ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
59

Be to, kaip matyti iš šio sprendimo 43 punkto, Direktyva 2014/41 grindžiama Europos tyrimo orderio vykdymo principu. Pagal 11 straipsnio 1 dalies f punktą vykdančiosios institucijos išimtiniais atvejais, įvertinusios kiekvieną konkretų atvejį, gali nukrypti nuo šio principo, kai yra svarių priežasčių manyti, kad Europos tyrimo orderio vykdymas būtų nesuderinamas su pagrindinėmis teisėmis, užtikrinamomis, be kita ko, Chartijoje. Vis dėlto, išduodančiojoje valstybėje nesant jokių teisių gynimo priemonių, ši nuostata būtų taikoma sistemingai. Tokia pasekmė prieštarautų ir Direktyvos 2014/41 bendrai struktūrai, ir tarpusavio pasitikėjimo principui.
18

Iš šio motyvų pareiškimo matyti, kad palikdama Hamas šiuose sąrašuose Taryba rėmėsi, pirma, 2001 m. kovo 29 d.Secretary of State for the Home Department (Jungtinės Karalystės vidaus reikalų ministras) sprendimu (toliau – 2001 m. Jungtinės Karalystės vidaus reikalų ministro sprendimas) ir, antra, trimis Jungtinių Amerikos Valstijų valdžios institucijų 1995 m. sausio 23 d., 1997 m. spalio 8 d. ir 2001 m. spalio 31 d. priimtais sprendimais (toliau – JAV valdžios institucijų sprendimai). Motyvų pareiškimo pagrindinėje dalyje Taryba, atskirai išnagrinėjusi šiuose nacionaliniuose sprendimuose esančią informaciją, nurodė, kad kiekviename iš jų pateikta pakankamai motyvų, pateisinančių Hamas įtraukimą į minėtus sąrašus. Ji konstatavo, kad šie nacionaliniai sprendimai yra kompetentingų institucijų priimti sprendimai, kaip tai suprantama pagal Bendrosios pozicijos 2001/931 1 straipsnio 4 dalį, ir jie tebegalioja. Be to, ji pabrėžė, kad priežastys, dėl kurių Hamas pavadinimas buvo įtrauktas į šiuos sąrašus, tebegalioja, todėl jo pavadinimą reikia palikti šiuose sąrašuose.
1

Apeliaciniu skundu byloje Sigma Alimentos Exterior SL prašo panaikinti 2018 m. lapkričio 15 d. Europos Sąjungos Bendrojo Teismo sprendimą Sigma Alimentos Exterior / Komisija (T‑239/11 RENV, EU:T:2018:781; toliau – skundžiamas sprendimas), kuriuo šis teismas atmetė jos ieškinį dėl 2011 m. sausio 12 d. Komisijos sprendimo 2011/282/ES dėl Ispanijos įgyvendintos finansinės prestižo vertės amortizacijos mokesčių tikslais įsigyjant užsienio bendrovės akcijų Nr. C 45/07 (ex NN 51/07, ex CP 9/07) (OL L 135, 2011, p. 1, toliau – ginčijamas sprendimas) 1 straipsnio 1 dalies ir papildomai 4 straipsnio panaikinimo.
6

