GENERALINIO ADVOKATO

PHILIPPE LÉGER IŠVADA,

pateikta 2006 m. rugsėjo 21 d.( )

Byla C‑183/05

Europos Bendrijų Komisija

prieš

Airiją

„Valstybės įsipareigojimų neįvykdymas – Direktyva 92/43/EEB – Natūralių buveinių ir laukinės faunos bei floros apsauga – Bendrijos svarbos rūšių griežta apsauga“

1. Šiuo ieškiniu Europos Bendrijų Komisija prašo Teisingumo Teismą pripažinti, kad nesiimdama visų reikiamų priemonių Direktyvos 92/43/EEB( ) 12 straipsnio 1 daliai įgyvendinti ir palikdama galioti Airijos teisės aktų nuostatas, nesuderinamas su šios direktyvos 12 straipsnio 1 dalimi ir 16 straipsniu, Airija neįvykdė savo įsipareigojimų pagal šią direktyvą.

I – Teisinis pagrindas

2. Pagrindinis Buveinių direktyvos tikslas − skatinti biologinės įvairovės palaikymą saugant natūralias buveines ir laukinę fauną bei florą valstybių narių, kurioms taikoma Europos Sąjungos sutartis, teritorijoje( ).

3. Ūdra, visos banginių šeimos gyvūnų rūšys, kietaodis vėžlys( ), nendrinė rupūžė( ), Kerio šliužas( ) ir visos šikšnosparnių rūšys priklauso Buveinių direktyvos IV priedo a dalyje nurodytoms rūšims. Šiame priede nurodytos rūšys yra Bendrijos svarbos gyvūnų rūšys, reikalaujančios griežtos apsaugos.

4. Buveinių direktyvos 12 straipsnis suformuluotas taip:

„1. Valstybės narės imasi reikiamų priemonių sukurti į IV priedo a dalį įrašytų gyvūnų rūšių griežtos apsaugos jų paplitimo areale sistemą, draudžiančią:

a) bet kokia forma tyčia gaudyti ar žudyti šių rūšių individus gamtoje;

b) šias rūšis tyčia trikdyti, ypač jų veisimosi, jauniklių auginimo, žiemos miego ir migracijos metu;

c) tyčia naikinti ar rinkti kiaušinius gamtoje;

d) pažeisti ar naikinti veisimosi ar poilsio vietas.

2. Valstybės narės draudžia laikyti, transportuoti, parduoti ar mainyti, siūlyti parduoti ar mainyti gamtoje sugautus šių rūšių egzempliorius, išskyrus tuos, kurie teisėtai buvo pagauti prieš įgyvendinant šią direktyvą.

3. Šio straipsnio 1 dalies a ir b punktuose bei 2 dalyje nurodytas draudimas galioja visiems gyvūnų, kuriems šis straipsnis taikomas, gyvenimo etapams.

4. Valstybės narės sukuria į IV priedo a dalį įrašytų gyvūnų rūšių atsitiktinio gaudymo ar žudymo stebėjimo sistemą. Atsižvelgdamos į surinktą informaciją valstybės narės imasi kitų būtinų tyrimo ir apsaugos priemonių, užtikrinančių, kad atsitiktinis gaudymas ar žudymas neturėtų reikšmingos neigiamos įtakos atitinkamoms rūšims.“ (Pataisytas vertimas)

5. Analogiškai Buveinių direktyvos 13 straipsnyje įtvirtinta į IV priedo b dalį įrašytų augalų rūšių griežtos apsaugos sistema, draudžianti:

„a) tyčia skinti, rinkti, pjauti, rauti ar naikinti tokius augalus gamtoje jų natūralaus paplitimo vietose;

b) laikyti, transportuoti, parduoti ar mainyti, siūlyti parduoti ar mainyti iš gamtos paimtus tų rūšių egzempliorius, išskyrus tuos, kurie teisėtai buvo paimti prieš įgyvendinant šią direktyvą.“

6. Buveinių direktyvos 16 straipsnio 1 dalis suformuluota taip:

„Jei nėra kitos priimtinos alternatyvos ir nukrypti leidžiančios nuostatos taikymas netrukdo palaikyti atitinkamos rūšies populiacijos geros apsaugos būklės jų natūralaus paplitimo areale, valstybės narės gali nukrypti nuo 12, 13 ir 14 straipsnių bei 15 straipsnio a ir b dalių:

a) siekdamos apsaugoti laukinę fauną ir florą bei išsaugoti natūralias buveines;

b) siekdamos išvengti didelės žalos, ypač pasėliams, naminiams gyvuliams, miškams, žūklės plotams, vandenims ir kitoms nuosavybės rūšims;

c) atsižvelgdamos į visuomenės sveikatą ir saugumą arba dėl kitų įpareigojančių priežasčių, įskaitant socialinio ar ekonominio pobūdžio, susijusių su labai svarbiu visuomenės interesu, ir į pirminės svarbos gamtinei aplinkai naudingas pasekmes;

d) mokslo tiriamojo darbo ir švietimo tikslais, siekiant šių rūšių populiacijų atstatymo ir reintrodukcijos bei dėl šiems tikslams įgyvendinti būtino veisimo, įskaitant dirbtinį augalų dauginimą;

e) siekdamos griežtai kontroliuojant leisti atrankos būdu ir ribotais kiekiais imti ir laikyti ribotą tam tikrų į IV priedą įrašytų rūšių egzempliorių skaičių, kurį nustato kompetentingos nacionalinės institucijos.“ (Pataisytas vertimas)

7. Buveinių direktyvos 16 straipsnio 2 dalyje nustatyta, kad jeigu valstybės narės remiasi 16 straipsnio 1 dalimi, jos kas dveji metai turi pateikti Komisijai ataskaitą apie taikytas nukrypti leidžiančias nuostatas. Gavusi ataskaitą, Komisija ne vėliau kaip per 12 mėnesių pateikia savo nuomonę apie šias nukrypti leidžiančias nuostatas ir apie tai praneša jai padedančiam komitetui.

8. Buveinių direktyvos 16 straipsnio 3 dalyje nurodyta ataskaitoje pateiktina informacija.

9. Buveinių direktyva įsigaliojo 1994 m. gegužės 21 dieną.

II – Ikiteisminė procedūra

10. 2002 m. spalio 18 d. Komisija konstatavo keletą Buveinių direktyvos perkėlimo į Airijos teisę trūkumų. Pirmiausia Airija neperkėlė 12 straipsnio 2 dalies ir 13 straipsnio, kiek tai susiję su Buveinių direktyvos IV priede išvardytomis rūšimis, kurių paprastai neaptinkama Airijoje. Antra, Airija nesiėmė specialių priemonių ir nesukūrė į Buveinių direktyvos IV priedo a dalį įrašytų gyvūnų rūšių griežtos apsaugos sistemos, kaip reikalaujama šios direktyvos 12 straipsnio 1 dalyje. Trečia, Airija nesukūrė į Buveinių direktyvos IV priedo a dalį įrašytų gyvūnų rūšių atsitiktinio gaudymo ar žudymo stebėjimo sistemos, kaip reikalaujama šios direktyvos 12 straipsnio 4 dalyje. Galiausiai Komisija nurodo, kad Airijos teisės aktuose yra nuostatų, kurios yra nesuderinamos su Buveinių direktyvos 12 ir 16 straipsniais. Dėl šių priežasčių Komisija pateikė Airijai oficialų pranešimą, ragindama pateikti pastabas šiuo klausimu.

