ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys C 42/8

2017 m. lapkričio 28 d.Trasta Komercbanka AS, Ivan Fursin, Igors Buimisters, C & R Invest SIA, Figon Co. Ltd, GCK Holding Netherlands BV, Rikam Holding SA pateiktas apeliacinis skundas dėl 2017 m. rugsėjo 12 d. Bendrojo Teismo (antroji kolegija) nutarties byloje T-247/16, Trasta Komercbanka AS ir kt. / Europos Centrinis Bankas

(Byla C-669/17 P)

(2018/C 042/11)

Proceso kalba: anglų

Šalys

Apeliantai: Trasta Komercbanka AS, Ivan Fursin, Igors Buimisters, C & R Invest SIA, Figon Co. Ltd, GCK Holding Netherlands BV, Rikam Holding SA, atstovaujami advokatų O.H. Behrends, L. Feddern, M. Kirchner

Kita proceso šalis: Europos Centrinis Bankas

Apeliantų reikalavimai

Apeliantai Teisingumo Teismo prašo:

— panaikinti nutarties rezoliucinės dalies 1 punktą, kuriame Bendrasis Teismas nusprendė, kad nėra pagrindo spręsti dėl Trasta Komercbanka AS (TKB) ieškinio dėl panaikinimo,

— pripažinti, kad TBK ieškinys dėl panaikinimo nėra be dalyko,

— pripažinti, kad ieškinys dėl panaikinimo priimtinas,

— grąžinti bylą Bendrajam Teismui, kad išnagrinėtų ieškinį dėl panaikinimo, ir

— priteisti iš Europos Centrinio Banko apeliantų bylinėjimosi išlaidas, įskaitant patirtąsias apeliacinėje instancijoje.

Apeliacinio skundo pagrindai ir pagrindiniai argumentai

Pirmuoju apeliacinio skundo pagrindu apeliantai teigia, kad Bendrasis Teismas klaidingai manė, jog TKB teisinė gynyba patikėta likvidatoriui. Apeliantai teigia, kad tokia prielaida nesuderinama su SESV 263 straipsniu, veiksmingos teisinės gynybos garantija ir kitais susijusiais principais.

Antruoju apeliacinio skundo pagrindu apeliantai teigia, kad Bendrasis Teismas padarė klaidingą išvadą, kad akcininkų ieškinys yra alternatyva akcininkų galimybei ginti TKB licenciją paties TKB pareikštu ieškiniu.

Trečiuoju apeliacinio skundo pagrindu apeliantai nurodo kitas esmines klaidas, įskaitant nemo auditur principo nesilaikymą dėl ECB kišimosi į TKB teisinę gynybą.

Ketvirtuoju apeliacinio skundo pagrindu apeliantai teigia, kad Bendrasis Teismas neatsižvelgė į TKB išduoto įgaliojimo teisėto atšaukimo reikalavimus (įskaitant formos reikalavimus).

Penktuoju apeliacinio skundo pagrindu apeliantai teigia, kad Bendrasis Teismas klaidingai taikė Procedūros reglamento 51 straipsnio 1 dalį, o ne jo 131 straipsnį ir padarė kitų procesinių klaidų.
4.

Be to, apeliantė teigia, kad dėl faktinių aplinkybių iškraipymo buvo pažeista Reglamento Nr. 207/2009 15 straipsnio 1 dalis. Bendrasis Teismas savo sprendimą grindžia, be kita ko, tuo, kad kai kurios prekės esą nebuvo nurodytos naudojimą pagrindžiančiuose dokumentuose. Tačiau iš tikrųjų šios prekės buvo juose nurodytos.
9.

