos Respublikos ir Slovakijos Respublikos stojimo akto IV priedo 4 skyriaus 2 dalyje nustatyta, kad bet kokio žemės ūkio produkto atsargos – tiek privačios, tiek valstybinės, įstojimo dieną esančios laisvoje apyvartoje naujųjų valstybių narių teritorijoje ir viršijančios kiekį, kurį būtų galima laikyti įprastomis perkeliamosiomis atsargomis, turi būti pašalintos naujųjų valstybių narių sąskaita.

Termino „pašalinti“ reikšmė ir apimtis turi būti apibrėžta įvertinus bendrą kontekstą, kuriam esant jis vartojamas, ir atsižvelgiant į jo įprastą reikšmę kasdienėje kalboje. Kiek tai taikoma žemės ūkio produktams, kasdienėje kalboje terminas „pašalintas“, kaip jis vartojamas to IV priedo 4 skyriaus 2 dalyje, reiškia „sunaikintas“ arba „išimtas iš rinkos“. Be to, valstybių narių teritorijoje laisvoje apyvartoje esantys žemės ūkio produktai yra įprastai rinkos absorbuojami. Todėl Stojimo akto IV priedo 4 skyriaus 2 dalyje pateiktas patikslinimas, kad perteklius turi būti pašalintas, negali būti suprantamas kaip reiškiantis, kad perteklių gali absorbuoti rinka.

Dėl Stojimo akto IV priedo 4 skyriaus 2 dalies tikslo ja siekiama išvengti bet kokio bendru žemės ūkio produktų sektoriaus rinkų organizavimu nustatytų mechanizmų trikdymo, ypač tokio, kuris daro poveikį kainų formavimui ir yra sukeltas neįprasto žemės ūkio produktų kiekio, sukaupto naujosiose valstybėse narėse iki jų įstojimo į Sąjungą. Be to, kad būtų apsaugotas Stojimo akto IV priedo 4 skyriaus 2 dalies veiksmingumas, manytina, kad šia nuostata taip pat siekiama ištaisyti dėl pertekliaus realizavimo vidaus rinkoje kilusių sutrikdymų poveikį.

Todėl priemonės, kurias Komisija yra įpareigota įgyvendinti pagal to paties skyriaus 4 dalį, sudaro galimybę užtikrinti arba pertekliaus realizavimo vidaus rinkoje sukelto sutrikdymo prevenciją, arba to sutrikdymo ekonominio poveikio kompensavimą. Pagal šią sistemą 2004 m. gegužės 1 d. naujų valstybių narių teritorijoje esantis perteklius iš esmės yra pašalinamas iš rinkos jų sąnaudomis, t. y. eksportuojant perteklių už vidaus rinkos ribų arba jį sunaikinant.

Galiausiai Stojimo akto IV priedo 4 skyriaus 2 dalyje nenurodyta, kad naujos valstybės narės privalo pačios pašalinti perteklių. Be to, Komisijai įgyvendinant Stojimo aktu Bendrosios žemės ūkio politikos srityje jai suteiktą kompetenciją taikyti tame akte nustatytas taisykles gali tekti pasinaudoti didele diskrecija, todėl vien akivaizdžiai netinkamas šioje srityje priimtos nuostatos pobūdis, kiek tai susiję su kompetentingos institucijos ketinamu siekti tikslu, gali turėti įtakos tokios priemonės teisėtumui. Todėl negalima atmesti prielaidos, kad sistema, pagal kurią, pirma, stojimo dieną naujų valstybių narių teritorijoje esančio pertekliaus sunaikinimą ar eksportavimą už vidaus rinkos ribų užtikrina Bendrija ir, antra, šių darbų sąnaudos vėliau perkeliamos naujoms valstybėms narėms, taip pat yra suderinama su Stojimo akto IV priedo 4 skyriaus 2 dalimi.

(žr. 40, 41, 43, 46–48 punktus)
2008 m. liepos 2 d. Pirmosios instancijos teismo (penktoji kolegija) sprendimas Ashoka prieš VRDT (DREAM IT, DO IT!)

