ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
5.

Ar su SESV 101 straipsnio 1 dalies a punktu ir Europos Sąjungos jurisprudencija suderinamas teismo sprendimas, kuriame laikoma įrodyta, kad egzistuoja objektyvusis elementas „susitarimas“ tarp tiekėjo ir platintojų, remiantis: i) tuo, kad tiekėjas platintojams nuolat, bendrai ir be pakeitimų per visą taikymo laikotarpį nustato prekybos sąlygas, kurių platintojai turi laikytis perparduodami iš tiekėjo įsigytas prekes, visų pirma kainas, kurias jie taiko savo klientams, ypač minimalias ar vidutines minimalias kainas; ii) pranešimu apie perpardavimo kainas, nustatytas žodžiu arba raštu (elektroniniu paštu); iii) platintojų nesugebėjimu savarankiškai nustatyti perpardavimo kainas; iv) įprasta ir plačiai paplitusia praktika, kai tiekėjo darbuotojai prašo (per pokalbį telefonu metu arba susitikę) platintojų laikytis nurodytų kainų; v) tuo, kad platintojai visuotinai laikosi tiekėjo nustatytų perpardavimo kainų (išskyrus pavienius nesutarimus) ir įrodymu, kad apskritai platintojų elgesys rinkoje iš esmės atitinka tiekėjo nustatytas sąlygas; vi) aplinkybe, kad patys platintojai, siekdami nepažeisti nustatytų sąlygų, dažnai prašo tiekėjo nurodyti perpardavimo kainas; vii) įrodymu, kad platintojai dažnai skundžiasi tiekėjo kainomis, užuot paprasčiausiai taikę kitas kainas; viii) tuo, kad tiekėjas nustato platinimo maržas (sumažintas) ir platintojų sutikimu, kad šios maržos atitinka jų verslo atlygio lygį; ix) konstatavimu, kad nustatydamas pernelyg mažas maržas tiekėjas nustato minimalią perpardavimo kainą, kurios nesilaikant platinimo maržos tampa neigiamos; x) tiekėjo platintojams teikiamų nuolaidų politika, atsižvelgiant į faktiškai jų taikomas perpardavimo kainas, kai tiekėjo anksčiau nustatyta mažiausia kaina yra sell out atsargų lygis; xi) poreikiu, kad platintojai, kurie dauguma atvejų gaudavo neigiamą platinimo maržą, laikytųsi tiekėjo nustatytų perpardavimo kainų lygių; mažesnės perpardavimo kainos taikomos tik pavieniais atvejais ir tada, kai platintojai prašo tiekėjo suteikti papildomą sell out nuolaidą; xii) tiekėjo nustatomomis ir platintojų taikomomis didžiausiomis nuolaidomis, kurios turi būti suteikiamos atitinkamiems klientams, todėl nustatoma mažiausia perpardavimo kaina, kurios nesilaikant platinimo marža tampa neigiama; xiii) tiekėjo tiesioginiu kontaktu su platintojų klientais ir vėliau jiems nustatytų perpardavimo sąlygų nustatymu; xiv) tiekėjo įsikišimu platintojų iniciatyva, t. y. tiekėjas priima sprendimą dėl tam tikrų komercinių nuolaidų taikymo arba iš naujo derasi dėl komercinių perpardavimo sąlygų; ir xv) tiekėjui skirtu platintojų prašymu leisti atlikti tam tikrą sandorį tam tikromis sąlygomis, kad būtų užtikrinta jų platinimo marža?
—

D & A apskundė 2020 m. liepos 6 d. sprendimą, kuriuo buvo atmestas jos prašymas išduoti leidimą prekiauti, be kita ko, dėl to, kad procedūra, po kurios CHMP paskelbė nuomonę dėl to, kad pakartotinio tyrimo procedūros metu nebuvo konsultuotasi su SAG psichiatrijos grupe (req. no T-556-20), buvo neteisėta,
C 198/15

2021 m. gruodžio 2 d.Marina Yachting Brand Management Co. Ltd pateiktas apeliacinis skundas dėl 2021 m. rugsėjo 22 d. Bendrojo Teismo (devintoji kolegija) priimto sprendimo byloje T-169/20, Marina Yachting Brand Management / EUIPO

(Byla C-743/21 P)

