GENERALINĖS ADVOKATĖS

JULIANE KOKOTT IŠVADA,

pateikta 2020 m. gruodžio 3 d. ( 1 )

Byla C‑559/19

Europos Komisija

prieš

Ispanijos Karalystę

(Donjanos gamtinio regiono prastėjimas)

„Aplinka – Direktyva 2000/60/EB – Sąjungos veiksmų vandens politikos srityje pagrindai – Direktyva 92/43/EEB – Natūralių buveinių ir laukinės faunos ir floros apsauga – Požeminių vandens telkinių prastėjimas Donjanos gamtiniame regione – Požeminio vandens telkinių ar požeminio vandens telkinių grupių Donjanos gamtiniame regione, kurie buvo nustatyti kaip priklausantys rizikos grupei, smulkesnio apibūdinimo nebuvimas – Tinkamos pagrindinės ir papildomos Gvadalkivyro upės baseino valdymo plano priemonės – Įvairių natūralių buveinių prastėjimas“

Turinys

I. Įvadas II. Teisinis pagrindas A. Vandens pagrindų direktyva B. Buveinių direktyva III. Faktinės aplinkybės ir ikiteisminis etapas IV. Reikalavimai V. Teisinis vertinimas A. Dėl Ispanijos reikalavimų B. Buveinių direktyvos 6 straipsnio 2 dalyje nustatytas draudimas leisti būklei prastėti 1. Ieškinio pagrindo dalykas ir priimtinumas 2. Buveinių direktyvos 6 straipsnio 2 dalies kriterijus 3. Taikymas a) Poveikis saugomoms buveinėms b) Draudimo leisti būklei prastėti taikymas „ratione temporis“ c) Ispanijos nepateiktas paneigimas 4. Tarpinė išvada C. Dėl pareigos smulkiau apibūdinti požeminio vandens telkinius pagal Vandens pagrindų direktyvos 5 straipsnį, siejamą su II priedo 2.2 punktu 1. Aprašymas valdymo planuose 2. Neteisingas rizikos vertinimas pirmajame 2009–2015 m. valdymo plane 3. Antrasis valdymo planas a) Ispanijos pripažįstamas pažeidimas b) Dėl požeminių vandens telkinių teritorinio suskirstymo c) Dėl matavimo vietų skaičiaus d) Išgaunamo vandens vertinimo spragos 4. Tarpinė išvada D. Vandens pagrindų direktyvos 4 straipsnio 1 dalies b punkto i papunktyje nustatytas draudimas leisti būklei prastėti 1. Ieškinio pagrindo dalykas 2. Dėl prastėjimo a) Būklės pokytis iš geros į prastą b) Prastos būklės prastėjimas i) Sąvoka „prastėjimas“ ii) Argumentas dėl vandens ėmimo balanso iii) Argumentas dėl paviršinių vandenų ir sausumos ekosistemų c) Dėl prastėjimo pateisinimo 3. Tarpinė išvada E. Priemonių programos pagal Vandens pagrindų direktyvos 11 straipsnį 1. Atskiros Vandens pagrindų direktyvoje nustatyto pagerinimo reikalavimo ir draudimo leisti būklei prastėti įgyvendinimo priemonės a) Legalizavimas b) Lėšų skyrimas c) Paviršinio vandens tiekimas drėkinimo tikslais 2. Žalos saugomai teritorijai išvengimas – vandens ėmimas Matalascañas 3. Tarpinė išvada VI. Bylinėjimosi išlaidos VII. Išvada

I. Įvadas

1. Ispanijos pietvakariuose yra Donjanos gamtinis regionas, kuriame nustatytos reikšmingos saugomos teritorijos pagal Buveinių direktyvą ( 2 ) ir Paukščių direktyvą ( 3 ). Tame regione, daugeliu atvejų už šių saugomų teritorijų ribų, taip pat yra pagrindiniai Europoje „raudonųjų vaisių“, visų pirma braškių, auginimo plotai, kuriems drėkinti imama daug požeminio vandens. Bent jau tam tikrose vietovėse požeminio vandens paimama daugiau, nei jo pasipildo, todėl požeminio vandens lygis jose jau daugelį metų krenta.

2. Komisija mano, kad taip pažeidžiamas Vandens pagrindų direktyvoje ( 4 ) ir Buveinių direktyvoje nustatytas draudimas leisti būklei prastėti, todėl pradėjo šią procedūrą prieš Ispaniją.

3. Kalbant apie Vandens pagrindų direktyvą, kyla klausimas dėl požeminio vandens kiekybinės būklės prastėjimo visame Donjanos regione. Kaip šiomis aplinkybėmis reikia suprasti sąvoką „prastėjimas“? Ar turimas omenyje požeminio vandens išteklių sumažėjimas? Ar nepakitęs požeminio vandens naudojimas, pavyzdžiui, žemės ūkio paskirties plotams drėkinti, reiškia tik esamos būklės išlaikymą, o ne tolesnį prastėjimą? Tai yra pagrindinis šios bylos klausimas.

4. Taip pat būtina išsiaiškinti, kaip pagal Vandens pagrindų direktyvą turi būti vertinama pradinė požeminio vandens būklė ir kokias priemones valstybė narė turi nustatyti, siekdama pagerinti prastą kiekybinę požeminio vandens būklę.

5. Kritikuojamas Buveinių direktyvos pažeidimas susijęs ne su požeminiu vandeniu, kuris nėra tiesiogiai saugomas pagal šią direktyvą, o su saugomų buveinių nurodytose saugomose teritorijose pasikeitimu. Visų pirma kyla klausimas, ar požeminio vandens lygio sumažėjimas lemia šių buveinių išsausėjimą.

II. Teisinis pagrindas

A. Vandens pagrindų direktyva

6. Vandens pagrindų direktyvos 1 straipsnyje nustatytas jos tikslas: „Šios direktyvos tikslas – nustatyti vidaus paviršinių vandenų, tarpinių vandenų, pakrančių vandenų ir požeminio vandens apsaugos sistemą, kuri: a) neleistų toliau prastėti vandenų ekosistemų, taip pat sausumos ekosistemų (atsižvelgiant į jų vandens poreikius) bei šlapžemių, tiesiogiai priklausomų nuo vandenų ekosistemų, būklei, ją apsaugotų ir pagerintų; <…> ir taip padėtų: – tiekti pakankamą geros kokybės paviršinio ir požeminio vandens kiekį, kurio reikia tausojančioms, subalansuotoms ir pagrįstoms vandens vartojimo reikmėms; – <…>“

7. Vandens pagrindų direktyvos 2 straipsnyje, be kita ko, pateikiamos šios apibrėžtys: „<…> 11. „Vandeningasis sluoksnis“ – tai žemiau žemės paviršiaus esantis uolienos ar kitokių geologinių klodų sluoksnis ar sluoksniai, pakankamai akyti ir pralaidūs, kad pro juos galėtų pratekėti ar būtų galima imti nemažai požeminio vandens. 12. „Požeminio vandens telkinys“ – tai kiekybės rodikliais apibrėžtas požeminio vandens kiekis, esantis vandeningajame sluoksnyje ar keliuose sluoksniuose. <…> 26. „Kiekybinė būklė“ – tai poveikio mastas požeminio vandens telkiniui, kurį jis patiria dėl tiesioginio ar netiesioginio vandens ėmimo. 27. „Turimi požeminio vandens ištekliai“ – tai ilgalaikis metinis požeminio vandens telkinio bendro atsinaujinimo vidurkis, atėmus ilgalaikį metinį nuotėkį, kurio reikia, kad susiję paviršiniai vandenys pasiektų 4 straipsnyje nurodytus ekologinius kokybės tikslus, labiau nesuprastėtų tokių vandenų ekologinė būklė ir nebūtų smarkiau pakenkta susijusioms žemės ekosistemoms. 28. „Gera kiekybinė būklė“ – tai būklė, apibrėžta V priedo 2.1.2 lentelėje. <…>“

8. Vandens pagrindų direktyvos V priedo 2.1.2 punkte gera kiekybinė požeminio vandens būklė apibūdinama taip: „Požeminio vandens lygiui požeminio vandens telkinyje palaikyti užtenka esamų požeminio vandens išteklių, esant tam pačiam ilgalaikiam metiniam vandens ėmimo iš telkinio vidurkiui. Taigi požeminio vandens lygio pokyčiai dėl antropogeninių priežasčių: – nekliudo pasiekti pagal 4 straipsnį susijusiems paviršiniams vandenims nustatytų aplinkos apsaugos tikslų, – kiek ženkliau neprastina tokių vandenų būklės, – nepakenkia sausumos ekosistemoms, kurios tiesiogiai priklauso nuo požeminio vandens telkinio, o vandens tėkmės krypties pasikeitimai dėl lygio pokyčių gali atsirasti tik laikinai arba nuolatos tik ribotame plote, bet dėl to į jį nepatenka nei sūrus vanduo, nei kas kita, ir tai nerodo ilgalaikių, aiškiai matomų antropogeniškai sukelto tėkmės krypties pasikeitimo tendencijų, dėl kurių į vandenis gali patekti tokios intruzijos.“

9. Vandens pagrindų direktyvos 4 straipsnio 1 dalies b punkte nustatytas draudimas leisti požeminiam vandeniui prastėti ir reikalavimas jį gerinti: „i) valstybės narės įgyvendina būtinas priemones, skirtas neleisti teršalams patekti į požeminius vandenis arba juos apriboti ir neleisti požeminio vandens telkinių būklei prastėti, atsižvelgdamos į šio straipsnio 6 ir 7 dalies taikymą, nepažeisdamos jo 8 dalies, ir atsižvelgdamos į 11 straipsnio 3 dalies j punkto taikymą; ii) valstybės narės apsaugo, gerina ir atnaujina visus požeminio vandens telkinius, užtikrina požeminio vandens ėmimo ir jo pasipildymo pusiausvyrą ir stengiasi, kad gera požeminio vandens būklė būtų pasiekta ne vėliau kaip po 15 metų nuo šios direktyvos įsigaliojimo dienos pagal V priedo nuostatas, atsižvelgdamos į pratęsimų, nustatomų pagal šio straipsnio 4 dalį, ir jo 5, 6 ir 7 dalių taikymą bei nepažeisdamos 8 dalies ir atsižvelgdamos į 11 straipsnio 3 dalies j punkto taikymą; iii) <…>“

10. Vandens pagrindų direktyvos 4 straipsnio 1 dalies c punkte į Vandens pagrindų direktyvos kokybės tikslus įtrauktos saugomos teritorijos: „Jei kitaip nėra nurodyta Bendrijos teisės aktuose, pagal kuriuos buvo nustatytos atskiros saugomos teritorijos, valstybės narės pradeda laikytis visų standartų ir tikslų ne vėliau kaip praėjus 15 metų nuo šios direktyvos įsigaliojimo dienos.“

11. Pagal Vandens pagrindų direktyvos 6 straipsnį ir IV priedą ši nuostata apima, be kita ko, pagal Buveinių ir Paukščių direktyvas saugomas teritorijas.

12. Vandens pagrindų direktyvos 4 straipsnio 4 dalyje leidžiama pratęsti nustatytą vandenų būklės pagerėjimo terminą: „1 dalyje nustatyti terminai gali būti pratęsiami siekiant laipsniškai įgyvendinti su vandens telkiniais susijusius tikslus, jeigu paveikto vandens telkinio būklė daugiau neblogėja, kai įvykdomos visos šios sąlygos: <…>“

13. Vandens pagrindų direktyvos 4 straipsnio 7 dalyje esant tam tikroms sąlygoms leidžiama nukrypti nuo aplinkos apsaugos tikslų neatsižvelgiant į reikalavimo pagerinti būklę terminus.

14. Vandens pagrindų direktyvos 5 straipsnyje reglamentuojamas vandenų būklės stebėjimas: „1. Kiekviena valstybė narė užtikrina, kad būtų atlikta kiekvieno upės baseino rajono ar tarpvalstybinio upės baseino rajono dalies, esančios jos teritorijoje: – charakteristikų analizė, – žmogaus veiklos poveikio paviršinių vandenų ir požeminio vandens telkiniams apžvalga, – vandens naudojimo ekonominė analizė pagal II ir III prieduose pateiktas technines specifikacijas ir kad visa tai būtų baigta ne vėliau kaip po ketverių metų nuo šios direktyvos įsigaliojimo dienos. 2. Šio straipsnio 1 dalyje minėtos analizės ir apžvalgos peržiūrimos ir prireikus atnaujinamos ne vėliau kaip po 13 metų nuo šios direktyvos įsigaliojimo dienos, o po to – kas šešeri metai.“

15. Vandens pagrindų direktyvos II priedo 2.1 punkte reglamentuojamas pirminis požeminio vandens telkinių būklės apibūdinimas, visų pirma įvertinama rizika, „kad juose gali būti nepasiekti 4 straipsnyje požeminio vandens telkiniams keliami tikslai“. Pagal 2.2 punktą tam tikrais atvejais nustatomas smulkesnis apibūdinimas: „Atlikusios pirminį apibūdinimą valstybės narės smulkiau apibūdina tuos požeminio vandens telkinius ar jų grupes, kurie buvo nustatyti priklausą rizikos grupei, kad galėtų tiksliau apibūdinti tokios rizikos dydį ir priemones, kurių gali prireikti vadovaujantis 11 straipsniu. Tokiame smulkesniame apibūdinime nurodoma informacija apie žmogaus veiklos poveikį ir atitinkamais atvejais informacija apie: <…> – susijusias paviršines sistemas, įskaitant sausumos ekosistemas ir paviršinio vandens telkinius, su kuriais požeminio vandens telkinys yra dinamiškai susijęs, – vandens apykaitos tarp požeminio vandens telkinio ir susijusių paviršinių sistemų krypčių ir greičių vertinimą ir – duomenis, kurių pakaktų ilgalaikiam metiniam bendro pasipildymo greičio vidurkiui apskaičiuoti, – <…>“

16. Vandens pagrindų direktyvos 11 straipsnio 1 dalyje nustatyta, kokių priemonių valstybės narės imasi direktyvos tikslams pasiekti: „1. Kiekviena valstybė narė kiekvienam upės baseino rajonui arba tarpvalstybinio upės baseino rajono daliai, esančiai jos teritorijoje, sudaro priemonių programą 4 straipsnyje nurodytiems tikslams pasiekti, atsižvelgdama į analizių, kurių reikalaujama 5 straipsnyje, rezultatus. <…> 2. Į kiekvieną priemonių programą įeina „pagrindinės“ priemonės, nurodytos 3 dalyje, ir prireikus „papildomos“ priemonės. 3. „Pagrindinės priemonės“ – tai būtiniausi reikalavimai, kurių privalu laikytis. Į jas įeina: a) priemonės, reikalingos Bendrijos teisės aktams dėl vandens apsaugos įgyvendinti, taip pat priemonės, kurių reikalaujama 10 straipsnyje ir VI priedo A dalyje nurodytuose teisės aktuose; <…> c) priemonės, skatinančios taupų ir subalansuotą vandens naudojimą, nepakenkiant 4 straipsnyje nurodytiems tikslams; <…> e) kontrolės priemonės, taikomos imant gėlą paviršinį ir požeminį vandenį, užtvenkiant gėlą paviršinį vandenį, taip pat vandens ėmimo registrui ar registrams ir reikalavimui, kad vandens ėmimui ir užtvenkimui būtų gautas išankstinis leidimas. Tokios kontrolės priemonės reguliariai peržiūrimos ir prireikus atnaujinamos. Valstybės narės tokių kontrolės priemonių gali netaikyti, kai vandens ėmimas ar užtvenkimas vandens būklei neturi didesnio poveikio; <…> 4. „Papildomos“ priemonės – tai priemonės, sukurtos ir įgyvendinamos kartu su pagrindinėmis priemonėmis, siekiant 4 straipsnyje nustatytų tikslų. VI priedo B dalyje pateikiamas nebaigtinis tokių priemonių sąrašas. <…>“

