LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys L 97/21

Pagal tarptautinę viešąją teisę juridinę galią turi tik JT EEK tekstų originalai. Šios taisyklės statusas ir įsigaliojimo data turėtų būti tikrinami pagal paskutinę statusą nurodančio JT EEK dokumento TRANS/WP.29/343 redakciją, kurią galima rasti: http://www.unece.org/trans/main/wp29/wp29wgs/wp29gen/wp29fdocstts.html.

Jungtinių Tautų Europos ekonomikos komisijos (JT EEK) taisyklė Nr. 129 „Vienodos nuostatos dėl variklinėse transporto priemonėse naudojamų sustiprintų vaiko apsaugos priemonių (SVAP) patvirtinimo“

Įtrauktas visas galiojantis tekstas iki:

Pradinės taisyklės redakcijos 2 papildymas. Įsigaliojimo data: 2014 m. birželio 10 d.

TURINYS

TAISYKLĖ

1. Taikymo sritis

2. Sąvokų apibrėžtys

3. Patvirtinimo paraiška

4. Ženklinimas

5. Patvirtinimas

6. Bendrosios specifikacijos

7. Bandymai

8. Tipo patvirtinimo ir gamybos tinkamumo bandymų ataskaitos

9. Gamybos tinkamumas

10. Gamybos atitiktis ir įprastiniai bandymai

11. Vaiko apsaugos priemonės patvirtinimo pakeitimas ir išplėtimas

12. Baudos už gamybos neatitiktį

13. Visiškas gamybos nutraukimas

14. Informacija naudotojams

15. Už patvirtinimo bandymų atlikimą atsakingų technikos tarnybų ir tipo patvirtinimo institucijų pavadinimai ir adresai

PRIEDAI

1 Ryšiai

2 Patvirtinimo ženklo išdėstymas

3 Atsparumo dulkėms bandymo įrenginio išdėstymas

4 Korozijos bandymas

5 Saugos diržo dilinimo ir trumpojo poslinkio bandymai

6 Vežimėlio aprašymas

7 Vežimėlio lėtėjimą ar greitėjimą, kaip laiko funkciją, rodanti kreivė

8 Manekenų aprašymas

9 Priekinio susidūrimo su kliūtimi bandymas

10 Galinio susidūrimo bandymo metodika

11 Tipo patvirtinimo schema (Procedūros schema ISO 9002:2000)

12 Gamybos atitikties kontrolė

13 Energiją sugeriančios medžiagos bandymas

14 Įtaisų su atlošais ir atgal atgręžtoje padėtyje naudojamų įtaisų srities, į kurią gali atsitrenkti galva, nustatymo būdas, nustatant mažiausią šoninių sparnų dydį

15 Tiesiai ant vaiko apsaugos priemonių montuojamų reguliatorių kondicionavimo aprašymas

16 Įprastas sagties tvirtumo bandymo įtaisas

17 Techninių savybių kriterijų nustatymas

18 i dydžio vaiko apsaugos priemonių geometriniai matmenys

19 Vertinamos i dydžio atraminės kojelės ir atraminės kojelės pagrindo apimtys

20 Svarbiausių patvirtinimui reikalingų dokumentų sąrašas

21 Apkrovos įtaisai

1. TAIKYMO SRITIS

Ši taisyklė taikoma (1 etape) integruotoms universalioms ISOFIX vaiko apsaugos priemonėms (i dydžio) ir integruotoms specialios transporto priemonės ISOFIX vaiko apsaugos priemonėms, skirtoms variklinių transporto priemonių nepilnamečiams keleiviams.

2. APIBRĖŽTYS

Šioje taisyklėje:

2.1. Vaiko apsaugos priemonė (toliau – VAP) – įtaisas, kuriame vaikas gali sėdėti arba gulėti aukštielninkas. Jis suprojektuotas taip, kad ribotų vaiko kūno judėjimą ir sumažintų pavojų susižeisti per transporto priemonės susidūrimą arba staigiai stabdant.

2.2. Vaiko apsaugos priemonės tipas – vaiko apsaugos priemonė, nesiskirianti šiomis esminėmis ypatybėmis: patvirtinto apsaugos priemonės tipo kategorija; vaiko apsaugos priemonės dizainu, medžiaga ir konstrukcija. Laikoma, kad keičiamo tipo arba modulinių vaiko apsaugos priemonių dizainas, medžiaga ir konstrukcija nesiskiria.

2.3. i dydis (integruotos universalios ISOFIX vaiko apsaugos priemonės) – vaiko apsaugos priemonių, skirtų visoms transporto priemonės i dydžio sėdimosioms vietoms, kategorija kaip apibrėžta taisyklėse Nr. 14 ir 16 ir pagal jas patvirtinta.

2.4. Integruota – klasė vaiko apsaugos priemonių, kurias naudojant vaikas prilaikomas tik sudėtinėmis vaiko apsaugos priemonės dalimis (pvz., diržais, skydeliu ir kt.), o ne tiesiogiai transporto priemonėje tvirtinamomis priemonėmis (pvz., saugos diržu).

2.5. ISOFIX – sistema, kuria vaiko apsaugos priemonė įtvirtinama transporto priemonėje. Ji sudaryta iš dviejų transporto priemonės tvirtinimo įtaisų ir dviejų atitinkamų vaiko apsaugos priemonės tvirtinimo įtaisų, taip pat iš vaiko apsaugos priemonės išilginį supimąsi. ribojančių priemonių. Visi trys transporto priemonės tvirtinimo įtaisai turi būti patvirtinti pagal Taisyklę Nr. 14.

2.6. Universali ISOFIX – ISOFIX sistema, kurią sudaro arba viršutinis prie atitinkamos transporto priemonės tvirtinamas diržas arba į ją besiremianti atraminė kojelė, ribojantys vaiko apsaugos priemonės išilginį supimąsi.

2.7. Specialios transporto priemonės ISOFIX – vaiko apsaugos priemonių, tvirtinamų specialių tipų transporto priemonėse, kategorija. Visi transporto priemonės tvirtinimo įtaisai turi būti patvirtinti pagal Taisyklę Nr. 14. Tai taip pat taikoma vaiko apsaugos priemonėms, įskaitant prietaisų skydelį kaip transporto priemonės sąlyčio zoną.

2.8. Dydis reiškia vaiko, kuriam suprojektuota ir patvirtinta vaiko apsaugos priemonė, ūgį. Jei laikomasi visų reikalavimų, vaiko apsaugos priemonės gali būti naudojamos bet kokio ūgio vaikams.

2.9. Orientacija nurodo patvirtintą vaiko apsaugos priemonės naudojimo kryptį. Skiriamos tokios kryptys: a) atgręžta į priekį – atsukta įprasta transporto priemonės judėjimo kryptimi; b) atgręžta atgal – atsukta priešinga transporto priemonės judėjimui kryptimi; c) atgręžta į šoną – atsukta statmenai transporto priemonės judėjimo krypčiai.

2.10. Specialių poreikių turinčio vaiko apsaugos priemonė – vaiko apsaugos priemonė, suprojektuota vaikams, turintiems specialių poreikių dėl fizinės ar protinės negalios; šiame įtaise gali būti papildomų bet kuriai vaiko kūno daliai prilaikyti skirtų įtaisų, tačiau jame turi būti bent pagrindinės vaiko prilaikymo priemonės, atitinkančios šios taisyklės reikalavimus.

2.11. ISOFIX tvirtinimo įtaisų sistema – sistema, sudaryta iš dviejų Taisyklės Nr. 14 reikalavimus atitinkančių ISOFIX apatinių tvirtinimo įtaisų ir skirta ISOFIX vaiko apsaugos priemonei bei apsaugos nuo sukimosi įtaisui pritvirtinti. 2.11.1. ISOFIX apatinis tvirtinimo įtaisas – vienas standus, apvalus, horizontalus 6 mm skersmens strypas, kuriuo prie transporto priemonės tvirtinama ISOFIX vaiko apsaugos priemonė su ISOFIX priedais. 2.11.2. ISOFIX priedas – viena iš dviejų jungčių, atitinkanti šios taisyklės 6.3.3 punkto reikalavimus, pritvirtinta prie ISOFIX vaiko apsaugos priemonės konstrukcijos ir suderinama su ISOFIX apatiniu tvirtinimo įtaisu.