ESMK 211 straipsnio „Leidimas“ 1 ir 2 dalyse numatyta: „1. Muitinės leidimo reikia: a) norint taikyti laikinojo įvežimo perdirbti ar laikinojo išvežimo perdirbti procedūrą, laikinojo įvežimo ar galutinio vartojimo procedūrą; <…> Sąlygos, kuriomis leidžiama naudotis viena arba keliomis pirmoje pastraipoje nurodytomis procedūromis <…>, nurodomos leidime. 2. Muitinė suteikia leidimą, taikomą atgaline data, kai įvykdytos visos šios sąlygos: a) yra pagrįstas ekonominis poreikis; b) prašymas nėra susijęs su bandymu apgauti; c) pareiškėjas remdamasis ataskaitomis ar apskaitos registrais įrodė, kad: i) visi procedūros reikalavimai yra įvykdyti; ii) atitinkamais atvejais prekes įmanoma identifikuoti atitinkamą laikotarpį; iii) tokios ataskaitos ar apskaitos registrai sudaro sąlygas kontroliuoti kaip atliekama procedūra; d) gali būti atlikti visi formalumai, būtini su atitinkamomis prekėmis susijusiai situacijai sureguliuoti, įskaitant atitinkamos muitinės deklaracijos pripažinimą negaliojančia, jeigu to reikia; e) per trejus metus iki prašymo priėmimo dienos pareiškėjui nebuvo suteiktas joks leidimas, taikomas atgaline data; f) nereikia patikrinti ekonominių sąlygų, išskyrus atvejus, kai prašymas susijęs su leidimo atlikti tos pačios rūšies operacijas su tokiomis pačiomis prekėmis atnaujinimu; g) prašymas nėra susijęs su sandėlių naudojimu prekių muitiniam sandėliavimui; h) jei prašymas susijęs su leidimo atlikti tos pačios rūšies operacijas su tokiomis pačiomis prekėmis atnaujinimu, prašymas pateikiamas per trejus metus nuo pirminio leidimo galiojimo pabaigos. <…>“
155

Be to, toks aiškinimas padeda užtikrinti, kad perkančiosios organizacijos pagal šios direktyvos 18 straipsnio 1 dalies pirmą pastraipą laikytųsi proporcingumo principo. Iš tiesų iš šio principo, kuris yra bendrasis Sąjungos teisės principas, matyti, kad įgyvendinant šios direktyvos nuostatas valstybių narių ar perkančiųjų organizacijų nustatytos taisyklės neturi viršyti to, kas būtina šia direktyva siekiamiems tikslams įgyvendinti (šiuo klausimu žr. 2008 m. gruodžio 16 d. Sprendimo Michaniki, C‑213/07, EU:C:2008:731, 48 punktą ir 2020 m. sausio 30 d. Sprendimo Tim, C‑395/18, EU:C:2020:58, 45 punktą).
54

Be to, apeliantės argumentas dėl rizikos ir naudos palyginimo vertinimo, kuris skundžiamo sprendimo 200 punkte buvo atmestas kaip nepriimtinas, bet kuriuo atveju buvo pripažintas nepagrįstu to sprendimo 204 punkte, o argumentas, susijęs su prie paraiškos autorizacijai gauti pridėtos alternatyvų analizės nepakankamumu, nes joje nebuvo patikslinta DEHP funkcija, skundžiamo sprendimo 234 punkte buvo atmestas kaip nepriimtinas ir bet kuriuo atveju to sprendimo 236 punkte buvo pripažintas nepagrįstu.
89

Iš to, kas išdėstyta, matyti, kad, nepaisant aplinkybės, jog Direktyvos 2004/38 13 straipsnio 2 dalies pirmos pastraipos c punktu ir Direktyvos 2003/86 15 straipsnio 3 dalimi siekiama to paties tikslo – užtikrinti šeimos narių, patyrusių smurtą šeimoje, apsaugą, šiose direktyvose nustatytos tvarkos apima skirtingas sritis, kurių principai, dalykai ir tikslai taip pat skiriasi. Be to, asmenys, kuriems taikoma Direktyva 2004/38, turi kitokį statusą ir kitokio pobūdžio teises nei tos, kuriomis gali remtis asmenys, kuriems taikoma Direktyva 2003/86, o valstybėms narėms suteikta diskrecija taikyti šiose direktyvose nustatytas sąlygas nėra tokia pati. Būtent tai, kad Belgijos valdžios institucijos pasirinko įgyvendinti Direktyvos 2003/86 15 straipsnio 4 dalyje joms suteiktą didelę diskreciją, lėmė skirtingą vertinimą, dėl kurio skundžiasi pareiškėjas pagrindinėje byloje.
19