(2022/C 198/22)

Proceso kalba: anglų

Šalys

Apeliantė: Marina Yachting Brand Management Co. Ltd, atstovaujama advokatų A. von Mühlendahl, C. Eckhartt, P. Böhner

Kita proceso šalis: Europos Sąjungos intelektinės nuosavybės tarnyba

2022 m. kovo 31 d. nutartimi Teisingumo Teismas (prašymus priimti apeliacinį skundą nagrinėjanti kolegija) nusprendė, kad nėra pagrindo nagrinėti apeliacinį skundą ir kad Marina Yachting Brand Management Co. Ltd turi padengti savo bylinėjimosi išlaidas.
—

Antra, Bendrasis Teismas padarė akivaizdžią vertinimo klaidą, kai aiškino Pagrindinio reglamento 9 straipsnio 4 dalį ir neaptarė esminių argumentų ar nepateikė motyvų. Komisija su Bendrojo Teismo priedanga stipriai viršijo tiriamojo arba atitinkamo laikotarpio ribas, kai 2008 m. pasirinko kaip „vėliausius tipinius metus“ po finansų krizės. Be to, apeliantė tvirtina, kad ginčijamos sprendimo išvados dėl žalos yra nepagrįstos tuo aspektu, kad jos nėra teigiamų ir neigiamų reikšmingų veiksnių pasvėrimo rezultatas. Atsižvelgdama į tai apeliantė teigė, kad Sąjungos pramonės gamybos išlaidų sumažėjimas, be kitų veiksnių, taip pat turėtų būti siejamas su Sąjungos pramonės padėtimi po 2012 m. pasaulinės finansų krizės. Tačiau Bendrasis Teismas atsisakė netgi vertinti, ar finansų krizė taip pat galėjo paveikti žalos grandinę.
1.

Ar apie du metus ar ilgiau galiojančios lizingo sutartys dėl motorinių transporto priemonių su ridos apskaita, kurios sudarytos nurodant, kad įprasta teisė atsisakyti sutarties netaikoma, ir pagal kurias vartotojas privalo sudaryti vairuotojo civilinės atsakomybės privalomojo draudimo sutartį ir viso kasko transporto priemonės draudimo sutartį, be to, jam tenka pareiga pareikšti trūkumais grindžiamus reikalavimus tretiesiems asmenims (be kita ko, transporto priemonės prekiautojui ir gamintojui) ir praradimo, apgadinimo ir kitokio vertės sumažėjimo rizika, patenka į Direktyvos 2011/83/ES (1) ir (arba) Direktyvos 2008/48/EB (2) ir (arba) Direktyvos 2002/65/EB (3) taikymo sritį? Ar tai yra kredito sutartys, kaip jos suprantamos pagal Direktyvos 2008/48/EB 3 straipsnio c punktą, ir (arba) sutartys dėl finansinių paslaugų, kaip jos suprantamos pagal Direktyvos 2011/83/ES 2 straipsnio 12 punktą ir Direktyvos 2002/65/EB 2 straipsnio b punktą?
2.

Ar Sprendime Minister for Justice and Equality (Teismų sistemos trūkumai) nustatytas ir 2020 m. gruodžio 17 d. Sprendime Openbaar Ministerie (Išduodančiosios teisminės institucijos nepriklausomumas) patvirtintas kriterijus turi būti taikomas, kai prašomas perduoti asmuo, norintis užginčyti savo perdavimą, negali įvykdyti šio kriterijaus dėl to, kad tuo metu nėra galimybės nustatyti kokios sudėties teismai nagrinės jo bylą, nes bylos paskirstomos atsitiktine tvarka?
2.