11. 2002 m. gruodžio 20 d. laišku Airijos valdžios institucijos pripažino, kad konkrečios Airijos teisės aktų nuostatos, skirtos Buveinių direktyvos 12 straipsnio 2 daliai ir 13 straipsniui perkelti, taikomos tik IV priedo a ir b dalyse išvardytoms Airijoje aptinkamoms rūšims. Jos Komisijai nurodė, kad Airijos teisėje yra nuostatų, kurios leistų griežtos apsaugos sistemą, kurios reikalauja šios direktyvos 12 straipsnio 2 dalis ir 13 straipsnis, taikyti ir kitais atvejais, jeigu iškiltų toks poreikis.

12. Be to, Airijos valdžios institucijos ėmėsi priemonių, skirtų įgyvendinti į Buveinių direktyvos IV priedo a dalį įrašytų gyvūnų rūšių griežtos apsaugos sistemą pagal šios direktyvos 12 straipsnio 1 dalį.

13. Kadangi Airijos atsakymas Komisijos nepatenkino, 2003 m. liepos 11 d. laišku ji išsiuntė pagrįstą nuomonę, kurioje pakartojo oficialiame pranešime pateiktas pastabas. Komisija pasiūlė Airijai per du mėnesius nuo pagrįstos nuomonės gavimo imtis būtinų priemonių, kad į ją būtų tinkamai atsižvelgta.

14. Airija 2003 m. rugsėjo 12 d. atsakė į pagrįstą nuomonę ir Komisiją informavo, jog buvo pateiktas pasiūlymas taisyklėse numatyti, kad Buveinių direktyvos 12 straipsnio 2 dalis ir 13 straipsnio 1 dalies b punktas turi būti taikomas visoms į IV priedo a ir b dalis įrašytoms rūšims. Ji taip pat nurodė, kad nepritaria Komisijos aiškinimui, jog Airijos teisės aktai neteisingai įgyvendina Buveinių direktyvos 12 ir 16 straipsnius. Be to, Airija pateikė nendrinės rupūžės apsaugos 2002 m. planą ir pranešė Komisijai apie stebėjimo mechanizmus bei iniciatyvas, kurių ji ėmėsi šioje srityje dėl šios rūšies, taip pat dėl šikšnosparnių rūšių, ūdros ir kietaodžio vėžlio. Airija nurodė, kad netrukus pateiks informaciją apie Kerio šliužą ir banginių šeimos gyvūnus.

15. 2004 m. sausio 8 d. ji Komisijai pateikė papildomos su pagrįsta nuomone susijusios informacijos. Ji nurodė, kad rengiami keturi rūšių apsaugos planai (toliau – RAP) − žinduoliams, paukščiams, žuvims ir augalams, kurie bus priimti 2004 m. kovo mėn. ir kurių pagrindu bus priimti RAP ūdrai, šikšnosparnių rūšims, kietaodžiui vėžliui, Kerio šliužui ir dailiajai šeriarūtei( ), ir tikėtina, kad šie RAP bus priimti 2005 m. rugsėjo mėn. Dėl banginių šeimos gyvūnų Airija pareiškė, kad dėl šių rūšių kyla ypatingų sunkumų ir kad buvo pradėtas tyrimas, skirtas nustatyti, kokios banginių šeimos gyvūnų apsaugos Airijos vandenyse priemonės būtų veiksmingiausios.

16. Manydama, kad pateiktas atsakymas neleidžia konstatuoti, jog Airija įvykdė įsipareigojimus pagal Buveinių direktyvą, Komisija pareiškė šį ieškinį.

III – Ieškinys

17. Komisija savo ieškinį grindžia trimis kaltinimais atitinkamai dėl:

– ne visiško Buveinių direktyvos 12 straipsnio 2 dalies ir 13 straipsnio perkėlimo, kiek tai susiję su šios direktyvos IV priede išvardytomis rūšimis, kurių paprastai neaptinkama Airijoje,

– to, kad nebuvo imtasi specialių priemonių, skirtų veiksmingai įgyvendinti griežtos apsaugos sistemą, kurios reikalauja Buveinių direktyvos 12 straipsnio 1 dalis,

– Airijos teisės aktų nuostatų, kurios yra nesuderinamos su Buveinių direktyvos 12 straipsniu ir su 16 straipsniu.

18. Komisija, atsižvelgdama į Airijos pateiktą atsakymą, mano, kad dabar Airijos teisė atitinka Buveinių direktyvos 12 straipsnio 2 dalį ir 13 straipsnį. Todėl Komisija atsisakė ieškinyje nurodyto pirmojo kaltinimo.

19. Todėl likusius du kaltinimus išnagrinėsiu toliau pateikta tvarka.

IV – Vertinimas

A – Dėl antrojo kaltinimo

20. Pagal EB sutarties 249 straipsnio trečiąją pastraipą, direktyva yra privaloma kiekvienai valstybei narei, kuriai ji skirta, siektino rezultato atžvilgiu, bet aptariamos direktyvos įgyvendinimo vidaus teisėje formos ir priemonių klausimai paliekami nacionalinių valdžios institucijų kompetencijai. Tačiau pagal nusistovėjusią Teisingumo Teismo praktiką( ), nors perkeliant direktyvą į vidaus teisę nebūtina jos turinį formaliai ir pažodžiui perkelti į aiškias ir specialias teisės normas ir, atsižvelgiant į jos turinį, gali pakakti bendro teisinio konteksto, taip yra su sąlyga, kad šis kontekstas realiai užtikrina visišką direktyvos taikymą pakankamai aiškiu ir tiksliu būdu.

21. Todėl kiekvienoje atskiroje byloje yra svarbu nustatyti direktyvoje įtvirtintos nuostatos, dėl kurios pareikštas ieškinys dėl įsipareigojimų neįvykdymo, pobūdį tam, kad būtų nustatyta valstybių narių įsipareigojimų apimtis( ).

22. Remiantis Buveinių direktyvos 4 ir 11 konstatuojamosiomis dalimis, akivaizdu, kad buveinės ir rūšys, kurioms gresia išnykimas, sudaro Bendrijos gamtos paveldo dalį, o priimti priemones, skatinančias Bendrijos svarbos natūralių buveinių ir rūšių apsaugą, yra visų valstybių narių pareiga. Taigi dėl šios direktyvos ir ypač dėl jos 12 straipsnio 1 dalies Teisingumo Teismas yra konstatavęs, kad perkėlimo tikslumas ypač svarbus tokiu atveju kaip šis, t. y. kai atitinkamoms valstybėms narėms patikėta valdyti bendrą palikimą savo teritorijoje( ).

23. Todėl, kai kalbame apie Buveinių direktyvą, kuri įtvirtina kompleksines bei technines taisykles aplinkos teisės srityje, valstybės narės privalo ypač prižiūrėti, kad jų teisės aktai, skirti užtikrinti direktyvos perkėlimą, būtų aiškūs ir tikslūs( ).