Be to, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas pažymi, kad pagal nacionalinės teisės aktus ir jurisprudenciją teismas paskolos pasiūlymą turi vertinti objektyviai, remdamasis, be kita ko, skaitiniais imitavimo modeliais, rodančiais euro ir užsienio valiutos kurso pokyčių poveikį atitinkamos paskolos kainai. Šiomis aplinkybėmis tas teismas klausia dėl sąvokos „skaidrumas“, kaip ją yra išaiškinęs Teisingumo Teismas, apimties ir dėl informacijos, kurią reikia suteikti paskolos gavėjui, kuris nėra susipažinęs su ekonominėmis prognozėmis, galinčiomis turėti įtakos minėtų valiutų keitimo kurso pokyčiams ir su jais susijusiai rizikai. Šiuo aspektu taip pat kyla klausimas dėl pardavėjo ar tiekėjo sąžiningumo vertinimo, atsižvelgiant į jo patirtį, kiek tai susiję su tam tikrų pokyčių, kuriuos galima numatyti, vertinimu.
2.

Ar Bendrojo [susitarimo] 4 punkto 1 dalies ir [Direktyvos 2001/23] nuostatos turi būti aiškinamos taip, kad nėra objektyvios priežasties, pateisinančios tai, kad [minėta] kolektyvinė sutartis (kurios 24 straipsnio 5 dalyje numatyta, kad įdarbinimas į skirtingas darbo vietas pagal ne mažiau kaip dvi „fijo de obra“ darbo sutartis, nesvarbu, ar su pertrauka tarp jų, ar be, sudarytas su ta pačia įmone arba ta pačia įmonių grupe per [Darbuotojų statuto] 15 straipsnio 5 dalyje nustatytą laikotarpį ir joje numatytai trukmei, nelemia šioje nuostatoje numatyto nuolatinio darbuotojo statuso įgijimo nei šioje nuostatoje nurodytais atvejais, nei perdavus įmonę, kaip tai suprantama pagal [šio statuto] 44 straipsnį, ar perdavus darbuotojus, kaip nurodyta [šios kolektyvinės sutarties] 27 straipsnyje,) prieštarautų Ispanijos teisės nuostatoms, atsižvelgiant į tai, kad [Darbuotojų statuto] 15 straipsnio 5 dalyje numatyta, kad, „[nepažeidžiant šio straipsnio 1 dalies a punkto 2 ir 3 papunkčių nuostatų, darbuotojai, kurie per 30 mėn. laikotarpį buvo įdarbinti ilgiau nei 24 mėnesius, ištisai ar su pertraukomis, dirbti to paties ar kito darbo toje pačioje įmonėje ar jų grupėje pagal ne mažiau kaip dvi laikinas darbo sutartis tiesiogiai ar per laikinojo įdarbinimo įmones tokiomis pačiomis ar kitokiomis terminuotos sutarties sąlygomis, įgyja nuolatinių darbuotojų statusą. Pirmesnės pastraipos nuostatos taip pat taikomos įmonės perdavimo arba įmonės perėmimo atveju pagal įstatymus arba kolektyvinę sutartį.“?
56

Be to, neatsižvelgiant į tai, kad, remiantis savivaldybės kolegijos rašytinėse pastabose pateiktais duomenimis, SND į pagrindinėje byloje aptariamą degalinę tiekiamos tik Nyderlandų tiekėjo transporto priemonėmis, turinčiomis karščiui atsparią dangą, reikia pažymėti: kadangi konstrukcijos reikalavimas, kaip antai nagrinėjamas pagrindinėje byloje, yra nustatytas netiesiogiai SND dujovežių eksploatuotojams leidime, kuris išduotas degalinei, tokiu reikalavimu gali būti pažeista ne tik Direktyvos 2008/68 5 straipsnio 1 dalis, kiek tai susiję su SND tiekimu atliekant nacionalinį vežimą atitinkamos valstybės narės teritorijoje įregistruotais dujovežiais, bet, kaip matyti iš šio sprendimo 55 punkto, ir Direktyvos 2008/68 1 straipsnio 5 dalis, kiek tai susiję su visu SND tiekimu, kuris, be kita ko, gali būti atliekamas vykdant tarpvalstybinį vežimą kitoje valstybėje narėje įregistruotais dujovežiais.
3