Be to, Komisija negavo iš Graikijos valdžios institucijų jokio grafiko ar patikimų duomenų, kurie leistų įvertinti, kada bus galima konstatuoti realų progresą. Be to, Komisija pabrėžia, kad iki šiol nebuvo laikytasi jokių Graikijos valdžios institucijų nurodytų vėlesnių terminų. Be tretinio tinklo, jungiančio skirtingus regiono gyvenamuosius namus ir gamyklas, antrinis tinklas (didelių kanalizacijų įrengimas) taip pat nebaigtas, nes trūksta „Kato Eleusi“ dalies Eleusos komunoje.
2.

Ar tuo atveju, kai tariamai pažeidžiama teisė į asmens duomenų apsaugą, Europos Sąjungos lygiu įtvirtinta Direktyvoje 95/46/EB, teisę į privatų ir šeimos gyvenimą, būsto neliečiamybę ir komunikacijos slaptumą, įtvirtintą Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 7 straipsnyje, ir teisę į asmens duomenų apsaugą, įtvirtintą šios Chartijos 8 straipsnyje, galima aiškinti: — kartu su valstybių narių pareiga užtikrinti asmenų teisės į privatų gyvenimą apsaugą tvarkant asmens duomenis (1 straipsnio 1 dalis) ir — kartu su valstybėms narėms suteikta teise tvarkyti asmens duomenis, kai to reikia vykdant užduotį, atliekamą visuomenės labui (7 straipsnio e punktas), arba įgyvendinant oficialius įgaliojimus, suteiktus duomenų valdytojui arba trečiajai šaliai, kuriai atskleidžiami duomenys, — ir atsižvelgiant, be kita ko, į valstybėms narėms suteiktą išimtinę teisę (13 straipsnio 1 dalies e ir f punktai), kai toks apribojimas yra reikalinga priemonė norint užtikrinti svarbius ekonominius ar finansinius valstybės narės ar Europos Sąjungos interesus, įskaitant ir monetarinius, biudžeto ar mokesčių klausimus, taip, kad valstybė narė negali be suinteresuotojo asmens sutikimo sukurti asmens duomenų registro mokesčių administravimo tikslais, nes asmens duomenų pateikimas valdžios institucijoms siekiant kovoti su mokestiniu sukčiavimu savaime yra galimas pažeidimas?
4.

Be to, Bendrasis Teismas padarė teisės klaidą ir pažeidė Sąjungos teisę, kai manė, kad sutartis sudaranti institucija neprivalėjo atlikti palyginimo dėl to, kad Direktyva 2005/36 (1) nebuvo taikoma ir todėl „apeliantas negalėjo remtis teismo praktika dėl diplomų pripažinimo teigdamas, kad šiuo atveju Teisingumo Teismas turėjo atsižvelgti į kitas jo turimas kvalifikacijas ir patirtį“.
2)

vykdyti savo neribotą jurisdikciją ir, atsižvelgus į turimą informaciją: iš esmės — priteisti Safa Nicu Sepahan Co.5 6 62 737,40 EUR sumą ir palūkanas kaip atlyginimą už dėl sunkaus teisės normos pažeidimo ir Europos Sąjungos Tarybos neteisėto elgesio jos patirtą turtinę žalą; — priteisti Safa Nicu Sepahan Co. 2 0 00 000 EUR sumą ir palūkanas kaip atlyginimą už dėl sunkaus teisės normos pažeidimo ir Europos Sąjungos Tarybos neteisėto elgesio jos patirtą neturtinę žalą; — priteisti iš Europos Sąjungos Tarybos apeliantės šioje apeliacinėje instancijoje patirtas bylinėjimosi išlaidas, įskaitant išlaidas, susijusias su pirmuoju procesu Bendrajame Teisme, ir palūkanas, tuo atveju, jei nebūtų patenkinti pirmieji reikalavimai — priteisti Safa Nicu Sepahan Co. ex aequo et bono nustatytą sumą kaip atlyginimą už dėl sunkaus teisės normos pažeidimo ir Europos Sąjungos Tarybos neteisėto elgesio jos patirtą turtinę žalą; — priteisti Safa Nicu Sepahan Co. ex aequo et bono nustatytą sumą, bet ne mažiau nei 50 000 EUR (tokia suma jau priteista skundžiamu Bendrojo Teismo sprendimu), kaip atlyginimą už dėl sunkaus teisės normos pažeidimo ir Europos Sąjungos Tarybos neteisėto elgesio jos patirtą neturtinę žalą; — priteisti iš Europos Sąjungos Tarybos Safa Nicu Sepahan Co. šioje apeliacinėje instancijoje patirtas bylinėjimosi išlaidas, įskaitant išlaidas, susijusias su pirmuoju procesu Bendrajame Teisme, ir palūkanas, tuo atveju, jei nebūtų panaikinti pirmesni reikalavimai
2.