24. Kalbant konkrečiau, perkeliant Buveinių direktyvos 12 straipsnio 1 dalį reikalaujama, kad valstybės narės ne tik įtvirtintų išsamų teisinį pagrindą, bet taip pat įgyvendintų konkrečias ir specialias apsaugos priemones( ). Teisingumo Teismas taip pat yra konstatavęs, kad griežtos apsaugos sistema pagal 12 straipsnio 1 dalį reikalauja priimti nuoseklias ir suderintas prevencinio pobūdžio priemones( ).

25. Pagal Buveinių direktyvos 2 straipsnio 1 ir 2 dalis, priemonių, skirtų perkelti šios direktyvos 12 straipsnio 1 dalį, tikslas – užtikrinti biologinę įvairovę, palaikant ar atstatant gerą Bendrijos svarbos natūralių buveinių ir laukinės faunos bei floros rūšių apsaugos būklę.

26. Pagal Buveinių direktyvos 1 straipsnio e ir i punktus „apsaugos būklė“ pripažįstama „gera“, kai „(buveinės) natūralus paplitimo arealas ir jos padengiami plotai tame areale yra stabilūs arba didėja“ ir kai „atitinkamos rūšies populiacijos pokyčių duomenys rodo, kad ji pati pajėgi ilgą laiką išlikti kaip gyvybingas jos natūraliosios buveinės komponentas“.

27. Tam, kad būtų palaikyta gera Buveinių direktyvos IV priede išvardytų rūšių apsaugos būklė, mano nuomone, būtina įgyvendinti sustiprintas stebėjimo ir priežiūros sistemas. Aš manau, kad sudarydamas rūšių, kurios turi būti griežtai saugomos, sąrašą Bendrijos teisės aktų leidėjas siekė atskirti tokias rūšis nuo kitų laukinės faunos bei floros rūšių ir darė tai todėl, kad šios direktyvos IV priede išvadytos rūšys ir jų natūralios buveinės yra labiau pažeidžiamos( ).

28. Be to, manau, kad IV priede išvardytų rūšių griežtos apsaugos turi būti siekiama pirmiausia išsamiai susipažįstant su kiekviena iš rūšių, jos veisimosi ir poilsio vietomis, taip pat galinčiomis rūšiai kilti grėsmėmis. Mano nuomone, tai reikalauja ilgalaikio šių rūšių stebėjimo. Iš tiesų sprendime Komisija prieš Jungtinę Karalystę Teisingumo Teismas konstatavo, kad „stebėjimo pareiga (nurodyta Buveinių direktyvos 11 straipsnyje) yra esminė užtikrinant (šios direktyvos) veiksmingumą, todėl ji turi būti perkelta detaliai, aiškiai ir tiksliai( ).

29. Nagrinėjamoje byloje neginčijama, kad Airijos teritorijoje aptinkamos kelios iš Buveinių direktyvos IV priede išvardytų rūšių. Taip pat pripažįstama, kad, vertinant pagal populiacijos skaičių ir natūralaus paplitimo arealą, iš jų svarbiausios būtų šikšnosparniai ir banginių šeimos gyvūnai, kurių visos rūšys yra saugomos pagal IV priedą. Kitos Airijoje aptinkamos IV priede išvardytos rūšys yra ūdra, nendrinė rupūžė, kietaodis vėžlys ir Kerio šliužas.

30. Atsižvelgiant į prieš tai išdėstytas aplinkybes dabar reikia įvertinti antrojo kaltinimo dėl specialių priemonių, skirtų veiksmingai įgyvendinti griežtos apsaugos sistemą, kurios reikalauja Buveinių direktyvos 12 straipsnio 1 dalis, nebuvimo pagrįstumą.

31. Pagrįsdama šį kaltinimą Komisija nurodo septynis argumentus.

1. Dėl pirmojo argumento

32. Komisija kaltina Airiją neįgyvendinus griežtos apsaugos sistemos pagal Buveinių direktyvos 12 straipsnį kietaodžio vėžlio ir Kerio šliužo atžvilgiu, nes nė vieno iš jų nėra tarp rūšių, nurodytų 1997 m. Europos Bendrijų (natūralių buveinių) taisyklių (European Communities (Natural Habitats) Regulations) pirmajame sąraše.

33. Kalbėdama apie šį argumentą, Komisija nurodo, kad ją tenkina Airijos pateiktas atsakymas dėl kietaodžio vėžlio ir Kerio šliužo. Todėl aš manau, kad šio argumento pagrįstumo nagrinėti nereikia.

2. Dėl antrojo argumento

34. Komisija nurodo, kad Airijos 1976 m. Faunos ir floros įstatymas (Wildlife Act), iš dalies pakeistas 2000 m. Įstatymu (Wildlife (Amendment) Act), (toliau – 1976 m. Wildlife Act) numato paralelinę leidžiančių nukrypti nuostatų sistemą, kuri trukdo priimti specialių priemonių, skirtų veiksmingai įgyvendinti Buveinių direktyvos IV priede išvardytų rūšių griežtos apsaugos sistemą.

35. Kadangi šis argumentas yra suformuluotas taip pat kaip ir trečiasis kaltinimas, manau, kad reikia juos sujungti ir nagrinėti jų pagrįstumą kartu.

3. Dėl trečiojo argumento

36. Komisija nurodo, kad RAP, kurie būtų veiksminga priemonė Buveinių direktyvos 12 straipsnio 1 daliai įgyvendinti, dar nėra priimti, išskyrus nendrinės rupūžės atžvilgiu. Specialios priemonės, kurių ėmėsi Airija, yra nenuoseklios ir fragmentiškos ir negali būti vertinamos kaip tinkama griežtos apsaugos sistema Buveinių direktyvos prasme. Komisijos nuomone, tik nendrinės rupūžės atveju padėtis yra patenkinama.

37. Komisija teigia, jog žodis „rengiami“, kurį Airija vartoja norėdama nurodyti, kad kiti RAP bus paskelbti vėliau, nesuteikia jokio tikrumo dėl to, kada ir pagaliau kokia forma šie būsimi RAP bus paskelbti.

38. Dėl Buveinių direktyvos IV priedo a dalyje išvardytų rūšių Airija pripažįsta, kad atitinkami planai dar nėra parengti ir paskelbti. Ji taip pat teigia, kad rengiama kitų RAP, kurie bus skirti visoms IV priedo rūšims, skelbimo programa.

39. Aš, kaip ir Komisija, manau, kad RAP būtų veiksminga priemonė, leidžianti įvykdyti griežtos apsaugos reikalavimą pagal Buveinių direktyvos 12 straipsnio 1 dalį. Juose pateikta vertinga informacija apie rūšis ir jų buveines, veisimosi ir poilsio vietas, taip pat išdėstytos specialios rekomendacijos, skirtos gerai atitinkamos rūšies apsaugai užtikrinti.

40. Atrodo, kad RAP, kurį Airija priėmė nendrinės rupūžės atžvilgiu( ), atitinka reikalavimus pagal 12 straipsnio 1 dalį. Jis leidžia vykdyti tyrimą dėl nendrinės rupūžės veisimosi vietų, ir dėl to galės būti kasami nauji šiai rūšiai tinkami vandens telkiniai. Šios rūšies veisimosi vietų sistemiško stebėjimo programa buvo pradėta 2004 m. ir pratęsta 2005 ir 2006 metais.