Reglamento Nr. 261/2004 1–4, 14 ir 15 konstatuojamosiose dalyse nustatyta: „(1) Bendrijos veiksmais oro transporto srityje, be kita ko, turėtų būti siekiama užtikrinti aukštą keleivių apsaugos lygį. Be to, turėtų būti visokeriopai atsižvelgiama į vartotojų apsaugos reikalavimus apskritai. (2) Atsisakymas vežti ir skrydžių atšaukimas arba atidėjimas ilgam laikui sukelia keleiviams rimtų nemalonumų ir nepatogumų. (3) Nors 1991 m. vasario 4 d. Tarybos reglamentu (EEB) Nr. 295/91, nustatančiu bendras kompensavimo už atsisakymą vežti reguliariu oro transportu taisykles [(OL L 36, 1991., p. 5; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 7 sk., 1 t., p. 306], buvo nustatyta pagrindinė keleivių apsauga, keleivių, kuriuos be jų sutikimo atsisakoma vežti, kurių skrydžiai atšaukiami iš anksto nepranešus ir kurių skrydžiai atidedami ilgam laikui, skaičius tebėra per didelis. (4) Todėl Bendrija turėtų sugriežtinti tuo reglamentu nustatytus apsaugos standartus, siekiant suteikti keleiviams daugiau teisių ir užtikrinti, kad oro vežėjai vykdytų veiklą suderintomis sąlygomis liberalizuotoje rinkoje. <…> (14) Kaip ir pagal Monrealio konvenciją, skrydžius vykdančių oro vežėjų prievolės turėtų būti ribojamos arba jiems turėtų būti taikomos išimtys tais atvejais, kai įvykio priežastis yra ypatingos aplinkybės, kurių nebūtų buvę galima išvengti net ir imantis visų pagrįstų priemonių. Tokios aplinkybės gali susidaryti pirmiausia šiais atvejais: dėl politinio nestabilumo, meteorologinių sąlygų, neleidžiančių vykdyti atitinkamo skrydžio, pavojaus saugumui, netikėtai atsiradusių skrydžių saugos trūkumų ir streikų, turinčių įtakos skrydį vykdančio oro vežėjo veiklos vykdymui. (15) Turėtų būti laikoma, kad susidarė ypatingos aplinkybės, kai tam tikrą dieną dėl tam tikro orlaivio atžvilgiu priimto oro eismo valdymo sprendimo skrydis ilgam atidedamas, atidedamas iki kitos dienos arba atšaukiamas vienas ar daugiau to orlaivio skrydžių, nors atitinkamas oro vežėjas ėmėsi visų pagrįstų priemonių, kad išvengtų vėlavimų ar atšaukimų.“
56

Ši teisės aktuose nustatyta pareiga ST buvo taikoma per visą ginčijamame sprendime Komisijos nustatytą pažeidimo laikotarpį, t. y. nuo 2005 m. rugpjūčio 12 d. iki 2010 m. gruodžio 31 d. Iš tiesų, be to, kad pagal Direktyvos 2002/21, iš dalies pakeistos Direktyva 2009/140, 8 straipsnio 5 dalies f punktą telekomunikacijų reguliavimo institucijos gali nustatyti tokią prieigos pareigą tik atvejais, kai nėra realios ir tvarios konkurencijos, arba atšaukti tokią pareigą, kai tik ši sąlyga įvykdoma, apeliantė nei teigė, nei įrodė, kad ginčijo, jog ši pareiga ST buvo taikoma pažeidimo laikotarpiu. Be to, Komisija pagrindė tokios pareigos suteikti prieigą egzistavimą ginčijamo sprendimo 5.1 skirsnyje ir to sprendimo 377 punkte nurodė, kad ji atliko nagrinėjamų rinkų ex post analizę ir padarė išvadą, kad pažeidimo laikotarpiu padėtis šiose rinkose šiuo klausimu reikšmingai nepakito.
20

