26

Šiomis aplinkybėmis Venecijos Mestrės regiono mokestinių ginčų komisija nusprendė sustabdyti bylos nagrinėjimą ir pateikti Teisingumo Teismui šiuos prejudicinius klausimus: „1. Ar, kiek tai susiję su antžeminio judriojo radijo ryšio galiniais įrenginiais, su Bendrijos teise (Direktyva 1999/5 ir [tinklų direktyvomis]) suderinamos šios nacionalinės teisės normos: — Dekreto įstatymo Nr. 4/2014, pertvarkyto į Įstatymą Nr. 50/2014, 2 straipsnio 4 dalis, — Įstatyminio dekreto Nr. 259/2003 160 straipsnis, — [pridėtos tarifų lentelės] 21 punktas, pagal kurias, galinius įrenginius prilyginus radijo stotims, reikalaujama, kad paslaugų gavėjas turėtų bendrąjį leidimą ir gautų specialią radijo stoties licenciją, ir kuriose nustatyta, kad dėl to atsiranda prievolė mokėti mokestį? Atitinkamai ir kiek tai susiję būtent su galinių įrenginių naudojimu, ar su Bendrijos teise suderinamas Italijos reikalavimas, kad paslaugų gavėjas turėtų bendrąjį leidimą ir radijo stoties licenciją, nors galinių įrenginių pateikimas rinkai, laisvas judėjimas ir eksploatavimas jau išsamiai reglamentuojamas Bendrijos teisėje (Direktyva 1999/5), kurios nuostatose nenumatytas joks bendrasis leidimas ir (arba) licencija? Be to, ar nacionalinėje teisėje numatytas bendrasis leidimas ir licencija, suderinami su Bendrijos teise, nepaisant to, kad: — bendrasis leidimas yra priemonė, neturinti jokios reikšmės galinių įrenginių naudotojui; ji skirta tik įmonėms, teikiančioms elektroninių ryšių tinklus ir paslaugas (Direktyvos 2002/20 1–3 straipsniai), — koncesija taikoma suteikiant individualias teises naudotis radijo dažniais ir teises naudotis numeriais, t. y. tais atvejais, kurie tikrai nėra susiję su galinių įrenginių naudojimu, — Bendrijos teisėje nenustatyta jokia pareiga gauti bendrąjį leidimą arba licenciją dėl galinių įrenginių, — Direktyvos 1999/5 8 straipsnyje nurodyta, kad valstybės narės „nedraudžia, nevaržo ar netrukdo savo teritorijoje išleisti į rinką ir pradėti eksploatuoti aparatą, pažymėtą <…> atitikties ženklu „CE““, — radijo stotis ir antžeminio judriojo radijo ryšio galiniai įrenginiai skiriasi tiek materialiu, tiek teisiniu aspektu ir jų negalima sulyginti? 2. Ar suderinamos su Bendrijos teise (Direktyva 1999/5 ir Direktyva 2002/20, ypač 20 straipsniu) šios nacionalinės teisės normos: — Dekreto įstatymo Nr. 4/2014, pertvarkyto į Įstatymą Nr. 50/2014, 2 straipsnio 4 dalis, — Įstatyminio dekreto Nr. 259/2003 160 straipsnis, — [pridėtos tarifų lentelės] 21 punktas, — Ministro dekreto Nr. 33/1990 3 straipsnis, kurių pagrindu — Direktyvos 2002/22 20 straipsnyje numatyta sutartis, sudaroma tarp operatoriaus ir paslaugų gavėjo, t. y. aktas, skirtas komerciniams santykiams tarp vartotojų arba galutinių paslaugų gavėjų ir vienos ar kelių įmonių, teikiančių sujungimo ir su juo susijusias paslaugas, reglamentuoti, gali „per se“ būti dokumentas, prilygintinas bendrajam leidimui ir (arba) radijo stoties licencijai, be jokio viešojo administratoriaus įsikišimo, veiksmo ar kontrolės, — į sutartį taip pat turi būti įtraukta informacija apie galinio įrenginio tipą ir susijęs sertifikatas (nors tai nenumatyta Direktyvos 1999/5 8 straipsnyje)? 3. Ar suderinamos su minėtomis Bendrijos teisės normomis šios teisės normos: Dekreto įstatymo Nr. 4/2014, pertvarkyto į Įstatymą Nr. 50/2014, 2 straipsnio 4 dalis, Įstatyminio dekreto Nr. 259/2003 160 straipsnis ir [pridėtos tarifų lentelės] 21 punktas, kuriose pareiga turėti bendrąjį leidimą ir atitinkamai radijo stoties licenciją numatyta tik vienos kategorijos paslaugų gavėjams – asmenims, sudariusiems vadinamąją abonentinę sutartį, tačiau nei bendrojo leidimo, nei licencijos nereikalaujama iš elektroninių ryšių paslaugų gavėjų pagal sutartį vien dėl to, kad ji kitaip vadinasi (išankstinio mokėjimo paslauga)? 4. Ar pagal Direktyvos 1999/5 8 straipsnį draudžiamos tokios nacionalinės teisės normos, kaip Dekreto įstatymo Nr. 4/2014, pertvarkyto į Įstatymą Nr. 50/2014, 2 straipsnio 4 dalis, Įstatyminio dekreto Nr. 259/2003 160 straipsnis ir [pridėtos tarifų lentelės] 21 punktas, kuriose numatyta: — administraciniai veiksmai – bendrojo leidimo suteikimas ir radijo stoties licencijos išdavimas, — valstybės koncesijos mokesčio už tokius veiksmus mokėjimas, kaip praktika, kuria gali būti ribojamas galinių įrenginių eksploatavimas, naudojimas ir laisvas judėjimas?“