41. Tačiau dėl kitų Buveinių direktyvos IV priede išvardytų rūšių Airija, patikslindama, kad kitų RAP, kurie apims visas IV priedo rūšis, skelbimo programa, yra „rengiama“, pripažįsta, jog atitinkami planai dar tik turi būti parengti ir paskelbti.

42. Pakanka pažymėti, kad, pagal nusistovėjusią Bendrijos teismų praktiką, tai, ar valstybė narė neįvykdė įsipareigojimo, turi būti vertinama, atsižvelgiant į padėtį valstybėje narėje pagrįstoje nuomonėje nustatyto termino pabaigoje( ).

43. Pasibaigus pagrįstoje nuomonėje nustatytam terminui, t. y. 2003 m. rugsėjo 11 d., Buveinių direktyvos IV priede išvardytoms rūšims RAP nebuvo priimti, todėl trečiasis argumentas yra pagrįstas.

4. Dėl ketvirtojo argumento

44. Komisija laikosi nuomonės, kad nuolatinių už rūšių apsaugą atsakingų pareigūnų tinklas pats savaime dar neparodo, kad buvo priimta specialių priemonių, skirtų veiksmingai įgyvendinti griežtos apsaugos sistemą, kurios reikalauja Buveinių direktyvos 12 straipsnio 1 dalis. Kaip pavyzdį Komisija nurodo nendrinės rupūžės apsaugos vadovą( ), kuris parodo, kad kompetentingos valdžios institucijos „turi daug kitų pareigų ir atsako už didžiules zonas ir <...> neturi pakankamai laiko sistemiškai stebėti nendrinės rupūžės“.

45. Šiuo aspektu Airija labai neginčija Komisijos pastabų.

46. Ji teigia, kad jos pareigūnai aktyviai ir veiksmingai saugo atitinkamas rūšis, būtent nendrinę rupūžę, ir taip atlieka lemiamą vaidmenį įgyvendinant rūšių apsaugą. Be to, ji pripažįsta, kad Airijos nacionalinis prižiūrėtojų ir pareigūnų, atsakingų už gamtos apsaugą, tinklas atlieka „pasyvų stebėjimą“, tačiau mano, kad toks stebėjimas yra veiksmingas.

47. Iš Teisingumo Teismui pateiktų dokumentų išplaukia, jog Airija tik tvirtina, kad šio tinklo nariai yra susipažinę su gyvūnų rūšių apsaugos būkle ir žino visus reikšmingus rūšių apsaugos būklės pasikeitimus( ).

48. Kaip jau matėme prieš tai, Teisingumo Teismas nusprendė, kad Buveinių direktyvos IV priede išvardytų buveinių ir rūšių stebėjimo pareiga yra esminė, kad ši direktyva būtų veiksminguma. Aš manau, kad vadove nurodytas laiko trūkumas parodo, jog žmogiškieji ištekliai IV priede išvardytoms rūšims ir jų buveinėms prižiūrėti ir stebėti yra nepakankami, kad būtų įvykdytas griežtos apsaugos reikalavimas pagal Buveinių direktyvos 12 straipsnio 1 dalį. Mano nuomone, niekur iš bylos medžiagos nematyti, kad nuolat sistemingaistebima buveinių arba rūšių apsaugos būklė arba kad pareigūnams pasyviai stebint gauti duomenys yra renkami ir nuosekliai sisteminami, siekiant įvykdyti griežtos apsaugos reikalavimą.

49. Todėl aš manau, kad ir šis argumentas yra pagrįstas.

5. Dėl penktojo argumento

50. Komisija kaltina Airiją tuo, kad prieš pritardama statybos ar griovimo projektams ji sistemingai neatlieka poveikio rūšims vertinimo. Komisijos teigimu, poveikio aplinkai vertinimas (toliau – PAV), atliekamas pagal Direktyvą 85/337/EEB( ), gali būti naudingas įspėjant valdžios institucijas apie tam tikrą grėsmę Buveinių direktyvos IV priede išvardytų rūšių veisimosi ir poilsio vietoms. Tačiau, Komisijos teigimu, PAV taikomas ne visiems projektams.

51. Be to, net ir tada, kai PAV atliekamas, Airijos valdžios institucijos reikalauja, kad nekilnojamojo turto savininkas pateiktų informaciją, susijusią su saugomomis rūšimis, tik po to, kai yra gautas leidimas nagrinėjamam projektui, ir taip trukdoma PAV, kaip galimai veiksmingai informacijos rinkimo priemonei.

52. Kaip pavyzdį Komisija nurodo tris projektus. Pirma, ji teigia, kad buvo atliktas siūlyto viešbučio statybos projekto Lough Rynn rajone PAV, kuris parodė neigiamą poveikį šikšnosparnių populiacijai. Nepaisant to, Airijos valdžios institucijos, prieš išduodamos leidimą, nepareikalavo jokios papildomos informacijos ir nenurodė, kad turi būti laikomasi Buveinių direktyvos 16 straipsnyje išdėstytų sąlygų. Toliau Komisija nurodo Ennis aplinkkelio projektą, dėl kurio būtų sunaikintos mažųjų pasagnosių šikšnosparnių( ) veisimosi vietos. Galiausiai kaip pavyzdį ji mini dujų vamzdyno tiesimo projektą Broadhaven įlankoje (Corrib dujų projektas), kuris šiame regione trikdytų banginių šeimos gyvūnų veisimosi ir poilsio vietas.

53. Dėl Lough Rynn rajono projekto Airija teigia, kad Irish Planning Appeals Board (Airijos projektavimo apeliacijų taryba, toliau – Taryba), išduodama šiam projektui leidimą, atsižvelgė į visą įvairių šalių jai pateiktą informaciją ir įsitikino, kad bus tinkamai įvykdyti Buveinių direktyvos ir Direktyvos 85/337/EEB reikalavimai.

54. Be to, Airija mano, kad Leitrim grafystės taryba, vietos valdžios institucija, yra kompetentinga nagrinėti, ar tinkamai atliktas šikšnosparnių populiacijos toje vietovėje išsamus tyrimas, kad galėtų nuspręsti dėl šio klausimo ir su nekilnojamojo turto savininku sudaryti sutartį dėl pasekmes švelninančių priemonių. Toks tyrimas turėjo būti atliktas iki projekto darbų pradžios. Airija taip pat teigia, kad, nesilaikant kurios nors iš projektavimo leidime nustatytų sąlygų specialių reikalavimų, vietinė projektavimo valdžios institucija gali imtis prievartos priemonių.

55. Iš bylos medžiagos( ) išplaukia, kad Taryba leidimą projektui suteikė 2002 m., nors tyrimas, atskleidęs neigiamą poveikį šikšnosparniams, buvo baigtas tik 2004 m., o darbai pradėti 2003 metais.

56. Airija neginčija išsamaus tyrimo išvadų( ), kurias 2004 m. birželio mėn. pateikė nekilnojamojo turto savininkas. Šis tyrimas, kuris buvo baigtas po to, kai buvo išduotas projektavimo leidimas, parodė, kad renovuojant tam tikrus pastatus ir iškirtus tam tikrus medžius visiškai išnyks tam tikros buveinės veisimosi ir poilsio vietos. Jame taip pat buvo pažymėta, kad reikšmingą poveikį šikšnosparnių rūšims turės su žmogaus veikla susijęs triukšmas ir apšvietimas.

