Reglamento Nr. 2868/95, skirto įgyvendinti Reglamentą Nr. 40/94, 50 taisyklės 1 dalies pirmoje pastraipoje numatyta, kad, jei nenustatyta kitaip, apeliacijos nagrinėjimui mutatis mutandis taikomos nuostatos, reglamentuojančios to skyriaus, kuris priėmė ginčijamą sprendimą, procesinius veiksmus.

Pažymėtina, kad, kiek tai susiję su ankstesnio prekių ženklo naudojimo iš tikrųjų įrodymų pateikimu pagal 57 straipsnio 2 ar 3 dalis, vykstant pagal šio reglamento 53 straipsnio 1 dalies a punktą pradėtai registracijos pripažinimo negaliojančia procedūrai, Įgyvendinimo reglamento 40 taisyklės 6 dalyje numatyta, kad Europos Sąjungos intelektinės nuosavybės tarnyba (EUIPO) turi paprašyti, kad ankstesnio prekių ženklo savininkas pateiktų šio prekių ženklo naudojimo konkrečiu jos nurodytu laikotarpiu įrodymus.

Nors iš šios taisyklės formuluotės matyti, kad jeigu atitinkamo prekių ženklo naudojimo įrodymai nebuvo pateikti per Tarnybos nustatytą terminą, ji turi atmesti protestą ex officio, vis dėlto taip nėra tuo atveju, kai tokio naudojimo įrodymai buvo pateikti per minėtą terminą.

Iš tikrųjų tokiu atveju ir jeigu nepaaiškėja, kad minėti įrodymai visiškai netinkami, kad būtų įrodytas prekių ženklo naudojimas iš tikrųjų, procedūra tęsiama. Taigi, kaip numatyta, be kita ko, Reglamento Nr. 207/2009 57 straipsnio 1 dalyje, Tarnyba turi tiek kartų, kiek reikia, paprašyti šalių pateikti pastabas dėl jos šioms šalims adresuotų pranešimų arba kitų šalių pateiktos informacijos. Atsižvelgiant į šį kontekstą, jeigu prašymas dėl registracijos pripažinimo negaliojančia atmetamas dėl to, kad atitinkamas ankstesnis prekių ženklas nebuvo naudojamas iš tikrųjų, jis atmetamas remiantis ne Įgyvendinimo reglamento 40 taisyklės 6 dalimi, – kuri iš esmės yra procedūrinė nuostata, – o materialinėmis nuostatomis, įtvirtintomis Reglamento Nr. 207/2009 57 straipsnio 2 arba 3 dalyse.

Taigi prekių ženklo naudojimo įrodymai, kuriais papildomi pagal Įgyvendinimo reglamento 40 taisyklės 6 dalį per Tarnybos nustatytą terminą pateikti įrodymai, gali būti pateikiami pasibaigus minėtam terminui, ir Tarnybai nedraudžiama, naudojantis Reglamento Nr. 207/2009 76 straipsnio 2 dalimi jai suteikta diskrecija, atsižvelgti į tokius pavėluotai pateiktus papildomus įrodymus.

Vadinasi, Įgyvendinimo reglamento 40 taisyklės 6 dalis nėra nuostata, kurioje „numatyta kitaip“ nei Reglamento Nr. 207/2009 76 straipsnio 2 dalyje, o tai reiškia, kad Apeliacinė taryba negali atsižvelgti į papildomus atitinkamo ankstesnio prekių ženklo naudojimo įrodymus, kuriuos prašymą dėl registracijos pripažinimo negaliojančia pateikęs asmuo pateikė Apeliacinei tarybai grįsdamas savo apeliaciją.

Kiek tai susiję su apeliacijos procedūra, Teisingumo Teismas jau yra nusprendęs, jog iš Reglamento Nr. 207/2009 63 straipsnio 2 dalies, siejamos su šio reglamento 76 straipsnio 2 dalimi, matyti, kad, siekdama išnagrinėti jai pateiktą apeliaciją iš esmės, Apeliacinė taryba ne tik šalims pasiūlo tiek kartų, kiek reikia, per jos nustatytą terminą pateikti pastabas dėl jos pateiktų pranešimų, bet ir gali nuspręsti dėl tyrimo priemonių, įskaitant faktinių aplinkybių arba įrodymų pateikimą. Tokios nuostatos savo ruožtu patvirtina galimybę papildyti faktines aplinkybes per įvairias procedūros Tarnyboje stadijas.

Pagal Įgyvendinimo reglamento 50 taisyklės 1 dalies trečią pastraipą, kai apeliacija pateikiama dėl Protestų skyriaus sprendimo, Apeliacinė taryba nagrinėja tik tuos apeliacijos faktus ir įrodymus, kurie buvo pateikti per Protestų skyriaus nustatytą terminą, nebent Apeliacinė taryba laikytųsi nuomonės, kad, remiantis Reglamento Nr. 207/2009 76 straipsnio 2 dalimi, reikėtų atsižvelgti ir į naujus arba papildomus faktus bei įrodymus.

Įgyvendinimo reglamente aiškiai numatyta, kad nagrinėdama apeliaciją dėl Protestų skyriaus sprendimo Apeliacinė taryba turi diskreciją pagal šio įgyvendinimo reglamento 50 taisyklės 1 dalies trečią pastraipą ir Reglamento Nr. 207/2009 76 straipsnio 2 dalį nuspręsti, ar atsižvelgti į naujus arba papildomus faktus ir įrodymus, kurie nebuvo pateikti per Protestų skyriaus nustatytą ar nurodytą terminą.

Vis dėlto remiantis tuo negalima daryti išvados a contrario, kad, nagrinėdama apeliaciją dėl Anuliavimo skyriaus sprendimo, Apeliacinė taryba tokios diskrecijos neturi. Iš tiesų, Įgyvendinimo reglamento 50 taisyklės 1 dalies trečioje pastraipoje, kiek tai susiję su apeliacijos dėl Protestų skyriaus sprendimo nagrinėjimu, tik išreiškiamas principas, išplaukiantis iš Reglamento Nr. 207/2009 76 straipsnio 2 dalies, – kuri yra minėtos 50 taisyklės teisinis pagrindas ir kurioje įtvirtinta nuostata, turinti horizontalią paskirtį šio reglamento sistemoje, – ir dėl to taikomas neatsižvelgiant į atitinkamos procedūros pobūdį.

(žr. 51–57, 59–61 punktus)