LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys C 303/14

2012 m. liepos 13 d. pareikštas ieškinys byloje Europos Komisija prieš Portugalijos Respubliką

(Byla C-335/12)

2012/C 303/27

Proceso kalba: portugalų

Šalys

Ieškovė: Europos Komisija, atstovaujama A. Caeiros

Atsakovė: Portugalijos Respublika

Ieškovės reikalavimai

Komisija Teisingumo Teismo prašo:

— pripažinti, kad dėl to, jog Portugalijos valdžios institucijos atsisakė suteikti 785 078,50 eurų už mokesčius dėl neeksportuoto cukraus atsargų pertekliaus po Portugalijos įstojimo į Europos Bendriją, Portugalijos Respublika neįvykdė įsipareigojimų pagal EB 10 straipsnį, Stojimo akto (1) 254 straipsnį, Sprendimo 85/257/EEB, Euratomas (2) 7 straipsnį, Reglamento (EEB) Nr. 579/86 (3) 4, 7 ir 8 straipsnius, Reglamento (EEB) Nr. 1697/79 (4) 2 straipsnį ir Reglamento (EEB, Euratomas) Nr. 1552/89 (5) 2, 11 ir 17 straipsnį,

— priteisti iš Portugalijos Respublikos bylinėjimosi išlaidas.

Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai

Remiantis Portugalijos valdžios institucijų pateikta informacija, įmonė William Hinton & Sons nepateikė įrodymų, kad eksportavo turėtą cukraus atsargų perteklių. 1990 m. gruodžio 3 d. tos institucijos minėtai įmonei pranešė, kad i turi papildomai sumokėti 785 078,50 euro. Aptariama įmonė šį sprendimą apskundė Supremo Tribunal Administrativo (toliau — STA), kuris Teisingumo Teismui pateikė kelis prejudicinius klausimus. 2001 m. spalio 11 d. Teisingumo Teismas priėmė nutartį byloje C-30/00 (6) William Hinton & Sons, kurioje jis nurodė, kad tiek klausimai „buvo pateikti nagrinėjant William Hinton & Sons Lda ir Fazenda Pública ginčą dėl išlyginamųjų mokesčių už William Hinton turimą cukraus atsargų perteklių susigrąžinimą“. STA panaikino papildomos sumos mokėjimą, nes pranešimas apie tą sumą buvo pateiktas jau suėjus senaties terminui.

Remiantis vėlesne Teisingumo Teismo praktika, t. y. 2004 m. gruodžio 7 d. Sprendimu Koninklijke Coöperatie Cosun prieš Komisiją, T-240/02, Rink. p. II-4237, ir 2006 m. spalio 26 d. Sprendimu Koninklijke Coöperatie Cosun prieš Komisiją, C-68/05 P, galima daryti išvadą, kad minėta 785 078,50 euro suma nebegali būti laikoma išlyginamuoju mokesčiu, tačiau toliau gali būti laikomas Bendrijų „nuosavais ištekliais“.

Nors šioje teismų praktikoje kalbama apie išlyginamojo mokesčio mokėjimą pagal Reglamento (EEB) Nr. 2670/81 (7) 3 straipsnio 1 dalį dėl to, kad tam tikras C cukraus kiekis nebuvo eksportuotas iš Bendrijos, vis dėlto to mokesčio atsiradimo momentas iš esmės yra identiškas šioje byloje nagrinėjamo Reglamento Nr. 579/86 7 straipsnio 1 dalies a punkte numatyto mokesčio atsiradimo momentui. Šioje nuostatoje nustatyta, kad taikomas mokestis už perkeliamąsias atsargas viršijantį cukraus kiekį, kuris nebuvo eksportuotas iš Bendrijos, nes tas kiekis laikomas, remiantis to reglamento 5 straipsnio 2 dalimi, realizuotu Bendrijos vidaus rinkoje.

Remiantis Sprendimo85/257 2 straipsniu, pajamos iš įmokų ir kitų mokesčių, nustatytų pagal bendrąjį rinkų organizavimą (toliau — BRO) cukraus sektoriuje, yra nuosavi ištekliai.