57. Mano nuomone, vadovaujantis Buveinių direktyvos 12 straipsnio 1 dalies d punktu, Airijos valdžios institucijos negalėjo patvirtinti Lough Rynn rajono projekto, bent jau nepasirėmusios tinkama nukrypti leidžiančia nuostata. Nagrinėjamoje byloje nėra ginčijama, kad projektui nebuvo pritaikytos šios direktyvos 16 straipsnyje numatytos nukrypti leidžiančios nuostatos.

58. Airija labai neginčija šio kaltinimo ir tik nurodo, kad išsamus tyrimas, kurį apsvarstė vietos valdžios institucijos, buvo tinkamas ir kad Taryba tinkamai įvykdė savo pareigas.

59. Be to, kalbant apie Ennis aplinkkelio projektą, iš bylos medžiagos( ) išplaukia, kad šiam projektui atliktas PAV, kuris atskleidė, jog dėl aplinkkelio bus sunaikintos mažųjų pasagnosių šikšnosparnių veisimosi vietos. Atsižvelgiant į Komisijos pateiktą informaciją, kurios Airija neginčijo, atrodo, kad Airijos valdžios institucijos suteikė leidimą pasinaudoti nukrypti leidžiančia nuostata tik 2004 m. liepos 7 d., t. y. daug vėliau nei sutikimą dėl projekto vykdymo. Nėra jokių duomenų, kurie patvirtintų, jog duodamos šį sutikimą Airijos valdžios institucijos būtų maniusios, kad reikia pareikalauti nurodyti tinkamą nukrypti leidžiančią nuostatą.

60. Tas pat taikytina ir Corrib dujų projektui dėl dujų vamzdyno tiesimo Broadhaven įlankoje. Neginčijama, kad įlankoje gyvena kelios Buveinių direktyvos IV priede saugomos banginių šeimos gyvūnų rūšys. Vykdant projektą buvo siūloma naudoti sprogstamąsias medžiagas. Iš 2003 m. lapkričio 3 d. laiško( ), Airijos adresuoto Aplinkos apsaugos generaliniam direktoratui, išplaukia, kad Marine Licence Vetting Committee (Licencijavimo jūroje vetavimo komitetas) nurodė, kad garsas, kurį sukels sprogstamosios medžiagos, turės neigiamą poveikį banginių šeimos gyvūnams. Tyčinį sprogstamųjų medžiagų naudojimą teritorijose, kuriose yra Buveinių direktyvos IV priede saugomų rūšių, draudžia šios direktyvos 12 straipsnio 1 dalies b punktas. Tačiau, kaip matyti iš 2003 m. lapkričio 3 d. laiško, šiam projektui buvo suteiktas leidimas, be to, nebuvo pasiremta šios direktyvos 16 straipsnyje numatyta nukrypti leidžiančia nuostata.

61. Ennis aplinkkelio ir Corrib dujų projektų vertinimas atskleidžia, kad buvo kilusi rimta grėsmė sutrikdyti saugomų rūšių veisimosi ir poilsio vietas. Be to, tokį vertinimą patvirtina tai, kad, pirma, Airijos jūrų institucijos manė, jog siekiant „sumažinti poveikį“ banginių šeimos gyvūnams būtina numatyti pasekmes švelninančias priemones, ir antra, kad National Park and Wildlife Service (Nacionalinė parkų ir laukinės faunos bei floros tarnyba, toliau – NPWS) nurodė Ennis aplinkkelio statytojui imtis nemažai priemonių šikšnosparnių buveinėms apsaugoti.

62. Atsižvelgdamas į visas prieš tai išdėstytas aplinkybes, aš manau, kad šis argumentas yra pagrįstas Lough Rynn rajono projekto, Ennis aplinkkelio ir Corrib dujų projektų atveju.

6. Dėl šeštojo argumento

63. Šeštuoju argumentu Komisija teigia, kad Airijos valdžios institucijos neturi reikiamos informacijos apie tam tikras kitas rūšis, įtrauktas į Buveinių direktyvos IV priedo a dalį, išskyrus mažąjį pasagnosį šikšnosparnį ir nendrinę rupūžę, jų veisimosi ir poilsio vietas, o taip pat šioms rūšims kylančius pavojus.

64. Pirmiausia Komisija kaltina Airiją dėl to, kad ji neturi pakankamos informacijos apie šikšnosparnių rūšis. Airijos paskelbta stebėjimo programa „car tansect“, vykdoma automobiliu kertant šešias stebimas zonas, yra gana riboto pobūdžio ir neleis nustatyti šikšnosparnių veisimosi vietų. Be to, Komisija mano, kad Airijos argumentas, jog pirmiausia ši programa „tinkamu laiku“ pateiks svarbiausią informaciją apie populiacijos tendencijas, o po to „tikėtina“, jog iki 2005 m. pabaigos bus surinkta daugiau duomenų, nesuteikia jokių tinkamų garantijų, kad Airija sukurs tinkamą griežtos apsaugos sistemą, išeinančią už dabartinės bandomosios programos ribų. Nebuvo pateikta jokios tikslios datos, kada bus sukurta tinkama stebėjimo sistema.

65. Antra, Komisija nurodo, kad tyrimas, patvirtinantis, jog Airijos teritorijoje esama ūdrų, atliktas daug anksčiau, nei įsigaliojo Buveinių direktyva. Todėl, jos nuomone, negalima sakyti, kad šiuo metu yra įgyvendinta tinkama išsami ūdrų veisimosi vietų stebėjimo programa. Vien teiginys, jog 2004 m. pradėto tyrimo ataskaitą suplanuota parengti 2005 m. pabaigoje, negali būti pripažįstamas tinkama garantija, kad bus sukurta tinkama stebėjimo sistema ir programa.

66. Trečia, dėl Kerio šliužų Komisija laikosi nuomonės, kad Airija neįrodė, jog įgyvendino informacijos rinkimo sistemą, kuri visais aspektais būtų panaši į sistemą, galiojančią nendrinės rupūžės atveju. Airijos valdžios institucijų atliekamas pasyvus stebėjimas, o taip pat biologo, besispecializuojančio bestuburių srityje, įdarbinimas nesuteikia jokio tikrumo dėl to, kad bus reguliariai teikiama informacija apie Kerio šliužą, gauta nuolat ir visapusiškai jį stebint, o taip pat apie jo veisimosi ir poilsio vietas ir galimus kilti jam pavojus.

67. Galiausiai Komisija kaltina Airiją neįgyvendinus išsamios tinkamos ir nuolatinės banginių šeimos gyvūnų stebėjimo programos, kuri galėtų leisti sukurti šios rūšies griežtos apsaugos sistemą. Komisija sveikina savanorių grupės prie Airijos krantų vykdomą aktyvią stebėjimo programą ir banginių šeimos gyvūnų registravimo programą, bet teigia, kad šios programos negali būti pripažįstamos kaip išsamios stebėjimo programos.

68. Komisija sveikina ir tai, kad NPWS finansuoja mažųjų banginių šeimos gyvūnų stebėjimo projektą Golvėjaus įlankoje, kad NPWS dalyvauja stebint banginių šeimos gyvūnus Roaringwater įlankoje, bet Komisija teigia, kad tokie ad hoc projektai ir programos negali būti pripažįstami kaip išsamios stebėjimo programos, nes yra apriboti geografinės teritorijos, be to, nėra užtikrintas jų ilgalaikiškumas.