Ar aiškinant Direktyvos 2004/38 2 straipsnio 2 dalies c punkte esančią sąvoką „išlaikytiniai“ turi kokią nors reikšmę tai, kad giminaitis dėl asmeninių aplinkybių, kaip antai amžius, išsilavinimas ir sveikata, yra tokioje padėtyje, kad gali susirasti darbą ir, be to, siekia pradėti dirbti valstybėje narėje, o tai reiškia, kad nebetenkinamos sąlygos jį vertinti kaip išlaikomą šeimos narį, kaip tai suprantama pagal šią nuostatą?
LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys C 217/7

2012 m. balandžio 26 d. pareikštas ieškinys byloje Europos Komisija prieš Prancūzijos Respubliką

(Byla C-197/12)

2012/C 217/13

Proceso kalba: prancūzų

Šalys

Ieškovė: Europos Komisija, atstovaujama F. Dintilhac ir C. Soulay

Atsakovė: Prancūzijos Respublika

Ieškovės reikalavimai

— Pripažinti, kad Code général des impôts (Bendrasis mokesčių kodeksas) 262 straipsnio II dalies 2, 3, 6 ir 7 punktuose numatytų sandorių neapmokestinimui PVM nenustačiusi sąlygos, kad jie turi būti skirti navigacijai atviroje jūroje, t. y. laivams, gabenantiems keleivius už atlygį arba naudojamiems komercinės veiklos tikslais, Prancūzijos Respublika neįvykdė įsipareigojimų pagal PVM direktyvą (1), būtent pagal jos 148 straipsnio a, c ir d punktus;

— priteisti iš Prancūzijos Respublikos bylinėjimosi išlaidas

Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai

Šiame ieškinyje Komisija tvirtina, kad Code général des impôts (toliau — CGI) 262 straipsnio II dalies 2, 3, 6 ir 7 punktuose numatytų sandorių neapmokestinimui PVM nebuvo nustatytas reikalavimas, kad jie turi būti skirti navigacijai atviroje jūroje, t. y. laivams, gabenantiems keleivius už atlygį arba naudojamiems komercinės veiklos tikslais. Iš tiesų, ši sąlyga, kad laivai turi plaukioti atviroje jūroje, į Prancūzijos PVM reglamentuojančias nuostatas buvo įtraukta po to, kai nacionalinės institucijos gavo Komisijos pagrįstą nuomonę. Tačiau CGI 262 straipsnio II dalies 2 punkto suderinimas su PVM direktyva buvo neveiksmingas dėl administracinės institucijos paaiškinamojo rašto, paskelbto po teisės aktų pakeitimų, kuriame nebuvo numatyta įstatyme nustatyta sąlyga, kad laivai turi plaukioti atviroje jūroje.

Komisijos teigimu, jokie atsakovės argumentai pateikti per ikiteisminę procedūrą, susiję, būtent su siauru PVM direktyvos 148 straipsnio a punkto aiškinimu ir per daug ribotu sąlygos, kad laivai turi plaukioti atviroje jūroje, aiškinimu, nepateisina minėtos direktyvos nuostatų nesilaikymo. Be to, kalbant apie Prancūzijos institucijų nurodytą Direktyvos 2006/112/EB 131 straipsnį, jis nepateisina nukrypimo nuo siauro išimčių aiškinimo principo.