2.12. Apsaugos nuo sukimosi įtaisas – įtaisas, skirtas apriboti vaiko apsaugos priemonės sukimąsi per transporto priemonės susidūrimą; jį sudaro: a) viršutinis diržas arba b) atraminė kojelė. Jie atitinka šios taisyklės reikalavimus ir yra pritvirtinti prie ISOFIX tvirtinimo įtaisų sistemos ir ISOFIX viršutinio diržo tvirtinimo įtaisų arba remiasi į transporto priemonės grindų paviršių pagal Taisyklės Nr. 14 reikalavimus. Apsaugos nuo sukimosi įtaisas specialios transporto priemonės ISOFIX vaiko apsaugos priemonėje gali būti sudarytas iš viršutinio diržo, atraminės kojelės ar kitų sukimąsi ribojančių priemonių.

2.13. ISOFIX viršutinis diržas – diržo juosta (arba jos atitikmuo), besitęsianti nuo ISOFIX vaiko apsaugos priemonės viršaus iki ISOFIX viršutinio diržo tvirtinimo įtaiso; ant jos įtaisyti reguliatorius, atpalaidavimo įtaisas ir ISOFIX viršutinio diržo jungtis. 2.13.1. ISOFIX viršutinio diržo tvirtinimo įtaisas – Taisyklės Nr. 14 reikalavimus atitinkantis įtaisas, pvz., nustatytoje zonoje įtaisytas strypas, skirtas ISOFIX viršutinio diržo jungčiai pritvirtinti ir prilaikymo jėgai perduoti transporto priemonės konstrukcijai. 2.13.2. ISOFIX viršutinio diržo jungtis – įtaisas, skirtas tvirtinti prie ISOFIX viršutinio diržo tvirtinimo įtaiso. 2.13.3. ISOFIX viršutinio diržo kablys – ISOFIX viršutinio diržo jungtis, paprastai naudojama ISOFIX viršutiniam diržui pritvirtinti prie ISOFIX viršutinio diržo tvirtinimo įtaiso, kaip nurodyta Taisyklės Nr. 14 3 paveiksle. 2.13.4. ISOFIX viršutinio diržo priedas – įtaisas, skirtas ISOFIX viršutiniam diržui pritvirtinti prie ISOFIX vaiko apsaugos priemonės.

2.14. Atpalaidavimo įtaisas – sistema, leidžianti atpalaiduoti įtaisą, kuriuo reguliuojamas ir palaikomas ISOFIX viršutinio diržo įtempimas.

2.15. Atraminė kojelė – apsaugos nuo sukimosi įtaisas, pastoviai pritvirtintas prie vaiko apsaugos priemonės, kuriuo vaiko apsaugos priemonės apkrova perduodama transporto priemonės konstrukcijai. Atraminės kojelės ilgis turi būti reguliuojamas (Z kryptimi); ji gali būti papildomai reguliuojama kitomis kryptimis. 2.15.1. Atraminės kojelės pagrindas – viena arba daugiau vaiko apsaugos priemonės atraminės kojelės dalių, kuri suprojektuotų taip, kad remtųsi į transporto priemonės grindų paviršių ir per priekinį susidūrimą atraminės kojelės apkrovą perduotų transporto priemonės konstrukcijai. 2.15.2. Atraminės kojelės pagrindo lietimosi paviršius – atraminės kojelės pagrindo paviršius, fiziškai besiliečiantis su transporto priemonės grindų paviršiumi ir suprojektuotas taip, kad apkrova būtų paskirstoma transporto priemonės konstrukcijai. 2.15.3. Vertinama atraminės kojelės pagrindo apimtis – erdvė, apibrėžiama atraminės kojelės pagrindo judėjimo ribomis. Ji atitinka vertinamą transporto priemonių atraminės kojelės pagrindo apimtį, kaip apibrėžta Taisyklės Nr. 14 10 priede. 2.15.4. Vertinama atraminės kojelės matmenų apimtis – apimtis, apibrėžianti didžiausius atraminės kojelės matmenis, atitinkanti vertinamą transporto priemonių atraminės kojelės įrengimo apimtį, kaip apibrėžta Taisyklės Nr. 16 17 priede; ji užtikrina i dydžio transporto priemonės sėdimojoje vietoje įrengtos i dydžio VAP atraminės kojelės matmenų atitiktį.

2.16. Vaiko apsaugos priemonės maketo (VAPM) nuolydžio kampas– kampas tarp ISO/F2 (B) maketo, kaip apibrėžta Taisyklėje Nr. 16 (17 priedo 2 priedėlio 2 paveiksle), apatinio paviršiaus ir transporto priemonės horizontalios Z plokštumos, kaip apibrėžta Taisyklėje Nr. 14 (4 priedo 2 priedėlyje), kai maketas įrengtas transporto priemonėje, kaip aprašyta Taisyklėje Nr. 16 (17 priedo 2 priedėlyje).

2.17. Vaiko apsaugos priemonės maketas, įtaisomas ant transporto priemonės sėdynės – ISOFIX dydžių klases atitinkantis maketas, kurio matmenys nurodyti Taisyklės Nr. 16 17 priedo 2 priedėlio 1–6 paveiksluose ir kurį vaiko apsaugos priemonių gamintojas naudoja atitinkamiems ISOFIX vaiko apsaugos priemonės matmenims ir ISOFIX tvirtinimo detalių vietai nustatyti.

2.18. Vaiko saugos kėdutė – vaiko apsaugos priemonė, kurios sudedamoji dalis yra kėdutė, kurioje laikomas vaikas.

2.19. Kėdutė – konstrukcija, kuri yra sudedamoji vaiko apsaugos priemonės dalis ir skirta vaikui sėdimojoje padėtyje laikyti.

2.20. Kėdutės rankena – vaiko apsaugos priemonės dalis, už kurios kėdutę galima pakelti.

2.21. Diržas – vaiko apsaugos priemonė, kurią sudaro juostų derinys su saugos sagtimi, reguliatoriais ir priedais.

2.22. Diržų komplektas – diržų rinkinys, sudarytas iš juosmens diržo, pečių apsaugos ir tarpukojo juostos.

2.23. Y formos diržas – diržas, kurio juostų derinys sudarytas taip, kad viena juosta eina tarp vaiko kojų, antra – per vieną petį, o trečia – per kitą.

2.24. Nešiojamasis lopšys – apsaugos priemonė, skirta laikyti vaiką aukštielninką arba kniūbsčią, kad vaiko stuburas būtų statmenas išilginei transporto priemonės vidurio plokštumai. Lopšys suprojektuotas taip, kad per susidūrimą paskirstytų vaiko galvą ir kūną, išskyrus galūnes, veikiančias prilaikomąsias jėgas.

2.25. Nešiojamojo lopšio fiksatorius – įtaisas, naudojamas nešiojamajam lopšiui transporto priemonėje tvirtinti.

2.26. Kūdikio kėdutė – apsaugos priemonė, skirta vaikui laikyti atgal atgręžtoje, pusiau gulimoje padėtyje. Ji suprojektuota taip, kad per susidūrimą paskirstytų vaiko galvą ir kūną, išskyrus galūnes, veikiančias prilaikomąsias jėgas.

2.27. Vaiko atrama– vaiko apsaugos priemonės dalis, kuria sėdintį vaiką galima pakelti vaiko apsaugos priemonėje.

2.28. Apsauginis skydelis – prieš vaiką tvirtinimas įtaisas, paskirstantis didžiajai vaiko kūno daliai tenkančias per priekinį susidūrimą atsirandančias prilaikomąsias jėgas.

2.29. Juosta – lanksti sudedamoji dalis, skirta jėgoms perduoti.

2.30. Juosmens juosta – juosta, kuri kaip sukomplektuotas diržas arba kaip tokio diržo sudedamoji dalis iš priekio juosia ir tiesiogiai arba netiesiogiai prilaiko vaiko dubenį.

2.31. Pečių juosta – diržo dalis, prilaikanti viršutinę vaiko liemens dalį.

2.32. Tarpukojo juosta – juosta (arba į kelias dalis padalytos juostos, jei jos sudarytos iš dviejų ar daugiau diržo dalių), pritvirtinta prie vaiko apsaugos priemonės ir juosmens juostos taip, kad būtų tarp vaiko šlaunų; ji skirta neleisti vaikui įprastomis sąlygomis pasislinkti į priekį ir palįsti po juosmens juosta, o susidūrimo atveju neleisti juosmens diržui nuslysti nuo dubens.

