ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
21.

Komisija, palaikoma Prancūzijos Respublikos, neginčija, kad sritis, kuriai priklauso ginčijami sprendimai, turi būti vertinama atsižvelgiant į VTPS. Tačiau ji teigia, kad Sąjungos teisės akto, įskaitant tarptautinį susitarimą, teisinio pagrindo pasirinkimas turi būti grindžiamas objektyviais kriterijais, kuriems gali būti taikoma teisminė kontrolė ir tarp kurių yra ne tik šio teisės akto turinys, bet ir tikslas. Tarybos teigimu, iš Teisingumo Teismo jurisprudencijos matyti, kad, siekiant nustatyti ryšį tarp susitarimo nuostatų, susijusių su įvairiomis Sąjungos veiklos sritimis, svarbiausia – išnagrinėti susitarimo tikslus ir tik paskui reikia spręsti dėl šiose nuostatose įtvirtintų pareigų apimties, t. y. nagrinėti šių nuostatų turinį. Tačiau Komisijos pateiktuose argumentuose visiškai neatsižvelgiama į VTPS tikslus ir į jo konkrečias nuostatas, juose visas dėmesys sutelktas tik į šių nuostatų turinį. Nagrinėjamu atveju Taryba mano, jog išnagrinėjus VTPS II antraštinės dalies nuostatomis siekiamus tikslus matyti, kad šios nuostatos nėra papildomo ir netiesioginio pobūdžio, palyginti su kitomis šio susitarimo nuostatomis. Be to, priešingai nei teigia Komisija, VTPS ir Susitarimas su Kazachstanu iš esmės skiriasi, kiek tai susiję su juose apibrėžtais tikslais, taigi ir su jų teisiniu pobūdžiu. Šiuo klausimu Taryba pažymi, kad VTPS 1 straipsnyje nurodytas mažiausiai vienas papildomas esminis tikslas, kuris neminimas Susitarime su Kazachstanu, būtent stiprinti išsamią politinę partnerystę (a punktas) ir skatinti plėtoti glaudžius politinius šalių santykius (b punktas). Be to, kai kurie bendro pobūdžio tikslai, išvardyti VTPS 1 straipsnyje, šio susitarimo 3 straipsnyje patikslinami nurodant grupę konkretesnių tikslų, kurių siekiama būtent šio susitarimo II antraštinės dalies nuostatomis. Tikslas veiksmingiau bendradarbiauti užsienio politikos ir saugumo srityje, kuris VTPS 3 straipsnio 1 dalyje nurodomas kaip bendras politinio dialogo su Armėnija tikslas, apimantis visus kitus šiuo dialogu siekiamus tikslus, – tai atskiras tikslas, kuris negali būti laikomas papildomu, palyginti su kitais šiuo susitarimu siekiamais tikslais. Todėl, Tarybos teigimu, nėra abejonių, kad pagrindinis tikslas, kurio siekiama šio susitarimo II antraštinės dalies nuostatomis – vykdyti BUSP priskiriamą veiklą, kurią Sąjunga vykdo naudodamasi įgaliojimais, jai suteiktais pagal ESS V antraštinės dalies II skyriaus nuostatas. Šios išvados, pagrįstos šio susitarimo II antraštinės dalies nuostatomis siekiamų tikslų analize, negalima paneigti argumentais, susijusiais vien su jų turiniu ir, be kita ko, jų tariamai deklaratyvia reikšme. Iš tikrųjų, viena vertus, iš aptariamų nuostatų išplaukia, kad reguliariai vykstantis politinis dialogas – tai būdas, kuriuo turi būti įgyvendinamas bendradarbiavimas, ir, kita vertus, Teisingumo Teismo jurisprudencijoje nėra jokios aplinkybės, leidžiančios daryti išvadą, kad nuostatos, kuriose numatytas bendradarbiavimas dialogo forma, pačios negali sudaryti savarankiško dalies, jeigu jomis siekiama su užsienio ir saugumo politika susijusių tikslų.
39.