B. Buveinių direktyva

17. Buveinių direktyvos 1 straipsnio e punkte gera buveinių apsaugos būklė apibrėžiama taip: „Natūralios buveinės apsaugos būklė laikoma „palankia“, kai: – jos natūralus paplitimo arealas ir jos padengiami plotai tame areale yra stabilūs arba didėja, ir – egzistuoja ir tikėtina, kad ateityje neišnyks jos ilgalaikiam palaikymui būtina specifinė struktūra ir funkcijos, – jai tipiškų rūšių apsaugos būklė yra gera pagal i punkte pateiktą apibrėžimą.“

18. Buveinių direktyvos 6 straipsnio 2, 3 ir 4 dalyse įtvirtintos pagrindinės teritorijų apsaugos nuostatos: „2. Valstybės narės imasi reikiamų priemonių, siekdamos specialiose saugomose teritorijose išvengti natūralių buveinių ir rūšių buveinių blogėjimo, o taip pat rūšių, kurių apsaugai buvo įsteigtos specialios saugomos teritorijos, trikdymo, jei toks trikdymas galėtų būti reikšmingas šios direktyvos tikslų atžvilgiu. 3. Bet kokiems planams ir projektams, tiesiogiai nesusijusiems arba nebūtiniems teritorijos tvarkymui, bet galintiems ją reikšmingai paveikti individualiai arba kartu su kitais planais arba projektais, turi būti atliekamas jų galimo poveikio teritorijai įvertinimas. Atsižvelgiant į poveikio teritorijai įvertinimo išvadas ir remiantis 4 dalies nuostatomis, kompetentingos nacionalinės institucijos pritaria planui ar projektui tik įsitikinusios, kad jis neigiamai nepaveiks nagrinėjamos teritorijos vientisum[o] ir, jei reikia, išsiaiškinusios plačiosios visuomenės nuomonę. 4. Jei, nepaisant poveikio teritorijai neigiamo įvertinimo ir nesant kitų alternatyvių sprendimų, šis planas ar projektas vis dėlto privalo būti įgyvendintas dėl įpareigojančių svarbesnio viešojo intereso priežasčių, tarp jų ir socialinio ar ekonominio pobūdžio, valstybė narė imasi visų kompensacinių priemonių, būtinų bendram Natura 2000 vientisumui apsaugoti. Apie patvirtintas kompensacines priemones ji praneša Komisijai. <…>“

III. Faktinės aplinkybės ir ikiteisminis etapas

19. Donjanos gamtinis regionas yra Pirėnų pusiasalio pietvakariuose, Ispanijos autonominiame regione Andalūzijoje. Šis regionas apima, be kita ko, Donjanos nacionalinį parką (įsteigtas 1969 m.) ir Donjanos gamtos parką (dar vadinamą Donjanos aplinkos arba Preparque gamtos parku, įsteigtą 1989 m. ir išplėstą 1997 m.). 2006 m. Komisija tris svarbias saugomas teritorijas – ZECA/LIC ES0000024 Donjana ( 5 ), ZECA/LIC ES6150009 Donjanos Šiaurė ir Vakarai ( 6 ) ir ZEC ES6150012 Dehesa de Estero ir Montes de Moguer ( 7 ) – įtraukė į Pirminį Viduržemio jūros biogeografinio regiono Bendrijos svarbos teritorijų sąrašą ( 8 ). Pirmoji nuo 1987 m. yra speciali apsaugos teritorija pagal Paukščių direktyvą ( 9 ).

20. Standartinėje duomenų formoje nurodyta, kad šioje vietovėje yra prioritetinio tipo buveinė 3170* Viduržemio jūros srities laikinos kūdros, taip pat buveinės 92A0 Salix alba ir Populus alba galeriniai miškai ir 92D0 pietinės dalies paupiniai galeriniai miškai ir krūmynai (Nerio-Tamaricetea ir Securinegion tinctoriae). 91B0 tipo buveinė termofiliniai Fraxinus angustifolia miškai ir buveinė 9330 Quercus suber miškai aptinkamos tik dviejose teritorijose, ZEC ES6150012 Dehesa del Estero ir Montes de Moguer teritorijoje jų nėra.

21. Minėtos saugomos teritorijos yra tik dalis Donjanos gamtinio regiono, kuris yra šios bylos dalykas. Taikant Vandens pagrindų direktyvą ši natūrali teritorija pirmajame valdymo plane pagal 13 straipsnį, Plan Hidrológico del Guadalquivir 2009 – 2015 (2009–2015 m. Gvadalkivyro hidrologinis planas) ( 10 ), buvo beveik visiškai integruota į vieną požeminio vandens telkinį Almonte-Marismas ( 11 ). Šis administracinis skirstymas iš esmės atitinka to paties pavadinimo geologinį vandeningąjį sluoksnį, kuris, tiesa, kaip nurodė Ispanija, apima dar ir kaimyninį požeminio vandens telkinį. Požeminio vandens telkinys Almonte-Marismas nebuvo įtrauktas į šio plano 41 straipsnį kaip vienas iš požeminio vandens telkinių, kurio gerai kiekybinei būklei kyla pavojus. Bendras tikslas veikiau buvo pasiekti gerą būklę 2015 m ( 12 ).

22. Antrajame valdymo plane, Plan Hidrológico del Guadalquivir 2016 – 2021 (2016–2021 m. Gvadalkivyro hidrologinis planas) ( 13 ), požeminio vandens telkinys Almonte-Marismas buvo padalytas. Trijų iš penkių naujų požeminio vandens telkinių – Almonte (ES050MSBT000055101), Marismas (ES050MSBT000055102) ir La Rocina (ES050MSBT000055105) – kiekybinė būklė yra prasta ( 14 ). Visų trijų telkinių požeminio vandens lygis yra žemas ( 15 ), be to, iš dviejų pastarųjų telkinių požeminio vandens paimama daugiau, nei jo pasipildo ( 16 ).

23. Gavusi įvairių skundų ir sulaukusi klausimo Europos Parlamente Komisija pradėjo tyrimą, kuriuo remdamasi 2014 m. spalio 17 d. pagal SESV 258 straipsnį paprašė Ispanijos pateikti savo pastabas dėl galimų Vandens pagrindų direktyvos ir Buveinių direktyvos pažeidimų, susijusių su požeminiu vandeniu Donjanos regione. Gavusi Ispanijos atsakymą, 2016 m. balandžio 29 d. Komisija išsiuntė šiai valstybei narei pagrįstą nuomonę dėl tų pačių prieštaravimų ir nurodė iki 2016 m. birželio 29 d. pašalinti trūkumus. Nors Ispanija pateikė papildomus atsakymus, 2019 m. liepos 22 d. Komisija galiausiai pareiškė šį ieškinį.

IV. Reikalavimai

24. Europos Komisija prašo: konstatuoti, kad nesiėmusi priemonių, būtinų užkirsti kelią Donjanos regione esančių požeminio vandens telkinių būklės blogėjimui, neatlikusi smulkesnio apibūdinimo tų požeminio vandens telkinių, kurie priklauso rizikos grupei, taip pat nenustačiusi būtinų priemonių ir į Gvadalkivyro upės baseino valdymo planą neįtraukusi tinkamų pagrindinių ir papildomų priemonių Ispanijos Karalystė neįvykdė įsipareigojimų pagal Vandens pagrindų direktyvos 4 straipsnio 1 dalies b punktą, siejamą su 1 straipsnio a punktu ir V priedo 2.1.2 punktu, 5 straipsnį, siejamą su II priedo 2.2 punktu, taip pat 11 straipsnio 1 dalį, 3 dalies a, c ir e punktus bei 4 dalį; konstatuoti, kad nesiėmusi priemonių, būtinų išvengti natūralių buveinių ir tam tikrų rūšių, dėl kurių nustatytos atitinkamos teritorijos (ZEPA/LIC ES0000024 Donjana, ZEPA/LIC ES6150009 Donjanos Šiaurė ir Vakarai ir ZEPA ES6150012 Dehesa del Estero ir Montes de Moguer), buveinių blogėjimo, Ispanijos Karalystė neįvykdė įsipareigojimų pagal Buveinių direktyvos 6 straipsnio 2 dalį, siejamą su 7 straipsniu; priteisti iš Ispanijos Karalystės bylinėjimosi išlaidas.

25. Ispanijos Karalystė atsiliepimą į ieškinį baigia teiginiu, kad Vandens pagrindų direktyvos ir Buveinių direktyvos nesilaikymas, kuriuo ją kaltina Komisija šioje byloje, niekaip neįrodytas. Priešingai, Ispanija paaiškino nuolatines pastangas planų ir valdymo priemonių forma, kurių pastaraisiais metais buvo imtasi siekiant panaikinti neigiamą poveikį, kurį Donjanos gamtiniame rezervate sukėlė dešimtmečius iki Sąjungos teisėkūros priemonių priėmimo vykdyta veikla.

26. Tik triplike Ispanija aiškiai prašo: pripažinti ieškinį nepriimtinu arba bent jau jį atmesti ir priteisti iš ieškinį pareiškusios institucijos bylinėjimosi išlaidas.

27. Bylos šalys savo pozicijas išdėstė raštu, o 2020 m. rugsėjo 17 d. teismo posėdyje – žodžiu.

V. Teisinis vertinimas

28. Komisija mano, kad Ispanija Donjanos regione pažeidė Vandens pagrindų direktyvoje nustatytą draudimą leisti požeminiam vandeniui prastėti, o kartu Donjanos saugomose teritorijose – ir Buveinių direktyvoje nustatytą draudimą bloginti įvairias buveines. Be to, Ispanija neįvykdė Vandens pagrindų direktyvoje nustatytų pareigų atlikti tyrimą ir nenustatė pagal šią direktyvą būtinų priemonių gerai požeminio vandens būklei pasiekti.

29. Nors Komisija daugiausia dėmesio skiria Vandens pagrindų direktyvai, pirmiausia nagrinėsiu Buveinių direktyvą (šiuo klausimu žr. B skirsnį), nes šioje srityje dėl draudimo leisti būklei prastėti jau suformuota jurisprudencija. Ši jurisprudencija, nors ir negali būti tiesiogiai taikoma aiškinant Vandens pagrindų direktyvoje nustatytą draudimą leisti būklei prastėti (šiuo klausimu žr. D skirsnį), leidžia bent atlikti palyginimą. Vis dėlto prieš aptardama šį antrąjį draudimą leisti būklei prastėti išnagrinėsiu ieškinio pagrindą, susijusį su Ispanijos pareiga vertinti pagal vandens teisės aktus (šiuo klausimu žr. C skirsnį), nes šis vertinimas yra Vandens pagrindų direktyvos, įskaitant draudimą leisti būklei prastėti, tolesnio įgyvendinimo pagrindas. Galiausiai išnagrinėsiu Donjanos gamtiniame regione numatytų Ispanijos priemonių kritiką (šiuo klausimu žr. E skirsnį). Vis dėlto pirmiausia reikia aptarti, ar Ispanija apskritai tinkamai pateikė reikalavimus (šiuo klausimu žr. A skirsnį).

A. Dėl Ispanijos reikalavimų

30. Atsiliepime į ieškinį Ispanija nepateikė jokių oficialių reikalavimų, nors toks dokumentas pagal Procedūros reglamento 124 straipsnio 1 dalies c punktą turi apimti atsakovo reikalavimus. Ispanijai triplike pateikus oficialius reikalavimus neišvengiama 124 straipsnio 1 dalies c punkto pažeidimo, nes pagal 126 straipsnio 1 dalį tripliku galima tik papildyti atsiliepimą į ieškinį. Atitinkamai pagal 127 straipsnio 1 dalį vykstant procesui negalima remtis naujais pagrindais, nebent jie pagrindžiami teisinėmis ir faktinėmis aplinkybėmis, kurios tapo žinomos vykstant procesui. Tai a fortiori turi būti taikoma reikalavimams.

31. Vis dėlto reikia pripažinti, kad Procedūros reglamente nenustatyta konkreti reikalavimų forma. Vadinasi, reikalavimai gali būti teikiami ne tik tiesiogiai, bet ir netiesiogiai. Dėl šios priežasties atsiliepimo į ieškinį pabaigoje pateikta išvada gali būti suprantama ir kaip konkliudentiniais veiksmais pateiktas reikalavimas. Kadangi Ispanija išvadoje teigia, kad Komisijos nurodyti Vandens pagrindų direktyvos ir Buveinių direktyvos pažeidimai neįrodyti, ši valstybė narė netiesiogiai reikalauja atmesti ieškinį kaip nepagrįstą.

32. Vis dėlto atsiliepime į ieškinį nėra jokių nuorodų, leidžiančių pagrįsti tripliko reikalavimą priteisti bylinėjimosi išlaidas. Taigi jis yra pavėluotas, todėl nepriimtinas.

B. Buveinių direktyvos 6 straipsnio 2 dalyje nustatytas draudimas leisti būklei prastėti

33. Komisijos nuomone, Ispanija įsipareigojimų pagal Buveinių direktyvos 6 straipsnio 2 dalį, siejamą su 7 straipsniu, neįvykdė nesiėmusi tinkamų priemonių, kad būtų išvengta natūralių buveinių ir tam tikrų rūšių, dėl kurių nustatytos atitinkamos teritorijos ZEPA/LIC ES0000024 Donjana, ZEPA/LIC ES6150009 Donjanos Šiaurė ir Vakarai ir ZEPA ES6150012 Dehesa del Estero ir Montes de Moguer, buveinių blogėjimo.

34. Tam, kad atsižvelgiant į tai būtų galima įvertinti šalių argumentus, pirmiausia reikia patikslinti ieškinio pagrindo dalyką, o tuomet – reikalavimus dėl Buveinių direktyvos 6 straipsnio 2 dalies pažeidimo įrodymo.

1. Ieškinio pagrindo dalykas ir priimtinumas

35. Šiame ieškinio pagrinde Komisija teigia, kad sumažėjus požeminio vandens kiekiui buvo bloginamos tam tikros buveinės trijose saugomose teritorijose, įsteigtose pagal Buveinių direktyvą. 2006 m. liepos 19 d. Komisija įtraukė šias teritorijas į Bendrijos svarbos teritorijų sąrašą, todėl pagal Buveinių direktyvos 4 straipsnio 5 dalį šios direktyvos 6 straipsnio 2 dalis joms taikoma nuo šios datos.

36. Tiesa, viena iš šių saugomų teritorijų pagal Paukščių direktyvą buvo įsteigta dar 1987 m. ir jai pirmiausia buvo taikomas šios direktyvos 4 straipsnis, o nuo 1994 m. pagal Buveinių direktyvos 7 straipsnį – 6 straipsnio 2 dalyje nustatyta apsauga. Vis dėlto Komisija nenurodo kokios nors tiesioginės ar netiesioginės žalos saugomoms paukščių rūšims, todėl ši apsauga nagrinėjamoje byloje neturi reikšmės.