(1) 2006 m. lapkričio 28 d. Tarybos direktyva 2006/112/EB dėl pridėtinės vertės mokesčio bendros sistemos (OL L 347, p. 1.).
LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys C 211/11

2011 m. balandžio 20 d.Tribunale di Treviso (Italija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą baudžiamojoje byloje prieš Elena Vermisheva

(Byla C-187/11)

2011/C 211/21

Proceso kalba: italų

Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

Tribunale di Treviso

Šalys pagrindinėje byloje

Elena Vermisheva

Prejudicinis klausimas

Ar, atsižvelgiant lojalaus bendradarbiavimo ir direktyvų veiksmingumo principus, Direktyvos 2008/115/EB (1) 15 ir 16 straipsniais draudžiama, kad trečiosios šalies pilietis, nelegaliai esantis valstybėje narėje, būtų baudžiamas laisvės atėmimo bausme iki ketverių metų, jeigu jis neįvykdė questore pirmojo įpareigojimo, ir iki penkerių metų, jeigu nevykdė vėlesnių įpareigojimų (dėl ko kriminalinė policija privalo jį suimti), vien dėl to, kad per išsiuntimo procedūrą jis nepakankamai bendradarbiavo, o konkrečiai dėl to, kad jis tiesiog nevykdė administracinės valdžios institucijos įpareigojimo išvykti?

(1) OL L 348, p. 98.
4.

Ar Reglamento Nr. 1896/2006 7 straipsnio 2 dalies c punktas turi būti aiškinamas taip, kad tuo atveju, jeigu valstybės narės teisės aktuose automatinis palūkanų pridėjimas nėra numatytas, per Europos mokėjimo įsakymo išdavimo procedūrą be pagrindinio reikalavimo galima prašyti priteisti: a) visas palūkanas, įskaitant vadinamąsias atvirąsias palūkanas (skaičiuojamas nuo tiksliai apibrėžtos jų mokėjimo termino suėjimo dienos iki sumokėjimo dienos, kurios data nėra apibrėžta, pavyzdžiui, „nuo 2011 m. kovo 20 d. iki sumokėjimo dienos“); b) tik palūkanas, apskaičiuotas nuo tiksliai apibrėžtos jų mokėjimo termino suėjimo dienos iki prašymo pateikimo arba iki mokėjimo įsakymo išdavimo dienos; c) tik palūkanas, apskaičiuotas nuo tiksliai apibrėžtos jų mokėjimo termino suėjimo dienos iki prašymo pateikimo dienos?
LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys C 194/10

2011 m. balandžio 15 d.Symvoulio tis Epikrateias (Graikija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Syllogos Ellinon Poleodomon kai Chorotakton prieš 1) Ypourgos Perivallontos, Chorotaxias kai Dimosion Ergon, 2) Ypourgos Oikonomias kai Oikonomikon ir 3) Ypourgos Esoterikon, Dimosias Dioikisis kai Apokentrosis

(Byla C-177/11)

2011/C 194/14

Proceso kalba: graikų

Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

Symvoulio tis Epikrateias (Valstybės taryba, Graikija)

Šalys pagrindinėje byloje

Ieškovė: Syllogos Ellinon Poleodomon kai Chorotakton (Graikijos miestų projektuotojų ir teritorijų planuotojų asociacija)

Atsakovai: 1) Ypourgos Perivallontos, Chorotaxias kai Dimosion Ergon (aplinkos, regionų planavimo ir viešųjų darbų ministras), 2) Ypourgos Oikonomias kai Oikonomikon kai (ekonomikos ir finansų ministras), 3) Ypourgos Esoterikon, Dimosias Dioikisis kai Apokentrosis (vidaus reikalų, viešojo administravimo ir decentralizacijos ministras)

