ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys C 64/54

2008 m. sausio 2 d. pareikštas ieškinys byloje Landesanstalt für Medien Nordrhein-Westfalen prieš Komisiją

(Byla T-2/08)

(2008/C 64/86)

Proceso kalba: vokiečių

Šalys

Ieškovė: Landesanstalt für Medien Nordrhein-Westfalen (LfM) (Diuseldorfas, Vokietija), atstovaujama advokatų A. Rosenfeld ir G.-B. Lehr

Atsakovė: Europos Bendrijų Komisija

Ieškovės reikalavimai

— Panaikinti 2007 m. spalio 23 d. Komisijos sprendimą C(2007) 5109 galutinis dėl valstybės pagalbos, kurią Vokietijos Federacinė Respublika ketina suteikti skaitmeninės antžeminės televizijos (DVB-T) transliavimo pradžiai Šiaurės Reine-Vestfalijoje.

— Priteisti iš Komisijos bylinėjimosi išlaidas.

Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai

Ieškovė skundžia 2007 m. spalio 23 d. Komisijos sprendimą C(2007) 5109 galutinis dėl valstybės pagalbos C 34/2006 (ex N 29/2005 ir ex CP 13/2004), kuriame Komisija nusprendė, kad valstybės pagalba, kurią Vokietijos Federacinė Respublika ketina suteikti komerciniams transliuotojams pradedant skaitmeninės antžeminės televizijos transliacijas Šiaurės Reine-Vestfalijoje ir apie kurią buvo pranešta Komisijai, nėra suderinama su Bendrąja rinka.

Pagrįsdama savo ieškinį, ieškovė visų pirma tvirtina, kad ginčijamas sprendimas pažeidžia EB 87 straipsnio 1 dalį, nes buvo nepagrįstai nuspręsta, jog priemonė turi valstybės pagalbos požymių. Šiame kontekste taip pat skundžiamas EB 253 straipsnio pažeidimas.

Be to, teigiama, kad atliekant vertinimą pagal EB 87 straipsnio 3 dalies c punktą buvo naudojama neleistina vertinimo schema. Šiuo atžvilgiu ieškovė taip pat teigia, kad buvo padaryta diskrecijos ir vertinimo klaida bei pažeistas EB 253 straipsnis.

Dėl diskrecijos ir vertinimo klaidos papildomai skundžiamas EB 87 straipsnio 3 dalies b ir d punktų pažeidimas.

Galiausiai ieškovė teigia, kad nagrinėjamą priemonę bet kuriuo atveju apima EB 86 straipsnio 2 dalyje numatyta sektorinė išimtis. Ir šioje vietoje tvirtinama, kad buvo pažeistas EB 253 straipsnis.
—

be to, dėl per didelių baudų paskyrimo ieškovėms ir motyvavimo trūkumo buvo pažeistas proporcingumo principas.
LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys C 48/36

2005 m. lapkričio 3 d. pareikštas ieškinys byloje Kay prieš Komisiją

(Byla T-421/05)

(2006/C 48/72)

Proceso kalba: prancūzų

Šalys

Ieškovas: Roderick Neil Kay (Briuselis, Belgija), atstovaujamas advokatų T. Bontinck ir J. Feld

Atsakovė: Europos Bendrijų Komisija

Ieškovės reikalavimai

— panaikinti 2005 m. sausio 31 d. atsakovės sprendimą;

— priteisti iš atsakovės bylinėjimosi išlaidas.

Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai

Ieškovas buvo B*7 lygio Komisijos pareigūnas. Laimėjęs bendrą konkursą COM/A/3/02, ginčijamu sprendimu jis buvo paskirtas į administratoriaus pareigas priskiriant A*6 lygiui.

Šiuo ieškiniu jis ginčija šį paskyrimą, manydamas, kad jis turėjo būti priskirtas A*8, A*9 arba A*10 lygiui. Jis taip pat ginčija, kad po šio perskyrimo jis prarado visus „balų krepšelį“ sudarančius paaukštinimo balus.