Be to, ši institucija nusprendė, kad tik įmonėms, kurios negavo pelno 2013 m., numatyta galimybe iš dalies atskaityti perkeltus nuostolius taip pat nukrypstama nuo referencinės sistemos, pagal kurią apmokestinama atsižvelgiant į apyvartą. Komisijos teigimu, šiomis aplinkybėmis įmonių patiriamos išlaidos neturėtų būti atskaitomos iš apmokestinimo bazės, priešingai, nei galima daryti pelno mokesčių atveju. Taigi suteikiant tokią galimybę, nustatomas nepateisinamas skirtingas dviejų panašioje teisinėje ir faktinėje padėtyje esančių įmonių grupių, t. y. pirma, įmonių, kurios turėjo perkeltų nuostolių ir negavo pelno 2013 m., ir, antra, įmonių, kurios turėjo pelno 2013 m., vertinimas. Galimybė iš dalies atskaityti nuostolius, jau buvusius priimant Įstatymą dėl reklamos mokesčio, neišvengiamai yra atrankioji, nes ja sukuriamos palankesnės sąlygos įmonėms, turinčioms didelių perkeltų nuostolių, visų pirma dėl to, kad jų susikaupė per ankstesnius metus.
46

Antra, dėl tos pačios priežasties skundžiamo sprendimo 81 punkte esantis teiginys, kad nuorodose į Pometon, paminėtose tik sprendimo dėl susitarimo 4 punkte „Įvykių apibūdinimas“, „nepateikiama jokio šios įmonės elgesio teisinio kvalifikavimo“, taip pat neturi reikšmės. Be to, ji klaidinga, nes Komisija ne tik nurodė tam tikrus Pometon priskirtinus faktus, bet ir to sprendimo 29 punkte kvalifikavo jos elgesį kaip „susitarimą“ arba kartelį. Pometon taip pat primena, kad 2017 m. lapkričio 10 d. Sprendime Icap ir kt. / Komisija (T‑180/15, EU:T:2017:795) Bendrasis Teismas nusprendė, jog Komisija pažeidė nekaltumo prezumpciją dėl to, kad sprendime dėl susitarimo paminėjo trečiąjį asmenį, nors ginčyti teksto fragmentai buvo nurodyti toje sprendimo dalyje, kurioje primenamos faktinės aplinkybės, ir kad jose nebuvo pateikta teisinio kvalifikavimo atsižvelgiant į SESV 101 straipsnio 1 dalį.
29

Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas pabrėžia, kad jis turi kreiptis į Teisingumo Teismą su prašymu priimti prejudicinį sprendimą dėl kelių priežasčių. Iš tiesų, nors EEGVM yra reglamentuojamas kaip tiesioginis mokestis, jo pobūdis ir pagrindiniai elementai yra būdingi netiesioginiam mokesčiui. Be to, nors šiuo mokesčiu oficialiai siekiama aplinkos apsaugos tikslų, tai iš esmės yra mokestis be specialių tikslų, kuriuo siekiama surinkti pajamų, o ne taikyti poveikio elgesiui turintį mokestį. Galiausiai, elektros energijos gamyba iš atsinaujinančiųjų šaltinių yra diskriminuojama; be to, EEGVM iškraipo elektros energijos vidaus rinką ir pažeidžia laisvą konkurenciją.
45

Dėl to reikia atsižvelgti į darbuotojui budėjimo laikotarpiu nustatytą terminą vėl imtis darbo nuo to momento, kai darbdavys to prašo, taip pat prireikus į tai, kiek vidutiniškai kartų jis turės faktiškai imtis darbo per šį laikotarpį (šios dienos Sprendimo Radiotelevizija Slovenija (Pasyviojo budėjimo laikotarpis sunkiai pasiekiamoje vietovėje), C‑344/19, 46 punktas).
21