37. Ispanija teigia, kad šis ieškinio pagrindas, kiek jis susijęs su teritorija ES6150012 Dehesa del Estero ir Montes de Moguer, yra nepriimtinas, nes taip išplečiamas proceso dalykas. Ši teritorija yra ne ankstesnio požeminio vandens telkinio Almonte-Marismas zonoje, bet priskirta gretimam požeminio vandens telkiniui. Tačiau pagrįstoje nuomonėje Komisija nurodė, kad bylos dalykas apima tik minėtą požeminio vandens telkinį.

38. Šį argumentą reikia atmesti. Komisija nuo pat pradžių aiškiai įtraukė šią teritoriją į ikiteisminę procedūrą ( 17 ). Be to, Buveinių direktyvos pažeidimui neturi reikšmės, ar saugoma teritorija priskirtina požeminio vandens telkiniui, kuris buvo nustatytas įgyvendinant Vandens pagrindų direktyvą. Dėl šios priežasties saugoma teritorija buvo ir yra bylos dalykas.

39. Beje, Ispanija triplike pripažįsta, kad ir gretimas požeminio vandens telkinys yra tos pačios geologinės formacijos, t. y. vandeningojo sluoksnio Almonte-Marismas dalis. Tik Vandens pagrindų direktyvos taikymo tikslais jis buvo atskirtas nuo požeminio vandens telkinio Almonte-Marismas administracinio suskirstymo. Tai reiškia, kad tuo atveju, jei dėl tokio priskyrimo kiltų nesusipratimų dėl šio ieškinio pagrindo apimties, juos būtų sukėlusi pati Ispanija. Vis dėlto nesusipratimams Ispanijos pusėje iš tiesų nėra jokio pagrindo.

2. Buveinių direktyvos 6 straipsnio 2 dalies kriterijus

40. Komisija teigia, kad toleruodama Donjanos gamtiniame regione imamo požeminio vandens kiekį Ispanija pažeidė Buveinių direktyvos 6 straipsnio 2 dalį. Pagal šią nuostatą valstybės narės imasi reikiamų priemonių, siekdamos specialiose saugomose teritorijose išvengti natūralių buveinių ir rūšių buveinių blogėjimo, taip pat rūšių, kurių apsaugai buvo įsteigtos specialios saugomos teritorijos, trikdymo, jei toks trikdymas galėtų būti reikšmingas šios direktyvos tikslų atžvilgiu.

41. Siekdama įrodyti Buveinių direktyvos 6 straipsnio 2 dalies pažeidimą Komisija neprivalo įrodyti, kad egzistuoja priežastinis ryšis tarp veiklos ir šių saugomų teritorijų blogėjimo.

42. Aiškinant Buveinių direktyvos 6 straipsnio 2 dalį veikiau reikia atsižvelgti į tai, kad šia nuostata turi būti užtikrinta tokio paties lygio apsauga kaip 6 straipsnio 3 dalimi ( 18 ). Tai reiškia, kad abiem nuostatoms turi būti taikomi vienodi vertinimo kriterijai ( 19 ).

43. Pagal 6 straipsnio 3 dalį planas ar projektas leidžiamas tik tuomet, jei nebelieka nė vienos moksliniu požiūriu pagrįstos abejonės, ar nebus neigiamo poveikio atitinkamos teritorijos apsaugos tikslams ( 20 ). Siekiant tai užtikrinti, pagal 6 straipsnio 3 dalies pirmą sakinį pirmajame etape turi būti atliktas plano ar projekto poveikio saugomai teritorijai ex ante vertinimas, jeigu yra tikimybė, kad šis planas ar projektas gali stipriai paveikti tą teritoriją ( 21 ). Tokiu atveju planui ar projektui gali būti pritarta tik tuomet, jei atlikus vertinimą nebelieka nė vienos moksliniu požiūriu pagrįstos abejonės, kad neigiamas poveikis tai vietovei nebus daromas ( 22 ).

44. Dėl šios priežasties, nesant poveikio vertinimo su minėta išvada, Buveinių direktyvos 6 straipsnio 2 dalies pažeidimui įrodyti pakanka nustatyti tikimybę, kad tam tikra veikla daromas toks neigiamas poveikis ( 23 ).

45. Supaprastintas Buveinių direktyvos 6 straipsnio 2 dalies pažeidimo įrodymas lemia tai, kad nustatytas pažeidimas nebūtinai reiškia, jog atitinkama veikla yra galutinai nesuderinama 6 straipsniu. Atlikusi tinkamą vertinimą, atitinkantį Buveinių direktyvos 6 straipsnio 3 dalies reikalavimus, valstybė narė veikiau gali išsklaidyti bet kokias pagrįstas mokslines abejones, kad ši veikla neigiamai veikia saugomas teritorijas. Arba ji gali pateisinti veiklą pagal Buveinių direktyvos 6 straipsnio 4 dalį ( 24 ).

46. Tiesa, taip aiškinant Buveinių direktyvos 6 straipsnio 2 dalį nustatoma pareiga vertinti veiklą, kurios atveju galiausiai gali paaiškėti, kad ji neigiamai neveikia saugomų teritorijų. Vis dėlto tai yra neišvengiama 6 straipsnio 2 ir 3 dalimis vienodai užtikrinamo apsaugos lygio pasekmė. Taikant 6 straipsnio 3 dalį taip pat gali būti, kad nagrinėjama priemonė galiausiai nedarys neigiamo poveikio teritorijos apsaugos tikslams.

47. Vis dėlto toks apsaugos lygis pateisinamas kaip atsargumo principo išraiška, nes tai vienintelis būdas nustatyti neigiamą poveikį teritorijoms darančius planus, projektus ir kitą veiklą ir užkirsti jiems kelią ( 25 ).

3. Taikymas

48. Taigi šis ieškinio pagrindas yra pagrįstas, jei Komisija įrodo tikimybę, kad požeminio vandens ėmimas turi reikšmingą neigiamą poveikį saugomoms buveinėms ar rūšims trijose minėtose saugomose teritorijose.

49. Dėl šios priežasties toliau aptarsiu poveikį saugomoms buveinėms (šiuo klausimu žr. a punktą), draudimo leisti būklei prastėti taikymą laiko atžvilgiu po 2006 m. liepos 19 d. (šiuo klausimu žr. b punktą) ir Ispanijos bandymą paneigti Komisijos argumentus (šiuo klausimu žr. c punktą).

a) Poveikis saugomoms buveinėms

50. Atsižvelgiant į tai, kad Buveinių direktyva pats požeminis vanduo nėra saugomas, požeminio vandens ėmimu Buveinių direktyvos 6 straipsnio 2 dalis tiesiogiai nepažeidžiama.

51. Komisija veikiau kritikuoja Ispaniją dėl to, kad vandens ėmimas lemia požeminio vandens lygio žemėjimą, o tai gali sutrukdyti išlaikyti visų pirma prioritetinio tipo buveinę 3170* Viduržemio jūros srities laikinas kūdras, taip pat kitų tipų, susijusių su paviršiniais vandenimis, buveines. Tai yra buveinės 92A0 Salix alba ir Populus alba galeriniai miškai, 92D0 pietinės dalies paupiniai galeriniai miškai ir krūmynai (Nerio-Tamaricetea ir Securinegion tinctoriae), taip pat 91B0 termofiliniai Fraxinus angustifolia miškai. Komisija nurodo ir buveinių tipą 9330 Quercus suber miškus. Išskyrus dviejų paskutinių tipų buveines, kurių nėra teritorijoje ES6150012 Dehesa del Estero ir Montes de Moguer, šių tipų buveinių aptinkama visose aptariamose teritorijose ( 26 ).

52. Ispanija atsikerta, kad daugelis vandenų kopose neatitinka laikinų kūdrų buveinių tipo. Dėl šios priežasties iš tikrųjų to tipo buveinės negalėtų prastėti. Nurodytą argumentą sudaro vien teiginiai, kurie neatitinka Komisijos pateiktų mokslo darbų ir Ispanijos duomenų standartinėje duomenų formoje dėl saugomų teritorijų, tačiau šie teiginiai nėra pagrįsti individualiais įrodymais. Vadinasi, darytina prielaida, kad šio tipo buveinių esama.

53. Dviejuose Komisijos pateiktuose tyrimuose ( 27 ) ir kituose jos nurodytuose tyrimuose ( 28 ) daroma prielaida, kad kūdros dėl pernelyg didelio imamo vandens kiekio nukritusio požeminio vandens lygio vis dažniau išsenka ir dabar daugiausia yra priklausomos nuo kritulių. Dėl šios priežasties sausros joms daro didesnį poveikį. Tai patvirtina Ispanijos Consejo Superior de Investigaciones Científicas (Mokslo tyrimų aukščiausioji taryba) pranešimas Andalūzijos ombudsmenui ( 29 ). Ispanijos pateiktame tyrime taip pat teigiama, kad vandens nuolatiniuose vandenyse ir laikinose kūdrose netoli turistinės Matalascañas vietovės gali būti netenkama dėl ten imamo požeminio vandens ( 30 ).

54. Komisija taip pat teigia, kad požeminio vandens ėmimas neigiamai veikia kitas nurodytas saugomų teritorijų buveines, kurios priklauso nuo paviršinio vandens. Visų pirma ji remiasi įvairiais tyrimais, iš kurių matyti, kad šios buveinės dėl požeminio vandens kiekio sumažėjimo imant pernelyg daug vandens patiria neigiamų pokyčių, pavyzdžiui, išstumiama nuo drėgmės priklausoma augmenija ( 31 ).

55. Galiausiai Komisija nurodo neigiamą poveikį buveinių tipui 9330 Quercus suber miškams ( 32 ).

56. Taigi Komisija pateikė moksliškai pagrįstų įrodymų, iš kurių galima spręsti, jog požeminio vandens ėmimas sumažino požeminio vandens lygį, todėl atsirado tikimybė, kad bus padarytas neigiamas poveikis nurodytų tipų buveinių buvimui saugomose teritorijose.

57. Ispanija teigia, kad požeminis vanduo nėra labai svarbus visų pirma laikinų kūdrų išsaugojimui, nes jos daugiausia maitinamos lietaus vandens. Net jei šis argumentas teisingas, tai nereiškia, kad požeminio vandens lygis yra nereikšmingas. Jo svarba mažai lietingais laikotarpiais didesnė, nes tuomet šių kūdrų vandens lygį gali pakelti tik požeminis vanduo.

58. Taigi Ispanija nepaneigė Komisijos argumento dėl tikimybės, kad požeminio vandens ėmimas Donjanos gamtiniame regione daro neigiamą poveikį saugomoms buveinėms saugomose teritorijose.

b) Draudimo leisti būklei prastėti taikymas „ratione temporis“

59. Vis dėlto Ispanija nesutinka su Komisija ir tvirtina, kad požeminio vandens Donjanos gamtiniame regione problemų kilo dar prieš pradedant taikyti Buveinių direktyvos 6 straipsnio 2 dalį.

60. Šiuo argumentu išreiškiamas labai rimtas prieštaravimas: Buveinių direktyvos 6 straipsnio 2 dalyje nustatytas draudimas leisti būklei prastėti gali apimti tik tokį neigiamą poveikį, kuris atsirado pradėjus taikyti šią nuostatą, t. y. nagrinėjamu atveju – po 2006 m. liepos 19 d. Taikant šią nuostatą neturi reikšmės pirmiausia tai, ar buveinės saugomose teritorijose buvo sunaikintos arba neigiamai paveiktos anksčiau. Tai visų pirma taikytina šioje byloje neginčijamam požeminio vandens lygio pažemėjimui dėl požeminio vandens ėmimo prieš įsigaliojant draudimui leisti būklei prastėti.

61. Draudimas leisti būklei prastėti taip pat automatiškai nereiškia pareigos sumažinti ar nutraukti anksčiau vykdytą požeminio vandens ėmimą. Tiesa, tokia priemonė leistų padidinti požeminio vandens lygį ir padėtis pagerėtų. Vis dėlto draudimas leisti būklei prastėti nėra reikalavimas ją pagerinti. Taigi nėra reikalaujama ir pagerinti saugomų buveinių būklės.

62. Vadinasi, Komisijos argumentą reikia atmesti tiek, kiek juo reikalaujama imtis buveinių, kurios, kaip ne kartą nurodė Ispanija, buvo neigiamai paveiktos gerokai anksčiau, nei pradėta taikyti Buveinių direktyvos 6 straipsnio 2 dalis, atkūrimo ar gerinimo priemonių.

63. Vis dėlto tuo atveju, jei tęsiama veikla, pavyzdžiui, požeminio vandens ėmimas, dar labiau prastina esamų tipų saugomų buveinių ar rūšių būklę, taikytina Buveinių direktyvos 6 straipsnio 2 dalis. Nors minėta veikla tam tikru mastu jau yra paveikusi saugomą teritoriją, šis ankstesnis poveikis reiškia tik neigiamą poveikį, atsiradusį prieš nustatant saugomą teritoriją. Nauju neigiamu poveikiu saugomoms teritorijoms jau pažeidžiamas draudimas leisti būklei prastėti.

64. Argumentai dėl teisinio saugumo ir tam tikros veiklos tęstinumo lūkesčių nieko nekeičia. Tam tikromis aplinkybėmis jie gali pateisinti nukrypimą nuo Buveinių direktyvos 6 straipsnio 2 dalies pagal 6 straipsnio 4 dalį ( 33 ), tačiau negali pakeisti sąvokos „blogėjimas“ aiškinimo ( 34 ).

65. Dauguma Komisijos pateiktų ar nurodytų tyrimų yra arba susiję su laikotarpiu iki 2006 m. liepos 19 d., t. y. prieš pradedant taikyti Buveinių direktyvos 6 straipsnio 2 dalį, arba juose nėra jokių tikslių duomenų apie tai, kada buvo padarytas atitinkamas neigiamas poveikis. Taigi iš šių tyrimų nematyti, kad juose nustatytas neigiamas poveikis turi būti laikomas minėtos nuostatos pažeidimu.

66. Tiesa, 2016 m. straipsnyje apie tai, kad daugiau nei du dešimtmečius trukęs požeminio vandens ėmimas lėmė laipsnišką požeminio vandens lygio žemėjimą, iš tiesų nurodoma prastėjimo po 2006 m. liepos 19 d. požymių ( 35 ). Pranešime Andalūzijos ombudsmenui laikomasi tokio pat požiūrio ir nurodoma, kad Donjanos vandeningojo sluoksnio ir jo apylinkių pokytis 1994–2015 m. buvo neigiamas, t. y. požeminio vandens labai sumažėjo –1,13 % per metus, o tai yra gerokai daugiau nei kiekis, kurį galėjo nulemti regione užregistruotų kritulių pasikeitimai ( 36 ). Bent jau paskutiniuosius devynerius tokios permainos metus Buveinių direktyvos 6 straipsnio 2 dalis buvo taikoma minėtoms trims saugomoms teritorijoms.