2.33. Vaiką prilaikanti juosta – juosta, kuri yra sudedamoji diržo (diržų komplekto) dalis ir prilaiko tik vaiko kūną.

2.34. Sagtis – greitai atsegamas įtaisas, naudojamas vaikui apsaugos priemonėje laikyti arba apsaugos priemonei prie automobilio konstrukcijos pritvirtinti. Sagtyje gali būti reguliatorius.

2.35. Uždaras sagties atsegimo mygtukas – toks sagties atsegimo mygtukas, kuriuo sagties negalima atsegti 40 mm skersmens sfera.

2.36. Atviras sagties atsegimo mygtukas – toks sagties atsegimo mygtukas, kuriuo sagtį būtų įmanoma atsegti 40 mm skersmens sfera.

2.37. Reguliatorius – įtaisas, kuriuo galima reguliuoti diržą arba jo priedus pagal naudotojo kūno sudėjimą. Reguliatorius gali būti sagties dalis, diržo įtraukiklis ar kuri nors kita saugos diržo dalis.

2.38. Spartusis reguliatorius – įtaisas, kurį galima valdyti vienu sklandžiu rankos judesiu.

2.39. Tiesiogiai ant vaiko apsaugos priemonės montuojamas reguliatorius – diržų komplekto reguliatorius, tiesiogiai montuojamas ant vaiko apsaugos priemonės, o ne laikomas juostos, kurią turi reguliuoti.

2.40. Energijos sugėriklis – įtaisas, kuris yra vaiko apsaugos priemonės dalis ir suprojektuotas taip, kad savarankiškai arba kartu su juosta išsklaidytų energiją.

2.41. Diržo įtraukiklis – įtaisas, kuriuo įtraukiama vaiko apsaugos priemonės juosta arba jos dalis. Sąvoka taikoma šiems įtaisams: 2.41.1. Automatinio fiksavimo diržo įtraukiklis – įtaisas, leidžiantis ištraukti norimą kiekį juostos ir, užsegus sagtį, automatiškai reguliuojantis juostą pagal naudotojo kūno sudėjimą; toliau ištraukti juostos be paties naudotojo pastangų negalima; 2.41.2. Avarinio fiksavimo diržo įtraukiklis – įprastomis važiavimo sąlygomis naudotojo judėjimo laisvės nevaržantis įtaisas. Tokiame įtaise įrengti ilgio reguliatoriai, automatiškai reguliuojantys juostos ilgį pagal naudotojo kūno sudėjimą, ir fiksavimo mechanizmas, suveikiantis avariniu atveju: 2.41.2.1. sumažėjus transporto priemonės greičiui, ištraukus juostą iš diržo įtraukiklio arba automatiškai suveikia dėl kitų priežasčių (jautrumas vienam veiksmui); 2.41.2.2. kai kartu veikia keli veiksniai (jautrumas keliems veiksmams).

2.42. Nuožulnioji padėtis – speciali kėdutės padėtis, leidžianti vaikui atsilošti.

2.43. Gulimoji, aukštielninka arba kniūbsčioji padėtis – vaiko padėtis apsaugos priemonėje, kai bent jo galva ir kūnas, išskyrus galūnes, yra ant horizontalaus paviršiaus.

2.44. Transporto priemonės sėdynė – konstrukcija, kuri gali būti sujungta arba nesujungta su transporto priemonės konstrukcija, parengta naudoti ir skirta sėdėti vienam suaugusiam asmeniui. Šiuo atžvilgiu: transporto priemonės sėdynių grupė – arba daugiavietė neatskiriama, arba kelios atskiros, tačiau viena šalia kitos įrengtos sėdynės (t. y. įtaisytos taip, kad vienos sėdynės priekiniai tvirtinimo įtaisai yra vienoje eilėje su priekiniais arba galiniais kitos sėdynės tvirtinimo įtaisais arba ties linija, einančia tarp tų tvirtinimo įtaisų); kiekviena sėdynė skirta vienam arba keliems suaugusiems asmenims; transporto priemonės daugiavietė neatskiriama sėdynė – parengta naudoti konstrukcija, skirta sėdėti daugiau kaip vienam suaugusiam asmeniui; transporto priemonės priekinės sėdynės – keleivių skyriaus priekyje esančių sėdynių grupė, prieš kurią nėra jokių kitų sėdynių; transporto priemonės galinės sėdynės – nejudamos, į priekį atgręžtos sėdynės, įtaisytos už kitos transporto priemonėje esančių sėdynių grupės.

2.45. Sėdynės tipas – kategorija suaugusiesiems skirtų sėdynių, kurios nesiskiria esminiais aspektais – forma, matmenimis ir sėdynės konstrukcijos medžiagomis, sėdynės fiksavimo reguliavimo bei fiksavimo sistemų tipu ir matmenimis bei suaugusiųjų saugos diržo tvirtinimo prie sėdynės, sėdynės tvirtinimo ir susijusių transporto priemonės konstrukcijos dalių tipu ir matmenimis.

2.46. Reguliavimo sistema – sukomplektuotas įtaisas, kuriuo transporto priemonės sėdynė arba jos dalis gali būti reguliuojama norint ją pritaikyti prie suaugusio asmens kūno sudėjimo; šiuo įtaisu visų pirma galima keisti sėdynės padėtį išilgine kryptimi ir (arba) statmena kryptimi, taip pat (arba) – polinkio kampą.

2.47. Transporto priemonės sėdynės tvirtinimo įtaisas – sistema, įskaitant susijusias transporto priemonės konstrukcijos dalis, kuria suaugusiam asmeniui skirta sėdynė, kaip vientisas darinys, pritvirtinama prie transporto priemonės konstrukcijos.

2.48. Poslinkio sistema – įtaisas be fiksuotos tarpinės padėties, kuriuo galima keisti suaugusiems asmenims skirtos sėdynės arba vienos iš jos dalių polinkio kampą arba padėtį išilgine kryptimi, kad būtų lengviau įlipti ir išlipti keleiviams ir įdėti bei išimti daiktus.

2.49. Fiksavimo sistema – įtaisas, kuriuo užfiksuojamos suaugusiesiems skirtos sėdynės ir jos dalių naudojimo padėtys.

2.50. Sėdynės lenkmuo – sritis šalia transporto priemonės sėdynės pagalvėlės ir atlošo sankirtos.

2.51. ISOFIX padėtis – vieta, kurioje galima įrengti: a) universalią ISOFIX vaiko apsaugos priemonę, kaip apibrėžta Taisyklėje Nr. 44, arba b) specialios transporto priemonės ISOFIX vaiko apsaugos priemonę, kaip apibrėžta Taisyklėje Nr. 44, arba specialios transporto priemonės ISOFIX, kaip apibrėžta šioje taisyklėje, arba c) i dydžio vaiko apsaugos priemonę, tinkamą naudoti specialiose ISOFIX sėdimosiose vietose, kaip apibrėžta transporto priemonės gamintojo pagal Taisyklę Nr. 16.

2.52. Tipo patvirtinimo bandymas – bandymas, skirtas nustatyti, kiek tvirtinti pateiktas vaiko apsaugos priemonės tipas atitinka reikalavimus.

2.53. Gamybos tinkamumo bandymas – bandymas, skirtas nustatyti, ar gamintojas gali pagaminti vaiko apsaugos priemonę, kuri atitiktų tipui tvirtinti pateiktą vaiko apsaugos priemonę.

2.54. Įprastinis bandymas (gamybos atitikties bandymas) – iš vienos gaminių partijos atrinkto tam tikro skaičiaus apsaugos priemonių bandymas, skirtas patikrinti, kiek šios sistemos atitinka reikalavimus.

2.55. Pečių juostos laikiklis – įtaisas, kuriuo abi pečių juostos sujungiamos tarpusavyje ir kuris skirtas normaliomis vežimo sąlygomis išlaikyti tinkamą pečių juostos padėtį ant vaiko liemens.

3. PATVIRTINIMO PARAIŠKA

3.1. Vaiko apsaugos priemonės tipo patvirtinimo paraišką turi pateikti prekės ženklo turėtojas arba jo tinkamai įgaliotas atstovas, ir patvirtinimo procedūra turi atitikti 11 priede aprašytą patvirtinimo schemą.