(Byla T-186/07)

„Bendrijos prekių ženklas — Žodinio Bendrijos prekių ženklo DREAM IT, DO IT! paraiška — Absoliutus atmetimo pagrindas — Skiriamojo požymio nebuvimas — Reglamento (EB) Nr. 40/94 7 straipsnio 1 dalies b punktas“

Bendrijos prekių ženklas — Bendrijos prekių ženklo sąvoka ir įgijimas — Absoliutūs atmetimo pagrindai — Skiriamųjų požymių neturintys prekių ženklai (Tarybos direktyvos Nr. 40/94 7 straipsnio 1 dalies b punktas) (žr. 37 ir 38 punktus)

Dalykas

Ieškinys dėl 2007 m. kovo 15 d. VRDT pirmosios apeliacinės tarybos sprendimo (byla R 635/2006-1), susijusio su žodinio žymens DREAM IT, DO IT! įregistravimu kaip Bendrijos prekių ženklo.

Bylos duomenys

Bendrijos prekių ženklo paraišką pateikęs asmuo: Ashoka. Prašomas įregistruoti Bendrijos prekių ženklas: žodinis prekių ženklas DREAM IT, DO IT! 35, 36, 41 ir 45 klasių paslaugoms – paraiška Nr. 3844792. Eksperto sprendimas: atmesti paraišką. Apeliacinės tarybos sprendimas: atmesti apeliaciją.

Rezoliucinė dalis

1. Atmesti ieškinį.

2. Priteisti iš Ashoka bylinėjimosi išlaidas.

2008 m. liepos 2 d. Pirmosios instancijos teismo (penktoji kolegija) sprendimas Ashoka prieš VRDT (DREAM IT, DO IT!)

(Byla T-186/07)

„Bendrijos prekių ženklas — Žodinio Bendrijos prekių ženklo DREAM IT, DO IT! paraiška — Absoliutus atmetimo pagrindas — Skiriamojo požymio nebuvimas — Reglamento (EB) Nr. 40/94 7 straipsnio 1 dalies b punktas“

Bendrijos prekių ženklas — Bendrijos prekių ženklo sąvoka ir įgijimas — Absoliutūs atmetimo pagrindai — Skiriamųjų požymių neturintys prekių ženklai (Tarybos direktyvos Nr. 40/94 7 straipsnio 1 dalies b punktas) (žr. 37 ir 38 punktus)

Dalykas

Ieškinys dėl 2007 m. kovo 15 d. VRDT pirmosios apeliacinės tarybos sprendimo (byla R 635/2006-1), susijusio su žodinio žymens DREAM IT, DO IT! įregistravimu kaip Bendrijos prekių ženklo.

Bylos duomenys

Bendrijos prekių ženklo paraišką pateikęs asmuo: Ashoka. Prašomas įregistruoti Bendrijos prekių ženklas: žodinis prekių ženklas DREAM IT, DO IT! 35, 36, 41 ir 45 klasių paslaugoms – paraiška Nr. 3844792. Eksperto sprendimas: atmesti paraišką. Apeliacinės tarybos sprendimas: atmesti apeliaciją.

Rezoliucinė dalis

1. Atmesti ieškinį.
Komisijos padaryti pažeidimai per antidempingo procedūrą pateikiant nekonfidencialias santraukas pagrindinio antidempingo Reglamento Nr. 384/96 19 straipsnio 3 dalies prasme nėra toks procesinių teisių pažeidimas, kuris pateisintų antidempingo muitą nustatančio reglamento panaikinimą, nebent suinteresuotasis asmuo pakankamai nežinojo nagrinėjamo dokumento ar dokumentų turinio esmės ir dėl to negalėjo tinkamai pareikšti savo nuomonės apie jų realumą bei reikšmingumą. Todėl tai, kad Komisija panaudojo informaciją, kurios nekonfidenciali santrauka nebuvo pateikta, antidempingo procedūros šalių gali būti nurodoma kaip antidempingo priemonės panaikinimo motyvas, tik jei jos gali įrodyti, kad šios informacijos panaudojimas pažeidė jų teises į gynybą.

Be to, lyginant normaliąją vertę ir eksporto kainą, antidempingo procedūros šalys turi teisę būti informuotos ne tik apie tai, kad buvo atliktas koregavimas pagal pagrindinio reglamento 2 straipsnio 10 dalį, bet ir apie priežastis, dėl kurių šis koregavimas buvo atliktas. Todėl paprasčiausias Komisijos pranešimas atitinkamoms šalims, kad buvo atliktas koregavimas, nepaaiškinant priežasčių, negali būti laikomas pakankamu teisės į gynybą užtikrinimo atžvilgiu.