Grįsdamas ieškinį ieškovas nurodo Pareigūnų tarnybos nuostatų XIII priedo 2 straipsnio 2 dalies, kuri, jo nuomone, taikytina jo situacijai, o ne Komisijos taikyta to paties priedo 5 straipsnio 2 dalis, pažeidimą. Be to, jis nurodo teisėtų lūkesčių, įgytų teisių išsaugojimo bei vienodo požiūrio į pareigūnus principų pažeidimus.
11

2021 m. rugpjūčio 31 d. ieškovė pateikė du General Council of the Bar of England and Wales (Anglijos ir Velso advokatūros generalinė taryba, Jungtinė Karalystė) išduotus registracijos liudijimus, pagal kuriuos D. Ivison ir K. Nezami turi „baristerio“ statusą ir teisę verstis savo praktika bet kuriame teisme vykstančiame bet kokiame procese.
22

Atsakydama į Bendrojo Teismo klausimą ieškovė teigia, kad buvo suinteresuota ginčijamo sprendimo panaikinimu tiek, kiek ji prieštaravo prašymui leisti naudoti pakeisto pavidalo ginčijamą dizainą, nes ginčijamu sprendimu jos protestas nebuvo patenkintas. Be to, pakeisto pavidalo ginčijamas dizainas neatitinka teisės aktų leidėjo numatytų sąlygų, nes panaikinus išgraviruotą prekių ženklą PIANEGONDA kiltų grėsmė minėto dizaino individualioms savybėms. Be to, pakeisto pavidalo ginčijamas dizainas gali būti painiojamas su prekių ženklu PIANEGIONDA, nes visada buvo siejamas su minėtame dizaine pavaizduota „širdies“ forma.
7

2019 m. lapkričio 21 d. ieškovas pateikė pastabas, jose jo patarėja paaiškino, kad 2019 m. spalio 24 d. per Čekijos pašto tarptautinę tarnybą, turėjusią užtikrinti dokumentų pristatymą į Liuksemburgą (Liuksemburgas) per dvi tris darbo dienas, išsiuntė patvirtinamuosius dokumentus, reikalingus e‑Curia prieigos paskyrai sukurti. Vis dėlto dėl Čekijos ir Liuksemburgo pašto vėlavimų dokumentų pristatymas galiausiai užtruko ilgiau nei vienuolika dienų. Minėta patarėja pridūrė elgusis rūpestingai, bet vis dėlto negalėjo numatyti, kad pašto paslaugų teikėjai šitaip nevykdys sutarties, be to, ji negalėjo laiku sureaguoti, nes dėl savo pirmojo vaiko gimimo 2019 m. spalio 31 d. buvo paguldyta į ligoninę.
6

Dalyvavimo, be kita ko, ERCEA kvietimuose teikti pasiūlymus taisyklės įtvirtintos 2013 m. gruodžio 11 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamente (EB) Nr. 1290/2013, kuriuo nustatomos bendrosios mokslinių tyrimų ir inovacijų programos „Horizontas 2020“ (2014–2020 m.) dalyvavimo ir sklaidos taisyklės ir panaikinamas Reglamentas (EB) Nr. 1906/2006 (OL L 347, 2013, p. 81). Reglamento Nr. 1290/2013 16 straipsnyje numatyta pareiškėjų, manančių, kad jų pasiūlymas įvertintas ne pagal šiuo reglamentu nustatytą tvarką, ne pagal atitinkamą darbo programą, darbo planą ar kvietime teikti pasiūlymus nustatytą tvarką, vertinimo persvarstymo procedūra. Šio straipsnio 2 dalyje nurodyta, kad prašymą persvarstyti vertinimą atitinkamas pareiškėjas turi pateikti per 30 dienų nuo dienos, kurią Komisija ar atitinkama finansavimo įstaiga informuoja pareiškėją apie vertinimo rezultatus. Šio straipsnio 3 dalyje nustatyta, kad Komisija ar atitinkama finansavimo įstaiga yra atsakinga už prašymo persvarstyti vertinimą nagrinėjimą. Nagrinėjami tik procedūriniai vertinimo aspektai, bet ne pasiūlymo pranašumas. Šiame straipsnyje nenustatytas konkretus terminas, per kurį Komisija ar atitinkama finansavimo įstaiga turi priimti sprendimą dėl prašymo persvarstyti vertinimą, o jo 5 dalyje tik nurodyta, kad sprendimą jos priima nepagrįstai nedelsdamos. Galiausiai to paties straipsnio 7 dalyje nurodyta, kad persvarstymo procedūra neužkerta kelio kitiems veiksmams, kurių dalyvis gali imtis pagal Sąjungos teisę.
12