Stojimo akto 254 straipsnyje nustatyta, kad minėta suma patenka į cukraus rinkų bendrąjį organizavimą. Ši nuostata rodo, kad produktų atsargos, kurias Portugalijos Respublika turi pašalinti savo lėšomis, yra atsargos, kurios kiekiu viršija atsargas, kurios gali būti laikomos įprastinėmis perkeliamosiomis atsargomis, ir kad „įprastų perkeliamų atsargų sąvoka yra apibrėžta kiekvienam produktui atskirai atsižvelgiant į kiekvienam bendram rinkos organizavimui būdingus kriterijus ir tikslus“; todėl cukraus atveju „sąvoka įprastos perkeliamosios atsargos“ turi būti apibrėžta atsižvelgiant į cukraus rinkų bendrajam organizavimui būdingus kriterijus ir tikslus. Todėl Bendrijos teisės aktai dėl cukraus atsargų pašalinimo patenka į cukraus rinkų bendrąjį organizavimą.

Reglamente (EEB) Nr. 3771/85 (8) buvo nustatytos, remiantis Stojimo akto 258 straipsnio 3 dalimi, „bendros taisyklės dėl Stojimo akto 254 straipsnio įgyvendinimo“, apibrėžta „produktų, esančių laisvoje apyvartoje Portugalijos teritorijoje“, sąvoka, nurodyta, kad „[jo] įgyvendinimo tvarka“ bus patvirtinta „pagal procedūrą, nustatytą <…> atitinkamuose kitų reglamentų straipsniuose dėl bendro žemės ūkio rinkų organizavimo“ ir nustatyta, kad „<…> taikymo tvarka visų pirma apima <…>: <…> produktų pertekliaus pašalinimo tvarką“ ir kad šioje taikymo tvarkoje „buvo galima numatyti: <…> mokesčio rinkimą tuo atveju, jei suinteresuotasis asmuo nesilaikytų produktų pertekliaus pašalinimo tvarkos“.

Reglamentą Nr. 579/86, kuriuo nustatytos taisyklės dėl 1986 m. kovo 1 d. Portugalijoje esančių cukraus sektoriaus produktų atsargų, Komisija priėmė remdamasi Reglamentu Nr. 3771/85 ir Reglamentu (EEB) Nr. 1785/81 dėl bendro rinkų organizavimo cukraus sektoriuje. Aplinkybė, kad reglamentas dėl bendro rinkų organizavimo cukraus sektoriuje yra vienas iš Reglamento Nr. 579/86 teisinių pagrindų įrodo, kad juo nustatytos taisyklės ir, dėl tos priežasties, nurodyta suma, patenka į bendro cukraus rinkų organizavimo taikymo sritį.

Minėta 785 078,50 euro suma gali būti laikoma Bendrijų „nuosavu ištekliumi“, kaip tai suprantama pagal Sprendimo 85/257 2 straipsnio pirmos pastraipos a punktą, nes tai yra pajamos, gautos „iš kitų mokesčių, numatytų pagal bendrą cukraus sektoriaus rinkų organizavimą“, išplaukiantį iš Portugalijos Respublikai sukurtos specialios sistemos, kai ši valstybė narė stojo į Sąjungą, t. y. suma, kurią Portugalijos valdžios institucijos turėjo surinkti pagal Reglamento Nr. 579/86 7 straipsnio 1 dalies a punktą.

Reglamento Nr. 3771/85 1 straipsnyje nustatyta, kad juo „nustatomos bendrosios Stojimo akto 254 straipsnio įgyvendinimo taisyklės“, o 3 straipsnio 1 dalies b punkto antroje įtraukoje pasakyta, kad „Portugalijos teritorijoje laisvoje apyvartoje esančiais produktais laikomi: <…> produktai <…>, importuoti į Portugaliją, jei Portugalijoje yra atlikti importo formalumai ir sumokėti mokėtini muitai arba lygiaverčio poveikio mokėjimai ir jei šiems produktams nebuvo taikytas visiškas arba dalinis atleidimas nuo tokių muitų ar mokesčių“. Reglamento Nr. 3771/85 3 straipsnio 1 dalies b punkto antroje įtraukoje nurodyti visi „į Portugaliją importuoti produktai“, taigi įskaitant ir kitų valstybių narių kilmės produktus.

Todėl apskaičiuojant 1986 m. kovo 1 d. Portugalijos teritorijoje laisvoje apyvartoje esančias cukraus atsargas buvo galima ir privaloma įskaičiuoti ir Danijos kilmės cukrų. Portugalijos valdžios institucijos mano, kad net jei šios bylos aplinkybėmis Danija turėjo būti laikoma trečiąja valstybe, į cukraus kiekį (796 821 kg), importuotą pagal Bilhete de Importação Nr. 246, neturėjo būti atsižvelgta apskaičiuojant šias atsargas, nes 1986 m. kovo 1 d. aptariamas cukrus nebuvo, jų teigimu, laisvoje apyvartoje.