Prejudicinis klausimas

„Ar Direktyvos 2001/42/EB dėl tam tikrų planų ir programų pasekmių aplinkai vertinimo (OL L 197, p. 30; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 15 sk., 6 t., p. 157) 3 straipsnio 2 dalies b punktas, kuriame nustatyta, kad atliekamas visų planų ir programų „kuriuos, atsižvelgiant į galimas pasekmes teritorijai, būtina įvertinti pagal Direktyvos 92/43/EEB 6 ir 7 straipsnius“, aplinkosauginis vertinimas, reiškia, kad pareiga atlikti konkretaus plano aplinkosauginį vertinimą priklauso nuo to, ar toks planas atitinka aplinkosauginio vertinimo atlikimo sąlygas pagal Direktyvą 92/43, ir kad dėl to šioje Direktyvos 2001/42 nuostatoje, kaip ir minėtose Direktyvos 92/43 nuostatose, daroma prielaida, jog planas gali turėti didelės įtakos konkrečiai specialiai saugomai teritorijai, suteikiant valstybėms narėms teisę atlikti atitinkamą vertinimą iš esmės? Ar vis dėlto šią Direktyvos 2001/42 3 straipsnio 2 dalies b punkto nuostatą reikia aiškinti taip, kad pareiga atlikti jame numatytą aplinkosauginį vertinimą nepriklauso nuo to, ar įvykdytos aplinkosauginio vertinimo atlikimo sąlygos pagal Direktyvą 92/43, t. y. nuo konstatavimo, kad specialiai saugomai teritorijai gali būti daroma didelė įtaka, ir, tam, kad atsirastų pareiga atlikti tokį vertinimą, pakanka konstatuoti, jog atitinkamas planas kaip nors susijęs su viena iš Direktyvoje 92/43 numatytų teritorijų, o ne būtinai su specialia saugoma teritorija?“
LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys C 113/7

2011 m. vasario 4 d.Tribunale di Ivrea (Italija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą baudžiamojoje byloje prieš Lucky Emegor

(Byla C-50/11)

2011/C 113/14

Proceso kalba: italų

Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

Tribunale di Ivrea

Šalis pagrindinėje byloje

Lucky Emegor

Prejudicinis klausimas

Ar, atsižvelgiant lojalaus bendradarbiavimo ir direktyvų veiksmingumo principus, Bendrijos direktyvos 2008/115/EB (1) 15 ir 16 straipsniais draudžiama, kad trečiosios šalies pilietis, nelegaliai esantis nacionalinėje teritorijoje, būtų baudžiamas laisvės atėmimo bausme iki ketverių metų, jeigu jis neįvykdė questore pirmojo įpareigojimo išvykti iš nacionalinės teritorijos per penkias dienas nuo pranešimo, ir nuo vienerių iki penkerių metų, jeigu nevykdė vėlesnių įpareigojimų, dėl ko kriminalinė policija privalo jį suimti, vien dėl to, kad per išsiuntimo procedūrą jis nepakankamai bendradarbiavo, o konkrečiai dėl to, kad jis tiesiog nevykdė administracinės valdžios institucijos įpareigojimo išvykti?

(1) OL L 348, p. 98.
LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys C 209/31

2010 m. birželio 4 d.Tribunale del Riesame di Verbania (Italija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą baudžiamojoje byloje prieš Matteo Minesi

(Byla C-279/10)

()