Be to, kalbant apie antrąją prielaidą, reikia pažymėti, kad prejudiciniai klausimai tikrai neprarastų dalyko nustačius pareiškėjos pagrindinėje byloje motinystę (biologinę arba pagal įstatymą). Aišku, pirmojo prejudicinio klausimo formuluotė gali sudaryti įspūdį, kad gimimo liudijimo išdavimas Bulgarijoje priklauso tik nuo vaiko (biologinės) motinos nustatymo. Vis dėlto net ir pareiškėjos nustatymas kaip vaiko motinos niekaip nepakeistų to, kad Bulgarijos valdžios institucijos negali išduoti prašomo gimimo liudijimo, kuriame, kaip Ispanijos išduotame gimimo liudijime, pareiškėja pagrindinėje byloje ir jos sutuoktinė būtų įrašytos kaip vaiko motinos. Šią aplinkybę per teismo posėdį patvirtino Bulgarijos vyriausybė. Be to, dėl atsisakymo išduoti prašomą gimimo liudijimą vaikas de facto gali negauti Bulgarijos asmens tapatybės dokumento. Taigi vis vien kyla klausimas, ar tokia situacija yra suderinama su SESV 20 ir 21 straipsniais ir Chartijos 7, 24 ir 45 straipsniais.
88.

Taigi, pirma, nė vienas iš šių principų nereiškia, kad teisės sistema turi likti nepakeista. Be to, lūkesčiai, kad teisės aktai nebus pakeisti, būtų ypač nepagrįsti tokioje srityje, kaip muitinė, kurioje nuolat turi būti atliekami suderinimai ( 64 ). Geras to įrodymas yra BMK pakeitimai, vienas po kito padaryti nuo jo priėmimo 1992 m. iki panaikinimo Reglamentu Nr. 952/2013. Kodeksas buvo patvirtintas remiantis tuo, kad reikia „įvertinti Sąjungos teisės raidą“ ( 65 ).
14.

Antrajame savo analizės etape Komisija visų pirma nurodė, kad klausimas, ar mokestine priemone nukrypstama nuo referencinio pagrindo, paprastai reiškia, kad taikant šią priemonę konstatuojama, kad jos gavėjui suteiktas pranašumas. Komisijos nuomone, jeigu dėl mokestinės priemonės nepagrįstai sumažėja jos gavėjo mokėtini mokesčiai, kurie be tokios priemonės pagal referencinį pagrindą turėtų būti didesni, toks sumažėjimas yra minėta priemone suteiktas pranašumas ir kartu – nukrypimas nuo referencinio pagrindo. Be to, Komisija priminė, kad pagal jurisprudenciją tokios individualios priemonės, kaip nagrinėjamas išankstinis sprendimas, atveju nustačius pranašumą iš esmės galima daryti prielaidą, kad jis yra atrankusis ( 10 ).
40.