3.2. Kartu su patvirtinimo paraiška, susijusia su kiekvienu vaiko apsaugos priemonės tipu, pateikiama: 3.2.1. techninis vaiko apsaugos priemonės aprašymas, kuriame apibrėžiamos juostos ir kitos naudojamos medžiagos, numatomas ir atkuriamas apkrovą ribojančių įtaisų veikimas. Prie jo pridedami vaiko apsaugos priemonę sudarančių dalių brėžiniai; jei yra diržo įtraukikliai – šių įtaisų ir jų jutiklių montavimo nurodymai, toksiškumo (6.3.1.1 punktas) ir degumo (6.3.1.2 punktas) deklaracija; brėžiniuose turi būti parodyta patvirtinimo numeriui ir papildomam (-iems) simboliui (-iams) numatyta vieta patvirtinimo ženklo apskritimo atžvilgiu; 3.2.2. pareiškėjas nurodo paraiškos tipą: a) i dydžio vaiko apsaugos priemonės patvirtinimo paraiška arba b) specialios transporto priemonės ISOFIX vaiko apsaugos priemonės patvirtinimo paraiška. 3.2.3. dėl vaiko apsaugos priemonės, išbandytos bandymų vežimėlyje transporto priemonės kėbulo karkase pagal šios taisyklės 7.1.3.2. punktą arba komplektinėje transporto priemonėje pagal šios taisyklės 7.1.3.3. punktą, pareiškėjas pateikia dokumentus (brėžinius ir (arba) nuotraukas), susijusius su vaiko apsaugos priemonės ir automobilio deriniu arba su ISOFIX sėdimąja vieta ir atitinkamu automobilio vidumi, dėl kurio gamintojas prašo specialios transporto priemonės ISOFIX patvirtinimo. Šiuose dokumentuose nurodoma: a) aplink vaiko apsaugos priemonę, įrengtą sėdimojoje vietoje, esantis plotas. Visų pirma įtraukiamos dalys, kurios gali trukdyti vaiko apsaugos priemonei per susidūrimą; b) visos susijusios transporto priemonės dalys, kurios dėl savo stiprumo ar standumo gali turėti poveikio vaiko apsaugos priemonės judėjimui (sukimuisi) per susidūrimą; 3.2.4. už bandymus atsakingos technikos tarnybos prašomi vaiko apsaugos priemonės pavyzdžiai; 3.2.5. 10 metrų kiekvieno tipo juostos, naudojamos vaiko apsaugos priemonėje ir 3.2.6. nurodymai ir informacija apie pakuotę pagal šios taisyklės 14 punktą. 3.2.7. Dėl specialios transporto priemonės ISOFIX patvirtinimo paraiškos, kai bandymai atliekami transporto priemonės kėbulo karkase, pateikiamas kėbulas, įskaitant suaugusiems asmenims skirtas sėdynes ir atitinkamas automobilio vidaus dalis.

3.3. 20 priede nurodyti svarbiausi dokumentai, kuriuos privaloma pateikti kartu su patvirtinimo paraiška, kaip nurodyta 3.2 punkte ir reikalaujama kituose šios taisyklės punktuose.

3.4. Susitariančiosios šalies tipo patvirtinimo institucija, prieš suteikdama tipo patvirtinimą, patikrina, ar taikomos nustatytus reikalavimus atitinkančios priemonės ir procedūros, kad būtų užtikrinta veiksminga vaiko apsaugos priemonių, įrenginių arba dalių gamybos atitikties patvirtintam tipui kontrolė.

4. ŽENKLINIMAS

4.1. Pagal 3.2.4 ir 3.2.5 punktus tvirtinti pateikti vaiko apsaugos priemonių pavyzdžiai turi būti aiškiai ir nenutrinamai paženklinti; ženklinimą turi sudaryti gamintojo pavadinimas, inicialai arba prekės ženklas.

4.2. Ant vaiko apsaugos priemonės, išskyrus juostą (-as) arba diržų komplektą, aiškiai ir nenutrinamai nurodomi gamybos metai.

4.3. Ant gaminio aiškiai nurodoma vaiko apsaugos priemonės įrengimo kryptis transporto priemonės atžvilgiu.

Šiame punkte apibrėžtas ženklinimas turi būti matomas vaiko apsaugos priemonei esant transporto priemonėje ir vaikui ją naudojant.

4.4. Matomoje atgal atgręžtų apsaugos priemonių vidinio paviršiaus (įskaitant šalia vaiko galvos esančius šoninius sparnus) vietoje, netoli vietos, kur į vaiko apsaugos priemonę remiasi vaiko galva, turi būti pastoviai pritvirtinta toliau nurodyta etiketė (privaloma pateikti bent nurodytą informaciją).

Mažiausias etiketės dydis: 60 × 120 mm plotą.

Etiketė tvirtinama prie dangos prisiuvant visus jos kraštus ir (arba) pastoviai priklijuojant prie dangos visą etiketės apatinį paviršių. Priimtini ir kiti tvirtinimo būdai, jeigu jie yra ilgalaikiai ir jeigu juos taikant etiketė neatsikabina nuo gaminio arba neišblunka. Griežtai draudžiama naudoti vėliavėlių tipo etiketes.

Jei vaiko apsaugos priemonės gamintojo tiekiamos apsaugos priemonės arba bet kurių jos priedų dalys gali užstoti etiketę, būtina pritvirtinti papildomą etiketę. Jei apsaugos priemonė yra parengta naudoti pasirinkus bet kokią konfigūraciją, viena įspėjamoji etiketė turi būti nuolat matoma esant bet kokiai priemonės padėčiai.

4.5. Tuo atveju, kai vaiko apsaugos priemonė gali būti naudojama į priekį atgręžtoje padėtyje, ji paženklinama pastoviai pritvirtinta etikete, matoma asmeniui, įrengiančiam vaiko apsaugos priemonę transporto priemonėje:

Gamintojui leidžiama įrašyti žodį „mėnesių“, paaiškinančiam etiketėje nurodytą raidę „M“. Žodis „mėnesių“ turėtų būti kalba, paprastai vartojama šalyje ar šalyse, kuriose parduodamas gaminys. Leidžiama rašyti daugiau nei viena kalba.

Mažiausias etiketės dydis – 40 × 40 mm.

4.6. i dydžio ženklinimas

Transporto priemonėje apsaugos priemonę montuojantiems asmenims nuolat turi būti matoma ši informacija:

4.6.1. i dydžio logotipas. Pateiktas simbolis turi būti mažiausiai 25 × 25 mm dydžio, o piktograma turi aiškiai skirtis nuo fono. Piktograma turi būti aiškiai matoma; tam galima naudoti išsiskiriančias spalvas arba tinkamą reljefiškumą, jei piktograma įspausta arba iškili;

4.6.2. vaiko apsaugos priemonės dydžių intervalai nurodomi centimetrais;

4.6.3. didžiausia leidžiama vaiko apsaugos priemonėje esančio vaiko masė kilogramais.

4.7. Specialios transporto priemonės ISOFIX ženklinimas

Specialios transporto priemonės ISOFIX vaiko apsaugos priemonė ženklinama pastoviai pritvirtinta etikete, matoma asmeniui, montuojančiam vaiko apsaugos priemonę transporto priemonėje, kurioje nurodoma ši informacija:

„SPECIFIC VEHICLE ISOFIX“

4.8. Papildomas ženklinimas

Toliau pateikta informacija gali būti pateikta piktogramomis ir (arba) tekstu. Ženklinant nurodoma:

a) svarbiausi vaiko apsaugos priemonės parengimo montuoti veiksmai. Pavyzdžiui, paaiškinamas ISOFIX priedo (-ų) pratęsimo metodas;

b) paaiškinama kiekvieno rodiklio vieta, paskirtis ir reikšmė;

c) pagal aplinkybes naudojant vieną iš toliau pateiktų ženklų, nurodoma viršutinių diržų arba kitų naudotojo reguliuojamų sėdynės sukimosi ribojimo priemonių vieta ir, jei reikia, diržų arba tų kitų priemonių padėtis;

d) nurodoma, kaip reguliuoti ISOFIX fiksavimo įtaisus, viršutinį diržą arba kitas naudotojo reguliuojamas vaiko apsaugos priemonės sukimosi ribojimo priemones;

e) ženklai pritvirtinami pastoviai ir jie turi būti matomi vaiko apsaugos priemonę įrengiančiam asmeniui;

f) naudojant toliau pateiktą ženklą, prireikus galima pateikti nuorodą į vaiko apsaugos priemonės naudotojo nurodymus ir informaciją, kur tą dokumentą galima rasti.