Ieškovas paaiškino, kad nenoromis sutiko duoti savo skaitmeninius pirštų antspaudus Moria (Graikija); to reikėjo norint paduoti prašymą suteikti prieglobstį Graikijoje. Šį prašymą Graikijos valdžios institucijos atmetė, anot jo, be kita ko, dėl to, kad joms paaiškino, jog ketina tęsti savo kelionę į Vokietiją. Vis dėlto jis niekada nenorėjo ir neketino pateikti prašymo suteikti prieglobstį Graikijoje dėl blogų priėmimo sąlygų, visų pirma kiek tai susiję su infrastruktūra, šioje valstybėje narėje ir dėl ilgos tokių prašymų nagrinėjimo trukmės ir sisteminių trūkumų įgyvendinant Europos prieglobsčio sistemą tiek šios valstybės narės administracijos, tiek jos teisminės sistemos lygmenimis. Šie trūkumai, be kita ko, Europos teismų buvo konstatuoti 2011 m. gruodžio 21 d. Sprendime N. S. ir kt. (C‑411/10 ir C‑493/10, EU:C:2011:865) ir 2011 m. sausio 21 d. Europos Žmogaus Teisių Teismo sprendime M.S.S. / Belgija ir Graikija (CE:ECHR:2011:0121JUD003069609).
2016 m. kovo 18 d. Tarybos internetiniame tinklapyje kaip pranešimo spaudai paskelbto pareiškimo dėl Sąjungos valstybių narių ar vyriausybių vadovų ir Turkijos ministro pirmininko susitikimo rezultatų, skirto Turkijos ir ES santykiams gilinti, taip pat migracijos krizei spręsti, negalima laikyti aktu, dėl kurio galima pareikšti ieškinį pagal SESV 263 straipsnį. Toks aktas negali būti laikomas Europos Vadovų Tarybos ar kitos Sąjungos institucijos, įstaigos ar agentūros priimtu aktu ar atskleidžiančiu tokio akto, kuris atitiktų susitarimą, kurį 2016 m. kovo 18 d. sudarė Europos Vadovų Taryba ir Turkijos Respublika, egzistavimą.

Kadangi, kiek tai susiję su Teisingumo Teismo statuto 21 straipsnio pirmos pastraipos taikymu, ginčijamam aktui buvo suteiktas materialus pavidalas pateikiant pranešimą spaudai, reikia įvertinti aplinkybes, kuriomis buvo priimtas šiame pranešime spaudai paskelbtas ES ir Turkijos pareiškimas, ir šio pareiškimo turinį siekiant nustatyti, ar tai gali būti aktas, priskirtinas Europos Vadovų Tarybai, arba ar jis gali atskleisti tokio akto egzistavimą, todėl jam taikoma SESV 263 straipsnyje numatyta teisėtumo kontrolė. Sąjungos valstybėms narėms ir Turkijos Respublikai oficialiai perduoti dokumentai, susiję su ES ir Turkijos susitikimu, įrodo, kad, nepaisant ES ir Turkijos pareiškime, paskelbtame minėtame pranešime spaudai, vartojamų sąvokų, kurios, deja, dviprasmiškos, šių valstybių narių atstovai su Turkijos ministru pirmininku susitiko kaip minėtų valstybių narių ar jų vyriausybių vadovai patalpose, kuriomis dalijasi Europos Vadovų Taryba ir Taryba. Šiuo aspektu tai, kad šiame susitikime taip pat dalyvavo oficialiai nekviesti Europos Vadovų Tarybos pirmininkas ir Komisijos pirmininkas, neleidžia daryti išvados, kad dėl visų šių Europos Vadovų Tarybos narių dalyvavimo įvyko Europos Vadovų Tarybos susitikimas su Turkijos ministru pirmininku.