Antrasis apeliacinio skundo pagrindas. Neteisėtas sprendimas tiek, kiek juo atmestas antrasis ieškinio pagrindas. SESV 317 straipsnio, Reglamento Nr. 2342/2002 (1) 172aostraipsnio 1 dalies, Reglamento Nr. 1906/2006 (2) 31 straipsnio 3 dalies a ir c punktų, susitarimo dėl dotacijos bendrųjų sąlygų II. 5 ir II. 4 straipsnių pažeidimas ir (ar) klaidingas taikymas. 2013 m. rugsėjo 11 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamente (ES, Euratomas) Nr. 883/2013 (3) numatytų nekaltumo prezumpcijos, įrodinėjimo pareigos ir lygybės principų pažeidimas. Įrodymų vertinimo klaida ir Belgijos civilinio kodekso 1315 straipsnio pažeidimas. Apeliacinis skundas dėl Bendrojo Teismo sprendimo grindžiamas tuo, kad šis teismas atmetė antrąjį ieškinio pagrindą nusprendęs, kad apeliantė neįrodė, kad tiesioginės ir netiesioginės personalo išlaidos yra finansuotinos nei OLAF ir Komisijai, nei per teismo procesą. Bendrasis Teismas neatsižvelgė į tai, kad OLAF priekaištai nebuvo susiję su ginče nagrinėjamu projektu; jie buvo susiję su kitais dotuojamais projektais, todėl nekaltumo prezumpcijos ir įrodinėjimo pareigos principai nebuvo taikomi teisingai. Be to, Bendrajam Teismui pateikti darbo laiko apskaitos žiniaraščiai turėjo būti laikomi pakankamais įrodymais, patvirtinančiais Komisijos reikalaujamų išlaidų tinkamumą finansuoti, nes nebuvo kitų įtarimų ar patvirtintų išvadų.
2.

Ar lygiavertiškumo principas, atsižvelgiant į kitas Sąjungos teisės normas, turi būti aiškinamas taip, kad juo fiziniams asmenims suteikiamos teisės, kuriomis jie gali remtis ginčuose su valstybe nare, ir kad jis yra pažeidžiamas, jeigu taikomi Austrijos nacionalinės teisės aktai, pagal kuriuos teismas, prieš išnagrinėdamas prašymą taikyti laikinąsias apsaugos priemones, kaip tai numatyta Direktyvos 89/665, iš dalies pakeistos Direktyva 2014/23, 2 straipsnio 1 dalies a punkte, privalo nustatyti viešojo pirkimo procedūros rūšį ir (numatomą) sutarties vertę bei tam tikrose viešojo pirkimo procedūrose apskųstų sprendimų, kuriuos galima skųsti atskirai, sumą arba bent jau nustatyti tam tikros viešojo pirkimo procedūros pirkimo dalis tam, kad po to per kompetentingos teismo kolegijos pirmininkaujantį teisėją bet kuriuo atveju mokesčio išreikalavimo tikslais priimtų patikslinimo nurodymą ir tuo atveju, jeigu mokesčiai nesumokami, prieš atmesdamas arba ne vėliau nei atmesdamas prašymą taikyti laikinąsias apsaugos priemones dėl nesumokėtų mokesčių per kolegiją, kuriai priklauso nagrinėti prašymą dėl peržiūros, nurodytų sumokėti žyminius mokesčius pripažindamas, kad kitos teisės prarandamos, jeigu (kitose) civilinėse bylose Austrijoje, kaip antai ieškinių dėl žalos atlyginimo arba veiksmų nutraukimo dėl konkurencijos taisyklių pažeidimo atveju, mokesčių nesumokėjimas nėra kliūtis išnagrinėti kartu pateiktą prašymą taikyti laikinąsias apsaugos priemones neatmetant nesumokėtų teisminės apsaugos mokesčių klausimo, be to, fiksuoto dydžio mokesčių nesumokėjimas iš principo netrukdo nagrinėti civiliniuose teismuose atskirai nuo ieškinio pateiktų prašymų taikyti laikinąsias apsaugos priemones; be to, tolesnis palyginimas Austrijoje rodo, kad skundui taikomų mokesčių nesumokėjimas skundų dėl administracinių sprendimų atveju arba skundui arba kasaciniam skundui taikomų mokesčių nesumokėjimas skundžiant administracinių teismų sprendimus Verfassungsgerichtshof (Konstitucinis Teismas) arba Verwaltungsgerichtshof (Vyriausiasis administracinis teismas) nėra pagrindas atmesti teisių gynimo priemonę dėl to, kad nebuvo sumokėti mokesčiai, ir, pavyzdžiui, nelemia to, kad šiose skundo arba kasacinio skundo nagrinėjimo procedūrose prašymus pripažinti atidedamąjį poveikį leidžiama išspręsti tik juos atmetant?
2021 m. birželio 3 d. pareikštas ieškinys byloje Europos Komisija / Slovakijos Respublika