5. PATVIRTINIMAS

5.1. Kiekvienas pagal 3.2.4. ir 3.2.5 punktus pateiktas pavyzdys visais atžvilgiais turi atitikti šios taisyklės 6–7 punktuose pateiktus reikalavimus; tik tuomet gali būti suteiktas patvirtinimas.

5.2. Kiekvienam patvirtintam tipui suteikiamas patvirtinimo numeris. Du pirmi patvirtinimo numerio skaitmenys (šios taisyklės skaitmuo 00 atitinka 00 serijos pakeitimus, kurie įsigaliojo 2013 m. liepos 9 d.) turi nurodyti pakeitimų, apimančių suteikiant patvirtinimą priimtus naujausius svarbius techninius taisyklės pakeitimus, seriją. Ta pati susitariančioji šalis negali to paties numerio paskirti kitam vaiko apsaugos priemonės tipui, kuriam taikoma ši taisyklė. Pagal šią taisyklę patvirtintas vaiko apsaugos priemonės tipas nežymimas kitu patvirtinimo ženklu pagal Taisyklę Nr. 44 (vaiko apsaugos priemonės).

5.3. Pranešimas apie patvirtinimą, patvirtinimo išplėtimą arba atsisakymą suteikti vaiko apsaugos priemonės patvirtinimą pagal šią taisyklę perduodamas šią taisyklę taikančioms susitarimo šalims naudojant šios taisyklės 1 priede pateikto pavyzdžio formą.

5.4. Be 4 punkte nurodytų ženklų, kiekviena vaiko apsaugos priemonė, atitinkanti pagal šią taisyklę patvirtintą tipą, tinkamoje vietoje turi būti paženklinta šia informacija: 5.4.1. tarptautiniu patvirtinimo ženklu, kurį sudaro: 5.4.1.1. apskritimas, kurio viduje įrašyta E raidė, o po jos – patvirtinimą suteikusios šalies skiriamasis numeris (1); 5.4.1.2. patvirtinimo numeris, žodžiai „Regulation No.“ ir šios taisyklės numeris, pasvirasis brūkšnys ir pakeitimo serijos numeris („Regulation No. XXX/XX“). 5.4.2. šie papildomi simboliai: 5.4.2.1. žodžiai „i-Size universal ISOFIX“ arba „specific vehicle ISOFIX“, priklausomai nuo vaiko apsaugos priemonės kategorijos; 5.4.2.2. vaiko apsaugos priemonės dydžio intervalas; 5.4.2.3. raidė „S“ (specialių poreikių turinčio vaiko apsaugos priemonei).

5.5. Šios taisyklės 2 priede pateikiamas patvirtinimo ženklo išdėstymo pavyzdys.

5.6. 5.4 punkte nurodyta informacija turi būti aiškiai įskaitoma ir nenutrinama, pateikiama etiketėje arba tiesiogiai paženklinama. Etiketė arba ženklinimas turi būti atsparūs nusidėvėjimui.

5.7. 5.6 punkte nurodytas etiketes gali išduoti arba tipo patvirtinimą suteikusi tipo patvirtinimo institucija, arba tos institucijos leidimą turintis gamintojas.

6. BENDROSIOS SPECIFIKACIJOS

6.1. Išdėstymas ir tvirtinimas transporto priemonėje

6.1.1. i dydžio kategorijos vaiko apsaugos priemonės skirtos naudoti i dydžio sėdimosiose vietose, kai vaiko apsaugos priemonės sumontuojamos pagal transporto priemonės gamintojo nurodymus.

Specialios transporto priemonės ISOFIX vaiko apsaugos priemonės skirtos naudoti visose ISOFIX padėtyse, taip pat ir bagažo skyriuje, jei apsaugos priemonės montuojamos pagal gamintojo reikalavimus.

6.1.2. Atsižvelgiant į vaiko apsaugos priemonės kategoriją (žr. 1 lentelę), vaiko apsaugos priemonė tvirtinama prie transporto priemonės konstrukcijos arba prie transporto priemonės sėdynės konstrukcijos.

6.1.2.1. i dydžio kategorijos atveju tai bus du ISOFIX priedai ir apsaugos nuo sukimosi įtaisas, tiek į priekį, tiek atgal atgręžtos vaiko apsaugos priemonės atveju.

6.1.2.2. Specialios transporto priemonės ISOFIX atveju tai bus du vaiko apsaugos priemonės gamintojo suprojektuoti ISOFIX priedai, pritvirtinti prie transporto priemonės gamintojo suprojektuotos ISOFIX tvirtinimo sistemos. 1 lentelė Galimi tipo patvirtinimo konfigūracijos variantai Orientavimas Kategorija i dydžio VAP Integruota specialios transporto priemonės ISOFIX VAP INTEGRUOTA Atgręžta į šoną (nešiojamasis lopšys) NA A Atgręžta atgal A A Atgręžta į priekį (integruota) A A Čia: VAP: vaiko apsaugos priemonė A: taikoma NA: netaikoma

6.1.3. Vaikams iki 15 mėnesių amžiaus naudojama tik į šoną arba atgal atgręžta vaiko apsaugos priemonė.

Tai reiškia, kad:

a) vaikams iki 15 mėnesių amžiaus suprojektuota vaiko apsaugos priemonė turi būti atgręžta atgal ir joje turi tilpti bent 83 cm ūgio vaikas;

b) į priekį atgręžta vaiko apsaugos priemonė turi būti suprojektuota taip, kad joje tilptų be mažesnis kaip 71 cm ūgio vaikas;

c) atgal atgręžtose keičiamo tipo sėdynėse turi tilpti ne mažesnio kaip 83 cm ūgio vaikas. Nedraudžiama sodinti didesnio nei 83 cm ūgio vaiko.

Atgal atgręžta vaiko apsaugos priemonė gali būti naudojama bet kurio amžiaus vaikui.

6.2. Vaiko apsaugos priemonės konfigūracija

6.2.1. Vaiko apsaugos priemonės konfigūracija turi būti tokia, kad:

6.2.1.1. vaiko apsaugos priemonė užtikrintų reikalingą apsaugą pasirinkus bet kokią nurodytą jos padėtį; specialių poreikių turinčio vaiko apsaugos priemonių atveju pagrindinės apsaugos priemonės bet kurioje numatytoje apsaugos priemonės padėtyje turi užtikrinti reikalingą apsaugą be galimų papildomų apsaugos įtaisų;

6.2.1.2. vaiko apsaugos priemonė turi būti tokia, kad vaiką būtų įmanoma lengvai ir greitai įtaisyti arba iškelti. Vaiko apsaugos priemonės, kurioje vaikas prilaikomas diržų komplektu arba Y formos diržų komplektu be įtraukiklio, kiekvieno peties apsauga ir juosmens juosta, atliekant 6.7.1.4 punkte nurodytą procedūrą, turi judėti viena kitos atžvilgiu; tais atvejais vaiko apsaugos priemonės diržų rinkinys gali būti suprojektuotas su dviem arba daugiau jungiamųjų dalių. Dėl specialių poreikių turinčio vaiko apsaugos priemonių pripažįstama, kad papildomi apsaugos įtaisai prailgins vaiko įsitaisymo ir iškėlimo trukmę. Tačiau papildomi įtaisai turi būti sukurti taip, kad kuo greičiau atsilaisvintų;

6.2.1.3. jeigu yra galimybė pakeisti vaiko apsaugos priemonės nuolydį, rankiniu būdu iš naujo reguliuoti juostų nereikia. Vaiko apsaugos priemonės nuolydžiui pakeisti turi užtekti lėto rankų judesio;

6.2.1.4. kad nebūtų galimybės paslysti po diržu (tiek dėl susidūrimo, tiek dėl vaiko muistymosi), visose į priekį atgręžtose apsaugos priemonėse su integruota diržų komplekto sistema būtina tarpukojo juosta.