Komisija nepritaria šiai nuomonei, nes 1996 m. kovo 26 d. sprendime Tribunal Tributário de Segunda Instância nusprendė, kad remiantis konstatuotomis aplinkybėmis, šis cukrus buvo išmuitintas 1986 m. vasario 27 d. ir kad tą dieną buvo suteiktas leidimas jį išleisti į laisvą apyvartą ir vartoti.

Sprendimu 85/257 ir vėliau jį keitusiais sprendimais bei Reglamentu Nr. 1552/89, kuriame apibrėžiamos sąlygos, kuriomis „nuosavi ištekliai“ perduodami Komisijai, nereikalaujama, kad tas perdavimas būtų įtrauktas į Bendrijos biudžetą. Stojimo akto 371 ir 372 straipsniais siekiama pritaikyti Sprendimo 85/257 įgyvendinimą konkrečiai situacijai, susidariusiai dėl Portugalijos įstojimo, ir jais nesudaromos kliūtys, šias pajamas, gautas pagal Reglamento Nr. 579/86 7 straipsnio 1 dalies a punktą, t. y., šiuo atveju, 785 078,50 euro, laikyti nuosavais ištekliais.

Šios sumos laikymas Bendrijų nuosavu ištekliumi išplaukia iš Bendrijos teisės aktų ir konkrečiai iš Sprendimo 85/257, todėl valstybių narių nustatytas kvalifikavimas neturi reikšmės.

Remiantis teismų praktika, nebūtina įrodinėti, kad nuosavų išteklių netektį lėmė vienos ar kitos nacionalinių valdžios institucijų šakos padaryta klaida. Pakanka konstatuoti, kad po galutinio STA sprendimo buvo nuspręsta, kad skolininkas neprivalo sumokėti mokesčio ir kad ši aplinkybė yra tiesiogiai susijusi su pavėluotais Portugalijos valdžios institucijų veiksmais 1990 m. Teisingumo Teismas patvirtino šią Komisijos nuomonę 2005 m. lapkričio 15 d. Sprendime Komisija prieš Daniją (C-392/02, Rink. p. I-9811).

2002 m. gegužės 8 d. STA sprendimu patvirtina, kad Komisijos nuomonė teisiškai pagrįsta, kadangi apie skolos sumą skolininkui nebuvo pranešta per nustatytą terminą, t. y. per trejus metus, kad jos atskaitymas dėl to buvo neįmanomas ir, kad dėl šios priežasties nuosavi ištekliai negalėjo būti perduoti Komisijai.

(1) Aktas dėl Ispanijos Karalystės ir Portugalijos Respublikos stojimo sąlygų ir Sutarčių pritaikomųjų pataisų (OL L 302, 1985, p. 23)

(2) 1985 m. gegužės 7 d. Tarybos sprendimas 85/257/EEB, Euratomas dėl Bendrijos nuosavų išteklių sistemos (OL L 128, p. 15).

(3) 1986 m. vasario 28 d. Komisijos reglamentas (EEB) Nr. 579/86, nustatantis taisykles, taikomas Ispanijoje ir Portugalijoje 1986 m. kovo 1 d. esančioms cukraus sektoriaus produktų atsargoms (OL L 57, p. 21).

(4) 1979 m. liepos 24 d. Tarybos reglamentas (EEB) Nr. 1697/79 dėl importo arba eksporto muitų, nepareikalautų iš asmens, privalančio juos sumokėti už prekes, kurioms įforminta muitinės procedūra, sąlygojanti prievolės sumokėti tokius muitus atsiradimą, išieškojimo išleidus prekes (OL L 197, p. 1).

(5) 1989 m. gegužės 29 d. Tarybos reglamentas (EEB, Euratomas), kuriuo įgyvendinamas Sprendimas 88/376/EEB, Euratomas dėl Europos Bendrijų nuosavų išteklių sistemos (OL L 155, p. 1)

(6) Rink. p. I-7511

(7) 1981 m. rugsėjo 14 d. Komisijos Reglamentas (EEB) Nr. 2670/81 nustatantis išsamias įgyvendinimo taisykles dėl virškvotinės cukraus produkcijos (OL L 262, p. 14; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 3 sk., 5 t., p. 85)

(8) 1985 m. gruodžio 20 d. Tarybos reglamento (EEB) Nr. 3771/85 dėl Portugalijoje esančių žemės ūkio produktų atsargų (OL L 362, p. 21).