Pirma, Komisija ginčija Bendrojo Teismo išvadą skundžiamo sprendimo 146, 152 ir 154–156 punktuose, kad kilo didelių sunkumų vertinant galimą DSR vaidmenį pajėgumų pirkimo srityje. Komisija konkrečiai nurodo, kad, kai buvo priimtas nagrinėjamas sprendimas, DSR technologija dar buvo nepakankamai išplėtota, todėl ji negalėjo išsamiai įvertinti ilgalaikio DSR operatorių potencialo. Komisija taip pat teigia, kad United Kingdom Demand Response Association (Jungtinės Karalystės DSR asociacija, toliau – UKDRA) ( 8 ), kuri 2014 m. birželio 9 d. pateikė jai pastabas (toliau – 2014 m. birželio 9 d. UKDRA pastabos), kritikavo nagrinėjamą priemonę dėl to, kad ji buvo palankesnė kitiems pajėgumų teikėjams nei DSR operatoriams, o ne todėl, kad ja nebuvo tiksliai įvertintas DSR potencialas. Komisija taip pat pažymi, jog aukciono mechanizmas suteiks faktinių duomenų apie DSR potencialą. Antra, Komisija ginčija Bendrojo Teismo išvadą, kad vertinant diskriminacinį arba nepalankų požiūrį į DSR operatorius dėl sutarčių dėl pajėgumų trukmės, išlaidų susigrąžinimo metodą ir dalyvavimo pajėgumų pirkimo sistemoje sąlygas kilo didelių sunkumų. Dėl trumpesnių sutarčių, sudarytų su DSR operatoriais, Komisija nurodo, kad, priešingai, nei Bendrasis Teismas konstatavo skundžiamo sprendimo 181, 182, 184, 192 ir 193 punktuose, jai nereikia nagrinėti tikslių DSR operatorių kapitalo išlaidų ir finansavimo, nes neginčijama, kad tokių operatorių finansavimo poreikiai yra gerokai mažesni nei naujų pajėgumų gamintojų. Dėl išlaidų susigrąžinimo metodo Komisija teigia, kad Bendrasis Teismas skundžiamo sprendimo 194–213 punktuose klaidingai konstatavo, kad ji turėjo tikrinti, ar išlaidų susigrąžinimo metodo dalinis pakeitimas turėjo poveikį pagalbos sumai. Komisijos nuomone, į išlaidų susigrąžinimo metodą negalėjo būti atsižvelgta vertinant suderinamumą, nes pagal jurisprudenciją pagalbos priemonės finansavimo metodas yra reikšmingas tik jeigu jis yra sudedamoji šios priemonės dalis, o nagrinėjamu atveju taip nebuvo. Be to, Jungtinė Karalystė įtikinamai paaiškino, kodėl taikytas metodas buvo tinkamesnis, nei iš pradžių pasiūlytasis. Dėl DSR operatorių dalyvavimo pajėgumų pirkimo sistemoje sąlygų Komisija teigia, jog Bendrasis Teismas klaidingai konstatavo, kad nėra garantijos, kad Jungtinė Karalystė per aukcioną T‑1 įsigytų bent 50 % rezervuotų pajėgumų, kaip Jungtinė Karalystė buvo įsipareigojusi šiuo klausimu. Komisija taip pat prašo Teisingumo Teismo konstatuoti, kad Bendrasis Teismas turėjo pripažinti nepriimtinu Tempus teiginį, susijusį su 2 MW dalyvavimo riba, nes šis teiginys buvo pateiktas ne Tempus ieškinyje Bendrajame Teisme, o dublike. Toks teiginys bet kuriuo atveju yra nepagrįstas, nes per administracinę procedūrą nė viena trečioji šalis neginčijo nustatytos 2 MW ribos apibūdinimo kaip žemos.
1.

Kaip sakoma „Sostų karuose“, „kas jau miręs, nebegali numirti“ (angl. „what is dead may never die“). Taigi, gal tik išskyrus Baltuosius klajūnus, kas jau mirę, to nebenužudysi. Vis dėlto ar Teisingumo Teismas gali per prejudicinio sprendimo procedūrą panaikinti (arba pripažinti negaliojančiu) tai, kas niekada nebuvo gyva (arba veikiau niekada netapo privalomas Sąjungos teisės aktas)? Alternatyviai, ar Teisingumo Teismas gali pateikti (privalomą) neprivalomo Sąjungos akto išaiškinimą?
64.

Be to, kad Pareigūnų tarnybos nuostatų IX priedo 10 straipsnio b punkte nustatytas tik vienas iš daugelio kriterijų, į kuriuos galima atsižvelgti bendrai vertinant, kurią drausminę nuobaudą skirti, pažymėtina, kad civilinė ir drausminė procedūros ir jose taikomos teisių gynimo priemonės arba skiriamos nuobaudos yra atskiros ir vienos nuo kitų skiriasi tikslais, be to, per jas skiriamos nuobaudos ar priteisiamas žalos atlyginimas nesutampa ( 26 ).
104.