6.2.1.5. visuose apsaugos įrenginiuose naudojama juosmens juosta turi būti aktyviai valdoma, kad būtų užtikrinta, jog juosmens juostos perduodama apkrova tektų dubens sričiai. Vaiko apsaugos priemonė neturi sukelti pernelyg didelio spaudimo silpnoms vaiko kūno vietoms (pilvui, tarpukojui ir kt.). Konstrukcija turi būti tokia, kad susidūrimo atveju vaiko pakaušio neveiktų gniuždymo apkrova;

6.2.1.6. visų apsaugos priemonės juostų padėtis turi būti tokia, kad įprastai naudojant nekeltų nepatogumo jausmo naudotojui, o jų konfigūracija nekeltų pavojaus. Kaklo srityje atstumas tarp pečių juostų turėtų būti bent lygus atitinkamo manekeno kaklo pločiui;

6.2.1.7. pritvirtinus tarpukojo juostą, kai jos padėtis yra labiausiai prailginta (jei ji reguliuojama), tiek naudojant didžiausią, tiek mažiausią tos svorio grupės, kuriai suteiktas patvirtinimas, manekeną, turi būti neįmanoma juosmens juostos nustatyti taip, kad ji būtų virš manekeno dubens. Visų į priekį atsuktų vaikų apsaugos priemonių atveju, tiek naudojant didžiausią, tiek mažiausią tos svorio grupės, kuriai suteiktas patvirtinimas, manekeną, turi būti neįmanoma juosmens juostos nustatyti taip, kad ji būtų virš manekeno dubens;

6.2.1.8. atliekant 7.1.3. punkte nurodytą dinaminį bandymą, prieš tai, kai bus pasiektas didžiausias horizontalus galvos nuokrypis, juosmens juosta neturi visiškai apjuosti manekeno dubens. Vertinimas atliekamas remiantis greituoju būdu įrašoma vaizdo medžiaga.

6.2.2. Vaiko apsaugos priemonė suprojektuojama ir sumontuojama taip, kad:

6.2.2.1. nebūtų atvirų aštrių kraštų ar iškyšų, galinčių pažeisti transporto priemonės sėdynių užvalkalus arba keleivių drabužius;

6.2.2.2. lietimosi su juostomis vietose kietos dalys neturėtų juostas galinčių brūžinti aštrių kraštų.

6.2.3. Turėtų būti neįmanoma be specialių įrankių pašalinti ar nuimti visų sudedamųjų dalių, kurios pagal projektą nėra nuimamos arba atskiriamos. Visos sudedamosios dalys, kurios pagal projektą yra nuimamos atliekant techninę priežiūrą ar reguliuojant, turi būti sukonstruotos taip, kad jas būtų paprasta montuoti ir naudoti, o montavimo ir išardymo tvarka turi būti išsamiai paaiškinta apsaugos priemonės naudotojo vadovuose. Bet kurį diržų komplektą turėtų būti įmanoma reguliuoti jo neišardant.

6.2.4. Specialių poreikių turinčio vaiko apsaugos priemonėse gali būti papildomų apsaugos įtaisų; jie turi būti suprojektuoti taip, kad būtų lengvai sumontuojami ir kad avariniu atveju jų atlaisvinimo priemonės bei veikimo būdas būtų iš karto aiškūs gelbėtojui.

6.2.5. Vaiko apsaugos priemonė gali būti suprojektuota bet kurio gamintojo nurodyto ūgio keleiviui, jei ji atitinka šioje taisyklėje nustatytus reikalavimus.

6.2.6. Vaiko apsaugos priemonės su pripučiamomis sudedamosiomis dalimis turėtų būti suprojektuotos taip, kad jų naudojimo sąlygos (slėgis, temperatūra, drėgmė) nesumažintų priemonės atitikties šios taisyklės reikalavimams.

6.3. Vaiko apsaugos priemonės specifikacijos

6.3.1. Medžiaga

6.3.1.1. Vaiko apsaugos priemonės gamintojas turi raštu paskelbti, kad apsaugos priemonių gamybai naudojamų medžiagų ir priemonės prilaikomam vaikui pasiekiamų dalių medžiagų toksiškumo savybės atitinka susijusias EN 71-3:1994/A1:2000/AC dalis. Bandymą atliekančios tarnybos nuožiūra gali būti atlikti tokios deklaracijos pagrįstumą patvirtinantys bandymai.

6.3.1.2. Vaiko apsaugos priemonės gamintojas turi raštu paskelbti, kad apsaugos priemonių gamybai naudojamų medžiagų degumas atitinka susijusias EN 71-2:2011 dalis. Bandymus atliekančios tarnybos nuožiūra gali būti atlikti tokios deklaracijos pagrįstumą patvirtinantys bandymai.

6.3.2. Bendrosios savybės

6.3.2.1. Vidaus geometrinės charakteristikos

Už patvirtinimo bandymus atsakinga technikos tarnyba turi patikrinti, ar vaiko apsaugos priemonės vidaus matmenys atitinka 18 priedo reikalavimus. Bet kokio dydžio gamintojo nurodytame intervale mažiausi pečių pločio, klubų pločio ir aukščio sėdint matmenys turi atitikti mažiausio ir didžiausio pečių aukščio matmenis.

6.3.2.2. Išorės matmenys

Didžiausi vaiko apsaugos priemonės pločio, aukščio ir gylio matmenys bei ISOFIX tvirtinimo sistemos vietos, prie kurių turi būti įmanoma prijungti šios sistemos priedus, nustatomi pagal vaiko apsaugos priemonės maketą, įtaisomą ant transporto priemonės sėdynės, kaip apibrėžta šios taisyklės 2.17 punkte.

a) i dydžio į priekį atgręžtos vaiko apsaugos priemonės turėtų atitikti ISO/F2x dydžio gaubtinę, numatytą mažesnio dydžio į priekį atgręžtai ISOFIX B1 dydžio klasės kūdikiams skirtai VAP (650 mm ūgio);

b) i dydžio atgal atgręžtos vaiko apsaugos priemonės turėtų atitikti ISO/R2 dydžio gaubtinę, pagal mažesnio dydžio, atgal atgręžtą ISOFIX D dydžio klasės VAP, skirtą kūdikiams;

c) specialios transporto priemonės ISOFIX vaiko apsaugos priemonės gali tilpti į bet kokio ISO dydžio gaubtinę.

6.3.2.3. Masė

Integruotos ISOFIX vaiko apsaugos priemonės (įskaitant i dydžio vaiko apsaugos priemonę) masė kartu su didžiausia vaiko, kuriam numatyta naudoti vaiko apsaugos priemonę, mase turėtų neviršyti 33 kg. Ši masės riba taip pat taikoma specialios transporto priemonės ISOFIX vaiko apsaugos priemonėms.

6.3.3. ISOFIX priedai

6.3.3.1. Tipas

ISOFIX priedai gali būti pagaminti pagal 0 paveikslo a dalyje pateiktus pavyzdžius arba kitus atitinkamus projektus, kurie yra standaus mechanizmo su ISOFIX vaiko apsaugos priemonės gamintojo nustatyto tipo reguliatoriumi, dalis.

0 paveikslo a dalis

Paaiškinimas

1 ISOFIX vaiko apsaugos priemonės priedas. 1 pavyzdys 2 ISOFIX vaiko apsaugos priemonės priedas. 2 pavyzdys

Matmenys (mm)

6.3.3.2. Matmenys

ISOFIX vaiko apsaugos priemonės priedo dalies, prie kurios prijungiama ISOFIX tvirtinimo sistema, matmenys neviršija didžiausių matmenų, nurodytų 0 paveikslo b dalyje pateikta gaubtine.

0 paveikslo b dalis

Matmenys (mm)

6.3.3.3. Dalinio fiksavimo rodymas

ISOFIX vaiko apsaugos priemonėje turi būti įrengtos priemonės, aiškiai rodančios, kad abu ISOFIX priedai buvo visiškai užfiksuoti atitinkamais ISOFIX apatiniais tvirtinimo įtaisais. Šios rodymo priemonės gali būti garsinės, lytimosios arba dviejų ar daugiau priemonių derinys. Jei taikoma vaizdinė priemonė, ji turi būti matoma esant įprastam apšvietimui.

6.3.4. ISOFIX vaiko apsaugos priemonės viršutinio diržo specifikacijos

6.3.4.1. Viršutinio diržo jungtis

Viršutinio diržo jungtis yra ISOFIX viršutinio diržo kablys, kaip parodyta 0 paveikslo c dalyje, arba panašūs įtaisai, kuriuos įmanoma sumontuoti 0 paveikslo c dalyje pateiktoje gaubtinėje.

6.3.4.2. ISOFIX viršutinio diržo ypatumai

ISOFIX viršutinis diržas turi būti tvirtinamas austiniu diržu (arba lygiaverčiu įtaisu), kuriame įrengta įtempimo reguliavimo ir atpalaidavimo priemonė.