67. Be to, Ispanijos valdžios institucijų parengtame Donjanos Šiaurės ir Vakarų saugomos teritorijos valdymo plane, kurį Komisija analizuoja dublike, pakrančių buveinių apsaugos būklė dėl nukritusio požeminio vandens lygio apibūdinama kaip „nepalanki ir bloga“ ( 37 ). Pagal geros buveinių apsaugos būklės apibrėžtį Buveinių direktyvos 1 straipsnio e punkte tai reiškia, kad buveinių užimami plotai tame areale mažėja ir kyla abejonių, ar ateityje jos neišnyks. Todėl Ispanijos valdžios institucijos pačios daro prielaidą, kad šių buveinių būklė dėl požeminio vandens pokyčių toliau blogės.

68. Tai reiškia, jog Komisija pakankamai įrodė tikimybę, kad šiuo metu Donjanos gamtiniame regione vykdomas požeminio vandens ėmimas nuo 2006 m. liepos 19 d. blogina saugomų buveinių būklę trijose saugomose teritorijose.

c) Ispanijos nepateiktas paneigimas

69. Dabar Ispanija iš esmės turi paneigti šią tikimybę įrodančius duomenis. Atsižvelgiant į tai, kad Buveinių direktyvos 6 straipsnio 2 ir 3 dalyse užtikrinamas vienodas apsaugos lygis, turi būti taikomas poveikio teritorijai vertinimo kriterijus pagal 6 straipsnio 3 dalį ( 38 ). Pagal šią nuostatą veikla gali būti leidžiama tik jei kompetentingos institucijos yra įsitikinusios, jog planas ar projektas neturės ilgalaikio neigiamo poveikio nagrinėjamos teritorijos vientisumui. Taip yra tuomet, kai moksliniu požiūriu nekyla jokių pagrįstų abejonių, kad tokio poveikio nebus ( 39 ).

70. Taigi Ispanija turi išsklaidyti bet kokias moksliniu požiūriu pagrįstas abejones dėl to, ar tolesnis požeminio vandens ėmimas saugomoms buveinėms saugomose teritorijose nėra žalingas.

71. Šiuo tikslu Ispanija remiasi pirmiausia dviem kitais tyrimais; tiesa, iš jų Teisingumo Teismui pateikė tik vieną. Šiame tyrime, be kita ko, kaip tik patvirtinta, kad daugelis kūdrų susijusios su požeminiu vandeniu, o požeminio vandens lygio mažėjimas jas veikia neigiamai ( 40 ).

72. Kitas darbas ( 41 ), deja, nepateikiamas, bet, kaip teigia Ispanija, ikiteisminėje procedūroje juo parodoma tik tai, kad lagūnos Donjanos kopų regione kelis šimtus metų natūraliai sausėja ir nyksta. Vis dėlto tokie pokyčiai nereiškia, kad tolesnis požeminio vandens ėmimas nedaro papildomo neigiamo poveikio šioms buveinėms.

73. Taigi Ispanija nepaneigė Komisijos argumento. Veikiau reikėtų atlikti išsamų mokslo tyrimą, kuriuo būtų nustatyta, kur minėtose trijose saugomose teritorijose Komisijos nurodytų tipų buveinių būta po 2006 m. liepos 19 d., ir paneigta tai, kad joms dėl požeminio vandens ėmimo – priešingai, nei teigia Komisija – buvo padarytas neigiamas poveikis ( 42 ).

74. Galiausiai Ispanija remiasi socialiniais ir ekonominiais interesais, susijusiais su tolesniu požeminio vandens ėmimu. Iš tiesų tokiais interesais gali būti pateisinamas neigiamas poveikis saugomoms teritorijoms pagal Buveinių direktyvos 6 straipsnio 4 dalį ( 43 ). Vis dėlto toks pateisinimas visų pirma galimas tik su sąlyga, kad atliktas požeminio vandens ėmimo poveikio atitinkamoms saugomoms teritorijoms tinkamas vertinimas ir tenkinami kiti šios nuostatos reikalavimai ( 44 ). Šiuo metu nėra net atlikta tinkamo vertinimo, todėl šiam Ispanijos argumentui negali būti pritarta. Be to, neigiamo poveikio prioritetinio tipo buveinei 3170* Viduržemio jūros srities laikinoms kūdroms atveju Ispanija pagal Buveinių direktyvos 6 straipsnio 4 dalies antrą pastraipą taip pat turėjo prašyti Komisijos pateikti nuomonę.

4. Tarpinė išvada

75. Taigi reikia konstatuoti, jog Ispanija pažeidė Buveinių direktyvos 6 straipsnio 2 dalį, nes Komisija įrodė, kad reikšmingas neigiamas poveikis saugomiems buveinių tipams saugomose teritorijose ZEPA/LIC ES0000024 Donjana, ZEPA/LIC ES6150009 Donjanos Šiaurė ir Vakarai ir ZEPA ES6150012 Dehesa del Estero ir Montes de Moguer dėl požeminio vandens ėmimo nuo 2006 m. liepos 19 d. yra tikėtinas.

C. Dėl pareigos smulkiau apibūdinti požeminio vandens telkinius pagal Vandens pagrindų direktyvos 5 straipsnį, siejamą su II priedo 2.2 punktu

76. Antrajame ieškinio pagrinde Komisija kritikuoja tai, kad Ispanija klaidingai taikė Vandens pagrindų direktyvos 5 straipsnio 1 dalį, siejamą su II priedo 2.2 punktu, nes smulkiau neapibūdino Donjanos regiono požeminio vandens telkinių, kurių atveju kyla grėsmė, kad gali būti nepasiekti 4 straipsnyje nustatyti kokybės tikslai.

77. Pagal Vandens pagrindų direktyvos 5 straipsnio 1 dalį kiekviena valstybė narė užtikrina, kad visų pirma būtų atlikta kiekvieno upės baseino žmogaus veiklos poveikio požeminio vandens būklei apžvalga pagal II ir III prieduose pateiktas technines specifikacijas ir kad ji būtų baigta ne vėliau kaip po ketverių metų nuo šios direktyvos įsigaliojimo dienos, t. y. 2004 m. gruodžio 22 d. Šios direktyvos 5 straipsnio 2 dalyje numatyta, kad 1 dalyje minėtos analizės ir apžvalgos peržiūrimos ir prireikus atnaujinamos ne vėliau kaip po 13 metų nuo šios direktyvos įsigaliojimo dienos, t. y. 2013 m. gruodžio 22 d., paskui – kas šešeri metai.

78. Vandens pagrindų direktyvos II priedo 2.1 punkte šis pirminis apibūdinimas reglamentuojamas išsamiau. 2.2 punkte nustatyta, kad atlikusios pirminį apibūdinimą valstybės narės smulkiau apibūdina tuos požeminio vandens telkinius, kurie buvo nustatyti priklausą rizikos grupei. Taigi valstybės narės turi tiksliau įvertinti tokios rizikos dydį ir nustatyti priemones, kurių gali prireikti pagal 11 straipsnį.

1. Aprašymas valdymo planuose

79. Grįsdama šį pagrindą Komisija visų pirma teigia, jog įgyvendindama 2009–2015 m. valdymo planą Ispanija klaidingai įvertino Vandens pagrindų direktyvos 4 straipsnio pažeidimo riziką, nes šiame dokumente nurodė, kad požeminio vandens telkinio Almonte-Marismas būklė yra gera. 2016–2021 m. plane ši spraga nebuvo ištaisyta. Komisija pripažįsta, kad padalijimas į penkis požeminio vandens telkinius, iš kurių trijų kiekybinė būklė yra prasta, leidžia geriau įvertinti padėtį. Vis dėlto dar yra trūkumų.

80. Stebina tai, kad Komisijos kritika dėl požeminio vandens telkinių apibūdinimo daugiausia susijusi su valdymo planų turiniu. Apibūdinimas ir valdymo planas yra skirtingi dokumentai, reglamentuojami skirtingose nuostatose, t. y. Vandens pagrindų direktyvos 5 ir 13 straipsniuose, ir jiems taikomi skirtingi reikalavimai. Visų pirma apibūdinimas turi būti parengtas likus keleriems metams iki valdymo plano parengimo, vėliau apibūdinimu grindžiamas plano turinys. Atitinkamai 2009–2015 m. valdymo plane pateikiama nuoroda ir į ankstesnius dokumentus, kuriuose pirmą kartą nustatyta vandenų būklė ( 45 ), o Ispanija triplike daro nuorodą į 2004 ir 2005 m. paskelbtą pirmąją ataskaitą pagal Vandens pagrindų direktyvos 5 straipsnį.

81. Tiesa, Ispanija neteigia, kad Komisija kritikuoja ne tuos dokumentus, o tik tvirtina, jog abiejuose Komisijos kritikuojamuose valdymo planuose laikėsi Vandens pagrindų direktyvos 5 straipsnio.

82. Vargu ar tokia praktika suderinama su Vandens pagrindų direktyvos 5 straipsniu, nes apibūdinimai turi būti parengti keleri metai iki valdymo planų paskelbimo. Vis dėlto Komisija šio termino pažeidimo vėlgi nekritikuoja.

83. Taigi reikia išsamiai išnagrinėti Komisijos prieštaravimus ir prireikus įvertinti, ar jie gali būti paneigti valdymo planais.

2. Neteisingas rizikos vertinimas pirmajame 2009–2015 m. valdymo plane

84. Iš neginčytinų faktų matyti, kad Ispanija 2009–2015 m. valdymo plane neteisingai įvertino Vandens pagrindų direktyvos 4 straipsnyje nustatytų tikslų nesilaikymo riziką.

85. Pagal antrąjį valdymo planą trijų požeminio vandens telkinių kiekybinė būklė yra prasta, nors pagal pirmąjį valdymo planą viso požeminio vandens telkinio Almonte-Marismas būklė 2015 m. turėjo būti gera.

86. Tokios išvados rizika Ispanijai buvo žinoma, nes dar 2004 m. Plan de Ordenación del Territorio del ámbito de Donjana (Donjanos regiono teritorijos tvarkymo planas) buvo rekomenduojama konstatuoti per didelį požeminio vandens ėmimą iš vandeningojo sluoksnio. Dublike Komisija šiuo tikslu nurodo dar dvi Ispanijos ataskaitas (2008 ir 2009 m.) ( 46 ). Pati Ispanija taip pat teigia, kad pirminėje 2004 ir 2005 m. ataskaitoje, kuri yra reikalaujama pagal Vandens pagrindų direktyvos 5 straipsnį, buvo paminėta rizika, jog tikslai gali būti nepasiekti ( 47 ). Galiausiai ši rizika taip pat atitinka nuolat pasikartojantį Ispanijos argumentą, kad tokios būklės priežastis yra požeminio vandens Donjanos regione ėmimas nuo senų laikų.

87. Ispanija nurodo, jog, rengiant pirmąjį valdymo planą, remiantis bendraisiais kriterijais ir lyginant su padėtimi kitose Ispanijos teritorijose buvo padaryta išvada, kad rizikos nėra. Vis dėlto, atsižvelgiant į ankstesnius neginčijamus pareiškimus, šio argumento nepakanka įrodyti, kad pirmajame valdymo plane Ispanija turėjo teisę atmesti riziką, jog tikslai bus nepasiekti. Visų pirma nepakanka konstatuoti, kad požeminio vandens telkinio Almonte-Marismas kiekybinė būklė apskritai yra gera. Kaip Komisija teisingai pažymėjo dublike, papildomas apibūdinimas veikiau būtinas jau tada, kai gresia bloga būklė. Kaip matyti iš žinių apie požeminio vandens telkinio dalis, kurių bloga būklė vėliau buvo patvirtinta, tokia grėsmė jau egzistavo.

88. Taigi reikia konstatuoti, kad Ispanija pirmuoju valdymo planu pažeidė Vandens pagrindų direktyvos 5 straipsnį, nes pagal direktyvos II priedo 2.1 punktą nenustatė rizikos, kad tikslai gali būti nepasiekti, ir nepateikė papildomo apibūdinimo pagal II priedo 2.2 punktą.

3. Antrasis valdymo planas

89. Tiesa, 2016 m. birželio 29 d. baigiantis pagrįstoje nuomonėje nustatytam terminui jau galiojo 2016 m. sausio 8 d. 2016–2021 m. valdymo planas.

90. Pagal SESV 258 straipsnio antrą pastraipą ieškinys dėl įsipareigojimų neįvykdymo gali būti pareikštas tik tuomet, jei atitinkama valstybė narė neatsižvelgė į Komisijos pagristą nuomonę per joje nustatytą terminą ( 48 ). Be to, įsipareigojimų neįvykdymas turi būti vertinamas atsižvelgiant į padėtį valstybėje narėje pagrįstoje nuomonėje nustatyto termino pabaigoje ( 49 ).

91. Išimtiniais atvejais gali būti įmanomi kaltinimai dėl užbaigtų pažeidimų, turinčių esminį poveikį ( 50 ). Vis dėlto nagrinėjamu atveju Vandens pagrindų direktyvos 5 straipsnyje nustatytų įsipareigojimų neįvykdymas tęsis tik tol, kol Ispanija nesiims reikiamų priemonių.

92. Dėl šios priežasties Teisingumo Teismas Vandens pagrindų direktyvos 5 straipsnio pažeidimą gali konstatuoti tik tuo atveju, jei su šia nuostata nesuderinamas ir antrasis valdymo planas.

93. Šiuo klausimu Komisija teigia, kad Ispanija pripažino antrojo valdymo plano trūkumus, geografinis požeminio vandens telkinių suskirstymas turi trūkumų, yra per mažai matavimo vietų, o požeminio vandens ėmimo vertinimas yra neišsamus. Vis dėlto kritika yra pagrįsta tik dėl paskutiniojo punkto.

a) Ispanijos pripažįstamas pažeidimas

94. Dublike Komisija laikosi nuomonės, kad Ispanija pripažino pažeidimą. Šiuo klausimu ji remiasi aplinkybe, jog Confederación Hidrográfica del Guadalquivir (Gvadalkivyro hidrografijos konfederacija) pradėjo procedūrą, kad pareikštų apie trims aptariamiems blogos kiekybinės būklės požeminio vandens telkiniams kilusią „prastos kiekybinės būklės grėsmę“. Vis dėlto neaišku, ar šis nacionalinėje teisėje numatytas pareiškimas atitinka smulkesnį apibūdinimą pagal Vandens pagrindų direktyvos II priedo 2.2 punktą ir ar tokio apibūdinimo be minėto pareiškimo nebūtų.

b) Dėl požeminių vandens telkinių teritorinio suskirstymo

95. Šioje byloje Komisija pirmiausia kritikuoja požeminių vandens telkinių teritorinį suskirstymą. Vis dėlto Komisija nepaaiškina, kiek tokiu suskirstymu pažeidžiama Vandens pagrindų direktyva arba kodėl jis neleido tinkamai įvertinti požeminio vandens būklės. Taigi šis argumentas neįtikina.

c) Dėl matavimo vietų skaičiaus

96. Komisija taip pat mano, kad požeminių vandens telkinių apibūdinimas grindžiamas nepakankama mokslo informacija, t. y. nepakankamu matavimo vietų skaičiumi.

97. Vis dėlto Komisija nepaaiškino, kokių Vandens pagrindų direktyvos 5 straipsnio ir II priedo reikalavimų Ispanijos stebėsenos priemonės neatitinka. Specialiosios nuostatos dėl vandenų būklės monitoringo (8 straipsnis ir V priedo 2.2 punktas) apskritai nepaminėtos.