Panašiu atveju, kai atliekant ex ante analizę, t. y. remiantis apmokestinimo tvarkos nustatymo momentu, nebūtų galima nustatyti tikslios tokių sudedamųjų dalių apimties, taigi ir jų poveikio apmokestinimui, nes ta apimtis priklauso nuo elementų, kurie nėra tos tvarkos dalis ir kinta kiekvienais mokestiniais metais ( 67 ), kurie bus nustatyti tik po tos tvarkos priėmimo, nebūtų galima ir ex ante nustatyti, ar tokios sudedamosios dalys kiekvienais mokestiniais metais atsvers atitinkamoje tvarkoje numatyto lengvatinio mokesčio tarifo taikymo teikiamą pranašumą. Kitaip sakant, jeigu negalima ex ante nustatyti atskaitymo masto, ex ante nebus galima ir sužinoti, ar kiekvienais mokestinių metų atskaitymais bus galima kompensuoti iš lengvatinio mokesčio tarifo taikymo kylantį pranašumą. Todėl nebus galima ex ante atmesti galimybės, kad toks pranašumas suteikiamas visais atitinkamais mokestiniais metais.
89.

Be to, Teisingumo Teismas jau yra nusprendęs, kad perkančioji organizacija gali prašyti konkurso dalyvio pateikti dokumentais pagrįstų įrodymų, kad imtasi reputacijos susigrąžinimo priemonių, net jei dėl to jis gali patirti neigiamų pasekmių ( 46 ).
5.

Be to, šios Jungtinių Tautų konvencijos 5 straipsnyje „Lygybė ir nediskriminavimas“ nustatyta: „1. Valstybės, Konvencijos šalys, pripažįsta, kad prieš ir pagal įstatymus visi asmenys yra lygūs ir turi teisę į lygiavertę įstatymų apsaugą ir teisę vienodai naudotis įstatymų teikiamomis galimybėmis be jokio diskriminavimo. 2. Valstybės, Konvencijos šalys, draudžia bet kokį diskriminavimą dėl negalios ir garantuoja neįgaliesiems vienodą ir veiksmingą teisinę apsaugą nuo visų rūšių diskriminacijos. 3. Siekdamos skatinti lygybę ir panaikinti diskriminaciją, valstybės, Konvencijos šalys, imasi visų reikiamų veiksmų, kad neįgaliesiems būtų sudarytos tinkamos sąlygos. 4. Konkrečios priemonės, kurių reikia, kad būtų paspartinta ar pasiekta faktinė neįgaliųjų lygybė, pagal šios Konvencijos nuostatas diskriminacinėmis nelaikomos.“
117.

Be to, pažymėtina, kad pagal Reglamento Nr. 1069/2009 48 straipsnio 1 dalies c punktą leidžiama 1 ar 2 kategorijos šalutinių gyvūninių produktų vežimui nustatyti sąlygas, kuriomis siekiama apsaugoti visuomenės ir gyvūnų sveikatą, tačiau pavojus aplinkai nėra paminėtas.
55.

Be to, kaip jau yra nusprendęs Teisingumo Teismas, „tam tikro bendradarbiavimo“ nepakanka, kad būtų paneigtas veikiančiojo asmens nepriklausomumas ( 20 ). Taip pat vieno asmens lemiamas vaidmuo gamyboje „nepaneigia“ to, kad asmenys vykdo veiklą savarankiškai, nes kiekvienas iš jų veikia savo vardu, sąskaita ir atsakomybe ( 21 ). Atsižvelgdamas į tai, savarankiškomis įmonėmis, apmokestinamomis PVM, Teisingumo Teismas laikė ir asmenis, kurie savarankiškai veikia bendraudami su savo tiekėjais, viešosios valdžios institucijomis ir tam tikru lygiu su savo klientais, nors didele dalimi savo produktų, pažymėtų bendru prekių ženklu, jie prekiauja per jiems priklausančią kapitalo bendrovę ( 22 ). Tai visiškai tinka ir nagrinėjamu atveju, kuriuo pareiškėjas savarankiškai veikė esant santykiams su žemės sklypų pardavėju, vėliau su statybos leidimą išdavusia institucija ir galiausiai su pirkėjais.
35.