6.3.4.2.1. ISOFIX viršutinio diržo ilgis

ISOFIX vaiko apsaugos priemonės viršutinio diržo ilgis turi būti ne mažesnis kaip 2 000 mm.

6.3.4.2.2. Įtempimo rodiklis

ISOFIX viršutinis diržas arba ISOFIX vaiko apsaugos priemonė turi būti su įtaisu, rodančiu, kad neliko atlaisvintų diržo dalių. Šis įtaisas gali būti reguliavimo ir atpalaidavimo įtaiso dalis.

6.3.4.2.3. Matmenys

ISOFIX viršutinio diržo kablių jungčių matmenys parodyti 0 paveikslo c dalyje.

0 paveikslo c dalis

ISOFIX viršutinės juostos jungties (kablio tipo) matmenys

6.3.5. i dydžio vaiko apsaugos priemonės atraminei kojelei ir atraminės kojelės pagrindui taikomi reikalavimai

i dydžio vaiko apsaugos priemonės, kuriose sumontuotos atraminės kojelės, visose naudojimo padėtyse (pvz., reguliuojamo ilgio priedo, pagrindo ir kt. atveju trumpiausioje ir ilgiausioje padėtyje) turi atitikti šiame punkte ir jo papunkčiuose išdėstytas geometrines nuostatas.

6.3.5.1 ir 6.3.5.2 punktuose nurodytų reikalavimų atitiktis gali būti nustatyta atlikus fizinę patikrą ar kompiuterinio modeliavimo būdu.

6.3.5.1– 6.3.5.4. punktų geometriniai reikalavimai susiejami su koordinačių sistema, kurios centras yra tarp dviejų ISOFIX priedų ir eina per atitinkamos ISOFIX tvirtinimo sistemos centrinę liniją.

Koordinačių sistemos ašys derinamos pagal vaiko apsaugos priemonės maketą (-us):

a) X ašis turi būti lygiagreti vaiko apsaugos priemonės maketo (VAPM) (2) apatiniam paviršiui ir išilginei VAPM vidurio plokštumai;

b) Y ašis turi būti statmena išilginei vidurio plokštumai;

c) Z ašis turi būti statmena VAPM apatiniam paviršiui.

Laikantis šios dalies reikalavimų, vaiko apsaugos priemonė turi būti sumontuota pagal vaiko apsaugos priemonės vartotojo vadovą. Atraminės kojelės laikymo padėčiai šie reikalavimai netaikomi.

6.3.5.1. Atraminei kojelei ir atraminės kojelės pagrindui taikomi geometriniai reikalavimai

Ištiesta atraminė kojelė, įskaitant jos priedą prie vaiko apsaugos priemonių, ir atraminės kojelės pagrindas turi visiškai atitikti vertinamus atraminės kojelės matmenis (taip pat žr. šios taisyklės 19 priedo 1 ir 2 paveikslus), kurie apibrėžiami taip:

a) į plotį – pagal dvi plokštumas, lygiagrečias X'–Z' plokštumai ir atskirtas 200 mm atstumu, kurių centras nustatomas pagal koordinačių pradžią ir

b) į ilgį – pagal dvi plokštumas, lygiagrečias Z'–Y' plokštumai ir nustatytas 585 mm ir 695 mm atstumais nuo koordinačių pradžios pagal X' ašį, ir

c) į aukštį – pagal plokštumą, lygiagrečią X'–Y' plokštumai, nustatytą 70 mm atstumu į viršų nuo koordinačių pradžios, matuojant statmenai X'–Y' plokštumai. Kietos, nereguliuojamos atraminės kojelės dalys neturėtų išsikišti už X'–Y' plokštumai lygiagrečios plokštumos, nustatytos 285 mm atstumu žemyn nuo koordinačių pradžios ir statmenos X'–Y' plokštumai.

6.3.5.2. Atraminės kojelės pagrindo reguliavimo reikalavimai

Atraminę kojelę turėtų būti įmanoma reguliuoti ir tvirtinti įvairiame aukštyje (pagal vertinamą atraminės kojelės pagrindo apimtį), kaip nurodyta toliau (taip pat žr. šios taisyklės 19 priedo 3 ir 4 paveikslus). Jei įmanoma palaipsniui reguliuoti, dviejų fiksuotų pozicijų tarpelis neturėtų viršyti 20 mm.

Vertinama atraminės kojelės pagrindo apimtis apibrėžiama taip:

a) į plotį – pagal dvi plokštumas, lygiagrečias X'–Z' plokštumai ir atskirtas 200 mm atstumu, kurių centras nustatomas pagal koordinačių pradžią ir

b) į ilgį – pagal dvi plokštumas, lygiagrečias Z'–Y' plokštumai ir nustatytas 585 mm ir 695 mm atstumais į priekį nuo koordinačių pradžios pagal X' ašį, ir

c) į aukštį – pagal dvi plokštumas, lygiagrečias X'–Y' plokštumai ir nustatytas 285 mm ir 540 mm atstumais žemyn nuo koordinačių pradžios pagal X' ašį.

Atraminę kojelę turėtų būti įmanoma reguliuoti Z' kryptimi (kaip nurodyta 19 priedo 3 paveikslo 6 paaiškinime), nepaisant aukščio apribojimų, jei nė viena iš dalių neišsikiša už ribojančiųjų plokštumų X' ir Y' kryptimis.

6.3.5.3. Atraminės kojelės pagrindo matmenys

Atraminės kojelės pagrindo matmenys turi atitikti šiuos reikalavimus:

a) mažiausias atraminės kojelės sąlyčio paviršius – 2 500 mm2, matuojamas kaip projektuojamas paviršius 10 mm virš atraminės kojelės pagrindo žemesnės kraštinės (žr. 0 paveikslo d dalį);

b) mažiausi išorės matmenys – 30 mm X' ir Y' kryptimis, didžiausi matmenys turi būti apriboti vertinama atraminės kojelės pagrindo apimtimi;

c) mažiausias atraminės kojelės pagrindo kraštų spindulys – 3,2 mm.

0 paveikslo d dalis

6.3.5.4. Atraminės kojelės pagrindo laikiklis

Siekiant užtikrinti, kad atraminės kojelės pagrindas atitiktų 6.3.5.2 punkto reikalavimus, naudojamas laikiklis (žr. 0 paveikslo e dalį). Alternatyviai pakanka atlikti kompiuterinę simuliaciją.

Laikiklis apibrėžiamas kaip vaiko apsaugos priemonės dydžio klasę atitinkantis ISOFIX VAPM. Laikiklis prailginamas dviem 6 mm skersmens ISOFIX apatiniais tvirtinimo įtaisais. Priešais laikiklį esantis brūkšniuotas langelis nustatomas ir matuojamas pagal 6.3.5.2 punktą. VAP priedai vertinimo metu pritvirtinami.

0 paveikslo e dalis

6.4. Ženklinimo kontrolė

6.4.1. Už patvirtinimo bandymus atsakinga technikos tarnyba turi patikrinti, ar ženklinimas atitinka šios taisyklės 4 punkto reikalavimus.

6.5. Montavimo ir naudojimo nurodymų tikrinimas

6.5.1. Už patvirtinimo bandymus atsakinga technikos tarnyba turi patikrinti, ar montavimo ir naudojimo nurodymai atitinka šios taisyklės 14 punkto reikalavimus.

6.6. Sumontuotai vaiko apsaugos priemonei taikomos nuostatos

6.6.1. Atsparumas korozijai

6.6.1.1. Su visa vaiko apsaugos priemone arba jos dalims, kurias gali paveikti korozija, atliekamas 7.1.1 punkte nustatytas korozijos bandymas.

6.6.1.2. Atlikus korozijos bandymą, kaip nurodyta 7.1.1.1 ir 7.1.1.2 punktuose, kvalifikuotam stebėtojui plika akimi neturi būti matoma nusidėvėjimo požymių, galinčių pakenkti tinkamam vaiko apsaugos priemonės veikimui, ir korozijos požymių.

6.6.2. Energijos sugertis

6.6.2.1. Visus įtaisus su atlošais bandant pagal 13 priedą šios taisyklės 14 priede nurodytoje zonoje, turi būti gautas mažesnis nei 60 g maksimalus pagreitis. Šis reikalavimas taip pat taikomas apsauginių skydelių plotams, esantiems toje vietoje, kur per susidūrimą atsitrenkia galva.