Be to, net darant prielaidą, jog tarptautinis susitarimas galėjo būti neformaliai sudarytas per ginčijamą susitikimą, šį susitarimą būtų sudarę Sąjungos valstybių narių ar jų vyriausybių vadovai ir Turkijos ministras pirmininkas. Kai ieškinys pareiškiamas pagal SESV 263 straipsnį, Bendrasis Teismas neturi jurisdikcijos priimti sprendimo dėl valstybių narių sudaryto tarptautinio susitarimo teisėtumo.

(žr. 47, 65, 66, 70–72 punktus)
33

2014 m. gegužės 15 d sprendime RAT aiškiai konstatavo, kad ieškovė, priešingai nei kiti ūkio subjektai, nedalyvavo nacionalinėje prieštaravimo procedūroje ir jai negali būti taikomas prisitaikymo laikotarpis, nes ji nepateikė konkrečių reikalavimų vykstant dėl to numatytai procedūrai. Ieškovė, prisistatydama kaip jau ne vieną dešimtmetį egzistuojanti visų rūšių „piadine romagnole“ gamintoja, akivaizdžiai tenkino minėto 5 straipsnio 5 ir 6 dalies sąlygas, tačiau nepasinaudojo jai suteikta galimybe išvengti žalos, dėl kurios baiminasi. Iš tikrųjų po atitinkamos bylos medžiagos perdavimo Komisijai joje vykstančiai procedūrai ratione temporis buvo taikomas Reglamentas Nr. 1151/2012, kuris įsigaliojo 2013 m. sausio 3 d. Palaikydama ryšius su Komisija ieškovė pagal kartu taikomas minėto reglamento 15 straipsnio 1 ir 2 dalies ir 49 straipsnio 3 dalies nuostatas galėjo paprašyti suteikti jai pereinamąjį laikotarpį iki 15 metų tam, kad būtų de facto pratęstas nacionalinėje prieštaravimo procedūroje nustatytas prisitaikymo laikotarpis, kurį Italijos valdžios institucijos nustatė pasibaigus minėtai nacionalinei prieštaravimo procedūrai. Kadangi ieškovė šioje nacionalinėje procedūroje nedalyvavo, ji prarado galimybę tęsti prekybą savo „piadine“ naudojant „romagnole“ pavadinimą Be to, nors dalyvavimas nacionalinėje procedūroje nėra būtina sąlyga tam, kad Komisija nustatytų pereinamąjį laikotarpį, reikia konstatuoti, kad iš bylos medžiagos bet kuriuo atveju nematyti, kad ieškovė pateikė paraišką Komisijai ar kad tokia paraiška buvo atmesta.
1.

Sustabdyti 2015 m. lapkričio 25 d. Europos vaistų agentūros (EMA) sprendimo EMA/785809/2015, kuriuo pagal 2001 m. gegužės 30 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (EB) Nr. 1049/2001 dėl galimybės visuomenei susipažinti su Europos Parlamento, Tarybos ir Komisijos dokumentais trečiajai šaliai suteikta galimybė susipažinti su toksikologinių bandymų ataskaitomis C 45151 / 28 dienų toksiškumo susilietus su oda bandymas (6 val. naudojant pusiau uždarą tvarstį) su Wistar žiurkėmis, C 45162 / 28 dienų toksiškumo per virškinamąjį traktą (naudojant zondą) bandymas su Wistar žiurkėmis ir C 88913 / 28 dienų toksiškumo susilietus su oda bandymas (6 val. naudojant pusiau uždarą tvarstį) su Wistar žiurkėmis, vykdymą.
4