Teisingumo Teismui pateiktose pastabose Sąjungos institucijos teigia, kad „Donex“, kaip produktų, kuriems taikomas antidempingo muitas, importuotoja, nedalyvavusi procedūroje, per kurią nustatytas šis muitas, negali remtis Kinijos eksportuojančių gamintojų, bendradarbiavusių atliekant tyrimą, teisės į gynybą pažeidimu prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiame teisme. Taigi „Donex“ negali turėti jokios naudos iš to, kad per ginčijamo reglamento priėmimo procedūrą buvo galimai pažeistas Sąjungos institucijoms taikomas tariamas įpareigojimas informuoti minėtus eksportuojančius gamintojus, kad jie galėtų pateikti prašymus atlikti koregavimus. Tokia išvada darytina juo labiau dėl to, kad Kinijos eksportuojantys gamintojai, kurių produktus, kuriems taikomas muitas, „Donex“ importavo, net nebendradarbiavo atliekant tyrimą.
64.

Be to, valstybės narės, veikdamos Sąjungos teisės taikymo srityje ( 34 ), taigi, įgyvendinamos Reglamento Nr. 1169/2011 39 straipsnį, privalo laikytis bendrųjų Sąjungos teisės principų, įskaitant proporcingumo principą. Iš to išplaukia, kad visos priemonės, kurias gali taikyti valstybės narės, turi būti tinkamos jomis siekiamo tikslo įgyvendinimui užtikrinti ir neviršyti to, kas būtina jam pasiekti. Tai visų pirma reiškia, kad, kai galima rinktis iš kelių tinkamų priemonių, reikia pasirinkti mažiausiai suvaržančią ( 35 ). Galiausiai, nacionalinės teisės aktais galima užtikrinti, kad nurodytas tikslas bus pasiektas, tik jeigu šie aktai iš tiesų atitinka ketinimą siekti šio tikslo nuosekliai ir sistemiškai ( 36 ).
70.

Šiomis aplinkybėmis tam, kad Rumunijos vyriausybės nurodytos faktinės aplinkybės būtų reikšmingos Terracult atžvilgiu, mokesčių administratorius turėjo nustatyti, kad Terracult buvo sukčiavimo schemos dalis arba bent jau kad ji apie šią schemą žinojo arba turėjo žinoti. Vis dėlto bent jau per šį procesą Rumunijos vyriausybė taip ir nenurodė, kad buvo sukčiaujama arba vykdoma bet kokia kita neteisėta veikla. Be to, ji nepateikė jokių įrodymų, patvirtinančių kaltinimą, kad Terracult žinojo arba turėjo žinoti apie įtartinus sandorius, vykdytus dėl aptariamų prekių po to, kai jos buvo parduotos Almos.
12.

Be to, jei būtų daroma prielaida, kad Direktyvos 2001/83 96 straipsnio 1 dalis per se nedraudžia nemokamai platinti vaistų pavyzdžių vaistininkams, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas teiraujasi, ar AMG 47 straipsnio 3 dalis negalėtų būti laikoma nacionalinės teisės nuostata, labiau apribojančia kai kurių vaistų pavyzdžių platinimą, kaip tai suprantama pagal Direktyvos 2001/83 96 straipsnio 2 dalį, kuri dėl šios priežasties galėtų būti aiškinama kaip nuostata, pagal kurią valstybėms narėms aiškiai suteikiama teisė, esant reikalui, uždrausti nemokamai platinti vaistų pavyzdžius vaistininkams. Vis dėlto Direktyvos 2001/83 96 straipsnio 2 dalies formuluotėje nurodomi „tam tikr[i] vaist[ai]“, o ne tam tikri atitinkamo platinimo adresatai, o tos pačios direktyvos 51 konstatuojamoji dalis galėtų patvirtinti priešingą teiginį.
25.