98. Be to, įrodymai, pateikti tariamam pažeidimui pagrįsti, irgi neįtikina.

99. Komisija remiasi tariamais teiginiais antrajame valdymo plane ir 2012–2013 m. tyrime. Iš šių teiginių visų pirma aišku, kad nėra nė vienos požeminio vandens telkinių La Rocina ir Marismas de Donjana požeminio vandens lygio matavimo vietos, o visuose penkiuose požeminio vandens telkiniuose iš viso yra tik apie 20 matavimo vietų. Tik keturios iš šių vietų buvo iki 2015 m.

100. Vis dėlto, priešingai, nei reikalaujama pagal Procedūros reglamento 57 straipsnio 4 dalį, Komisija nepateikė šių dokumentų ir tiksliai nenurodė šių teiginių vietos juose. Be to, ji pateikė abstrakčią nuorodą į Ispanijos vyriausybės interneto portalą, kuriame galima susipažinti su geografine informacija, tačiau nepaaiškino, kaip šiame portale rasti tą informaciją.

101. Taigi Komisija neįvykdė jai tenkančios įrodinėjimo pareigos nagrinėjant ieškinį pagal SESV 258 straipsnį ( 51 ).

102. Šis argumentas, beje, taip pat prieštarauja Komisijos nurodytam tyrimui, kurį Ispanija pateikė atsiliepime į ieškinį. Jame teigiama, kad tuo metu egzistavęs bendras požeminio vandens telkinys Almonte-Marismas stebimas 174 matavimo vietose. Tai gerokai daugiau matavimo vietų nei kitose Ispanijos vietovėse ( 52 ).

103. Ispanija, beje, ginčijo šį argumentą ir nurodė, kad visoje Donjanos teritorijoje naudojama net 290 vietų požeminio vandens lygiui matuoti – kur kas daugiau nei visame likusiame Gvadalkivyro upės baseine. Jos teigimu, 170 iš šių matavimo vietų pateikiamos laiko eilutės dar nuo 1994 m.

104. Komisija į šį argumentą neatsakė.

105. Taigi visus Komisijos prieštaravimus dėl matavimo vietų reikia atmesti.

d) Išgaunamo vandens vertinimo spragos

106. Galiausiai Komisija kritikuoja tai, kad duomenys apie požeminio vandens ėmimą grindžiami 2008 m. atlikto tyrimo, kuriame neatsižvelgiama į neteisėtą vandens ėmimą ir paimtą geriamąjį vandenį, visų pirma pakrančių turizmui, rezultatais.

107. Ispanija pabrėžia šio tyrimo kokybę ir triplike nurodo, kad imamo geriamojo vandens kiekis – 5 hm3 per metus, palyginti su žemės ūkio reikmėms imamais 107 hm3 per metus, yra nedidelis. Vis dėlto Ispanija neatsako į konkrečius Komisijos prieštaravimus dėl neteisėto vandens ėmimo vertinimo ir, siedama su trečiuoju ieškinio pagrindu, tik apskaičiuoja Teisingumo Teismui neteisėtai drėkinamų teritorijų plotą (1100 hektarų) ir tuo remdamasi – neteisėtų gręžinių skaičių (500).

108. Tokio Ispanijos argumento nepakanka Komisijos prieštaravimui atmesti. Siekiant apibūdinti požeminio vandens telkinį, įvertinti riziką, kad jo kiekybinė būklė suprastės, ir sukurti priemones, būtinas gerai būklei pasiekti, būtina išsamiai ir tinkamai apskaičiuoti imamą požeminį vandenį. Dėl šios priežasties reikia atsižvelgti ir į imamą geriamąjį vandenį, kurio kiekis vis dėlto sudaro 4–5 % žemės ūkio reikmėms teisėtai imamo vandens. Visų pirma reikia bent jau apytiksliai apskaičiuoti neteisėtai imamo vandens kiekį ir į jį tinkamai atsižvelgti. Be šių veiksnių negalima nei teisingai įvertinti požeminio vandens telkinio būklės, nei numatyti, ar geros kiekybinės požeminio vandens būklės atkūrimo ir visų pirma kovos su neteisėtu vandens ėmimu priemonės yra pakankamos.

4. Tarpinė išvada

109. Taigi Ispanija pažeidė Vandens pagrindų direktyvos 5 straipsnio 1 dalį, siejamą su II priedo 2.2 punktu, nes apskaičiuodama imamą požeminį vandenį neatsižvelgė į geriamojo vandens ėmimą ir neteisėtą vandens ėmimą.

D. Vandens pagrindų direktyvos 4 straipsnio 1 dalies b punkto i papunktyje nustatytas draudimas leisti būklei prastėti

110. Pirmajame ieškinio pagrinde Komisija teigia, kad Ispanija nesiėmė būtinų priemonių, kad būtų užkirstas kelias požeminių vandens telkinių būklės prastėjimui Donjanos gamtiniame regione.

1. Ieškinio pagrindo dalykas

111. Dėl požeminio vandens valstybės narės pagal Vandens pagrindų direktyvos 4 straipsnio 1 dalies b punkto i papunktį įgyvendina būtinas priemones, skirtas neleisti visų požeminio vandens telkinių būklei prastėti (draudimas leisti būklei prastėti). Be to, pagal 4 straipsnio 1 dalies b punkto ii papunktį valstybės narės apsaugo, gerina ir atnaujina visus požeminio vandens telkinius, kad „gera“ požeminio vandens būklė būtų pasiekta ne vėliau kaip iki 2015 m. pabaigos (reikalavimas gerinti).

112. Šis ieškinio pagrindas susijęs tik su draudimu leisti būklei prastėti. Šis draudimas privalomas kiekviename pagal Vandens pagrindų direktyvą reikalaujamos procedūros etape ( 53 ), tačiau – priešingai, nei mano Komisija, – nebuvo taikomas vos pasibaigus Vandens pagrindų direktyvos perkėlimo į nacionalinę teisę terminui – 2003 m. gruodžio 22 d. Priešingai, jis valstybėms narėms privalomas tik nuo 2009 m. gruodžio 22 d. – dienos, kai valstybės narės pagal direktyvą turėjo parengti ir pradėti taikyti valdymo planus ( 54 ).

113. Taip pat reikia konstatuoti, kad Komisijos prieštaravimas susijęs tik su atitinkamų vandens telkinių kiekybinės būklės prastėjimu, kurio priežastimi Komisija laiko požeminio vandens ėmimą. Nors, kaip matyti iš turimų dokumentų, yra ir su požeminio vandens chemine būkle susijusių problemų, visų pirma dėl taršos nitratais, Komisija šiuo klausimu prieštaravimų dėl būklės nereiškia.

114. Galiausiai reikia pažymėti, kad nustatytos požeminio vandens būklės Donjanos gamtiniame regione apibūdinimo spragos verčia abejoti, ar Ispanija ėmėsi būtinų priemonių, kad būtų išvengta būklės prastėjimo. Šiuo atžvilgiu reikšmingas tiek apskritai neteisingas pirmajame valdymo plane pateiktas vertinimas, tiek neatsižvelgimas į neteisėtą požeminio vandens ėmimą. Be to, visų pirma dėl pastarosios spragos sunku visapusiškai įvertinti požeminio vandens būklės pokyčius. Tiesa, Komisija nenurodė minėto ryšio, kiek tai susiję su argumentu dėl būklės prastėjimo, todėl jis nėra šios bylos dalykas.

2. Dėl prastėjimo

115. Siekdama įrodyti prastėjimą Komisija remiasi, viena vertus, pasikeitusiu kiekybinės požeminio vandens būklės vertinimu pirmuose dviejuose valdymo planuose, kita vertus, argumentais dėl požeminio vandens ėmimo.

a) Būklės pokytis iš geros į prastą

116. Pirma Komisijos argumentų grupe siekiama parodyti, kad Ispanija 2016–2021 m. valdymo plane pripažino kiekybinį trijų požeminio vandens telkinių prastėjimą, palyginti su ankstesniu 2009–2015 m. planu. Pirmojo laikotarpio plane patvirtinama gera kiekybinė požeminio vandens Donjanos regione būklė, o antrojo laikotarpio plane – prasta trijų šiame regione paveiktų požeminio vandens telkinių būklė.

117. Reikia pripažinti, kad būklės pokytis iš geros į prastą reiškia prastėjimą.

118. Vis dėlto šis pokytis dar neįrodo požeminio vandens telkinių prastėjimo. Skirtingą kiekybinės būklės vertinimą lėmė aplinkybė, kad per pirmąjį laikotarpį buvo vertinamas visas požeminio vandens telkinys Almonte-Marismas, o per antrąjį laikotarpį jis buvo padalytas į penkias požeminio vandens telkinių dalis, iš kurių trys – prastos būklės.

119. Nėra įrodymų, kad prieš padalijimą šių požeminio vandens telkinių būklė buvo geresnė. Priešingai, iš abiejų šalių pateiktų faktinių argumentų matyti, kad būklė buvo prasta jau pirmuoju laikotarpiu ir anksčiau, tačiau vertinant bendrai su dviem kitais požeminio vandens telkiniais būklės prastumas buvo paslėptas viename dideliame požeminio vandens telkinyje ( 55 ), t. y. „praskiestas“.

120. Komisija dublike nurodo, kad dar prieš priimant pirmąjį valdymo planą buvo svarstoma klasifikuoti viso požeminio vandens telkinio Almonte-Marismas būklę kaip prastą. Tai atitinka Ispanijos argumentą, kad šių požeminio vandens telkinių būklę lėmė jau prieš pradedant taikyti Vandens pagrindų direktyvą vykdyta žemės naudojimo veikla.

121. Taigi šiuo Komisijos argumentu požeminio vandens telkinio prastėjimas negali būti įrodytas.

b) Prastos būklės prastėjimas

122. Vadinasi, reikia išnagrinėti, ar Komisija įrodė, kad prasta trijų požeminio vandens telkinių būklė dar suprastėjo.

i) Sąvoka „prastėjimas“

123. Šiuo tikslu pirmiausia reikia išsiaiškinti, kokiomis sąlygomis prasta požeminio vandens telkinio kiekybinė būklė laikoma prastėjančia, kaip tai suprantama pagal Vandens pagrindų direktyvos 4 straipsnio 1 dalies b punkto i papunktį.

124. Iki šiol Teisingumo Teismas yra tik nusprendęs, kad ir prasta požeminio vandens telkinių būklė gali dar labiau suprastėti ( 56 ), o riba, kurią peržengus konstatuojamas pareigos išvengti vandens telkinio būklės prastėjimo pažeidimas, turi būti kiek įmanoma žemesnė ( 57 ).

125. Taip pat reikia priminti, kad šiuo draudimu leisti būklei prastėti saugomas kitas dalykas nei Buveinių direktyvoje nustatytu draudimu leisti būklei prastėti. Buveinių direktyvos 6 straipsnio 2 dalimi saugomos tam tikros buveinės ir rūšys, o nagrinėjamu Vandens pagrindų direktyvos 4 straipsnio 1 dalies b punkto i papunktyje nustatytu draudimu leisti būklei prastėti – požeminio vandens telkinio kiekybinė būklė. Taigi jau konstatuotas Buveinių direktyvos 6 straipsnio 2 dalies pažeidimas dar nereiškia, kad buvo pažeistas Vandens pagrindų direktyvos 4 straipsnio 1 dalies b punkto i papunktis.

126. Požeminio vandens telkinio kiekybinės būklės prastėjimą būtų galima intuityviai, kaip daro Komisija, susieti su požeminio vandens kiekio pokyčiu, t. y. požeminio vandens lygiu žemėje. Atitinkamai nukritus šio vandens lygiui, t. y. sumažėjus požeminio vandens kiekiui, galima teigti, kad kiekybinė būklė suprastėjo. Taip aiškinant, draudimu leisti būklei prastėti būtų neleidžiama imti daugiau požeminio vandens, nei jo pasipildo. Pagal 2016–2021 m. valdymo planą taip yra bent dviejuose iš susijusių požeminio vandens telkinių ( 58 ).

127. Vis dėlto nutraukti pernelyg didelį požeminio vandens ėmimą jau yra Vandens pagrindų direktyvos 4 straipsnio 1 dalies b punkto ii papunktyje nustatyto pagerinimo reikalavimo tikslas, kurio pažeidimo Komisija nenurodo. Pagal šią nuostatą turi būti užtikrinama požeminio vandens ėmimo ir jo pasipildymo pusiausvyra. Ši pusiausvyra, beje, atitinka geros kiekybinės būklės apibrėžtį, pateiktą V priedo 2.1.2 punkto pirmame sakinyje, ir ją, laikantis pagerinimo reikalavimo, reikia atkurti.

128. Vis dėlto kiltų prieštaravimas, jei teisės aktų leidėjas draudimu leisti būklei prastėti ir pagerinimo reikalavimu būtų nustatęs dvi pareigas ir abiem pareigomis būtų draudžiama imti požeminio vandens daugiau, nei jo pasipildo.

129. Šį prieštaravimą rodo abiejų pareigų įgyvendinimo terminai. Kitaip nei draudimas leisti būklei prastėti, kurio reikėjo laikytis jau nuo 2009 m. pabaigos, pagerinimo reikalavimas tapo vykdytinas tik 2015 m. Be to, 4 straipsnio 4 dalyje tam tikromis sąlygomis leidžiama pratęsti šį pereinamąjį laikotarpį iki 2027 m., o Ispanija naudojasi šiuo pratęsimu.

130. Vadinasi, draudimu leisti būklei prastėti, esant blogai kiekybinei požeminio vandens būklei, negali būti reikalaujama sumažinti požeminio vandens ėmimą tiek, kad būtų pasiekta pusiausvyra tarp požeminio vandens ėmimo ir pasipildymo, t. y. imti mažiau vandens, nei jo pasipildo. Siekiant išvengti tolesnio prastos būklės prastėjimo priežasčių gali būti reikalaujama tik neimti dar daugiau vandens, nei buvo imama ligi šiol.

131. Paprastas požeminio vandens lygio kritimas, t. y. požeminio vandens atsargų mažėjimas, dar nelaikytinas prastėjimu. Toks kritimas ar mažėjimas yra neišvengiama pasekmė tuo atveju, kai vandens imama daugiau, nei jo pasipildo.

132. Šią išvadą patvirtina kontrolinis pasvarstymas, kaip atrodytų toliau prastėjančios būklės pagerinimas: tokiu pagerinimu negali būti laikomas vien tai, kad vandens ėmimas sumažinamas ir imamas tik pasipildančio požeminio vandens kiekis, nes tada jau būtų pasiekta gera kiekybinė būklė. Pagerinimu veikiau reikia pripažinti bet kokį vandens ėmimo sumažinimą, net jei vandens ir toliau imama daugiau, nei jo pasipildo. Vis dėlto ir tokiu atveju labai tikėtina, kad požeminio vandens lygis toliau mažėtų. Beje, Ispanija teigia, kad būklė būtų atitinkamai pagerinta nutraukus didelės žemės ūkio įmonės veiklą.

133. Taigi tiek geros kiekybinės būklės apibrėžtis, tiek santykis tarp draudimo leisti būklei prastėti ir pagerinimo reikalavimo lemia šiek tiek intuityvią išvadą, kad nei požeminio vandens lygio kritimas, nei pernelyg didelis požeminio vandens ėmimas iš požeminio vandens telkinio, kurio kiekybinė būklė nėra gera, savaime neturėtų būti laikomi požeminio vandens telkinio prastėjimo priežastimi.