2007 m. gruodžio 31 d. paskelbtas Įstatymas Nr. 67/2007, nustatantis valstybės ir kitų viešųjų subjektų deliktinės civilinės atsakomybės tvarką (Lei no 67/2007 Aprova o Regime da Responsabilidade Civil Extracontratual do Estado a Demais Entitades Públicas; Diário da República, 1 serija, Nr. 251, 2007 m. gruodžio 31 d.; toliau – Įstatymas Nr. 67/2007). Minėto įstatymo 5 straipsniu buvo panaikintas, be kita ko, 1967 m. lapkričio 21 d. Dekretas-įstatymas Nr. 48051, nurodytas 2004 m. spalio 14 d. Sprendimo Komisija / Portugalija (C‑275/03, nepaskelbtas Rink., EU:C:2004:632; toliau – Dekretas-įstatymas Nr. 48051) rezoliucinėje dalyje. Pagal šio įstatymo 6 straipsnį, šis įstatymas turėjo įsigalioti po 30 dienų po jo paskelbimo, t. y. 2008 m. sausio 30 d.
4.

Europos Komisija, Canadian Solar Manufacturing (Changshu), Inc., Canadian Solar Manufacturing (Luoyang), Inc., Csi Cells Co. Ltd, Csi Solar Power (China), Inc. ir China Chamber of Commerce for Import and Export of Machinery and Electronic Products padengia savo bylinėjimosi išlaidas.
2014 m. gegužės 6 d. Bendrojo Teismo pirmininko nutartis Frucona Košice / Komisija

(Byla T‑103/14 R)

„Laikinųjų apsaugos priemonių taikymas — Valstybės pagalba — Alkoholiniai ir spiritiniai gėrimai — Mokesčių skolos panaikinimas vykdant kolektyvinę nemokumo procedūrą — Sprendimas, kuriuo pagalba pripažįstama nesuderinama su vidaus rinka ir nurodoma ją susigrąžinti — Prašymas sustabdyti vykdymą — Skubos nebuvimas — „Fumus boni juris“ nebuvimas“

1. Laikinųjų apsaugos priemonių taikymas — Vykdymo sustabdymas — Laikinosios apsaugos priemonės — Taikymo sąlygos — „Fumus boni juris“ — Skuba — Rimta ir nepataisoma žala — Kumuliacinis pobūdis — Visų nagrinėjamų interesų palyginimas — Nagrinėjimo eiliškumas ir tikrinimo būdas — Laikinąsias apsaugos priemones taikančio teisėjo diskrecija (SESV 256 straipsnio 1 dalis, SESV 278 ir 279 straipsniai; Bendrojo Teismo procedūros reglamento 104 straipsnio 2 dalis) (žr. 16–18, 23, 67 punktus)

2. Laikinųjų apsaugos priemonių taikymas — Formos reikalavimai — Prašymų padavimas — Pagrindų, kuriais remiamasi, santrauka — Pagrindai, nenurodyti ieškinyje ir rašytiniuose procesiniuose dokumentuose — Bendra nuoroda į kitus dokumentus — Nepriimtinumas (SESV 278 ir 279 straipsniai; Bendrojo Teismo procedūros reglamento 44 straipsnio 1 dalies c punktas ir 104 straipsnio 3 dalis) (žr. 22, 46 punktus)

3. Laikinųjų apsaugos priemonių taikymas — Vykdymo sustabdymas — Laikinosios apsaugos priemonės — Taikymo sąlygos — Skuba — Rimta ir nepataisoma žala — Įrodinėjimo pareiga — Finansinė žala — Situacija, dėl kurios gali iškilti pavojus bendrovės ieškovės egzistavimui — Vertinimas atsižvelgiant į grupės, kuriai įmonė priklauso, situaciją (SESV 278 ir 279 straipsniai; Bendrojo Teismo procedūros reglamento 104 straipsnio 2 dalis) (žr. 51–54, 57, 64 punktus)

