Iš to, kas išdėstyta, matyti, jog, vykstant registracijos pripažinimo negaliojančia procedūrai, Apeliacinė taryba neprivalo savo iniciatyva nagrinėti tinkamų faktų, dėl kurių galėtų būti taikomi absoliutūs atmetimo pagrindai pagal Reglamento Nr. 207/2009 7 straipsnio 1 dalies b ir c punktus.

Dėl šios galiojimo prezumpcijos Reglamento Nr. 207/2009 76 straipsnio 1 dalyje įtvirtinta Tarnybos pareiga savo iniciatyva nagrinėti tinkamus faktus, dėl kurių gali būti taikomi absoliutūs atmetimo pagrindai, reiškia tik ekspertų, o apeliacijos atveju – apeliacinių tarybų pareigą išnagrinėti Europos Sąjungos prekių ženklo paraišką per šio ženklo registracijos procedūrą. Kadangi vykstant registracijos pripažinimo negaliojančia procedūrai preziumuojamas registruoto Europos Sąjungos prekių ženklo galiojimas, prašymą pripažinti registraciją negaliojančia pateikęs asmuo turi nurodyti Tarnybai konkrečius duomenis, dėl kurių jo galiojimas gali būti ginčijamas.

Vis dėlto per registracijos pripažinimo negaliojančia procedūrą Tarnybos negalima priversti iš naujo savo iniciatyva nagrinėti eksperto jau išnagrinėtus tinkamus faktus, dėl kurių gali būti taikomi absoliutūs atmetimo pagrindai. Iš Reglamento Nr. 207/2009 52 ir 55 straipsnių nuostatų matyti, kad Europos Sąjungos prekių ženklas laikomas galiojančiu, kol Tarnyba nepripažino jo negaliojančiu per registracijos pripažinimo negaliojančia procedūrą. Taigi prekių ženklui taikoma galiojimo prezumpcija, kuri yra kontrolės, kurią Tarnyba atlieka nagrinėdama registracijos paraišką, loginė pasekmė.

Pagal Reglamento Nr. 207/2009 dėl Europos Sąjungos prekių ženklo 76 straipsnio 1 dalį nagrinėdami absoliučius atmetimo pagrindus ekspertai ir tam tikrais atvejais Europos Sąjungos intelektinės nuosavybės tarnybos apeliacinės tarybos faktus turi nagrinėti savo iniciatyva, kad nustatytų, ar prašomam įregistruoti prekių ženklui taikomas kuris nors iš to reglamento 7 straipsnyje išdėstytų atsisakymo registruoti pagrindų.

Be kita ko, reikia priminti, kad egzistuoja pirmąja instancija sprendimus priimančių padalinių, kaip antai, pirma, eksperto, Protestų ir Anuliavimo skyrių ir, antra, apeliacinių tarybų funkcinis tęstinumas.

Be to, reikia konstatuoti, kad, kitaip nei kai kuriose protesto, registracijos panaikinimo ir negaliojimo dėl santykinių atmetimo pagrindų procedūroms taikomose nuostatose, kuriomis reglamentuojami terminai ir jų nesilaikymo pasekmės, reglamentuose Nr. 207/2009 ir Nr. 2868/95 nėra nuostatų, kuriomis nustatomas terminas įrodymams pateikti tuo atveju, kai paduodamas prašymas pripažinti registraciją negaliojančia dėl absoliutaus atmetimo pagrindo.

Registracijos pripažinimo negaliojančia procedūra dėl absoliučių atmetimo pagrindų pradedama šalies prašymu pagal Reglamento Nr. 207/2009 dėl Europos Sąjungos prekių ženklo 52 straipsnio 1 dalį. Tačiau minėto reglamento 52 straipsnio 1 dalies a punkte daroma tiesioginė nuoroda į pagrindus šio reglamento 7 straipsnyje, kuriuo siekiama bendrojo intereso tikslų. Reikia pridurti, kad į šiuos su bendruoju interesu susijusius argumentus, kuriais grindžiamas to paties reglamento 7 straipsnis, reikia atsižvelgti ir per registracijos pripažinimo negaliojančia procedūrą, susijusią su absoliučiais atmetimo pagrindais. Be kita ko, primintina, kad registracijos pripažinimo negaliojančia procedūros, susijusios su absoliučiais atmetimo pagrindais, tikslas yra leisti Europos Sąjungos intelektinės nuosavybės tarnybai persvarstyti prekių ženklo registracijos galiojimą ir priimti sprendimą, kurį prireikus ji privalėtų priimti savo iniciatyva pagal aptariamo reglamento 37 straipsnį. Todėl Reglamento Nr. 2868/95 50 taisyklės 1 dalies trečios pastraipos taikymas pagal analogiją registracijos pripažinimo negaliojančia procedūrai, susijusiai su absoliučiais atmetimo pagrindais, būtų nesuderinamas su bendruoju interesu, kurio siekiama pagal Reglamento Nr. 207/2009 7 straipsnio nuostatas.

Tad nei Sąjungos teisės aktų leidėjo valią atspindinti Reglamento Nr. 2868/95 50 taisyklės 1 dalies trečios pastraipos formuluotė, nei registracijos pripažinimo negaliojančia procedūros, susijusios su absoliučiais atmetimo pagrindais, pobūdis ir paskirtis neleidžia taikyti minėtos taisyklės pagal analogiją.

(Žr. 64, 65 punktus)