134. Pagal tolesnį prastos būklės prastėjimą veikiau būtų galima daryti prielaidą, kad taip didinamas dabartinis deficitas, t. y. didinamas pereikvojimas.

135. Ši byla rodo, kad tokį siaurą draudimo leisti būklei prastėti aiškinimą greičiausiai lėmė teisės aktų leidėjo ekonominiai motyvai. Kaip nerimauja Ispanija, 2009 m. nedelsiant nutraukus pernelyg didelį vandens ėmimą būtų buvusi padaryta didelė žala, visų pirma žemės ūkio sektoriuje. Pereinamieji laikotarpiai leidžia ieškoti sprendimų, kuriais būtų atsižvelgiama į žemės ūkio interesus, pavyzdžiui, tiekti paviršinį vandenį iš kitų vietovių arba imtis techninių priemonių vandeniui taupyti. Draudimo leisti būklei prastėti užduotis – neleisti plisti žalingai praktikai, pavyzdžiui, didesniam požeminio vandens ėmimui papildomiems plotams drėkinti.

136. Geros kiekybinės būklės apibrėžties papildymas Vandens pagrindų direktyvos V priedo 2.1.2 punkto antrame sakinyje nedaro įtakos tokiam siauram draudimo leisti būklei prastėti aiškinimui. Pagal šią nuostatą požeminio vandens telkinių geros būklės pokyčiai dėl antropogeninių, t. y. žmogaus sukeltų priežasčių, (visų pirma): – nekliudo pasiekti pagal 4 straipsnį susijusiems paviršiniams vandenims nustatytų aplinkos apsaugos tikslų, – kiek ženkliau neprastina tokių vandenų būklės, – nepakenkia sausumos ekosistemoms, kurios tiesiogiai priklauso nuo požeminio vandens telkinio.

137. Šioje apibrėžties dalyje taip pat kalbama apie požeminio vandens tėkmės krypties pasikeitimus, tačiau tokie pasikeitimai šioje byloje nenagrinėjami.

138. Minėti požymiai yra kokybinio pobūdžio, todėl papildo kiekybinį vertinimą pagal Vandens pagrindų direktyvos V priedo 2.1.2 punkto pirmą sakinį. Požeminio vandens telkinys, lemiantis bent vieno iš nurodytų kriterijų pažeidimą, yra prastos būklės neatsižvelgiant į kiekybinį jo vertinimą.

139. Vis dėlto Vandens pagrindų direktyvos V priedo 2.1.2 punkto antro sakinio antroje ir trečioje įtraukose nurodyto paviršinių vandenų ir sausumos ekosistemų prastėjimo negalima prilyginti atitinkamo požeminio vandens telkinio kiekybinės būklės prastėjimui. Nurodytu prastėjimu gali būti pažeidžiami kiti Sąjungos teisėje nustatyti draudimai leisti būklei prastėti, pavyzdžiui, Vandens pagrindų direktyvos 4 straipsnio 1 dalies a punkto i papunktyje nustatytas draudimas leisti prastėti paviršiniams vandenims arba Buveinių direktyvos 6 straipsnio 2 dalyje nustatytas draudimas bloginti saugomų teritorijų būklę. Vis dėlto toks su požeminio vandens telkinių būkle susijęs prastėjimas yra tik prastos atitinkamo požeminio vandens telkinio būklės požymis.

140. Be to, tokie požymiai tam tikrais atvejais gali įrodyti, kad požeminio vandens telkinio kiekybinė būklė prastėja gerai būklei tampant prasta. Taip pat neatmestina, kad šie požymiai tam tikrais atvejais gali rodyti požeminio vandens telkinio, kurio kiekybinė būklė jau yra prasta, tolesnį prastėjimą. Vis dėlto nepakanka vien paviršinių vandenų ir sausumos ekosistemų būklės prastėjimo, nes toks prastėjimas tikėtinas, jei požeminio vandens lygis ir toliau krenta. Taip yra ne tik tuo atveju, kai vandens ėmimas nekinta, bet ir tuo atveju, kai požeminio vandens lygis krenta lėčiau, nes imama jau mažiau vandens. Paviršinių vandenų ir sausumos ekosistemų prastėjimas rodo požeminio vandens kiekybinės būklės prastėjimą veikiau tik tuo atveju, jei yra toks spartus, kad galima daryti prielaidą, jog per didelis požeminio vandens ėmimas dar didės.

ii) Argumentas dėl vandens ėmimo balanso

141. Kalbant apie pernelyg didelį požeminio vandens ėmimą, pažymėtina, kad yra pagrindo įtarti besitęsiantį pereikvojimą, bet neįrodyta, kad pereikvojimo mastas didėja. Vis dėlto tik toks didėjimas reikštų draudimo leisti būklei prastėti pažeidimą ( 59 ).

142. Komisija remiasi įvairiais Ispanijos valdžios institucijų dokumentais, pavyzdžiui, Confederación Hidrográfica del Guadalquivir (Gvadalkivyro hidrografijos konfederacija) ataskaita apie vandeningųjų sluoksnių Donjanos regione būklę 2015–2016 hidrologiniais metais. Savo išvadose konfederacija įspėjo, kad „toliau esant dabartiniam požeminio vandens išteklių lygiui ir naudojimo pobūdžiui <…> kiltų pavojus šio vandeningojo sluoksnio ir nuo jo priklausomų sausumos ekosistemų gerai būklei, kaip matyti iš to, kad trijų iš penkių sistemą sudarančių požeminio vandens telkinių kiekybinė būklė nėra gera“ ( 60 ). Be to, Defensor del Pueblo de España (ombudsmenas, Ispanija) 2018 m. rugpjūčio 10 d. sprendimu pasiūlė konfederacijai pripažinti požeminio vandens telkinius Almonte, Marismas ir Rocina pereikvotu vandeninguoju sluoksniu ir koordinuoti upės baseinus, įvairias vandens išteklių planavimo priemones, žemės ūkio veiklą ir gamtinių teritorijų apsaugą veiksmų programoje, siekiant užtikrinti tausų išteklių naudojimą ( 61 ). Kaip teigia abi šalys, atsakydama į šį pasiūlymą konfederacija pradėjo procedūrą, kad pripažintų šiems trims nurodytiems požeminio vandens telkiniams gresiantį „pavojų, kad nebus pasiekta gera kiekybinė būklė“.

143. Atsiliepime į ieškinį Ispanija neginčija šio konkretaus Komisijos argumento, tik išsamiai pažymi, kad esamos problemos kilo prieš pradedant taikyti Vandens pagrindų direktyvą, o kompetentingos institucijos jau įdėjo daug pastangų padėčiai pagerinti.

144. Vis dėlto Ispanija bent dėl požeminio vandens telkinių Rocina ir Marismas teigia, kad vandens ėmimas viršija esamus požeminio vandens išteklius, t. y. 34 % ir 7 %. Komisija dublike pažymi, jog Ispanijos atsiliepime į ieškinį pateiktos ataskaitos dėl vandeningojo sluoksnio būklės 2013–2017 m. rodo, kad jis buvo pereikvotas. Ispanija triplike pripažįsta, kad prasta požeminio vandens būklė trijuose požeminio vandens telkiniuose blogėja labiau, nei būtų galima tikėtis remiantis vien mažesniu kritulių kiekiu.

145. Kaip ir daugelis nuorodų, susijusių su draudimu leisti būklei prastėti pagal Buveinių direktyvą ( 62 ), šis argumentas reiškia, kad bent trijų požeminio vandens telkinių būklė yra prasta. Vis dėlto, kaip ir Buveinių direktyvoje nustatyto draudimo leisti būklei prastėti atveju, ši prasta būklė dar nereiškia, kad būklė pablogėjo nagrinėjamu laikotarpiu ( 63 ). Ispanija veikiau teigia, kad daugeliu atžvilgių ji jau pagerėjo.

146. Taigi darytina išvada, kad Komisija neįrodė, jog požeminio vandens pereikvojimo mastas didėja.

iii) Argumentas dėl paviršinių vandenų ir sausumos ekosistemų

147. Komisija taip pat mano, kad prastėja paviršiniai vandenys ir sausumos ekosistemos, o šis prastėjimas įrodo kiekybinės požeminio vandens telkinio būklės prastėjimą.

148. Šiuo klausimu ji visų pirma remiasi buveinių tipų prastėjimu, kuris lemia Buveinių direktyvos 6 straipsnio 2 dalyje nustatyto draudimo leisti būklei prastėti pažeidimą ( 64 ).

149. Vis dėlto minėtu argumentu Komisija tik parodo, kad yra pagrindo įtarti prastą atitinkamų požeminio vandens telkinių būklę, o ne tai, kad ši būklė dar labiau blogėja.

150. Vadinasi, reikia atmesti ir šią Komisijos argumentų grupę, taigi, ir visą kritiką dėl būklės prastėjimo.

c) Dėl prastėjimo pateisinimo

151. Jei Teisingumo Teismas vis dėlto nuspręstų, kad kiekybinė nagrinėjamų požeminio vandens telkinių būklė suprastėjo, reikia išnagrinėti pateisinimą.

152. Ispanija teigia, kad 2016–2021 m. valdymo plane ji pasinaudojo nukrypti leidžiančia nuostata pagal Vandens pagrindų direktyvos 4 straipsnio 4 dalį ir šiuo pagrindu atidėjo 4 straipsnio 1 dalies b punkte nustatytų kokybės tikslų įgyvendinimą iki 2022 m. ir 2027 m. Tai būtina, nes nepakankamai laikomasi Nitratų direktyvos ir negalima sumažinti žemės ūkio paskirties plotų ( 65 ).

153. Kaip teisingai per posėdį nurodė Komisija, šis argumentas neturi reikšmės nagrinėjant minėtą ieškinio pagrindą, nes Vandens pagrindų direktyvos 4 straipsnio 4 dalimi negalima pateisinti požeminio vandens prastėjimo. Tokia išvada darytina vien iš 4 straipsnio 1 dalies b punkto i papunktyje įtvirtinto draudimo leisti būklei prastėti. Šioje nuostatoje numatyta, kad minėtas draudimas taikomas atsižvelgus į 4 straipsnio 6 ir 7 dalių taikymą, nepažeidžiant 4 straipsnio 8 dalies, taip pat į 11 straipsnio 3 dalies j punkto taikymą. Vis dėlto, kitaip nei 4 straipsnio 1 dalies b punkto ii papunktyje nustatyto pagerinimo reikalavimo atveju, 4 straipsnio 4 dalis nepaminėta. Be to, 4 straipsnio 4 dalyje taip pat nurodyta, kad pratęsti pereinamąjį laikotarpį leidžiama tik tuo atveju, jeigu paveikto vandens telkinio būklė toliau neblogėja.

154. Taigi prastėjimas gali būti pateisinamas tik pagal Vandens pagrindų direktyvos 4 straipsnio 7 dalį ( 66 ). Vis dėlto, kaip matyti iš Ispanijos argumentų per posėdį, ji aiškiai nepasinaudojo šiuo pateisinimu. Dėl šios priežasties nereikia toliau nagrinėti pateisinimo sąlygų.

155. Taigi, jei Teisingumo Teismas konstatuotų požeminio vandens prastėjimą, toks prastėjimas nebūtų pateisinamas.

3. Tarpinė išvada

156. Vis dėlto atsižvelgiant į argumentus, susijusius su draudimo leisti būklei prastėti taikymu, kaltinimą dėl šio draudimo pažeidimo reikia atmesti.

E. Priemonių programos pagal Vandens pagrindų direktyvos 11 straipsnį

157. Galiausiai trečiajame ieškinio pagrinde Komisija teigia, kad neįtraukusi tinkamų pagrindinių ir papildomų priemonių į Gvadalkivyro upės baseino valdymo planą Ispanija neįvykdė Vandens pagrindų direktyvos 11 straipsnio 1 dalyje, 3 dalies a, c ir e punktuose ir 4 dalyje nustatytų įsipareigojimų.

158. Pagal Vandens pagrindų direktyvos 11 straipsnio 1 dalį kiekviena valstybė narė kiekvienam upės baseino rajonui arba tarpvalstybinio upės baseino rajono daliai, esančiai jos teritorijoje, sudaro priemonių programą 4 straipsnyje nurodytiems tikslams pasiekti, atsižvelgdama į analizių, kurių reikalaujama 5 straipsnyje, rezultatus.

159. Vandens pagrindų direktyvos 11 straipsnio 3 dalies a, c ir e punktuose išvardytos kai kurios iš pagrindinių priemonių, kurios turi būti įtrauktos į priemonių programas. 4 dalyje nurodomos papildomos priemonės, sukurtos ir įgyvendinamos kartu su pagrindinėmis priemonėmis.

160. Kaip ir Vandens pagrindų direktyvos 4 straipsnio tikslai, šiame ieškinio pagrinde apibendrinti kritikos aspektai susiję su skirtingomis klausimų grupėmis.

161. Pateiktoje kritikoje Komisija akcentuoja atskiras priemones, kuriomis siekiama atkurti gerą atitinkamų požeminio vandens telkinių kiekybinę būklę, t. y. įgyvendinti Vandens pagrindų direktyvos 4 straipsnio 1 dalies b punkto ii papunktyje nustatytą pagerinimo reikalavimą. Vis dėlto šie argumentai neįtikina (šiuo klausimu žr. 1 skirsnį).

162. Vandens pagrindų direktyvos 4 straipsnio 1 dalies c punkte nustatytos pareigos, susijusios su atitinkamomis saugomomis teritorijomis pagal Buveinių direktyvą, į kurias taip pat reikia atsižvelgti pagal Vandens pagrindų direktyvos 11 straipsnį. Komisijos kritika patenka į šią kategoriją. Ji pagrįsta (šiuo klausimu žr. 2 skirsnį).

1. Atskiros Vandens pagrindų direktyvoje nustatyto pagerinimo reikalavimo ir draudimo leisti būklei prastėti įgyvendinimo priemonės

163. Šalys nesutaria dėl įvairių numatytų požeminio vandens kiekybinės būklės pagerinimo priemonių, tačiau ši diskusija netikslinga.

164. Priemonių programa turi leisti pasiekti gerą būklę per nustatytus terminus. Valstybei narei paliekama spręsti, kaip ji pasieks šį rezultatą, jei tik ji nepažeidžia konkrečių įsipareigojimų pagal Sąjungos teisę. Taigi tuo atveju, jei Komisija laiko pačią programą nepakankama, ji turi parodyti, kad priemonės, kurių buvo imtasi, apskritai yra nepakankamos. Tokio prieštaravimo atspirties taškas būtų, pavyzdžiui, jau konstatuotas Vandens pagrindų direktyvos 5 straipsnio pažeidimas, nes remiantis neišsamia informacija apie požeminio vandens telkinį beveik neįmanoma parengti tinkamų priemonių. Vis dėlto Komisijos prieštaravimai nėra nukreipti į tai.