2010/C 209/44

Proceso kalba: italų

Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

Tribunale del Riesame di Verbania

Šalis pagrindinėje baudžiamojoje byloje

Matteo Minesi

Prejudicinis klausimas

Kaip reikia aiškinti Europos Sąjungos steigimo sutarties 43 ir 49 straipsnius dėl įsisteigimo laisvės ir laisvės teikti paslaugas tiek, kiek jie susiję su lažybomis per sporto renginius, siekiant nustatyti, ar pagal minėtas Sutarties nuostatas nedraudžiamos nacionalinės teisės nuostatos, kuriose nustatyta valstybės monopolija ir koncesijų bei leidimų sistema, pagal kurią, atsižvelgiant į apibrėžtą koncesijų skaičių: a) bendrai užtikrinama ankstesniu laikotarpiu, remiantis procedūra, kurioje kai kuriems lošimų operatoriams buvo neteisėtai uždrausta dalyvauti, suteiktų koncesijų turėtojų apsauga; b) įtvirtintos nuostatos, kurios faktiškai garantuoja, kad bus išsaugotos komercinės pozicijos, įgytos pasibaigus procedūrai, kurioje kai kuriems lošimų operatoriams buvo neteisėtai uždrausta dalyvauti (pavyzdžiui, draudimas naujiems koncesininkams savo punktus įrengti arčiau nei per nustatytą atstumą nuo jau esančių); c) koncesija gali būti panaikinta, o labai didelis užstatas — konfiskuotas, jei, pavyzdžiui, koncesininkas tiesiogiai ar netiesiogiai administruoja tarpvalstybinę lošimų veiklą, panašią į tą, dėl kurios suteikta koncesija?
2010 m. balandžio 9 d. pareikštas ieškinys byloje Europos Komisija prieš Prancūzijos Respubliką

(Byla C-179/10)

(2010/C 161/52)

Proceso kalba: prancūzų

Šalys

Ieškovė: Europos Komisija, atstovaujama E. Gipsini Fournier ir K. Walkerová

Atsakovė: Prancūzijos Respublika

Ieškovės reikalavimai

— Pripažinti, kad nevykdydama 2004 m. liepos 14 d. Komisijos sprendimo dėl Prancūzijos pagalbos, 1986–1999 metais suteiktos Korsikos žvejybos ir akvakultūros sektoriui (1), susigrąžindama iš gavėjų pagalbą, kuri minėto sprendimo 1 straipsniu pripažinta neteisėta ir nesuderinama su bendrąja rinka, ir neinformuodama Komisijos apie priemones, kurių ėmėsi sprendimui įgyvendinti, Prancūzijos Respublika neįvykdė įsipareigojimų pagal SESV 288 straipsnio ketvirtą pastraipą ir minėto sprendimo 4 ir 5 straipsnius.

— Priteisti iš Prancūzijos Respublikos bylinėjimosi išlaidas.

Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai

Pagal Komisijos sprendimo 2005/238/EB 4 straipsnį Prancūzija per du mėnesius nuo šio sprendimo paskelbimo dienos praneša Komisijai apie priemones, kurių ėmėsi šiam sprendimui įgyvendinti. Šiuo atveju praėjus daugiau nei penkeriems metams po to, kai sprendimą gavo Prancūzijos institucijos ir nepaisant to, kad buvo pateikti septyni priminimai, suteikta pagalba vis dar nebuvo susigrąžinta iš ją gavusių įmonių ir panašu, kad šiuo tikslu nebuvo imtasi jokių konkrečių priemonių. Be to, atsakovė nenurodė, kad šio sprendimo absoliučiai neįmanoma įvykdyti.

(1) 2005/238/: 2004 m. liepos 14 d. Komisijos sprendimas, dėl pagalbos, 1986–1999 metais suteiktos Korsikos žvejybos ir akvakultūros sektoriui (OL 2005, L 74, p. 41).
LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys C 100/24

2010 m. sausio 28 d. pareikštas ieškinys byloje Europos Komisija prieš Ispanijos Karalystę

(Byla C-48/10)

2010/C 100/35

Proceso kalba: ispanų

Šalys

Ieškovė: Europos Komisija, atstovaujama A. Alcover San Pedro

Atsakovė: Ispanijos Karalystė

Ieškovės reikalavimai

— Pripažinti, jog, nesiėmusi reikiamų priemonių užtikrinti, kad institucijos, vadovaudamosi 6 ir 8 straipsnių reikalavimais arba atitinkamai peržiūrėdamos ir, prireikus, atnaujindamos sąlygas, pasirūpintų leidimais, kad ne vėliau kaip 2007 m. spalio 30 d. esami įrenginiai dirbtų pagal 3, 7, 9, 10 ir 13 straipsnių, 14 straipsnio a ir b punktų bei 15 straipsnio 2 dalies reikalavimus, nepažeidžiant kitų specialių Bendrijos nuostatų, Ispanijos Karalystė neįvykdė įsipareigojimų pagal 2008 m. sausio 15 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2008/1/EB dėl taršos integruotos prevencijos ir kontrolės (1) (IPPC direktyva) 5 straipsnio 1 dalį.