De Vellis Servizi Globali buvo pakviesta dalyvauti FIGC organizuotoje derybų procedūroje, siekiant sudaryti sutartį dėl trejus metus teiktinų nešimo paslaugų, reikalingų lydint nacionalines rinktines per jų keliones ir FIGC sandėlyje Romoje (Italija). Kadangi šios procedūros pabaigoje sutartis buvo sudaryta su Consorzio, De Vellis Servizi Globali apskundė Tribunale amministrativo regionale per il Lazio (Lacijaus regiono administracinis teismas, Italija) šios procedūros vykdymo tvarką ir teigė, kad FIGC turi būti laikoma viešosios teisės reglamentuojamu subjektu, kaip tai suprantama pagal Viešųjų pirkimų kodekso 3 straipsnio 1 dalies d punktą, ir dėl to turėjo laikytis šiame kodekse numatytų viešumo taisyklių.
50

Lenkijos Respublika, be kita ko, teigia, kad jurisprudencija dėl SESV 260 straipsnio 2 dalies negali būti automatiškai taikoma to paties straipsnio 3 daliai, nes šia 3 dalimi siekiama skirti sankciją už pažeidimą, kuris yra ne toks sunkus kaip minėtoje 2 dalyje nurodytas pažeidimas, nevykdant pirmojo Teisingumo Teismo sprendimo, kuriuo konstatuotas įsipareigojimų neįvykdymas. Bet kuriuo atveju Komisijos nustatytas sunkumo koeficientas 10 yra neproporcingas tariamo įsipareigojimų neįvykdymo sunkumui, nes neatsižvelgiama į realią tariamo įsipareigojimų neįvykdymo pasekmių viešiesiems ir privatiems interesams riziką. Be to, Komisija neatsižvelgė į tai, kad pačioje Direktyvoje 2016/680 numatyta, jog iki 2016 m. gegužės 6 d. įdiegtos automatinio duomenų apdorojimo sistemos tam tikromis sąlygomis gali atitikti direktyvos reikalavimus ne vėliau kaip 2023 m. gegužės 6 d. arba per ilgesnį laikotarpį. Todėl Komisijos siūlomas pažeidimo sunkumo koeficientas turėtų būti sumažintas.
51

Be to, kaip savo išvados 48 punkte pažymėjo generalinis advokatas, aplinkybė, kad pagal nacionalinę teisę QM teisiniu požiūriu nėra automobilio savininkė ir kad ji galėjo jį išnuomoti kitu pagrindu, be kita ko, dėl to, kad gali juo disponuoti pagal išperkamosios nuomos sutartį, negali prieštarauti tam, kad toks perdavimas laikomas automobilio nuomos paslaugos teikimu, numatytu Direktyvos 2006/112 56 straipsnio 2 dalyje.
32

Pagal Direktyvos 2000/78 1 straipsnį, be to, kaip matyti iš jos pavadinimo, preambulės, turinio ir tikslo, šia direktyva siekiama nustatyti kovos su diskriminacija dėl, be kita ko, negalios užimtumo ir profesinėje srityje bendruosius pagrindus, siekiant valstybėse narėse įgyvendinti vienodo požiūrio principą, suteikiant kiekvienam asmeniui veiksmingą apsaugą nuo diskriminacijos, be kita ko, šiuo pagrindu (šiuo klausimu žr. 2020 m. balandžio 23 d. Sprendimo Associazione Avvocatura per i diritti LGBTI, C‑507/18, EU:C:2020:289, 36 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
40