165. Komisija veikiau prieštarauja atskiroms priemonėms, neįrodžiusi, kad dėl visų šių trūkumų galiausiai neįmanoma pasiekti Vandens pagrindų direktyvos 4 straipsnio tikslų. Komisija gali izoliuotai kritikuoti atskiras priemones iš esmės tik dėl kitų teisės normų pažeidimo. Vis dėlto Komisijos prieštaravimai nėra nukreipti į tai, ji nesiremia konkrečiais reikalavimais, apie kuriuos būtų galima spręsti iš Vandens pagrindų direktyvos 11 straipsnio 3 dalies a, c ir e punktų ir 4 dalies.

166. Vien dėl šios priežasties šis ieškinio pagrindas yra nepagrįstas.

167. Tam atvejui, jei Teisingumo Teismas nepritartų šiai nuomonei ir vis dėlto nagrinėtų argumentus dėl atskirų, su saugomomis teritorijomis nesusijusių priemonių, toliau aptarsiu šias priemones. Tiesa, argumentas, susijęs su laikotarpiu pasibaigus pagrįstoje nuomonėje nustatytam 2016 m. birželio 29 d. terminui, neturi reikšmės ( 67 ).

a) Legalizavimas

168. Komisija kritikuoja tai, kad Ispanija pirmą kartą išdavė leidimą drėkinti žemę, kai ji jau buvo drėkinama 2004 m. Jau tuo metu buvo imama per daug vandens ir dabar toks ėmimas negali būti nustatytas.

169. Vis dėlto Komisija painioja klausimą, kiek teisėtas interesas apskritai tęsti drėkinimą pripažįstamas nacionalinėje teisėje, su klausimu, ar reikia sumažinti visą drėkinimą ir kaip tai turi būti daroma. Aplinkybė, kad Ispanija minėtu pirmuoju leidimu sureguliuoja esamą praktiką, dar nereiškia, jog drėkinimas nebus sumažintas, kiek tai yra būtina. Pavyzdžiui, Ispanija gali sumažinti vandens ėmimą, įsigydama ir atidėdama žemės ūkio paskirties žemę, kaip buvo bent jau vienu atveju. Nebūtina vandens ėmimo reikiama apimtimi mažinti būtent ūkininkų, kurie dar neturi oficialaus leidimo, tačiau pagal nacionalinę teisę gali remtis teisėtu tolesnio drėkinimo lūkesčiu, sąskaita.

b) Lėšų skyrimas

170. Komisija taip pat kritikuoja lėšų skyrimą. 50 % turimo biudžeto buvo skirta drėkinimo planams tobulinti ir konsoliduoti, tačiau tik 0,34 % – neteisėtiems gręžiniams uždaryti ir 1,12 % – stebėsenai. Vis dėlto Komisija nenurodo kriterijų, kuriais remiantis turi būti tikrinamas tinkamas lėšų paskirstymas, juolab neįrodo tokių kriterijų pažeidimo.

171. Be to, Ispanijos argumentas dėl kontrolės priemonių ir sankcijų pasibaigus pagrįstoje nuomonėje nustatytam terminui rodo, kad buvo atlikta daug patikrinimų ir nubausta už pažeidimus.

c) Paviršinio vandens tiekimas drėkinimo tikslais

172. Komisija taip pat kritikuoja tai, kad siekdama sumažinti požeminio vandens ėmimą Ispanija numatė paviršinio vandens tiekimą iš kaimyninių teritorijų. Įvairūs Komisijos prieštaravimai dėl šios priemonės galiausiai yra nepagrįsti.

173. Neatmestina, jog Komisija teisingai kritikuoja, kad neigiamas poveikis tokia priemone tik perkeliamas. Vis dėlto Komisija nepateikė argumento dėl atitinkamų paviršinių vandenų prastėjimo ir jo neįrodė.

174. Komisija taip pat teigia, kad šia priemone nėra pagerinama požeminio vandens cheminė būklė. Vis dėlto neatrodo, kad šios bylos dalykas yra su chemine būkle susijęs pažeidimas. Be to, toks argumentas neleistų atmesti tikimybės, kad Ispanija imasi kitų tinkamų priemonių, siekdama pagerinti požeminio vandens cheminę būklę.

175. Komisijos argumentas, kad nukreiptas paviršinis vanduo nepagerina nuo požeminio vandens priklausančių ekosistemų būklės, nėra įtikinamas. Jei nukreiptas paviršinis vanduo sumažina požeminio vandens suvartojimą ir įsiskverbdamas galbūt net prisideda prie požeminio vandens pasipildymo, šioms ekosistemoms tai yra net naudinga.

176. Komisija taip pat teigia, kad laukiant tokio tiekimo buvo paimta dar daugiau požeminio vandens, ir nurodo ribotam laikotarpiui išduotą leidimą drėkinti 504 hektarus žemės ūkio paskirties žemės. Vis dėlto, remiantis Ispanijos pateikta neginčijama informacija, šie plotai jau ligi šiol buvo drėkinami ir dabar tai buvo tik įteisinta.

177. Galiausiai Komisija teigia, kad dar nesukurta vandeniui nukreipti reikalinga infrastruktūra. Vis dėlto priemonių programai būdinga tai, kad ji turi būti įgyvendinama palaipsniui, norint tam tikru metu pasiekti numatytą tikslą.

2. Žalos saugomai teritorijai išvengimas – vandens ėmimas Matalascañas

178. Be to, Komisija teigia, kad nėra priemonių, skirtų problemoms, kylančioms dėl Matalascañas poreikiams imamo vandens, spręsti.

179. Ši akivaizdžiai turistinė vietovė yra visai šalia saugomos teritorijos ZEPA/LIC ES0000024 Donjana, pakrantėje. Nors ten paimamas 2,5 hm3 per metus kiekis, palyginti su visu paimtu kiekiu, nėra itin reikšmingas, vis dėlto įvairiuose mokslo straipsniuose nurodoma, kad tai gali būti prioritetinio tipo buveinių 3170* Viduržemio jūros srities laikinų kūdrų šiose apylinkėse pablogėjimo priežastis ( 68 ).

180. Toks neigiamas poveikis pagal Buveinių direktyvą saugomiems buveinių tipams yra svarbus Vandens pagrindų direktyvos 11 straipsnyje nustatytai priemonių programai, nes valstybės narės pagal Vandens pagrindų direktyvos 4 straipsnio 1 dalies c punktą, 6 straipsnį ir IV priedą turėtų ne tik siekti bendrųjų vandens kokybės tikslų, bet ir iki 2015 m. pradėti laikytis visų atitinkamų saugomų teritorijų standartų ir tikslų. Taigi šia priemonių programa taip pat turi būti siekiama nutraukti jau nustatytą saugomų buveinių tipų, pavyzdžiui, laikinų kūdrų ( 69 ), blogėjimą.

181. Šis konkretus įsipareigojimas skiriasi nuo įsipareigojimo imtis priemonių bendrai gerai vandens telkinių būklei pasiekti, nes juo reikalaujama apsaugoti tam tikras buveines nustatytose saugomose teritorijose. Dėl šios priežasties aplinkybė, kad Komisija nepaaiškino, kodėl apskritai nepakanka priemonių, kad Donjanos gamtiniame regione būtų pasiekta gera kiekybinė požeminio vandens būklė, neturi įtakos šiam konkrečiam įsipareigojimui.

182. Šiuo klausimu veikiau pakanka, kad Komisija jau būtų įrodžiusi reikšmingo neigiamo poveikio saugomoms buveinėms pagal Buveinių direktyvą saugomose teritorijose tikimybę. Ši tikimybė visų pirma susijusi su prioritetinio tipo buveinėmis 3170* Viduržemio jūros srities laikinomis kūdromis netoli Matalascañas.

183. Ispanija ginčija šį argumentą, nurodydama tyrimą, kuris, kaip ji teigia, parodė, kad vandens ėmimas šalia Matalascañas nedaro neigiamo poveikio konkrečiai kūdrai – Laguna Santa Olalla. Vis dėlto ši išvada neleidžia atmesti neigiamo poveikio kitoms laikinoms kūdroms, kurios yra arčiau nurodytos teritorijos arba priklauso nuo kitų požeminio vandens srovių, tikimybės.

184. Dėl šios priežasties Ispanija programoje turėjo numatyti atitinkamas priemones, kad būtų užkirstas kelias saugomų buveinių tipų blogėjimui dėl požeminio vandens ėmimo.

185. Abejonės dėl blogėjimo nepateisina visiško priemonių atsisakymo. Pirma tinkama priemonė veikiau būtų buvęs bent jau vertinimas, ar nedaromas neigiamas poveikis saugomiems buveinių tipams, kuris jau buvo nurodytas, kalbant apie Buveinių direktyvoje nustatytą draudimą leisti būklei prastėti ( 70 ). Toks vertinimas galėtų parodyti, ar reikia imtis kitų priemonių.

3. Tarpinė išvada

186. Taigi Ispanija pažeidė Vandens pagrindų direktyvos 11 straipsnį, siejamą su 4 straipsnio 1 dalies c punktu, nes 2016–2021 m. valdymo plano priemonių programoje nenumatyta priemonių, skirtų išvengti dėl vandens ėmimo Matalascañas reikmėms daromam neigiamam poveikiui saugomiems buveinių tipams saugomoje teritorijoje ZEPA/LIC ES0000024 Donjana.

VI. Bylinėjimosi išlaidos

187. Komisijos prašymas atlyginti išlaidas ir tai, kad Ispanija nepateikė prašymo atlyginti išlaidas, neturi praktinės reikšmės. Pagal Procedūros reglamento 138 straipsnio 3 dalį, jeigu – kaip šioje byloje – kiekvienos šalies dalis reikalavimų patenkinama, o dalis atmetama, kiekviena šalis padengia savo bylinėjimosi išlaidas.

VII. Išvada

188. Taigi siūlau Teisingumo Teismui priimti tokį sprendimą: 1. Ispanijos Karalystė pažeidė Direktyvos 92/43/EEB dėl natūralių buveinių ir laukinės faunos bei floros apsaugos 6 straipsnio 2 dalį, nes Europos Komisija įrodė, kad reikšmingas neigiamas poveikis saugomiems buveinių tipams saugomose teritorijose ZEPA/LIC ES0000024 Donjana, ZEPA/LIC ES6150009 Donjanos Šiaurė ir Vakarai ir ZEPA ES6150012 Dehesa del Estero ir Montes de Moguer dėl požeminio vandens ėmimo nuo 2006 m. liepos 19 d. yra tikėtinas. 2. Ispanijos Karalystė pažeidė Direktyvos 2000/60/EB, nustatančios Bendrijos veiksmų vandens politikos srityje pagrindus, 5 straipsnio 1 dalį, siejamą su II priedo 2.2 punktu, nes apskaičiuodama imamą požeminį vandenį neatsižvelgė į geriamojo vandens ėmimą ir neteisėtą vandens ėmimą. 3. Ispanijos Karalystė pažeidė Direktyvos 2000/60 11 straipsnį, siejamą su 4 straipsnio 1 dalies c punktu, nes Plan Hidrológico del Guadalquivir 2016 – 2021 (2016–2021 m. Gvadalkivyro hidrologinis planas) priemonių programoje nenumatyta priemonių, skirtų išvengti dėl vandens ėmimo Matalascañas reikmėms daromam neigiamam poveikiui saugomiems buveinių tipams saugomoje teritorijoje ZEPA/LIC ES0000024 Donjana. 4. Likusią ieškinio dalį atmesti. 5. Europos Komisija ir Ispanijos Karalystė padengia savo bylinėjimosi išlaidas.

( 1 ) Originalo kalba: vokiečių.

( 2 ) 1992 m. gegužės 21 d. Tarybos direktyva 92/43/EEB dėl natūralių buveinių ir laukinės faunos bei floros apsaugos (OL L 206, 1992, p. 7; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 15 sk., 2 t., p. 102; klaidų ištaisymas OL L 81, 2015, p. 5) su pakeitimais, padarytais 2013 m. gegužės 13 d. Tarybos direktyva 2013/17/ES (OL L 158, 2013, p. 193).

( 3 ) 2009 m. lapkričio 30 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2009/147/EB dėl laukinių paukščių apsaugos (OL L 20, 2010, p. 7) su pakeitimais, padarytais 2013 m. gegužės 13 d. Tarybos direktyva 2013/17/ES (OL L 158, 2013, p. 193).

( 4 ) 2000 m. spalio 23 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2000/60/EB, nustatanti Bendrijos veiksmų vandens politikos srityje pagrindus (OL L 327, 2000, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 15 sk., 5 t., p. 275), su pakeitimais, padarytais 2014 m. spalio 30 d. Komisijos direktyva 2014/101/ES (OL L 311, 2014, p. 32).

( 5 ) https://natura2000.eea.europa.eu/Natura2000/SDF.aspx?site=ES0000024&release=10.

( 6 ) https://natura2000.eea.europa.eu/Natura2000/SDF.aspx?site=ES6150009&release=10.

( 7 ) https://natura2000.eea.europa.eu/Natura2000/SDF.aspx?site=ES6150012&release=10.

( 8 ) 2006 m. liepos 19 d. Komisijos sprendimas 2006/613/EB pagal Tarybos direktyvą 92/43/EEB, priimantis Viduržemio jūros biogeografinio regiono Bendrijos svarbos teritorijų sąrašą (pranešta Dokumentu Nr. C(2006) 3261) (OL L 259, 2006, p. 1).

( 9 ) https://natura2000.eea.europa.eu/Natura2000/SDF.aspx?site=ES0000024&release=10, Nr. 1.7.

( 10 ) Real Decreto 355/2013, de 17 de mayo, por el que se aprueba el Plan Hidrológico de la Demarcación Hidrográfica del Guadalquivir (Boletín Oficial del Estado, Nr. 121, 2013 m. gegužės 21 d., Sec. I, p. 38229).

( 11 ) T.II.1 lentelė, 0551 punktas.

( 12 ) T.VI.5 lentelė.

( 13 ) Real Decreto 1/2016, de 8 de enero, por el que se aprueba la revisión de los Planes Hidrológicos de las demarcaciones hidrográficas del Cantábrico Occidental, Guadalquivir, Ceuta, Melilla, Segura y Júcar, y de la parte española de las demarcaciones hidrográficas del Cantábrico Oriental, Miño-Sil, Duero, Tajo, Guadiana y Ebro (Boletín Oficial del Estado, Nr. 16, 2016 m. sausio 19 d., Sec. I, p. 2972).

( 14 ) Antrojo valdymo plano VII priedas, p. 68 ir 3 priedėlis.

( 15 ) Antrojo valdymo plano VII priedas, p. 60 (šioje lentelėje trūksta La Rocina, vis dėlto tai matyti ir iš lentelės p. 68 ir 3 priedėlio).

( 16 ) Antrojo valdymo plano VII priedas, p. 56.

( 17 ) Žr., pavyzdžiui, kvietimo pateikti pastabas 79 ir 83 punktus (ieškinio A.1 priedas (p. 72 ir 73)) ir pagrįstos nuomonės 58 ir 62 punktus (ieškinio A.3 priedas (p. 187 ir188)).

( 18 ) 2010 m. kovo 4 d. Sprendimas Komisija / Prancūzija (C‑241/08, EU:C:2010:114, 30 punktas) ir 2011 m. lapkričio 24 d. Sprendimas Komisija / Ispanija(Alto Sil) (C‑404/09, EU:C:2011:768, 142 punktas).