Vykstant antidempingo procedūrai, konkrečiai apskaičiuojant eksporto kainą, gamybos ir pardavimo veiklos pasidalijimas grupės, sudarytos iš teisiškai atskirų bendrovių, viduje negali pakeisti fakto, kad tai iš tikrųjų yra vienas ekonominis vienetas, šitaip organizuojantis visą veiklą, kurią kitais atvejais vykdo ir teisiniu požiūriu vienas vienetas.

Konstatavus, jog gamintojas paprastai vidiniam pardavimo departamentui pavestas užduotis perduoda jo produktų platinimo bendrovei, kurią ekonomiškai kontroliuoja ir su kuria sudaro vieną ekonominį vienetą, tai, kad institucijos remiasi pirmo nepriklausomo pirkėjo susijusiam platintojui sumokėta kaina, yra pateisinama. Atsižvelgimas į susijusio platintojo kainas leidžia išvengti situacijos, kai sąnaudos, kurios akivaizdžiai yra įtraukiamos į produkto pardavimo kainą prekyba užsiimant į gamintojo organizaciją integruotam pardavimo departamentui, nebeįtraukiamos į kainą ta pačia pardavimo veikla užsiimančiai teisiškai atskirai bendrovei, nors ir ekonomiškai gamintojo kontroliuojamai.

Vienas ekonominis vienetas egzistuoja, kai gamintojas paprastai vidiniam pardavimo departamentui pavestas užduotis perduoda jo produktų platinimo bendrovei, kurią jis ekonomiškai kontroliuoja. Be to, kapitalo struktūra yra reikšmingas vieno ekonominio vieneto egzistavimo požymis. Be to, vienas ekonominis vienetas gali egzistuoti gamintojui vykdant dalį pardavimo funkcijų, papildančių jo produktų platinimo bendrovės vykdomas funkcijas.

(žr. 177–179 punktus)
69

Kalbant tiek apie ataskaitos dalis, kurioms taikoma išimtis, susijusi su patikrinimo, tyrimo ir audito veiklos apsauga, tiek apie darbo dokumentus, kurių atžvilgiu Komisija rėmėsi šia išimtimi, ieškovė nurodo, kad, kadangi tyrimas jau buvo baigtas ir vadovaujantis jo rekomendacijomis buvo priimtos priemonės, minėta išimtis neturėjo būti taikoma. Kadangi aptariamos procedūros buvo pakeistos po šio tyrimo, ataskaita yra istorinio pobūdžio ir ji negali būti tokia svarbi, kad pateisintų galimybei susipažinti taikomą išimtį. Be to, negali būti teigiama, kad vidaus tyrimas, kuriuo siekiama patobulinti administracines procedūras, nebūtų nepriklausomas, jei jo rezultatas būtų paskelbtas. Atvirkščiai, toks paskelbimas užtikrintų nepriklausomą ir skaidrų jo įgyvendinimą atsižvelgiant į pagrindinį Reglamento Nr. 1049/2001 tikslą. Be to, nagrinėjama išimtis taikytina ne Komisijos viduje atliekamiems tyrimams, o tik Komisijos atliekamiems tyrimams, susijusiems su trečiaisiais asmenimis.
35

Remiantis Procedūros reglamento 101 straipsnio 1 dalies a punktu, „jeigu dienomis, savaitėmis, mėnesiais ar metais nustatytas terminas skaičiuojamas nuo momento, kai įvyksta įvykis arba yra atliekamas veiksmas, ta diena, kai įvyksta įvykis arba yra atliekamas veiksmas, į šį terminą neįskaičiuojama“. Be to, remiantis Procedūros reglamento 102 straipsnio 1 dalimi, jeigu terminas, per kurį leidžiama pareikšti ieškinį dėl institucijos priimto akto, prasideda nuo to akto paskelbimo, pagal 101 straipsnio 1 dalies a punktą jis skaičiuojamas nuo keturioliktos dienos po jo paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje pabaigos. Tai reiškia, kad šiuo atveju dviejų mėnesių terminas ieškiniui pateikti pradedamas skaičiuoti nuo 2003 m. lapkričio 25 d. vidurnakčio.
260