— Priteisti iš Ispanijos Karalystės bylinėjimosi išlaidas.

Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai

Remiantis Direktyvos 2008/1/EB 5 straipsnio 1 dalimi, terminas, skirtas įvykdyti įsipareigojimą pritaikyti esamus renginius pagal Direktyvos IPPC reikalavimus, išduodant integruotus aplinkos apsaugos leidimus, baigėsi 2007 m. spalio 30 dieną.

Tačiau nurodytą dieną Ispanijoje daug esamų įrenginių ir toliau veikė be šio leidimo. Nuo tada, kai buvo pradėta procedūra dėl šio pažeidimo, aplinkos apsaugos leidimų išdavimo procesas buvo paspartintas, tačiau šis pažeidimas nebuvo nutrauktas nei per pagrįstoje nuomonėje nurodytą terminą, nei, remiantis Komisijos turima informacija, iki šios dienos. Iš atsakant į pagrįstą nuomonę nacionalinių valdžios institucijų pateiktų duomenų matyti, kad šioje nuomonėje suteikto termino, skirto įvykdyti direktyvos 5 straipsnio 1 dalyje numatytus įsipareigojimus, pabaigoje 533 esami įrenginiai ir toliau veikė be privalomo IIP leidimo.

Šiomis aplinkybėmis akivaizdu, kad Ispanijos Karalystė ir toliau nevykdo įsipareigojimų pagal šią nuostatą.

(1) OL L 24, p. 8.
LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys C 80/22

2010 m. vasario 9 d.Internationale Fruchtimport Gesellschaft Weichert & Co. KG pateiktas apeliacinis skundas dėl 2009 m. lapkričio 30 d. Pirmosios instancijos teismo (aštuntoji kolegija) priimtos nutarties byloje T-2/09 Internationale Fruchtimport Gesellschaft Weichert & Co. KG prieš Europos Komisiją

(Byla C-73/10 P)

2010/C 80/38

Proceso kalba: anglų

Šalys

Apeliantė: Internationale Fruchtimport Gesellschaft Weichert & Co. KG, atstovaujama advokato A. Rinne, solisitoriaus S. Kon, solisitoriaus C. Humpe, QC C. Vajda

Kita proceso šalis: Europos Komisija

Apeliantės reikalavimai

— Panaikinti 2009 m. lapkričio 30 d. Pirmosios instancijos teismo nutartį byloje T-2/09; ir

— pripažinti priimtinu Weichert ieškinį dėl panaikinimo byloje T-2/09 ir grąžinti bylą Pirmosios instancijos teismui, kad būtų išnagrinėtas ieškinys dėl 2008 m. spalio 15 d. Europos Komisijos sprendimo (byla COMP/39.188 — Bananai) panaikinimo tiek, kiek jis susijęs su Weichert, arba

— nepatenkinus šio reikalavimo, grąžinti bylą Pirmosios instancijos teismui, kad būtų išnagrinėtas Weichert ieškinio dėl panaikinimo byloje T-2/09 priimtinumas.