(Byla C-342/21)

(2021/C 278/52)

Proceso kalba: slovakų

Šalys

Ieškovė: Europos Komisija, atstovaujama M. Noll-Ehlers, R. Lindenthal

Atsakovė: Slovakijos Respublika

Ieškovės reikalavimai

— Konstatuoti, kad Slovakijos Respublika neįvykdė įsipareigojimų pagal 2008 m. gegužės 21 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2008/50/EB dėl aplinkos oro kokybės ir švaresnio oro Europoje (1) 13 straipsnio 1 dalį, siejamą su XI priedu, nes nuo 2005 m., nes sistemingai ir nuolat buvo viršijama dienos ribinė kietųjų dalelių KD10 vertė šiose zonose: SKBB01 (Banska Bystrica regionas, Slovakija) (išskyrus 2016 metus) ir SKKO0.1 (Košicės aglomeracija, Slovakija) (išskyrus 2009, 2015 ir 2016 metus),

— konstatuoti, kad oro kokybės planuose nenumačiusi atitinkamų priemonių, kad šios vertės SKBB01 regione (Banska Bystrica, Slovakija), SKKO0.1 aglomeracijoje (Košicė, Slovakija) ir SKKO02 regione (Košicės regionas, Slovakija) būtų viršijamos kuo trumpesnį laikotarpį, Slovakijos Respublika neįvykdė įsipareigojimų pagal Direktyvos 2008/50/EB 23 straipsnio 1 dalies antrą pastraipą, siejamą su XV priedu,

— priteisti iš Slovakijos Respublikos bylinėjimosi išlaidas.

Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai

Direktyvoje 2008/50/EB apibrėžta leistina kietųjų dalelių KD10 koncentracijos dienos vertė (50 μg/m3). Dienos vertė negali būti viršijama daugiau kaip 35 kartus per kalendorinius metus. Slovakijos Respublika sistemingai ir nuolat pažeidinėjo Direktyvos 2008/50/EB 13 straipsnio 1 dalį Banska Bystrica regione ir Košicės aglomeracijoje, kaip matyti iš įvairių ataskaitų dėl oro kokybės, kurias Slovakijos Respublika pateikė pagal nurodytos direktyvos 27 straipsnį.

Be to, Direktyvos 2008/50/EB 23 straipsnio 1 dalyje nustatyta, kad kai tam tikrose zonose arba aglomeracijose teršalų lygis aplinkos ore kiekvienu atveju viršija ribinę arba siektiną vertę bei atitinkamą leistiną nukrypimo dydį, valstybės narės užtikrina, kad toms zonoms ir aglomeracijoms būtų parengti oro kokybės planai, kad būtų pasiektos atitinkamos XI priede nustatytos ribinės vertės arba siektinos vertės. Jeigu viršijamos tos ribinės vertės, kurių pasiekimo terminas jau baigėsi, oro kokybės planuose išdėstomos atitinkamos priemonės, kad šios vertės būtų viršijamos kuo trumpesnį laikotarpį. Komisija teigia, kad Slovakijos Respublika neįvykdė pareigos parengti oro kokybės planus viršijus leistinas ribines vertes Banska Bystricos regione, Košicės regione ir Košicės aglomeracijoje, kuriuose būtų išdėstytos atitinkamos priemonės, kad šios vertės būtų viršijamos kuo trumpesnį laikotarpį. Tačiau pažeidimas kyla jau vien dėl to, kad nurodytuose dviejuose regionuose ir vienoje aglomeracijoje Slovakijos Respublika sistemingai ir nuolat pažeidinėjo direktyvos 13 straipsnio 1 dalį, nes viršydavo dienos ribinė KD10 vertė. Be to, direktyvos 23 straipsnio 1 dalies pažeidimas taip pat kilo dėl netinkamų oro kokybės planų, nepakankamos oro kokybės strategijos, papildomų priemonių nebuvimo ir Slovakijos teisės aktų trūkumų.