Be to, nors 2013 m. liepos 17 d. rašytinėse pastabose ir atsakymuose į raštu šiame procese pateiktus Bendrojo Teismo klausimus Komisija teigia, kad sprendimo dėl apeliacinio skundo 103 ir 104 punktuose nustatyti kriterijai taip pat yra įvykdyti, kiek tai susiję su pareiškimais, padarytais nuo 2002 m. liepos mėn., ji remdamasi tuo sprendžia tik tai, kad šiuos pareiškimus reikia laikyti priemonės, ginčijamame sprendime įvertintos kaip valstybės pagalba, sudedamąja dalimi. Remdamasi aplinkybe, kad šie pareiškimai ir pasiūlymas, pasak Komisijos, yra neatsiejami tarpusavyje, ji turi pagrindą manyti, kad visos šios intervencijos įėjo į tą patį tęstinį Prancūzijos valstybės paramos FT procesą, kad šioje byloje laikytųsi „bendro požiūrio“ (žr. šio sprendimo 176 punktą), taigi analizuotų visas šias skirtingas intervencijas atsižvelgdama į EB 87 straipsnio 1 dalį. Be to, Komisija primygtinai tvirtina, kad į pareiškimus, padarytus nuo 2002 m. liepos mėn., ji atsižvelgė tik kaip į sudarančius konstatuotos pagalbos pagrindą. Be to, per 2004 m. rugsėjo 24 d. posėdį Komisija tvirtino, kad sprendimo dėl apeliacinio skundo 102–104 punktuose Teisingumo Teismas patvirtino bendrą požiūrį, kuriuo ji vadovavosi nuo pat pradžių. Ji taip pat nurodė negalinti patikslinti, ar nuo 2002 m. liepos mėn. padarytus pareiškimus, 2002 m. gruodžio 4 d. pranešimą ir akcininko paskolos pasiūlymą visus kartu reikia laikyti „viena intervencija“, kaip tai suprantama sprendime dėl apeliacinio skundo, ir ar tokia išvada reikštų, kad visos šios viena po kitos ėjusios intervencijos yra viena ir ta pati valstybės pagalba, paliekant Bendrajam Teismui galimybę priimti sprendimą šiais klausimais.
13

Darydama minėtą išvadą Komisija, be kita ko, rėmėsi toliau išdėstytomis aplinkybėmis. Visų pirma, ji atsižvelgė į kartelio įgyvendinimą, nurodydama, kad kartelio dalyvės keitėsi informacija apie pardavimų apimtį ir kainų lygį (ginčijamo sprendimo 300 konstatuojamoji dalis). Antra, bylos medžiaga parodė, kad per laikotarpį, kai beveik nesilaikyta kartelinio susitarimo, kainos sumažėjo, o per kitus laikotarpius – labai pakilo (ginčijamo sprendimo 310 konstatuojamoji dalis). Trečia, Komisija pasirėmė kartelio dalyvių bendrai užimama nuo 75 iki 85% rinkos dalimi (ginčijamo sprendimo 310 konstatuojamoji dalis). Ketvirta, Komisija konstatavo, kad per visą pažeidimo laikotarpį kartelio dalyvių atitinkamos rinkos dalys santykinai nepakito, nors jų klientai kartais keitėsi (ginčijamo sprendimo 312 konstatuojamoji dalis).
Valstybės priemonė, nustatanti emisijos leidimų azoto oksidams prekybos sistemą visiems dideliems pramonės įrenginiams, kuriems ji nustato emisijos ribą, ir leidžianti gauti naudą, kurią suteikia galimybė prekiauti emisijos leidimais, nėra valstybės pagalba, nes priemonės taikymo kriterijus yra objektyvus, be jokio geografinio ar sektorinio vertinimo, be to, kadangi skirta labiausiai teršiančioms įmonėms, ji atitinka siekiamą tikslą saugoti aplinką ir vidinę schemos logiką, nes ekologinio pobūdžio argumentai pateisina tai, jog išskiriamos įmonės, išmetančios į atmosferą didelius azoto oksidų kiekius, kurioms ir taikoma speciali mažinimo norma, ir kitos įmonės, kurios nėra tokioje pačioje faktinėje ir teisinėje situacijoje.