Be to, kadangi šios sąvokos PVM direktyvoje neapibrėžtos, Teisingumo Teismas „nekilnojamojo turto nuomą“, kaip ji suprantama pagal šios direktyvos 135 straipsnio 1 dalies l punktą, apibrėžė kaip pastato savininko nuomininkui suteiktą teisę naudotis šiuo pastatu už atlygį sutartą laikotarpį, jokiam kitam asmeniui negalint pasinaudoti šia teise (žr., be kita ko, 2018 m. gruodžio 19 d. Sprendimo Mailat, C‑17/18, EU:C:2018:1038, 36 punktą ir nurodytą jurisprudenciją).
66

Be to, Direktyvos 2009/72 37 straipsnio 4 dalyje ir Direktyvos 2009/73 41 straipsnio 4 dalyje išvardyti įgaliojimai negali apimti visų reguliavimo institucijai pagal kiekvieno iš šių straipsnių 1 dalį priskirtų pareigų, nes konkurencijos teisės srityje gali kilti konkurencijos institucijos ir CREG jurisdikcijų kolizijos rizika. Šiose 4 dalyse minima tik veiksminga konkurencija ir veiksmingas rinkos veikimas, o ne skaidrumo ir laisvos konkurencijos rinkoje koncepcijos. Be to, CREG jau turi minėtose 4 dalyse išvardytus įgaliojimus pagal Elektros energijos įstatymo 23 straipsnio 2 dalį, Elektros energijos įstatymo 7 straipsnio 1bis dalį ir 29bis straipsnio 7 punktą ir Gamtinių dujų įstatymo 15/14 straipsnio 2 dalies 8bis punktą.
45

Be to, nei pagrindinės bylos šalys, nei prašymą priimti prejudicinį sprendimą priėmęs teismas nepateikė informacijos ar įrodymų, leidžiančių daryti išvadą, kad šalys kuria nors iš Reglamento Nr. 1215/2012 23 straipsnio 1 dalies b ir c punktuose numatytų formų sudarė susitarimą dėl jurisdikcijos, kuriame būtų nustatyta sąlyga, įtvirtinanti tokį susitarimą, kaip antai nagrinėjama pagrindinėje byloje.
40

Be to, iš paties SESV 106 straipsnio 2 dalies teksto matyti, kad pagal šią nuostatą nuo SESV taisyklių leidžiančios nukrypti nuostatos leidžiamos tik tuo atveju, jeigu jos būtinos ypatingiems uždaviniams, priskirtiems įmonei, kuriai patikėta teikti bendros ekonominės svarbos paslaugą, vykdyti (2017 m. kovo 8 d. Sprendimo Viasat Broadcasting UK / Komisija, C‑660/15 P, EU:C:2017:178, 29 punktas ir 2020 m. rugsėjo 3 d. Sprendimo Vereniging tot Behoud van Natuurmonumenten in Nederland ir kt. / Komisija, C‑817/18 P, EU:C:2020:637, 97 punktas), o tai valstybės pagalbos srityje prireikus turi patikrinti Komisija, prieš įgyvendinant pagalbą. Kaip nuspręsta šio sprendimo 35 punkte, toks patikrinimas gali būti atliktas tik po to, kai apie planuojamą priemonę pagal SESV 108 straipsnio 3 dalies pirmą sakinį buvo pranešta šiai Sąjungos institucijai, kad ji galėtų patikrinti, ar ši priemonė yra valstybės pagalba. Todėl tai, kad įmonė, kuriai patikėta teikti bendros ekonominės svarbos paslaugą, vykdo uždavinius, savaime negali pateisinti nukrypimo nuo šioje nuostatoje numatytos pranešimo pareigos.
15

Šis teismas nurodo, kad, be kita ko, turi priimti sprendimą dėl to, ar šios fotografijos kopijos perdavimas teismui pateikiant procesinį dokumentą gali reikšti kūrinio padarymą prieinamo be leidimo, kaip tai suprantama pagal autorių teisę, viešai išplatinus arba viešai paskelbus, nes šalys jo nagrinėjamoje byloje nurodė, kad aptariama fotografija buvo perduota bylą nagrinėjančiam teismui elektroniniu paštu, kaip elektroninė kopija. Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas taip pat siekia išsiaiškinti, ar galima pripažinti, kad teismas patenka į sąvokos „viešas“ taikymo sritį.
40