(1) OL L 152, 2008, p. 1.
C 182/27

2021 m. sausio 28 d.Landgericht München (Vokietija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Phoenix Contact GmbH & Co. KG / HARTING Deutschland GmbH & Co. KG, Harting Electric GmbH & Co. KG

(Byla C-44/21)

(2021/C 182/40)

Proceso kalba: vokiečių

Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

Landgericht München

Šalys pagrindinėje byloje

Pareiškėja: Phoenix Contact GmbH & Co. KG

Atsakovės: HARTING Deutschland GmbH & Co. KG, Harting Electric GmbH & Co. KG

Prejudicinis klausimas

Ar suderinama su Direktyvos 2004/48/EB (1) 9 straipsnio 1 dalimi tai, kad laikinųjų apsaugos priemonių taikymo procese paskutinės instancijos aukštesnieji apygardos teismai iš principo atsisako taikyti laikinąsias apsaugos priemones dėl patentų pažeidimų, jeigu patentas, dėl kurio vyksta ginčas, nebuvo patvirtintas pirmosios instancijos protesto procedūros arba procedūros dėl paskelbimo negaliojančiu metu?

(1) 2004 m. balandžio 29 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2004/48/EB dėl intelektinės nuosavybės teisių gynimo (OL L 157, 2004, p. 45; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 17 sk., 2 t., p. 32).
1.

Ar, atsižvelgiant į Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 47 straipsnį, siejamą su jos 6 ir 53 straipsniais, ir remiantis Grąžinimo direktyvos (1) 15 straipsnio 2 dalies b punktu, Priėmimo direktyvos (2) 9 straipsnio 3 dalimi ir Dublino reglamento (3) 28 straipsnio 4 dalimi, teismo procesas, per kurį galima apskųsti institucijų nurodymą sulaikyti asmenį siekiant išsiųsti jį iš šalies, valstybėse narėse gali būti toks, kad teismui draudžiama ex officio ištirti ir įvertinti visus sulaikymo teisėtumo aspektus ir, ex officio konstatavus, kad sulaikymas neteisėtas, tuoj pat jį nutraukti ir nurodyti užsienietį nedelsiant paleisti? Jei Europos Sąjungos Teisingumo Teismas tokią nacionalinės teisės normą laiko nesuderinama su Sąjungos teise: ar tai taip pat reiškia, kad teismas, kuriam užsienietis pateikė prašymą jį paleisti, visuomet privalo ex officio aktyviai ir kruopščiai ištirti ir įvertinti visus reikšmingus faktus ir sulaikymo teisėtumo aspektus?
C 9/8

2020 m. rugsėjo 29 d.Conseil d’État (Belgija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje XXXX / Commissaire général aux réfugiés et aux apatrides

(Byla C-483/20)

(2021/C 9/13)

Proceso kalba: prancūzų

Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

Conseil d’État

Šalys pagrindinėje byloje

Kasatorius: XXXX

Kita kasacinio proceso šalis: Commissaire général aux réfugiés et aux apatrides

Prejudicinis klausimas

Ar pagal Europos Sąjungos teisę, visų pirma pagal Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 18 ir 24 straipsnius, 2011 m. gruodžio 13 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2011/95/ES (1) dėl trečiųjų šalių piliečių ar asmenų be pilietybės priskyrimo prie tarptautinės apsaugos gavėjų, vienodo statuso pabėgėliams arba papildomą apsaugą galintiems gauti asmenims ir suteikiamos apsaugos pobūdžio reikalavimų 2, 20, 23 ir 31 straipsnius bei 2013 m. birželio 26 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2013/32/ES dėl tarptautinės apsaugos suteikimo ir panaikinimo bendros tvarkos 25 straipsnio 6 dalį, draudžiama valstybei narei, kuri naudojasi pagal Direktyvos 2013/32 (2) 33 straipsnio 2 dalies a punktą suteikta galimybe, atmesti tarptautinės apsaugos prašymą kaip nepriimtiną dėl to, kad apsaugą jau suteikė kita valstybė narė, kai prašymą pateikęs asmuo yra be suaugusiųjų gyvenančio nepilnamečio vaiko, kuriam buvo suteikta apsauga pirmojoje valstybėje narėje, tėvas – vienintelis iš šeimos branduolį sudarančių tėvų, esantis su vaiku ir gyvenantis su juo, ir kuriam minėta valstybė narė yra pripažinusi tėvų valdžią vaiko atžvilgiu? Ar remiantis principais, pagal kuriuos būtina paisyti šeimos vienovės ir vaiko interesų, nereikalaujama, priešingai, kad valstybė, kurioje tokiam vaikui suteikta apsauga, suteiktų tam tėvui apsaugą?