( 19 ) Žr. mano išvadas bylose Komisija / Bulgarija(Kaliakra) (C‑141/14, EU:C:2015:528, 86 punktas) ir Komisija / Graikija(Kiparisija) (C‑504/14, EU:C:2016:105, 40 punktas).

( 20 ) 2004 m. rugsėjo 7 d. Sprendimas Waddenvereniging ir Vogelbeschermingsvereniging (C‑127/02, EU:C:2004:482, 59 punktas), 2016 m. lapkričio 8 d. Sprendimas Lesoochranárske zoskupenie VLK (C‑243/15, EU:C:2016:838, 42 punktas) ir 2019 m. liepos 29 d. Sprendimas Inter-Environnement Wallonie ir Bond Beter Leefmilieu Vlaanderen (C‑411/17, EU:C:2019:622, 120 punktas).

( 21 ) 2004 m. rugsėjo 7 d. Sprendimas Waddenvereniging ir Vogelbeschermingsvereniging (C‑127/02, EU:C:2004:482, 43 punktas), 2018 m. balandžio 17 d. Sprendimas Komisija / Lenkija(Belovežo giria) (C‑441/17, EU:C:2018:255, 111 punktas) ir 2019 m. liepos 29 d. Sprendimas Inter-Environnement Wallonie ir Bond Beter Leefmilieu Vlaanderen (C‑411/17, EU:C:2019:622, 134 punktas).

( 22 ) 2018 m. balandžio 17 d. Sprendimas Komisija / Lenkija(Belovežo giria) (C‑441/17, EU:C:2018:255, 114 punktas) ir 2019 m. liepos 29 d. Sprendimas Inter-Environnement Wallonie ir Bond Beter Leefmilieu Vlaanderen (C‑411/17, EU:C:2019:622, 120 punktas).

( 23 ) 2011 m. lapkričio 24 d. Sprendimas Komisija / Ispanija (Alto Sil) (C‑404/09, EU:C:2011:768, 142 punktas), 2016 m. sausio 14 d. Sprendimas Komisija / Bulgarija(Kaliakra) (C‑141/14, EU:C:2016:8, 58 punktas) ir 2016 m. lapkričio 10 d. Sprendimas Komisija / Graikija(Kiparisija) (C‑504/14, EU:C:2016:847, 29 punktas). Taip pat žr. 2016 m. sausio 14 d. Sprendimą Grüne Liga Sachsen ir kt. (C‑399/14, EU:C:2016:10, 42 punktas) ir 2018 m. lapkričio 7 d. Sprendimą Coöperatie Mobilisation for the Environment ir kt. (C‑293/17 ir C‑294/17, EU:C:2018:882, 85 punktas).

( 24 ) Žr. mano išvadas bylose Komisija / Bulgarija(Kaliakra) (C‑141/14, EU:C:2015:528, 86 punktas) ir Komisija / Graikija(Kiparisija) (C‑504/14, EU:C:2016:105, 40 punktas), taip pat dėl 6 straipsnio 4 dalies žr. 2011 m. lapkričio 24 d. Sprendimą Komisija / Ispanija (Alto Sil) (C‑404/09, EU:C:2011:768, 156 ir 192 punktai) ir 2016 m. lapkričio 10 d. Sprendimą Komisija / Graikija(Kiparisija) (C‑504/14, EU:C:2016:847, 30 punktas).

( 25 ) Žr. 2004 m. rugsėjo 7 d. Sprendimą Waddenvereniging ir Vogelbeschermingsvereniging (C‑127/02, EU:C:2004:482, 58 punktas) ir 2018 m. balandžio 17 d. Sprendimą Komisija / Lenkija(Belovežo giria) (C‑441/17, EU:C:2018:255, 118 punktas).

( 26 ) Žr. šios išvados 20 punktą.

( 27 ) C. Díaz Paniagua „Funcionalidad de los sistemas acuáticos temporales de Doñana en la conservación de flora y fauna“, Oficina de Coordinación de la Investigación, Estación Biológica de Doñana, Consejo Superior de Investigaciones Científicas, Resultados de la Investigación en el Espacio Natural De Doñana, 2009, p. 42–48 (ieškinio A.14 priedas (p. 528)), taip pat M. Manzano ir E. Custodio „El acuífero de Doñana y su relación con el medio natural“, F. García-Novo ir C. Marín (leid.) Doñana, Agua y Biosfera, Confederación hidrográfica del Guadalquivir, Ministerio de Medio Ambiente, Madridas, 2016, p. 133–142 (ieškinio A.21 priedas (p. 932)).

( 28 ) C. Díaz-Paniagua ir D. Aragonés „Permanent and temporary ponds in Doñana National Park (SW Spain) are threatened by desiccation“, Limnetica, 34 (2): 407–424 (2015); J. Bustamante, D. Aragonés ir I. Afán „Effect of Protection Level in the Hydroperiod of Water Bodies on Doñana’s Aeolian Sands“, Remote Sensing 8, 867 (2016).

( 29 ) Ieškinio A.26 priedas (p. 1259).

( 30 ) Tragsatec, Seguimiento por teledetección de la superficie inundada de las lagunas de los mantos eólicos de Doñana y de la masa vegetal de su entorno (2016 m. gegužės mėn.), p. 53 (atsiliepimo į ieškinį B.9 priedas (p. 1195 (1247)).

( 31 ) Th. Trick ir E. Custodio „Hydrodynamic characteristics of the western Doñana Region (area of El Abalario), Huelva, Spain“, Hydrogeology Journal 2004, 12: 321–335; E. Custodio, M. Manzano ir C. Montes (2008), „Perspectiva general del papel y gestión de las aguas subterráneas en el Área de Doñana, Sudoeste de España“, Boletín Geológico y Minero, 119(1): 81–92 (ieškinio A.22 priedas (p. 943)); E. Custodio, M. Manzano ir C. Montes, Las aguas subterráneas en Doñana: Aspectos ecológicos y sociales, Agencia Andaluza del Agua, Consejería de Medio Ambiente (2009) (ieškinio A.23 priedas (p. 956)).

( 32 ) Custodio ir kt. (2009) (minėta 31 išnašoje, p. 192 (p. 1147)).

( 33 ) Žr. šios išvados 45 punktą ir mano išvadą byloje Komisija / Bulgarija(Kaliakra) (C‑141/14, EU:C:2015:528, 134 punktas).

( 34 ) Žr. 2020 m. liepos 9 d. Sprendimą Naturschutzbund Deutschland – Landesverband Schleswig-Holstein (C‑297/19, EU:C:2020:533, 48 punktas) ir generalinės advokatės E. Sharpston išvadą byloje Stadt Papenburg (C‑226/08, EU:C:2009:440, 59 ir paskesni punktai, ypač 65 punktas).

( 35 ) Nurodyta 27 išnašoje, p. 142 (ieškinio priedų p. 943).

( 36 ) Nurodyta 29 išnašoje (ieškinio priedų p. 1261).

( 37 ) Plan de Gestión de la Zona Especial de Conservación Doñana Norte y Oeste (ES6150009) (Boletín Oficial de la Junta de Andalucía, Nr. 103, 2019 m. gegužės 31 d., p. 85 (p. 219)).

( 38 ) Žr. šios išvados 42 ir 44 punktus.

( 39 ) 2004 m. rugsėjo 7 d. Sprendimas Waddenvereniging ir Vogelbeschermingsvereniging (C‑127/02, EU:C:2004:482, 59 punktas), 2016 m. lapkričio 8 d. Sprendimas Lesoochranárske zoskupenie VLK (C‑243/15, EU:C:2016:838, 42 punktas) ir 2018 m. balandžio 17 d. Sprendimas Komisija / Lenkija(Belovežo giria) (C‑441/17, EU:C:2018:255, 117 punktas).

( 40 ) Nurodyta 30 išnašoje, p. 7, 13.

( 41 ) A. Sousa Martín ir P. García Murillo Historia ecológica y evolución de las lagunas peridunales del Parque Nacional de Doñana. Serie Técnica „Naturaleza y Parques Nacionales“, Editada por el Organismo Autónomo Parques Nacionales, Ministerio de Medio Ambiente.

( 42 ) Dėl tokiam tyrimui taikomų reikalavimų žr. 2018 m. lapkričio 7 d. Sprendimą Holohan ir kt. (C‑461/17, EU:C:2018:883, 37–40 punktai).

( 43 ) Žr. 2011 m. lapkričio 24 d. Sprendimą Komisija / Ispanija (Alto Sil) (C‑404/09, EU:C:2011:768, 156 ir 192 punktai) ir 2016 m. lapkričio 10 d. Sprendimą Komisija / Graikija(Kiparisija) (C‑504/14, EU:C:2016:847, 30 punktas), taip pat mano išvadas bylose Komisija / Bulgarija(Kaliakra) (C‑141/14, EU:C:2015:528, 134 punktas) ir Komisija / Graikija(Kiparisija) (C‑504/14, EU:C:2016:105, 58 punktas).

( 44 ) 2007 m. rugsėjo 20 d. Sprendimas Komisija / Italija (Santa Caterina) (C‑304/05, EU:C:2007:532, 83 punktas), 2018 m. balandžio 17 d. Sprendimas Komisija / Lenkija(Belovežo giria) (C‑441/17, EU:C:2018:255, 191 punktas) ir 2019 m. liepos 29 d. Sprendimas Inter-Environnement Wallonie ir Bond Beter Leefmilieu Vlaanderen (C‑411/17, EU:C:2019:622, 150 punktas).

( 45 ) 2013 m. gegužės mėn. Memoria, 1.2.4.1 skirsnis (p. 3).

( 46 ) Instituto Geológico y Minero de España, Evaluación de impactos de las extracciones en el acuífero de Almonte Marismas en la zona del Plan Especial de ordenación de los regadíos de la Corona Forestal de Doñana (2009) (ieškinio A.5 priedas) ir Ispanijos Consejo Superior de Investigaciones Científicas (Mokslo tyrimų aukščiausioji taryba) pranešimas Andalūzijos ombudsmenui (A.26 priedas).

( 47 ) Tripliko 70 punktas.

( 48 ) 1992 m. kovo 31 d. Sprendimas Komisija / Italija (C‑362/90, EU:C:1992:158, 9 punktas), 2005 m. spalio 27 d. Sprendimas Komisija / Italija (C‑525/03, EU:C:2005:648, 13 punktas) ir 2006 m. gegužės 18 d. Sprendimas Komisija / Ispanija(ūdra) (C‑221/04, EU:C:2006:329, 22 ir 23 punktai).

( 49 ) 1997 m. gruodžio 16 d. Sprendimas Komisija / Italija (C‑316/96, EU:C:1997:614, 14 punktas), 2007 m. gruodžio 6 d. Sprendimas Komisija / Vokietija (C‑456/05, EU:C:2007:755) ir 2019 m. liepos 29 d. Sprendimas Komisija / Austrija(Civiliai technikai, patentiniai patikėtiniai ir veterinarijos gydytojai) (C‑209/18, EU:C:2019:632, 48 punktas).

( 50 ) 2019 m. kovo 27 d. Sprendimas Komisija / Vokietija(OTIF) (C‑620/16, EU:C:2019:256, 43–52 punktai).

( 51 ) Žr. 2016 m. lapkričio 10 d. Sprendimą Komisija / Graikija(Kiparisija) (C‑504/14, EU:C:2016:847, 112 punktas).

( 52 ) Confederación Hidrográfica del Guadalquivir, Informe del estado de la Masa de agua subterránea Almonte-Marismas – Año hidrológico 2012–2013, 2014 m. kovo mėn., p. 5 (atsiliepimo į ieškinį B.2 priedas (p. 89)).

( 53 ) 2020 m. gegužės 28 d. Sprendimas Land Nordrhein-Westfalen (C‑535/18, EU:C:2020:391, 72 ir 73 punktai).

( 54 ) 2012 m. rugsėjo 11 d. Sprendimas Nomarchiaki Aftodioikisi Aitoloakarnanias ir kt. (C‑43/10, EU:C:2012:560, 53 ir 56 punktai) ir 2016 m. gegužės 4 d. Sprendimas Komisija / Austrija(Juodasis Zulmas) (C‑346/14, EU:C:2016:322, 49 punktas).

( 55 ) Šiuo klausimu žr. šios išvados 21 ir 22 punktus.

( 56 ) 2015 m. liepos 1 d. Sprendimas Bund für Umwelt und Naturschutz Deutschland (C‑461/13, EU:C:2015:433, 69 punktas) ir 2020 m. gegužės 28 d. Sprendimas Land Nordrhein-Westfalen (C‑535/18, EU:C:2020:391, 97, 98 ir 110 punktai).

( 57 ) 2015 m. liepos 1 d. Sprendimas Bund für Umwelt und Naturschutz Deutschland (C‑461/13, EU:C:2015:433, 67 punktas) ir 2020 m. gegužės 28 d. Sprendimas Land Nordrhein-Westfalen (C‑535/18, EU:C:2020:391, 101 punktas).

( 58 ) Žr. šios išvados 22 punktą.

( 59 ) Žr. šios išvados 134 punktą.

( 60 ) Confederación Hidrográfica del Guadalquivir, Informe de estado de los acuíferos del entorno de Doñana – Año hidrológico 2015–2016, 2017 m. balandžio mėn. (ieškinio A.15 priedas (priedų p. 674)).

( 61 ) Sugerencia: Protección del agua subterránea de Almonte, Marismas y Rocina, en Doñana. Declaración de acuífero sobre explotado y aprobar un programa de actuación que garantice su uso sostenible, queja número 17012981, 2018 m. rugpjūčio 10 d. (ieškinio A.16 priedas (priedų p. 870)).

( 62 ) Žr. šios išvados 50–57 punktus.

( 63 ) Žr. šios išvados 59–62 punktus.

( 64 ) Žr. šios išvados 50–57 punktus.

( 65 ) Antrojo valdymo plano VIII priedo p. 19.

( 66 ) 2015 m. liepos 1 d. Sprendimas Bund für Umwelt und Naturschutz Deutschland (C‑461/13, EU:C:2015:433, 50 punktas), 2016 m. gegužės 4 d. Sprendimas Komisija / Austrija(Juodasis Zulmas) (C‑346/14, EU:C:2016:322, 64 punktas) ir 2020 m. gegužės 28 d. Sprendimas Land Nordrhein-Westfalen (C‑535/18, EU:C:2020:391, 75 punktas).

( 67 ) Šiuo klausimu žr. šios išvados 90 punktą.

( 68 ) M. Manzano ir E. Custodio „El acuífero de Doñana y su relación con el medio natural“, García-Novo F., Marín C. (leid.) Doñana, Agua y Biosfera, Confederación hidrográfica del Guadalquivir, Ministerio de Medio Ambiente, Madrid, 2016, p. 133 (137) (ieškinio A.21 priedas (p. 932)); Ispanijos Consejo Superior de Investigaciones Científicas (Mokslo tyrimų aukščiausioji taryba) pranešimas Andalūzijos ombudsmenui (ieškinio A.26 priedas (p. 1259 (1262))); Tragsatec, Seguimiento por teledetección de la superficie inundada de las lagunas de los mantos eólicos de Doñana y de la masa vegetal de su entorno (2016 m. gegužės mėn.), p. 53 (atsiliepimo į ieškinį B.9 priedas (p. 1195 (1247))).

( 69 ) Žr. šios išvados 48 ir paskesnius punktus.

( 70 ) Žr. šios išvados 73 ir 74 punktus.