Apeliacinio skundo pagrindai ir pagrindiniai argumentai

Apeliantė tvirtina, kad Pirmosios instancijos teismas padarė teisės klaidą pripažindamas ieškinį nepriimtinu motyvuojant tuo, kad nuo Bendrijos teisės aktų, reglamentuojančių proceso terminus, taikymo galima nukrypti tik esant ypatingoms aplinkybėms arba force majeure. Tvirtinama, kad toks požiūris yra nepagrįstai siauras ir neatsižvelgiama arba netinkamai atsižvelgiama į teisę kreiptis į teismą baudžiamosiose bylose, baudžiamojo proceso teisėtumo, proporcingumo principus ir pagrindinį poreikį išvengti neteisingo rezultato.
LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys C 37/24

2009 m. gruodžio 4 d.Dongguan Nanzha Leco Stationery Mfg. Co., Ltd pateiktas apeliacinis skundas dėl 2009 m. rugsėjo 23 d. Pirmosios instancijos teismo (septintoji kolegija) priimto sprendimo byloje T-296/06 Dongguan Nanzha Leco Stationery Mfg. Co., Ltd prieš Europos Sąjungos Tarybą

(Byla C-511/09 P)

2010/C 37/30

Proceso kalba: anglų

Šalys

Apeliantė: Dongguan Nanzha Leco Stationery Mfg. Co., Ltd, atstovaujama QC A. Bentley

Kitos proceso šalys: Europos Sąjungos Taryba, Europos Komisija, IML Industria Meccanica Lombarda Srl

Apeliantės reikalavimai

— Panaikinti 2009 m. rugsėjo 29 d. Pirmosios instancijos teismo priimtą sprendimą byloje Dongguan Nanzha Leco Stationery Mfg. Co., Ltd prieš Europos Sąjungos Tarybą (T-296/06), kiek juo atmetama ieškovės pirmojoje instancijoje pirmojo ieškinio pagrindo pirma dalis.

— Panaikinti Tarybos reglamentą (EB) Nr. 1136/2006 (1), kiek juo nustatomas antidempingo muitas ieškovės pagamintiems bylų aptaisų mechanizmams, viršijantis muito dydį, kuris būtų taikomas, jei nebūtų atliktas ginčijamas eksporto kainos koregavimas.

— Priteisti iš Tarybos bylinėjimosi šioje procedūroje ir pirmojoje instancijoje išlaidas.

Apeliacinio skundo pagrindai ir pagrindiniai argumentai

Apeliantė teigia, kad skundžiamu sprendimu 1995 m. gruodžio 22 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 384/96 (2) dėl apsaugos nuo importo dempingo kaina iš Europos bendrijos narėmis nesančių valstybių (iš dalies pakeistas) 2 straipsnio 7 dalies a punkte apibrėžtai normaliosios vertės sąvokai suteikiamas neteisingas teisinis poveikis. Dėl to skundžiamame sprendime Pirmosios instancijos teismas padarė klaidingą išvadą, kad analogiška normalioji vertė, apskaičiuota pagal šią nuostatą, būtinai atitinka nagrinėjamų produktų kainą jiems paliekant Kinijos gamybos tinklą, nors skundžiamame sprendime jis konstatavo, kad su pardavimais šalies viduje ir eksportui susijusiąs pardavimo, administracines ir kitas bendrąsias sąnaudas patiria rinkos ekonomikos valstybėje, Honkonge, esančios susijusios įmonės, o ne Kinijos įmonė. Dėl šios klaidingos išvados buvo pažeista Reglamento (EB) Nr. 384/96 (iš dalies pakeistas) 2 straipsnio 10 dalis, nes Pirmosios instancijos teismas patvirtino institucijų atliktą eksporto kainos koregavimą išskaičiuojant Honkonge esančių susijusių įmonių pardavimo, administracines ir kitas bendrąsias sąnaudas bei pelną.

(1) 2006 m. liepos 24 d. Tarybos reglamentas (EB) Nr. 1136/2006, nustatantis galutinį antidempingo muitą ir laikinojo muito, nustatyto Kinijos Liaudies Respublikos kilmės segtuvų arba bylų aptaisų mechanizmų importui, galutinį surinkimą (OL L 205, p. 1).

(2) OL L. 56, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 11 sk., 10 t., p. 45.