(1) OL L 337, p. 9.

(2) OL L 180, p. 60.
C 414/22

2020 m. rugsėjo 3 d.Tribunal de première instance francophone de Bruxelles (Belgija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Viasat UK Ltd, Viasat Inc. / Institut belge des services postaux et des télécommunications (IBPT), Belgijos valstybė, Inmarsat Ventures SE

(Byla C-417/20)

(2020/C 414/30)

Proceso kalba: prancūzų

Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

Tribunal de première instance francophone de Bruxelles

Šalys pagrindinėje byloje

Ieškovės: Viasat UK Ltd, Viasat Inc.

Atsakovės: Institut belge des services postaux et des télécommunications (IBPT), Belgijos valstybė, Inmarsat Ventures SE

2020 m. spalio 8 d. nutartimi Teisingumo Teismo pirmininkas nurodė išbraukti bylą iš registro.
3.

Jeigu į abu klausimus būtų atsakyta neigiamai, ar pagal to paties reglamento I priedo A skirsnio 3 priedėlio 10 punktą leidžiama, kad CPL(A) licencija būtų išduota po to, kai prašymus pateikę pilotai bus papildę savo mokymus pakankamu orlaivyje praleistų valandų skaičiumi, be pakartotinio skrydžio pagal prietaisus įgūdžių patikrinimo (angl. skill test)?
1.

Pirmasis pagrindas: faktinių aplinkybių iškraipymas (skundžiamo sprendimo 64–71 punktai) Remiantis nusistovėjusia jurisprudencija, faktinių aplinkybių iškraipymui taikoma Teisingumo Teismo kontrolė, kai turimų įrodymų vertinimas yra akivaizdžiai klaidingas. Toks iškraipymas turi būti akivaizdžiai matomas iš bylos medžiagos. Pirmoje pagrindo dalyje Komisija teigia, kad Bendrojo Teismo išvadą, jog sudaryti darbo sutartis įgaliota tarnyba (SDSĮT) nustatė UG per trumpą terminą pašalinti nekompetentingumo trūkumą, paneigia byloje esantys dokumentiniai įrodymai. SDSĮT nereikalavo, kad UG pasiektų visus 2015 m. vertinimo ataskaitoje nustatytus tikslus ir atkurtų pasitikėjimo santykius su savo kolegomis per tris mėnesius. Antroje pagrindo dalyje Komisija teigia, kad Bendrasis Teismas nagrinėdamas bylą klaidingai sutelkė dėmesį į nebuvimą darbe be pateisinamos priežasties, tačiau neatsižvelgė į tai, kad kai kurie 2016 m. spalio 17 d. sprendime ir 2016 m. rugsėjo 8 d. rašte išdėstyti nekompetenciją rodantys faktai kartojasi.
C 313/9

2020 m. balandžio 7d.Appeals Service Northern Ireland (Jungtinė Karalystė) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje VI / Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

(Byla C-247/20)

(2020/C 313/11)

Proceso kalba: anglų

Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

Appeals Service Northern Ireland

Šalys pagrindinėje byloje

Apeliantė: VI

Kita apeliacinio proceso šalis: Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

Prejudiciniai klausimai

1. Ar vaikas, kuris nuolat gyvena EEE, turi turėti visavertį sveikatos draudimą, kad išlaikytų teisę gyventi šalyje, kaip iš jo būtų to reikalaujama pagal 2016 Regulations 4 straipsnio 1 dalį, jeigu jis būtų savarankiškas asmuo?

2. Ar, atsižvelgiant į Direktyvos 2004/38 (1) 7 straipsnio 1 dalį ir Europos Sąjungos Teisingumo Teismo sprendimo Teixiera, C-480/08, 70 punkto jurisprudenciją, Immigration (European Economic Area) Regulations 2016 (2006 m. Imigracijos (Europos ekonominėje erdvėje) taisyklės) 4 straipsnio 3 dalies b punkte nustatytas reikalavimas (t. y., kad reikalavimas studentui ar savarankiškam asmeniui turėti visavertį sveikatos draudimą Jungtinėje Karalystėje, atsižvelgiant į Immigration (European Economic Area) Regulations 2016 (2006 m. Imigracijos (Europos ekonominėje erdvėje) taisyklės) 16 straipsnio 2 dalies b punkto ii papunktį, tenkinamas tik tuo atveju, jei toks draudimas taikomas tiek tam asmeniui, tiek visiems atitinkamiems jo šeimos nariams) yra neteisėtas pagal ES teisę?