4. Laikinųjų apsaugos priemonių taikymas — Vykdymo sustabdymas — Laikinosios apsaugos priemonės — Taikymo sąlygos — Skuba — Komisijos sprendimas, kuriuo nurodoma susigrąžinti valstybės pagalbą — Teisių gynimo priemonių, nukreiptų prieš nacionalines vykdymo priemones, egzistavimas nacionaliniame teisme — Sąjungos teismo teisė atsižvelgti į tokias teisių gynimo priemones iš esmės vertinant prašymą taikyti laikinąsias apsaugos priemones (SESV 263, 267, 278 ir 279 straipsniai; Bendrojo Teismo procedūros reglamento 104 straipsnio 2 dalis) (žr. 59, 60 punktus)

5. Laikinųjų apsaugos priemonių taikymas — Vykdymo sustabdymas — Taikymo sąlygos — Visų nagrinėjamų interesų palyginimas — Komisijos sprendimas, kuriuo nurodoma susigrąžinti valstybės pagalbą — Komisijos ginamas bendrasis interesas ir pagalbos gavėjo interesas — Ypatingų aplinkybių nebuvimas — Bendrojo intereso pirmenybė (SESV 108 straipsnio 2 dalis ir SESV 278 straipsnis; Tarybos reglamento Nr. 659/1999 7 straipsnis) (žr. 68, 69 punktus)

Dalykas

Prašymas sustabdyti 2013 m. spalio 16 d. Komisijos sprendimo C(2013) 6261 final, dėl valstybės pagalbos SA.18211 (C 25/2005) (ex NN 21/2005), kurią Slovakija suteikė Frucona Košice a.s., sprendimo vykdymą, kiek juo nurodoma Slovakijos Respublikai susigrąžinti pagalbą.

Rezoliucinė dalis

1. Atmesti prašymą taikyti laikinąsias apsaugos priemones.
43

Be to, buvo nuspręstą, kad Komisijos sprendimas atmesti įsipareigojimo pasiūlymą nebuvo priemonė, sukelianti privalomas teisines pasekmes, galinčias paveikti įsipareigojimą pasiūliusios bendrovės interesus, nes Komisija gali atšaukti savo sprendimą arba Taryba gali nuspręsti nenustatyti antidempingo muito. Toks atmetimas yra tarpinė priemonė, kurios tikslas – parengti galutinį sprendimą, ir todėl net nėra aktas, kurį būtų galima ginčyti (1990 m. kovo 14 d. Sprendimo, Gestetner Holdings / Taryba ir Komisija, C 156/87, Rink., EU:C:1990:116, 8 punktas). Vis dėlto ginčydami reglamentą, kuriuo nustatomi galutiniai antidempingo muitai, ekonominės veiklos vykdytojai gali prireikus remtis bet kokiu pažeidimu, susijusiu su jų pasiūlymo dėl įsipareigojimo atmetimu (1990 m. kovo 14 d. Sprendimo Nashua Corporation ir kt. / Komisija ir Taryba, C 133/87 ir C 150/87, Rink., EU:C:1990:115, 10 punktas).
42

Be to, priešingai, nei nurodė Komisija per teismo posėdį, atrodo, kad Konkurso specifikacijų 1-0-0 dalies „Bendrieji reikalavimai“ 2.3.2 skyrius taikomas tik tuo atveju, kai paslaugos komponento charakteristikos arba teikimo sąlygos iš esmės pasikeičia ir dėl to reikia pakeisti sutartį arba kai pridedamas naujas paslaugos elementas. Šiame skyriuje tik nurodoma, kad tokiais atvejais Komisija turi pateikti prašymą dėl pakeitimo, įskaitant papildomas specifikacijas. Be to, Komisija pakankamai išsamiai nepaaiškino, dėl kokių priežasčių pagal šią nuostatą jai suteikiama teisė, paaiškėjus, kad pasiūlytas darbuotojų skaičius yra per didelis, padidinti paslaugų lygio reikalavimus išlaikant perteklinius darbuotojus be papildomų išlaidų, kurių atsirastų dėl naujų reikalavimų paslaugai, atsižvelgiant į papildomą paslaugos komponentą arba elementą, arba pasikeitusius paslaugų reikalavimus ar paslaugų lygio kintamuosius.
2013 m. spalio 16 d. Bendrojo Teismo pirmininko nutartis Comunidad Autónoma del País Vasco ir Itelazpi prieš Komisiją