Be to, Teisingumo Teismas užtikrintai 2003 m. lapkričio 20 d. Sprendimo Unterpertinger (C‑212/01, EU:C:2003:625) 43 punkte dėl 1977 m. gegužės 17 d. Šeštosios Tarybos direktyvos 77/388/EEB dėl valstybių narių apyvartos mokesčių įstatymų derinimo – Bendra pridėtinės vertės mokesčio sistema: vienodas vertinimo pagrindas (OL L 145, 1977, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 9 sk., 1 t., p. 23) 13 straipsnio A skirsnio 1 dalies c punkto, kurio tekstą be esminių pakeitimų perėmė PVM direktyvos 132 straipsnio 1 dalies c punktas, nusprendė, kad paslauga, kurią sudaro atlikta medicinos ekspertizė siekiant atsakyti į ekspertizės užsakyme nurodytus klausimus, bet kuri teikiama tam, kad trečiasis asmuo galėtų priimti atitinkamam asmeniui ir kitiems asmenims teisinių padarinių turintį sprendimą, nėra neapmokestinama PVM kaip „asmeniui teikiama priežiūros paslauga“, nes pagrindinis tokios paslaugos teikimo tikslas yra ne apsaugoti (įskaitant išsaugojimą ar atkūrimą) asmens, dėl kurio atliekama ši ekspertizė, sveikatą, sudarant neapmokestinamą sandorį, bet įvykdyti teisinę ar sutartinę sąlygą, numatytą sprendimo priėmimo procese, susijusiame su neįgalumo pensijos skyrimu.
81

Be to, toks sprendimas įpareigoti pateikti informaciją, koks nagrinėjamas pagrindinėje byloje, priimamas per pirminį tyrimo dėl atitinkamo mokesčių mokėtojo etapą, per kurį surenkama su šio mokesčių mokėtojo mokestine padėtimi susijusi informacija ir kuris nėra pagrįstas rungimosi principu. Iš tiesų tik vėlesnis šio tyrimo etapas, kuris pradedamas išsiunčiant atitinkamam mokesčių mokėtojui pasiūlymą dėl patikslinimo ar mokesčių dydžio perskaičiavimo, pirma, yra pagrįstas rungimosi principu, o tai reiškia, kad šiam mokesčių mokėtojui suteikiama galimybė pasinaudoti teise būti išklausytam (šiuo klausimu žr. 2013 m. spalio 22 d. Sprendimo Sabou, C‑276/12, EU:C:2013:678, 40 ir 44 punktus), ir, antra, šis etapas gali baigtis dėl šio mokesčių mokėtojo priėmus sprendimą dėl patikslinimo ar mokesčių dydžio perskaičiavimo.
18

Be to, Apeliacinė taryba atmetė Edison argumentą, kad „variklių degalai“, kaip abėcėliniame sąraše nurodyta prekė, priskiriama prie 4 klasės, ir šios klasės pavadinime esantis patikslinimas „tarp jų variklių benzinas“ apima bet kokią medžiagą, kuria galima varyti variklį, įskaitant nedegias medžiagas, kaip antai elektros energiją. Dėl to ji, be kita ko, nusprendė, kad registracijos paraiškos pateikimo metu elektros energijos naudojimas varikliams varyti Europos Sąjungoje vis dar buvo nežymus ir kad Edison pateiktų įrodymų nepakanka įrodyti, jog registruojant vaizdinį Europos Sąjungos prekių ženklą EDISON, elektros energija yra viena iš 4 klasei priklausančių prekių, nurodytų kaip „alternatyvieji degalai“. Be to, ji nusprendė, kad prekių, kurias apima angliškas žodis „fuel“ (degalai), kategorijai priklauso tik degiosios medžiagos, kurios gali būti naudojamos elektros energijai gaminti, o ne pati elektros energija, kuri yra nemateriali prekė.