3. Ar, atsižvelgiant į Ahmad / Secretary of State for the Home Department [2014] EWCA Civ 988 53 punkte padarytą sprendimą, Jungtinės Karalystės ir Airijos Respublikos sudaryti abipusiai bendros kelionių erdvės susitarimai dėl sveikatos draudimo laikomi abipusiais susitarimais, ir todėl pagal juos taikomas visavertis sveikatos draudimas pagal 2016 Regulations 4 straipsnio 1 dalį?

(1) 2004 m. balandžio 29 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2004/38/EB dėl Sąjungos piliečių ir jų šeimos narių teisės laisvai judėti ir gyventi valstybių narių teritorijoje, iš dalies keičianti Reglamentą (EEB) Nr. 1612/68 ir panaikinanti Direktyvas 64/221/EEB, 68/360/EEB, 72/194/EEB, 73/148/EEB, 75/34/EEB, 75/35/EEB, 90/364/EEB, 90/365/EEB ir 93/96/EEB (OL L 158, 2004, p. 77; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 5 sk., 5 t., p. 46).
5.

Ar, jeigu nacionalinis teismas privalo padaryti išvadą, kad nacionalinė priemonė neatitinka Direktyvos 2002/58/EB 15 straipsnio nuostatų, aiškinamų atsižvelgiantį Chartiją, jis turi teisę apriboti bet kokio tokio pripažinimo galiojimą laiko atžvilgiu, jeigu įsitikina, kad to nepadarius „kiltų chaosas ir būtų pakenkta viešajam interesui“ (atsižvelgiant į požiūrį, išdėstytą, pavyzdžiui, Sprendime R (National Council for Civil Liberties / Secretary of State for Home Department and Secretary of State for Foreign Affairs [2018] EWHC 975, p. 46)?
2.

a) Jei atsakymas į pirmojo klausimo a dalį būtų teigiamas: ar tokioje situacijoje, kaip antai nagrinėjama šioje byloje, Reglamento Nr. 531/2012 6b straipsnio 1 dalies pirmą pastraipą reikia aiškinti taip, kad reguliuojamų mažmeninių tarptinklinio ryšio paslaugų vartojimui taikomos „sąžiningo naudojimo taisyklės“ gali būti numatytos ir pasirinkimo galimybei per se? b) Jei atsakymas į pirmojo klausimo a dalį būtų teigiamas, o atsakymas į antrojo klausimo a dalį – neigiamas: ar tokioje situacijoje, kaip antai nagrinėjama šioje byloje, Reglamento Nr. 531/2012 6b straipsnio 1 dalies pirmą pastraipą reikia suprasti taip, kad bendros reguliuojamų mažmeninių tarptinklinio ryšio paslaugų vartojimui taikomos „sąžiningo naudojimo taisyklės“ gali būti numatytos ir judriojo ryšio tarifui, ir pasirinkimo galimybei ir tai reikštų, kad apskaičiuojant pagal sąžiningo naudojimo taisykles suteikiamų duomenų kiekį reikia remtis bendra mažmenine judriojo ryšio tarifo kaina šalies viduje arba bendrų mažmeninių judriojo ryšio tarifo kainų šalies viduje bei pasirinkimo galimybės suma? c) Jei atsakymas į pirmojo klausimo a dalį būtų teigiamas, o atsakymas į antrojo klausimo a dalį ir b dalį – neigiamas: ar tokioje situacijoje, kaip antai nagrinėjama šioje byloje, Reglamento Nr. 531/2012 6b straipsnio 1 dalies pirma pastraipa, siejama su Įgyvendinimo reglamento Nr. 2016/2286 (2) 4 straipsnio 2 dalies pirma pastraipa, pagal analogiją yra taikoma taip, kad „sąžiningo naudojimo taisyklės“ gali būti numatytos ir pasirinkimo galimybei per se?