(Byla T-462/13 R)

„Laikinųjų apsaugos priemonių taikymas — Valstybės pagalba — Sprendimas, kuriuo pagalba pripažįstama nesuderinama su vidaus rinka ir kuriuo nurodoma susigrąžinti bei nutraukti vykdomus mokėjimus — Prašymas sustabdyti vykdymą — Skubos nebuvimas“

1. Laikinųjų apsaugos priemonių taikymas — Vykdymo sustabdymas — Laikinosios apsaugos priemonės — Taikymo sąlygos — „Fumus boni juris“ — Skuba — Rimta ir nepataisoma žala — Kumuliacinis pobūdis — Visų nagrinėjamų interesų palyginimas — Laikinąsias apsaugos priemones taikančio teisėjo diskrecija (SESV 256 straipsnio 1 dalis, SESV 278 straipsnis ir SESV 279 straipsnis; Bendrojo Teismo procedūros reglamento 104 straipsnio 2 dalis) (žr. 15–17 punktus)

2. Laikinųjų apsaugos priemonių taikymas — Vykdymo sustabdymas — Laikinosios apsaugos priemonės — Taikymo sąlygos — Skuba — Rimta ir nepataisoma žala — Įrodinėjimo pareiga — Komisijos sprendimas, kuriuo nurodoma susigrąžinti valstybės pagalbą — Situacija, galinti labai pakenkti viešosios paslaugos užduoties, už kurią atsakingas viešosios teisės valstybės vidaus teritorinis darinys, vykdymui — Nebuvimas (SESV 278 straipsnis ir SESV 279 straipsnis; Bendrojo Teismo procedūros reglamento 104 straipsnio 2 dalis) (žr. 23, 24 punktus)

3. Laikinųjų apsaugos priemonių taikymas — Vykdymo sustabdymas — Laikinosios apsaugos priemonės — Taikymo sąlygos — Skuba — Komisijos sprendimas, kuriuo nurodoma susigrąžinti valstybės pagalbą — Valstybei narei, o ne pagalbos gavėjui skirtas sprendimas — Atsižvelgimas į nacionalines įgyvendinimo priemones — Neprivalomos priemonės — Skubos nebuvimas (SESV 278 straipsnis, SESV 279 straipsnis ir SESV 288 straipsnio ketvirta pastraipa; Bendrojo Teismo procedūros reglamento 104 straipsnio 2 dalis) (žr. 29–31, 39 punktus)

4. Laikinųjų apsaugos priemonių taikymas — Vykdymo sustabdymas — Taikymo sąlygos — Skuba — Rimta ir nepataisoma žala — Komisijos sprendimas, kuriuo nurodoma susigrąžinti valstybės pagalbą — Teisių gynimo priemonių, nukreiptų prieš nacionalines vykdymo priemones, egzistavimas nacionaliniame teisme — Sąjungos teismo galimybė atsižvelgti į tokias teisių gynimo priemones iš esmės vertinant prašymą taikyti laikinąsias apsaugos priemones — Nepataisomos žalos nebuvimas (SESV 278 straipsnis; Bendrojo Teismo procedūros reglamento 104 straipsnio 2 dalis) (žr. 34–36 punktus)

Dalykas

Prašymas sustabdyti 2013 m. birželio 19 d. Komisijos sprendimo C(2013) 3204 galutinis dėl valstybės pagalbos SA.28599 (C 23/2010) (ex NN 36/2010, ex CP 163/2009), kurią Ispanijos Karalystė suteikė skaitmeninės antžeminės televizijos diegimui nuošaliose ir menkiausiai urbanizuotose zonose (išskyrus – Kastilija-La Mančoje), 3 ir 4 straipsnių vykdymą.