69. Be to, Komisija teigia, kad 2005 m. atliktas tyrimas atskleidžia, kad žinios apie Airijos vandenyse sutinkamus banginių šeimos gyvūnus turi spragų, nors, atsižvelgiant į Airijos jūrinius ir priekrantės vandenis, o taip pat banginių šeimos gyvūnų juose skaičių, veiksmai, kurių imasi ši valstybė narė, yra ypač svarbūs šiai rūšiai. Komisija taip pat nurodo, kad NPWS turimos jūros apsaugai skirtos lėšos yra itin menkos. Laukinės faunos bei floros prižiūrėtojų veikla daugiausia atliekama žemėje. Šie pareigūnai visai neturi arba turi labai nedaug plaukiojimo jūroje įrangos ir patirties.

70. Dėl šeštojo argumento Airija pripažįsta, kad bandomasis šikšnosparnių stebėjimo projektas nepakeičia išsamesnių tyrimo darbų. Tačiau ji mano, kad „car transects“ programa leidžia gauti išsamios informacijos apie tam tikrų šikšnosparnių rūšių populiaciją ir trikdymą, o taip pat yra visos galimybės šią programą plėtoti toliau. Airija taip pat nurodo, kad ši programa peržengė bandomosios stadijos ribas, kad šiuo metu eina jau tretieji jos vykdymo metai ir kad tinkamu laiku ji leis surinkti svarbiausią informaciją apie šikšnosparnių populiacijos augimą.

71. Be to, Airija sudarė susitarimą su Bat Conservation Ireland (Airijos šikšnosparnių apsauga) dėl duomenų apie šikšnosparnių veisimosi vietas bazės papildymo. Buvo sudaryta sutartis dėl duomenų apie žinomas šikšnosparnių veisimosi vietas bazės sudarymo iki 2006 m. pabaigos. Airija taip pat nurodė, kad 2005 m. pabaigoje turi būti parengta ekspertų ataskaita, kurioje bus pateiktos rekomendacijos dėl šikšnosparnių stebėjimo reikalavimų ir apsaugos priemonių.

72. Dėl ūdrų Airija tvirtina, kad 2005 m. pabaigoje turi būti baigti šios rūšies tyrimai, o tyrimų ataskaitos laukiama 2006 m. pradžioje. Tai ne pradinė studija, o dviejų ankstesnių tyrimų, vykdytų 1980–1981 m. ir 1990–1991 m., tęsinys. Be to, ūdrų radiolokacija leis atlikti išsamų tyrimą apie jų poilsio vietas, taip pat elgesio įvairiu paros metu modelius, individų tarpusavio santykius populiacijoje ir judėjimą. Airija taip pat priduria, kad, gavus įrodymų apie populiacijos mažėjimą, bus vykdomi tolesni tyrimai, siekiant nustatyti tokio mažėjimo priežastis, kad būtų galima imtis reikiamų priemonių.

73. Airija taip pat nurodo, kad ekspertas biologas rengia Kerio šliužų RAP. Šio RAP rengimas šiuo metu jau yra pažengęs ir nustatyta, kad ši rūšis ir toliau gyvena žinomose jos aptikimo vietose. Airija tikisi, kad šis planas, kuriame bus pateiktos rekomendacijos dėl stebėjimo programos turi būti paskelbtas 2006 m. pavasarį.

74. Dar kartą priminsiu, kad, pagal nusistovėjusią Bendrijos teismų praktiką, tai, ar valstybė narė neįvykdė įsipareigojimo, turi būti vertinama, atsižvelgiant į padėtį šioje valstybėje narėje pasibaigus pagrįstoje nuomonėje nustatytam terminui. Nagrinėjamoje byloje šis terminas baigėsi 2003 m. rugsėjo 11 dieną.

75. Reikia konstatuoti, kad baigiantis šiam terminui dar nebuvo priimtos specialios informacijos priemonės, skirtos ūdros, Kerio šliužo ir šikšnosparnių rūšių griežtai apsaugai.

76. Be to, iš minėto sprendimo Komisija prieš Jungtinę Karalystę išplaukia, kad rūšių stebėjimas turi būti vykdomas sistemingai ir nuolat( ). Atsižvelgiant į tai, manęs netenkina Airijos argumentas, kad du ūdrų tyrimai, atlikti 1980–1981 m. ir 1990–1991 m., įrodo, jog ši valstybė narė stebi šias rūšis. Iš tiesų, atrodo, kad nuo 1991 m. iki 2005 m. nebuvo atliekama jokio sistemingo ir nuolatinio šių rūšių tyrimo. Be to, įsipareigojimas imtis tolesnių tyrimų, jeigu bus užfiksuotas pastebimas ūdrų populiacijos sumažėjimas, negali patenkinti Buveinių direktyvos 12 straipsnio 1 dalies reikalavimų. Griežtos apsaugos sistema pagal 12 straipsnį reiškia prevencinių priemonių ėmimąsi( ). Todėl valstybės narės turi ne tik imtis veiksmų, nustačius saugomų rūšių populiacijos sumažėjimą, bet ir priemonių, kurios užkirstų kelią jos mažėjimui

77. Kalbant apie banginių šeimos gyvūnus, Airija remiasi keliomis prie Airijos krantų vykdomomis stebėjimo programomis. Ji taip pat teigia, kad 2005 m. balandžio 6 d. ataskaita( ), susijusi su griežtos rūšių apsaugos sistemos pagal Buveinių direktyvą aiškinimu, rodo, jog Bendrijos politika tebėra vystymosi stadijoje, todėl esamos priemonės yra tinkamos ir atitinka šios direktyvos reikalavimus.

78. Be to, Airija teigia, kad įsigaliojus Reglamentui (EB) Nr. 812/2004( ) ji renka stebėjimo duomenis apie žūklės metu atsitiktinai sugautų banginių šeimos gyvūnų skaičių ir praneš šiuos duomenis metinėje atsakaitoje, kuri turi būti pateikta 2006 m. birželio 1 d. Airija taip pat pažymi, kad Airijos jūrų žūklės taryba dalyvauja visos Europos projekte, kuris prasidėjo 2004 m. kovo mėn. ir kuriuo siekiama sumažinti atsitiktinai sugaunamų banginių šeimos gyvūnų skaičių.

79. Airija taip pat remiasi savo sprendimu sukurti nacionalinę biologinių įrašų duomenų bazę ir įsteigti Nacionalinį biologinių įrašų centrą, tuo siekiama sudaryti galimybes naudotis įrašų duomenų bazėmis tiems, kurie atlieka tyrimus arba nori gauti informacijos apie rūšių paplitimą.

80. Griežtos rūšių apsaugos Buveinių direktyvos 12 straipsnio 1 dalies prasme Airija nurodo registravimo programą, rengiamą Šanono žiotims, Roaringwater įlankai ir Blasket salos sričiai, taip pat Golvėjaus įlankos ir Roaringwater įlankos mažųjų banginių šeimos gyvūnų stebėjimo projektą. Ji taip pat nurodo tyrimą, kurį Coastal and Marine Resources Centre (Pakrantės ir jūros išteklių centras) vykdė 1999–2001 metais( ).

