2020 m. lapkričio 20 d. Bendros pertvarkymo valdybos pateiktas apeliacinis skundas dėl 2020 m. rugsėjo 23 d. Bendrojo Teismo (aštuntoji išplėstinė kolegija) priimto sprendimo byloje T-411/17, Landesbank Baden-Württemberg / Bendra pertvarkymo valdyba

(Byla C-621/20 P)

(2020/C 443/18)

Proceso kalba: vokiečių

Šalys

Apeliantė: Bendra pertvarkymo valdyba, atstovaujama K.-Ph. Wojcik, H. Ehlers, P.A. Messina ir J. Kerlin, taip pat advokatų H.-G. Kamann, F. Louis ir P. Gey

Kitos proceso šalys: Landesbank Baden-Württemberg, Europos Komisija

Apeliantės reikalavimai

Bendra pertvarkymo valdyba Teisingumo Teismo prašo:

— panaikinti 2020 m. rugsėjo 23 d. Bendrojo Teismo sprendimą Landesbank Baden-Württemberg / Bendra pertvarkymo valdyba (BPV) (T-411/17, EU:T:2020:435),

— atmesti ieškinį dėl panaikinimo,

— priteisti iš atsakovo bylinėjimosi išlaidas.

Apeliacinio skundo pagrindai ir pagrindiniai argumentai

Pirmasis pagrindas: Bendrojo Teismo procedūros reglamento 85 straipsnio 3 dalies pažeidimas, įrodymų iškraipymas ir BPV teisės į teisingą procesą pažeidimas.

Visų pirma BPV teigia, kad Bendrasis Teismas klaidingai aiškino ir taikė savo Procedūros reglamento 85 straipsnio 3 dalį, kai nusprendė, kad BPV tinkamai nepatvirtino savo sprendimo dėl ex ante įnašų už 2017 m. (SRB/ES/SRF/2017/05) autentiškumo, nes buvo nuspręsta, kad jos per posėdį pateikti tinkamo autentifikavimo įrodymai buvo nepriimtini. Šiuo klausimu BPV tvirtina, pirma, kad buvo pagrįsta pateikti per posėdį minėto sprendimo autentifikavimo įrodymus, nes autentifikavimo klausimas nebuvo nagrinėtas anksčiau nei per rašytinę proceso dalį, nei Bendrajam Teismui taikant proceso organizavimo ar pasirengimo nagrinėti bylą priemones. Antra, BPV teigia, kad Bendrasis Teismas, neatsižvelgęs į šiuos įrodymus ir konstatavęs, kad jie (darant prielaidą, jog jie yra priimtini) buvo nepagrįsti, iškraipė jo turimus įrodymus. Be to, Bendrasis Teismas, konstatavęs, kad šie įrodymai bet kuriuo atveju neleido nustatyti neatsiejamo ryšio tarp BPV pirmininkės pasirašyto lydraščio ir ginčijamo sprendimo priedo, neatsižvelgė į lydraštyje nurodytą referencinį numerį, kuris neišvengiamai jį susieja su elektronine byla, kurioje, jos teigimu, yra ginčijamas sprendimas ir jo priedas. Trečia, BPV tvirtina, kad Bendrasis Teismas pažeidė jos teisę į teisingą procesą, nes prieš posėdį nebuvo keltas autentifikavimo nebuvimo klausimas, buvo atmestas BPV pasiūlymas pateikti papildomus įrodymus ir jokiu momentu nebuvo BPV pasiųstas signalas, kad, Bendrojo Teismo nuomone, įrodymų nepakanka.

Antrasis pagrindas: SESV 296 straipsnio ir Pagrindinių teisių chartijos 47 straipsnio pažeidimas

Pateikdama antrąjį pagrindą, BPV teigia, kad Bendrasis Teismas išplėtė reikalavimus, nurodytus SESV 296 straipsnyje ir Pagrindinių teisių chartijos 47 straipsnyje, kai konstatavo, kad Deleguotojo reglamento (ES) 2015/63 (1) 4–7 ir 9 straipsniuose, taip pat jo I priede nustatytas skaičiavimo metodas buvo neskaidrus ir kad todėl ginčijamas sprendimas negalėjo būti pakankamai teisiškai motyvuotas, nes Landesbank Baden-Württemberg negalėjo išsamiai patikrinti skaičiavimo tikslumo. BPV mano, kad Bendrasis Teismas nesuderino šių reikalavimų nei su SESV 339 straipsnyje įtvirtinta konfidencialumo pareiga, kuri, be kita ko, ginčijamame sprendime nebuvo nurodyta, nei su kitais Sąjungos teisės principais. BPV teigimu, deleguotuoju reglamentu buvo sukurta pusiausvyra tarp skaidrumo principo, pareigos saugoti profesinę paslaptį ir kitų minėtu reglamentu siekiamų tikslų, visų pirma pasiekti tam tikrą tikslinį įnašų lygį finansavimo iš Bendro pertvarkymo fondo tikslu ir gauti teisingai bei proporcingai apskaičiuotus įnašus iš visų susijusių įstaigų. BPV mano, kad ji, kaip ir priklauso, laikėsi šio teisinio pagrindo, kai motyvavo ginčijamą sprendimą.

(1) 2014 m. spalio 21 d. Komisijos deleguotasis reglamentas (ES) 2015/63, kuriuo papildomos Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2014/59/ES nuostatos dėl ex ante įnašų, skirtų pertvarkymo finansavimo struktūroms (OL L 11, 2015, p. 44).