Todėl Lenkijos vyriausybės pateikta informacija patvirtinama, kad nacionalinės teisės aktuose narkotikų laikymas asmeniniam vartojimui vertinamas taip pat, kaip narkotikų laikymas, susijęs su prekyba narkotikais, kuris baudžiamas pagal Pamatinio sprendimo 2004/757 2 straipsnio 1 dalies c punktą ( 13 ). Be to, pagal Lenkijos teisę baudžiamąją bylą dėl narkotikų laikymo asmeniniam vartojimui galima nutraukti, jeigu byla yra susijusi su „nedideliu“ narkotikų kiekiu.
75.

Be to, pabrėžiu, kaip pažymėjo Komisija per posėdį, jog negalima atmesti tikimybės, kad teisių pažeidimą sudarantys veiksmai, atlikti per penkerių metų laikotarpį po prekių ženklo įregistravimo, galėjo atgrasyti savininką nuo prekių ženklo naudojimo arba sudaryti kliūčių jo naudojimui iš tikrųjų, nors tai ir nesudaro tinkamos nenaudojimo priežasties, neleidžiančios panaikinti prekių ženklo registraciją, kaip tai suprantama pagal Direktyvos 2008/95 12 straipsnio 1 dalį ( 39 ).
1.

Šioje byloje ginčas kilo dėl priemonių, kurių 2016 m. ėmėsi Italijos valstybė, t. y. didelės apimties negrąžintinos subsidijos suteikimo valstybei priklausančiam vietos geležinkelių infrastruktūros ekonominės veiklos vykdytojui ir keleivinio transporto paslaugų teikėjui, atsižvelgiant į jo sunkią finansinę padėtį. Be to, visos valstybės turimos to veiklos vykdytojo akcijos buvo perleistos be jokio atlygio valstybei priklausančiam geležinkelių infrastruktūros ekonominės veiklos vykdytojui, su sąlyga, kad šis atkurs perleistos bendrovės finansinį gyvybingumą. Šių priemonių teisėtumą užginčijo kiti vietos keleivinio transporto paslaugų teikėjai, į kurių suinteresuotumą dėl perleidimo nebuvo atsižvelgta. Consiglio di Stato (Valstybės Taryba, Italija) klausia Teisingumo Teismo, ar šios priemonės yra valstybės pagalba.
–

„Direktyvos 2004/18 45 straipsnio 2 dalies pirmos pastraipos d punktu perkančiosioms organizacijoms leidžiama įrodyti profesinį nusižengimą bet kokiomis priemonėmis, kurias jos gali pagrįsti. Be to, skirtingai nei tos pačios pastraipos c punkte, siekiant įrodyti profesinį nusižengimą, kaip tai suprantama pagal minėtos pastraipos d punktą, nereikalaujama priimti sprendimo, turinčio„res judicata“ galią“ ( 23 ).
–

Po to, kai per procesą, kurį (First Tier Tribunal (Pirmosios instancijos administracinis teismas)) teisėjas apibūdino kaip „ribotą“, buvo nustatyta, kad jie tinkami tapti globėjais, 2010 m. birželio mėn. jie buvo informuoti, kad po gimimo [S. M.] tėvai ją paliko, taigi globėjas M. ir globėja M. paprašė, kad jiems būtų skirta mergaitės globa. Tada sekė trijų mėnesių laukimo laikotarpis, per kurį pagal Alžyro teisę biologiniai tėvai galėjo pareikalauti atgauti vaiką.
118.