81. 1991 m. Airija pripažino Airijos vandenis esant banginių ir delfinų rezervatą. Coastal and Marine Resources Centre atliekant tyrimą Airijos vandenyse, buvo užregistruota 21 banginių šeimos gyvūnų rūšis, įskaitant retas ir išnykti gresiančias rūšis, pavyzdžiui, mėlynasis banginis. Šis tyrimas parodo banginių šeimos gyvūnams kylančias grėsmes, ypač žmogaus seisminę veiklą.

82. Iš šio tyrimo matyti, kad tyriamieji ir analizės darbai turi būti įgyvendinti siekiant, be kita ko, sujungti banginių šeimos gyvūnų duomenis su žūklės duomenimis ir su fiziniais bei okeanografiniais parametrais, o tai Airijos valdžios institucijoms leistų rasti veiksmingesnių valdymo priemonių.

83. Be to, Irish Whale and Dolphin Group (Airijos banginių ir delfinų grupė) 2005 m. tyrime kritikuojama, kad žinios apie Airijos išimtinėje ekonominėje zonoje sutinkamus banginių šeimos gyvūnus nėra išsamios, ir pabrėžiamas neatidėliotinas poreikis turėti tikslesnės informacijos apie banginių šeimos gyvūnų paplitimą ir populiacijos dydį Airijos vandenyse kaip tik tam, kad Airija galėtų įvykdyti Buveinių direktyvos reikalavimus( ).

84. Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, negalima pritarti Airijos argumentui, kad minėti veiksmai ir tyrimai parodo jos atliekamą ilgalaikį banginių šeimos gyvūnų rūšių stebėjimą ir apsaugą jos teritoriniuose vandenyse. Akivaizdu, kad banginių šeimos gyvūnų programos yra ad hoc ir apsiriboja tik konkrečiomis geografinėmis sritimis. Airija neįrodė, kad banginių šeimos gyvūnams taikoma išsami, sisteminga ir nuolatinė stebėjimo programa.

85. Be to, negalima pritarti ir Airijos argumentui, kad bendradarbiavimas aiškinant griežtos rūšių apsaugos sistemą pagal Buveinių direktyvą( ) rodo, jog Bendrijos politika šioje srityje tebėra vystymosi stadijoje ir todėl pateisina jos neveikimą.

86. Kaip rodo jau pats pavadinimas, gairėmis valstybėms narėms siekiama suteikti patarimus dėl jų pačių teisės aktų įgyvendinimo. Šis dokumentas jokiu būdu nekelia klausimo dėl įsipareigojimo pagal Buveinių direktyvos, kuri galioja nuo 1994 m., 12 straipsnio 1 dalies apimties.

87. Todėl aš manau, kad šeštasis argumentas taip pat yra pagrįstas.

7. Dėl septintojo argumento

88. Komisija mano, kad Airija neįrodė, jog sukūrė tinkamą strategiją, kuri leistų reaguoti į žinomų rūšių pavojus šikšnosparnių veisimosi ir poilsio vietoms. Komisija kaltina Airiją nesiimant tokių projektų, kuriems paprastai nėra atliekamas PAV, vertinimo. Komisija teigia, kad grėsmę šikšnosparniams kelia miško kirtimas, renovacijos ir griovimo darbai.

89. Reikia pažymėti, kad iš nusistovėjusios Teisingumo Teismo praktikos išplaukia, jog, vykstant pagal EB 226 straipsnį pradėtam procesui dėl įsipareigojimų neįvykdymo, Komisija turi įrodyti, kad įsipareigojimas buvo neįvykdytas, ir šiuo tikslu ji negali remtis prielaidomis( ).

90. Atitinkamai nagrinėjamoje byloje būtent Komisija privalo įrodyti, kad su nedideliais projektais, pavyzdžiui, miško kirtimas arba pastatų renovacija, kuriems nereikalaujama atlikti PAV, susijusi Airijos praktika trukdo Buveinių direktyvos IV priede išvardytų rūšių griežtos apsaugos sistemai.

91. Savo argumentui pagrįsti Komisija paprasčiausiai nurodo įtarimus, tačiau nepateikia jokių įrodymų( ). Ji, be kita ko, tvirtina, kad „ji supranta, jog daugybė vietos valdžios institucijų niekada nėra atlikusios šikšnosparnių tyrimo prieš imdamosi remontuoti tiltus“. Nebuvo pateikta jokių įrodymų, kaip antai konkretūs ir išsamūs tokiomis aplinkybėmis vykdytų darbų pavyzdžiai, kurie pagrįstų šį teiginį.

92. Todėl aš nemanau, kad septintasis argumentas yra pagrįstas.

93. Atsižvelgdamas į visas prieš tai išdėstytas aplinkybes, siūlau Teisingumo Teismui pripažinti, kad, nesiimdama specialių veiksmingos griežtos apsaugos sistemos, kurios reikalauja Buveinių direktyvos 12 straipsnio 1 dalis, įgyvendinimo priemonių, Airija neįvykdė savo įsipareigojimų pagal šią direktyvą.

B – Dėl trečiojo kaltinimo

94. Komisija teigia, kad Airijos teisėje numatyta paralelinė leidžiančių nukrypti nuostatų sistema, neatitinkanti Buveinių direktyvos 12 ir 16 straipsnių. Ši paralelinė sistema išplaukia iš 1976 m. Wildlife Act 23 straipsnio 7 dalies ir to paties įstatymo 42 skirsnio.

95. Atsižvelgusi į Airijos atsakymą atsiliepime į ieškinį Komisija atsisakė argumento, susijusio su 1976 m. Wildlife Act 42 straipsniu.

96. Pirmiausia Komisija pažymi, kad Airija perkėlė Buveinių direktyvos 12 straipsnio 1 dalies d punktą į 1997 m. Europos Bendrijų (natūralių buveinių) taisyklių 23 taisyklę, o 16 straipsnį – į 25 taisyklę per terminus, kurie yra gana artimi 16 straipsnio formuluotei.

97. Tačiau Komisija teigia, kad 1976 m. Wildlife Act 23 straipsnio 7 dalies a–c punktuose įtvirtintos šiuo metu taikomos išimtys, kurios nukrypsta nuo reikalavimų pagal Buveinių direktyvos 12 straipsnio 1 dalies d punktą nesilaikant šios direktyvos 16 straipsnio sąlygų. Aš taip pat norėčiau pažymėti, kad 1976 m. Wildlife Act 2000 m. buvo pakeistas, todėl jis priimtas vėliau nei šią direktyvą įgyvendinančios taisyklės.

98. Pagal 1976 m. Wildlife Act 23 straipsnio 7 dalies a–c punktus, pažeidimu nelaikoma, jei asmuo, dirbdamas žemės ūkio, akvakultūros darbus, žvejodamas, taip pat dirbdamas silvikultūros arba su durpynais susijusius darbus, netyčia sužeidžia ar nužudo saugomą laukinį gyvūną; jei užsiimdamas tokia veikla sutrikdo ar sunaikina tokio gyvūno veisimosi vietą; arba jei tiesdamas kelią arba atlikdamas bet kokius archeologinius, statybos ar inžinerijos darbus, o taip pat statydamas arba atlikdamas visus kitus aprašytus darbus netyčia nužudo ar sužeidžia tokį gyvūną arba netyčia sunaikina ar padaro žalą tokio gyvūno veisimosi ar poilsio vietai.