(žr. 88, 90, 97–99 punktus)
72

Ieškovė tvirtina, kad Komisijos sprendime Airtours yra keli antro laipsnio pažeidimai, kurie padidina anksčiau minėtų pažeidimų sunkumo laipsnį ir juos patvirtina. Kelios kartu vertinamos klaidos gali sukelti Bendrijos atsakomybę pagal EB 288 straipsnio antrąją pastraipą (2002 m. lapkričio 28 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo Scan Office Design prieš Komisiją, T-40/01, Rink. p. II-5043, 107 punktas). Pavyzdžiui, dėl kiekvieno su kolektyvine dominuojančia padėtimi susijusio argumento aspekto ieškovė pateikė įrodymus, į kuriuos Komisija neatsižvelgė. Šiuo klausimu gali būti apie 40 atvejų, kai Komisija neatsižvelgė į tokius įrodymus. Komisija negali tvirtinti, neva jos pozicija šiais klausimais nebuvo neprotinga. Be to, Komisija tvirtina, kad sprendimas Airtours yra pakankamai motyvuotas, tačiau tai netiesa, nes trečiasis ieškinio dėl panaikinimo pagrindas buvo susijęs ne tik su Reglamento Nr. 4064/89 2 straipsnio pažeidimu, bet ir su EB 253 straipsnio pažeidimu. Be to, Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos, paskelbtos Nicoje (OL C 364, 2000, p. 1), 41 straipsnyje numatyta, kad gero administravimo principas reiškia administracijos pareigą pagrįsti savo sprendimus. Nagrinėjamu atveju Komisija pažeidė savo pareigą pateikti rimtus įrodymus, kad jos sprendimą Airtours būtų galima priskirti sprendimams, kuriuos ji gali priimti atsižvelgdama į jai suteiktą veikimo laisvę. Tokį nepakankamą motyvavimą patvirtina 22 pavyzdžiai.
468

Be to, antruoju reikalavimu pateikti informaciją Komisija prašė tiek informacijos, kurios jau buvo prašiusi pirmuoju reikalavimu ir kurios trūko, tiek ir tikslių duomenų, susijusių su OA eksploatavimo išlaidomis. Šiomis aplinkybėmis akivaizdu, kad antrojo prašymo formuluotė, susijusi su „OA eksploatavimo išlaidomis, kurios nesumokėtos 2001 m.“ (payment of the operational costs Olympic Airways did not meet in 2001), visų pirma turėjo būti aiškinama kaip susijusi su naujų įmokų IKA mokėjimo įrodymais.
14

Šiame laiške ir prie jo pridėtoje santraukoje Komisija, be kita ko, nurodė, kad MTU niekuomet nebuvo teisėta SKL-M savininke, kad šio sprendimo 9 punkte minėtas pirmasis susitarimas jai suteikė tik opciono teisę, ir, atsižvelgiant į Vokietijos valdžios institucijų pateiktą informaciją, nėra aišku, ar MTU juo iš tiesų pasinaudojo. Komisija taip pat nurodė, kad 2000 m. birželio mėn. MTU nutraukė bendradarbiavimą su SKL-M pagal WLKV. Be to, Komisija nurodė, kad SKL-M nuo 1997 m. lapkričio mėn. kontroliavo MTU. Ji taip pat abejojo, ar MTU buvo pasirinkta remiantis procedūra, panašia į viešojo pirkimo procedūrą. Komisija iš to padarė išvadą, kad MTU įvairiais būdais galėjo ar galėtų pasinaudoti ateityje SKL-M skirta valstybės pagalba: pirma, tiesiogiai, jeigu būtų nustatyta, kad dalis pagalbos buvo naudojama MTU, o ne SKL-M interesais; antra, per WLKV pasinaudojant opcionu, pagal kurį MTU galėjo už nustatytą kainą įgyti visą SKL-M iki bendradarbiavimo pradžios ar jo metu įgytą praktinę patirtį, jeigu nuspręstų pasinaudoti opcionu ir jeigu kaina neatspindėtų praktinės patirties esamos ar numatomos rinkos vertės.
200