Apskritai žmonių patirtis rodo, kad taip ir yra: kiek kartų esame supratę, kad asmeninis pokalbis ar dialogas su kitu asmeniu pakeitė mūsų nuomonę? Tai yra tai, apie ką turi žinoti ir įsisąmoninti visų profesijų atstovai, taip pat ir mes – teisėjai, advokatai: kiek kartų esame įsitikinę tuo, kad, kaip kadaise yra nurodęs anglų teisėjas Justice Megarry, „the path of the law is strewn with examples of open and shut cases which, somehow, were not; of unanswerable charges which, in the event, were completely answered; of inexplicable conduct which was fully explained; of fixed and unalterable determinations that, by discussion, suffered a change“ („teisės kelyje gausu pradėtų ir baigtų nagrinėti bylų, kurios dėl kažkokių priežasčių nebuvo išnagrinėtos; kaltinimų, už kuriuos neįmanoma atsakyti, bet buvo visiškai atsakyta; nepaaiškinamo elgesio, kuris buvo visiškai paaiškintas; tvirtų ir nekeičiamų įsitikinimų, kurie po diskusijos pasikeitė“) ( 88 )?
33.

Čekijos Respublika teigia, kad priemonės teisinio pagrindo pasirinkimą turi lemti objektyvūs veiksniai, kuriems būtų galima taikyti teisminę kontrolę ir prie kurių, be kita ko, priskirtinas nagrinėjamos priemonės tikslas ir turinys. Nors Direktyva 2017/853 buvo priimta remiantis SESV 114 straipsniu (juo tapo EEB 100a straipsnis, kuriuo remiantis priimta Direktyva 91/477), Direktyvos 2017/853 priėmimo aplinkybės ir tikslai iš esmės skiriasi nuo Direktyvos 91/477 priėmimo ir tikslų. Be to, tai, kad Direktyva 91/477 buvo priimta remiantis su vidaus rinka susijusiu teisiniu pagrindu, nepateisina to paties teisinio pagrindo parinkimo dėl Direktyvos 2017/853, nes pastarąja siekiama labai skirtingų tikslų. Galiausiai, nors tiesa, kad Direktyva 2008/51 iš dalies pakeitė Direktyvą 91/477 siekiant pagerinti visuomenės saugą, Direktyva 2008/51 iš esmės buvo padaryti esminiai techniniai pakeitimai dėl Europos Sąjungos tarptautinių įsipareigojimų pagal JT protokolą prieš neteisėtą šaunamųjų ginklų gamybą ir prekybą jais. Vis dėlto Direktyva 2017/853 padaryti ne vien techniniai pakeitimai.
75.

Be to, Komisija teigia, kad rinkos struktūros apsauga nėra privaloma viešojo intereso priežastis ir kad Vokietijos Federacinė Respublika, grįsdama savo argumentą dėl informacijos asimetrijos, nenurodė, kad tokia asimetrija negali atsirasti kalbant apie konsultavimo paslaugas, kurioms privalomi tarifai netaikomi. Į jas taip pat patenka poveikio aplinkai studijos, „statybos fizikos“ ir geotechnikos tyrimai, taip pat inžinerinio tyrinėjimo paslaugos, kurių atveju tikrai gali egzistuoti informacijos asimetrija. Be to, kalbant apie palyginimą su viešųjų pirkimų sritimi, Komisija mano, kad, viena vertus, HOAI reglamentuojamų paslaugų kainos gali būti mažesnės už nustatytus minimalius tarifus, bet vis dėlto atitikti rinkos kainas, taigi jos pagal apibrėžimą nebūtų „neįprastai mažos“ ir net neturėtų būti atliekamas specialus jų patikrinimas. Kita vertus, net jei vykdant viešojo pirkimo procedūrą kainos yra „neįprastai mažos“, tai gali būti įtikinamai paaiškinama, ir perkančioji organizacija negali atmesti pasiūlymo tik dėl kainų lygio.
84.