99. Nors Airija ir pakeitė savo teisės aktus – 1976 m. Wildlife Act įtvirtino 23 straipsnio 8 dalį – ir taip panaikino bet kokį 23 straipsnio ir 1997 m. Europos Bendrijų (natūralių buveinių) taisyklių 25 taisyklės prieštaravimą, tačiau Komisija ir toliau palaiko savo kaltinimą, nes Airija 2005 m. Europos Bendrijų (natūralių buveinių) taisyklių (European Communities (Natural Habitats) Regulations, 2005) 3 taisyklę, kuria buvo įtvirtinta ši naujoji dalis, priėmė ir apie ją pranešė Komisijai pasibaigus pagrįstoje nuomonėje nustatytam terminui.

100. Komisija teigia, kad iki 2005 m. Europos Bendrijų (natūralių buveinių) taisyklių įsigaliojimo Buveinių direktyvos IV priedo a dalyje išvardytoms rūšims buvo taikomos 1976 m. Wildlife Act 23 straipsnio 7 dalyje įtvirtintos išimtys. Taigi Airija rėmėsi šia dalimi kaip nukrypti leidžiančia nuostata.

101. Komisijos teigimu, atrodo, kad didelių projektų, pavyzdžiui, Corrib dujų arba Lough Rynn rajono projektai, atveju niekada nebuvo remiamasi 1997 m. Europos Bendrijų (natūralių buveinių) taisyklių 25 taisyklėje įtvirtintomis nukrypti leidžiančiomis nuostatomis. Komisija taip pat pažymi, kad pagal Buveinių direktyvos 16 straipsnį pateiktoje ataskaitoje nėra nurodyta nė vieno teisėto nukrypimo, atitinkančio 1976 m. Wildlife Act 23 straipsnio 7 dalyje reglamentuojamus atvejus.

102. Be to, Komisija teigia, kad dėl tokios paralelinės tuo pat metu egzistuojančios nukrypti leidžiančių nuostatų sistemos kyla nepageidautina teisinio tikrumo principo neatitinkanti painiava ir abejonės dėl teisės nuostatų turinio.

103. Airija mano, kad Komisija klaidingai aiškina 1976 m. Wildlife Act 23 straipsnio 7 dalies poveikį. Jos teigimu, 23 straipsnio 7 dalies nuostatomis galima remtis tik baudžiant už pažeidimą pagal šio įstatymo 23 straipsnio 5 dalį, o ne taikant 1997 m. Europos Bendrijų (natūralių buveinių) taisykles. Siekdama panaikinti bet kokias abejones Airija priėmė reikiamus šių teisės aktų pakeitimus, kad būtų aiškiai atskirtos sistemos pagal 1976 m. Wildlife Act 23 straipsnio 7 dalį ir pagal 1997 m. Europos Bendrijų (natūralių buveinių) taisyklių 23 ir 25 taisykles. 1976 m. Wildlife Act 23 straipsnio 8 dalyje tiesiogiai numatyta, kad nukrypti leidžiančios nuostatos pagal 23 straipsnio 7 dalį netaikomos Buveinių direktyvos IV priedo A dalyje išvardytoms rūšims.

104. Reikia dar kartą pažymėti, kad, pagal nusistovėjusią Bendrijos teismų praktiką, tai, ar valstybė narė neįvykdė įsipareigojimų, turi būti nustatoma, atsižvelgiant į padėtį valstybėje narėje pagrįstoje nuomonėje nurodyto termino pabaigoje ir kad Teisingumo Teismas negali atsižvelgti į vėlesnius pasikeitimus( ). Nagrinėjamoje byloje Airija priėmė minėtus pakeitimus 2005 m., t. y. pasibaigus pagrįstoje nuomonėje nurodytam laikotarpiui, todėl atsižvelgti į šiuos pakeitimus nėra būtina.

105. 1976 m. Wildlife Act 23 straipsnio 7 dalies b ir c punktai numato, kad pažeidimu nelaikomi tam tikri veiksmai, kai nepriklausomai nuo asmens tyčios sutrikdomos ar sunaikinamos laukinių gyvūnų veisimosi vietos, ir tam tikri veiksmai, kai netyčia sunaikinamos ar kai padaroma žala tokių gyvūnų veisimosi ar poilsio vietoms. Pagal Buveinių direktyvos 12 straipsnio 1 dalies b punktą, tokie veiksmai šios direktyvos IV priede išvardytų rūšių atveju yra draudžiami nepriklausomai nuo tyčios( ).

106. Remiantis Airijos pateikta ataskaita apie nukrypimus, kurie buvo leisti pagal Buveinių direktyvos 16 straipsnį, akivaizdu, kad Airijos valdžios institucijos rėmėsi 1976 m. Wildlife Act 23 straipsniu kaip nuostata, leidžiančia nukrypti nuo griežtos šikšnosparnių rūšių, nendrinės rupūžės ir tam tikrų delfinų ir banginių rūšių apsaugos reikalavimų( ).

107. Todėl negalima pritarti Airijos argumentams, kad 1976 m. Wildlife Act 23 straipsnio 7 dalies nuostatomis galima remtis tik baudžiant už pažeidimą pagal šio įstatymo 23 straipsnio 5 dalį. Akivaizdu, kad 2000 m. įtvirtinta paralelinė nukrypti leidžiančių nuostatų sistema pažeidžia Buveinių direktyvos 12 ir 16 straipsnius.

108. Atsižvelgdamas į tai, kas išdėstyta, siūlau Teisingumo Teismui pripažinti, kad, palikdama galioti Airijos teisės aktų nuostatas, kurios yra nesuderinamos su Buveinių direktyvos 12 straipsnio 1 dalies d punktu ir 16 straipsniu, Airija neįvykdė savo įsipareigojimų pagal šią direktyvą.

109. Kadangi kaltinimai yra pagrįsti, pagal Procedūros reglamento 69 straipsnio 2 dalį ir atsižvelgiant į Komisijos reikalavimus Airijai turi būti nurodyta padengti bylinėjimosi išlaidas.

V – Išvada

110. Atsižvelgdamas į prieš tai išdėstytas aplinkybes, Teisingumo Teismui siūlau:

1. Pripažinti, kad, nesiimdama specialių priemonių, skirtų veiksmingai įgyvendinti griežtos apsaugos sistemą, kurios reikalauja 1992 m. gegužės 21 d. Tarybos direktyvos 92/43/EEB dėl natūralių buveinių ir laukinės faunos bei floros apsaugos 12 straipsnio 1 dalis, išskyrus priemones dėl kietaodžio vėžlio ir nendrinės rupūžės, taip pat priemones, skirtas kovoti su šikšnosparniams kylančiomis grėsmėmis, ir palikdama galioti Airijos teisės aktų nuostatas, kurios yra nesuderinamos su Direktyvos 92/43 12 straipsnio 1 dalies d punktu ir 16 straipsniu, Airija neįvykdė savo įsipareigojimų pagal šią direktyvą.

2. Priteisti iš Airijos bylinėjimosi išlaidas.