Toliau Dalmine ginčija Komisijos išvadą, kad ji vėliau prisijungė prie susitarimo, kurį buvo sudariusios Vallourec ir Corus, kai pastaroji svarstė galimybę pasitraukti iš rinkos ir parduoti savo besiūlių vamzdžių gamyklą. Ginčijamo sprendimo 91 konstatuojamojoje dalyje nurodyti įrodymai yra susiję su Corus, Mannesmann, Vallourec ir Dalmine1993 m. sausio 29 d. susitikimu. Taigi šios diskusijos vyko anksčiau nei Mannesmann ir Corus1993 m. rugpjūčio 9 d. sudarė tiekimo sutartį. Dalmine iš šios aplinkybės daro išvadą, kad 1993 m. sausio 29 d. Europos gamintojai nebuvo sudarę jokio susitarimo. Be to, Komisija, atrodo, kaltina Dalmine neprieštaravus dėl to, kad Vallourec pirktų Corus įmonę. Dalmine pabrėžia, kad ji su šiuo sandoriu niekaip nebuvo susijusi. Tačiau ji nurodo, kad norėjo išlaikyti Jungtinės Karalystės rinkos dalį ir dėl to norėjo ir toliau pardavinėti nesriegiuotus vamzdžius Jungtinės Karalystės rinkoje po to, kai Vallourec įsigijo Corus įmonę.
LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys C 9/34

2012 m. spalio 2 d. Teisingumo Teismo pirmininko nutartis byloje (First-tier Tribunal (Tax Chamber) (Jungtinė Karalystė) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Grattan plc prieš The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

(Byla C-606/11) (1)

2013/C 9/58

Proceso kalba: anglų

Teisingumo Teismo pirmininkas nutartimi nurodė išbraukti bylą iš registro.

(1) OL C 65, 2012 3 3.
LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys C 73/10

2011 m. lapkričio 25 d. Teisingumo Teismo (ketvirtoji kolegija) nutartis (High Court of Justice (Chancery Division) (Jungtinė Karalystė) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) byloje Daiichi Sankyo Company prieš Comptroller-General of Patents, Designs and Trade Marks

(Byla C-6/11) (1)

(Procedūros reglamento 104 straipsnio 3 dalies pirma pastraipa - Žmonėms skirti medicinos produktai - Papildomos apsaugos liudijimas - Reglamentas (EB) Nr. 469/2009 - 3 ir 4 straipsniai - Liudijimo išdavimo sąlygos - Sąvoka „produktas yra apsaugotas galiojančiu pagrindiniu patentu“ - Kriterijai - Papildomų ar kitokių kriterijų, taikomų medicinos produktui, kurį sudaro daugiau nei viena veiklioji sudedamoji dalis, egzistavimas)

2012/C 73/17

Proceso kalba: anglų

Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

High Court of Justice (Chancery Division)

Šalys

Ieškovė: Daiichi Sankyo Company

Atsakovė: Comptroller-General of Patents, Designs and Trade Marks

Dalykas

Prašymas priimti prejudicinį sprendimą — High Court of Justice (Chancery Division, Patents Court) — 2009 m. gegužės 6 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (EB) Nr. 469/2009 dėl medicinos produktų papildomos apsaugos liudijimo (OL L 152, p. 1) 3 straipsnio a dalies ir 4 straipsnio išaiškinimas — Liudijimo išdavimo sąlygos — Sąvoka „produktas yra apsaugotas galiojančiu pagrindiniu patentu“ — Kriterijai — Papildomų ar kitokių kriterijų, taikomų medicinos produktui, kurį sudaro daugiau nei viena veiklioji sudedamoji dalis, egzistavimas

Rezoliucinė dalis

2009 m. gegužės 6 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (EB) Nr. 469/2009 dėl medicinos produktų papildomos apsaugos liudijimo 3 straipsnio a punktas turi būti aiškinamas taip: juo kompetentingoms valstybės narės pramoninės nuosavybės tarnyboms draudžiama išduoti papildomos apsaugos liudijimą veikliosioms sudedamosioms dalims, nenurodytoms pagrindinio patento, kuriuo grindžiama tokia paraiška, apibrėžties punktuose.

(1) OL C 63, 2011 2 26.