Antra, gali būti ekonominės veiklos rūšių, kurias net ir tuo atveju, jei jos iš tiesų susijusios su realiu paslaugų teikimu, įmonės vykdo savanoriškai, be konkretaus valstybės pavedimo. Kaip generalinis advokatas M. Szpunar nurodė byloje Renerga, kuri buvo susijusi su šioje byloje nagrinėjimų nacionalinės teisės aktų kai kurių aspektų atitiktimi ES teisei, vien to, kad veikla yra aiškiai ir teisėtai laikoma „visuotinės ekonominės svarbos paslauga“, nepakanka taikant Altmark jurisprudenciją ( 57 ). Be to, turi būti viešosios teisės aktas, kuriuo vienai ar daugiau konkrečių įmonių pavedama užduotis tam tikru visuotinumo ir privalomumo lygiu ( 58 ) teikti aptariamas paslaugas. Kalbant apie pagrindinėje byloje nagrinėjamą atvejį, nėra aišku, ar pagal VIAP schemą visoms įmonėms, kurios yra nurodytos kaip VIAP teikėjos, faktiškai taikomi VPĮ pagal Sąjungos teisę ( 59 ).
81.

Atsižvelgiant į tai, kad pats apeliantas nurodė šį teiginį, jis privalo pateikti įrodymų jam pagrįsti. Be to, atsižvelgiant į mano atsakymą ankstesniame skirsnyje ( 31 ), manęs neįtikino apelianto argumentas, kad jis negali pateikti įrodymų, susijusių su nacionalinės teisės aktais, nacionalinių valdžios institucijų ir ECB veikimu – tai klausimai, kurie priklauso viešajai sričiai. Jeigu šio apelianto priežiūra ECB lygmeniu iš tiesų gali sutrukdyti taikyti tinkamus aukšto lygio bankininkystės reguliavimo standartus, pakanka dar kartą pažymėti, kad apeliantas, be abejonės, turi būtiną kompetenciją ir išteklius tai įrodyti. Dar kartą pakartosiu, kad negaliu nekonstatuoti, jog jis to nepadarė, pasirinkęs šiuo tikslu remtis iš esmės abstrakčiais argumentais dėl proporcingumo.
7.

Atliekų vežimo reglamento 24 straipsnyje numatyta, kad atliekos turi būti atsiimamos, jeigu jos yra vežamos neteisėtai, ir nurodyta: „1. Kai kompetentinga institucija nustato, kad atliekos vežamos neteisėtai, ji nedelsdama apie tai praneša kitoms atitinkamoms kompetentingoms institucijoms. 2. Jei už neteisėtą vežimą atsako pranešėjas, išsiuntimo kompetentinga institucija užtikrina, kad šias atliekas: a) atsiimtų pranešėjas de facto; arba, jei nebuvo pateikta jokio pranešimo; b) atsiimtų pranešėjas de jure; arba, jei tai neįvykdoma; c) atsiimtų išsiuntimo kompetentinga institucija arba jos vardu fizinis ar juridinis asmuo; <…> <…> Šis atsiėmimas, naudojimas ar šalinimas įvykdomas per 30 dienų arba per tokį kitą laikotarpį, dėl kurio atitinkamos kompetentingos institucijos gali tarpusavyje sutarti, po to, kai išsiuntimo kompetentinga institucija sužino, arba paskirties ar tranzito kompetentinga institucija jai raštu praneša, apie neteisėtą vežimą ir informuoja apie jo priežastį (‑is). <…> Nė viena kompetentinga institucija neprieštarauja neteisėtai vežamų atliekų grąžinimui. <…> <…> 7. Kai paaiškėja, kad neteisėtas vežimas vykdomas valstybės narės teritorijoje, kompetentinga institucija, kurios jurisdikcijai priklauso dalis, kurioje aptiktos atliekos, atsako už tai, kad būtų sutarta dėl atliekų saugojimo iki jų grąžinimo ar ne tarpinio naudojimo ar šalinimo alternatyviu būdu.“