Rezoliucinė dalis

1. Atmesti prašymą taikyti laikinąsias apsaugos priemones.
BENDROJO TEISMO (apeliacinių skundų kolegija) NUTARTIS

2013 m. lapkričio 27 d.

Luigi Marcuccio

prieš

Europos Komisiją

„Apeliacinis skundas — Viešoji tarnyba — Ieškinio atmetimas pirmojoje instancijoje kaip akivaizdžiai nepriimtino — Faksu ir per nustatytą terminą pateiktas ieškinys, pasirašytas advokato parašą perteikiančiu anspaudu — Originalo pateikimas pasibaigus terminui — Pavėluotai pateiktas ieškinys — Akivaizdžiai nepagrįstas apeliacinis skundas“

Dalykas:

Apeliacinis skundas dėl 2013 m. sausio 28 d. Europos Sąjungos tarnautojų teismo (antroji kolegija) nutarties Marcuccio prieš Komisiją (F‑95/12) panaikinimo.

Sprendimas:

Atmesti apeliacinį skundą. L. Marcuccio padengia savo ir Europos Komisijos šioje instancijoje patirtas bylinėjimosi išlaidas.

Santrauka

Teismo procesas – Ieškinys – Formos reikalavimai – Advokato parašas ranka – Esminė griežtai taikoma norma – Telefaksu pateiktas ieškinys – Advokato pasirašymas naudojant anspaudą – Parašas ranka, skirtingas nuo paštu atsiųsto ieškinio originale esančio parašo – Fakso gavimo data, į kurią negalima atsižvelgti siekiant įvertinti termino pareikšti ieškinį laikymąsi

(Teisingumo Teismo statuto 21 straipsnis)

Kalbant apie ieškovui atstovaujančio advokato parašo telefaksu atsiųstame ieškinyje ir parašo ant originalo, kuris pateiktas vėliausiai per dešimt dienų, santykį, pasakytina, kad kai telefaksu pateikto ieškinio apačioje esantis parašas nesutampa su parašu ant vėliau pateikto ieškinio originalo, į telefaksu pateiktą ieškinį atsižvelgti negalima siekiant įvertinti termino pareikšti ieškinį laikymąsi. Be to, ant ieškinio esantis ieškovo įgalioto advokato parašą perteikiantis antspaudas yra netiesioginis ir mechaninis pasirašymo būdas, vien kuriuo remiantis negalima nustatyti, jog būtent pats advokatas pasirašė nagrinėjamą procesinį dokumentą. Iš tiesų, siekiant teisinio saugumo, parašo ranka reikalavimas tam, kad būtų užtikrintas ieškinio autentiškumas ir išvengta pavojaus, kad jis galėtų būti parengtas tam neįgalioto asmens, laikytinas esminiu griežtai taikytinu formos reikalavimu, kurio nesilaikymas lemia ieškinio nepriimtinumą.

Darytina išvada, kad kai ant telefaksu atsiųsto dokumento esantis parašas – ar tai būtų parašą perteikiantis antspaudas, ar parašas ranka – nesutampa su vėliau pateiktame ieškinio originale esančiu parašu, dėl šio skirtumo atsiranda tokie patys teisiniai padariniai, t. y. negalima atsižvelgti į telefaksu gautą dokumentą siekiant įvertinti termino pareikšti ieškinį laikymąsi.

(žr. 13–15 ir 17 punktus)

Nuoroda:

Pirmosios instancijos teismo praktika: 2007 m. gegužės 23 d. Sprendimo Parlamentas prieš Eistrup, T-223/06 P, Rink. p. II-1581, 50–52 punktai.

Bendrojo teismo praktika: 2011 m. lapkričio 29 d. Nutarties ENISA prieš CEPD, T‑345/11, neskelbiamos Rinkinyje, 15–17 punktai; 2012 m. spalio 3 d. Nutarties Tecnimed prieš VRDT – Ecobrands (ZAPPER-CLICK), T‑360/10, 15–17 punktai ir juose nurodyta teismo praktika.