6.6.2.2. Vaiko apsaugos priemonių su mechaniškai stacionariai pritvirtintais reguliuojamais galvos atramos įtaisais, kuriuose suaugusiojo saugos diržo arba vaiko diržų komplekto aukštis tiesiogiai valdomas reguliuojama galvos atrama, atveju nebūtina reikalauti energijos sugerties medžiaga padengti 18 priede nustatytas zonas, kurių neliečia manekeno galva, t. y. zonas už galvos atramos.

6.6.3. Apvertimas

6.6.3.1. Vaiko apsaugos priemonė bandoma taip, kaip nurodyta 7.1.2 punkte; atliekant bandymą manekenas niekada neturėtų visiškai iškristi iš įtaiso. Be to, kai bandomoji sėdynė yra apsivertusi žemyn, manekeno galva iš savo pradinės padėties bandymo sėdynės atžvilgiu neturi pajudėti vertikalia kryptimi daugiau kaip 300 mm.

6.6.4. Dinaminis bandymas

6.6.4.1. Bendrosios nuostatos: pagal 2 lentelę atliekami vaiko apsaugos priemonės dinaminiai bandymai, atitinkantys 7.1.3 punkto reikalavimus:

2 lentelė

Skirtingų kriterijų taikymas pagal bandymo nustatymus

Priekinis susidūrimas Galinis susidūrimas Šoninis susidūrimas Bandymas vežimėlyje + standartinė sėdynė Bandymas automobilio kėbule Bandymas vežimėlyje + standartinė sėdynė Bandymas automobilio kėbule Bandymas vežimėlyje + standartinė sėdynė Atgręžta į priekį Atgręžta atgal ir į šoną Atgręžta į priekį Atgręžta atgal ir į šoną Atgręžta atgal ir į šoną Atgręžta atgal ir į šoną Atgręžta į priekį Atgręžta atgal ir į šoną 1 pastaba. Standartinė sėdynė reiškia bandomąją sėdynę arba bandymų stendą. 2 pastaba. Dėl į šoną atgręžtų vaiko apsaugos priemonių esant šoniniam susidūrimui, jei galimos dvi pozicijos manekeno galva turi būti netoli šoninių durų.

6.6.4.1.1. i dydžio kategorijos vaiko apsaugos priemonės bandomos ant bandymo vežimėlio, naudojant 6 priede nurodytą bandomąją sėdynę ir laikantis 7.1.3.1 punkto reikalavimų.

6.6.4.1.2. Specialios transporto priemonės ISOFIX vaiko apsaugos priemonės bandomos su kiekvienu transporto priemonės modeliu, kuriam jos skirtos. Už bandymus atsakinga technikos tarnyba gali sumažinti bandomų transporto priemonių modelių skaičių, jei modeliai mažai skiriasi šios taisyklės 6.6.4.1.2.3 punkte išvardytais aspektais. Vaiko apsaugos priemonė gali būti bandoma vienu iš šių būdų:

6.6.4.1.2.1. pagal 2.5 punktą vaiko apsaugos priemonė, atitinkanti šios taisyklės 6.3 punktą, telpanti į gaubtinę, apibrėžtą Taisyklės Nr. 16 17 priedo 2 priedėlyje, ant bandymo vežimėlio, naudojant 6 priede nurodytą bandymų stendą, laikantis šios taisyklės 7.1.3.1. punkto reikalavimų, arba transporto priemonės kėbulo karkase, laikantis šios taisyklės 7.1.3.2. punkto reikalavimų;

6.6.4.1.2.2. vaiko apsaugos priemonė, neatitinkanti 2.5 punkto ir šios taisyklės 6.3 punkto (pavyzdžiui, VAP be apsaugos nuo sukimosi įtaiso arba su papildomais tvirtinimo įtaisais) arba neatitinkanti jokios gaubtinės, apibrėžtos Taisyklės Nr. 16 17 priedo 2 priedėlyje, ant bandymo vežimėlio transporto priemonės kėbulo karkase laikantis 7.1.3.2. punkto reikalavimų arba komplektinėje transporto priemonėje laikantis šios taisyklės 7.1.3.3. punkto reikalavimų;

6.6.4.1.2.3. naudojant pakankamai transporto priemonės kėbulo karkaso dalių, būdingų transporto priemonės konstrukcijai ir atitinkančių per susidūrimą veikiamus paviršius. Jei vaiko apsaugos priemonė skirta naudoti ant galinės sėdynės, reikalingas priekinės sėdynės atlošas, galinė sėdynė, grindys, B ir C statramsčiai bei stogas. Jei vaiko apsaugos priemonė skirta naudoti ant priekinės sėdynės, reikalingas prietaisų skydelis, A statramstis, priekinis stiklas, visos grindyse ar prietaisų skyde įtaisytos svirtys arba rankenėlės, priekinė sėdynė, grindys ir stogas. Už bandymus atsakinga technikos tarnyba gali leisti minėtų sudedamųjų dalių nenaudoti, jei manoma, kad jos nereikalingos. Bandymas turi vykti taip, kaip nurodyta šios taisyklės 7.1.3.2. punkte, išskyrus šoninį poveikį.

6.6.4.1.3. Dinaminis bandymas atliekamas su vaiko apsaugos priemonėmis, kurios anksčiau nebuvo veikiamos apkrovos.

6.6.4.1.4. Jei specialios transporto priemonės ISOFIX vaiko apsaugos priemonė įtaisyta už toliausiai gale esančių į priekį atgręžtų suaugusiems asmenims skirtų sėdynių (pavyzdžiui, bagažo skyriuje), su komplektine transporto priemone turi būti atliktas vienas bandymas naudojant didžiausią (-ius) manekeną (-us), atsižvelgiant į vaiko apsaugos priemonę, kaip nurodyta šios taisyklės 7.1.3.3 punkte. Kiti bandymai, įskaitant gamybos atitikties, gali būti atliekami kaip nurodyta šios taisyklės 7.1.3.2 punkte, jei taip pageidauja gamintojas.

6.6.4.1.5. Specialių poreikių turinčio vaiko apsaugos priemonės atveju kiekvienas šioje taisyklėje apibrėžtas dinaminis bandymas atsižvelgiant į gamintojo nurodytą dydžių intervalą atliekamas du kartus: pirmąjį – naudojant pagrindines apsaugos priemones, o antrąjį – su visais apsaugos įtaisais. Atliekant šiuos bandymus, ypatingas dėmesys kreipiamas į šios taisyklės 6.2.1.5 ir 6.2.1.6 punktų reikalavimus.

6.6.4.1.6. Tuo atveju, kai vaiko apsaugos priemonėje naudojamas apsaugos nuo sukimosi įtaisas, dinaminis bandymas atliekamas taip:

6.6.4.1.6.1. naudojant apsaugos nuo sukimosi įtaisą ir

6.6.4.1.6.2. nenaudojant apsaugos nuo sukimosi įtaiso, nebent yra mechanizmas, skirtas išvengti neteisingo apsaugos nuo sukimosi įtaiso naudojimo.

6.6.4.2. Atliekant dinaminius bandymus, nė viena keleivį turinti apsaugoti apsaugos priemonės dalis neturi visiškai arba iš dalies lūžti; neturi atsilaisvinti arba atsisegti sagtys, fiksavimo sistema arba poslinkio sistema. Vienintelė išimtis – kai gamintojo techniniame apraše nustatyta, kad šios dalys arba sistemos turi didžiausios apkrovos ribojimo funkciją, kaip nurodyta šios taisyklės 3.2.1 punkte, ir jos atitinka šiuos kriterijus:

6.6.4.2.1. veikia taip, kaip numatyta gamintojo;

6.6.4.2.2. nekliudo vaiko apsaugos priemonei apsaugoti keleivio.

6.6.4.3. Manekenui taikomi kriterijai priekinio ir galinio susidūrimo atveju

6.6.4.3.1. Žalos vertinimo kriterijai priekinio ir galinio susidūrimo atveju, kaip nurodyta 3 lentelėje.

3 lentelė

Kriterijus Santrumpa Vienetas Q0 Q1 Q1,5 Q3 Q6 Galvos techninių savybių kriterijus (tik susidūrimo atveju atliekant transporto priemonės bandymus) HPC (3) (15) 600 600 600 800 800 Galvos pagreitis 3 ms Galva 3 ms g 75 75 75 80 80 Viršutinės kaklo dalies tempimo jėga Fz N Tik stebėsenos tikslais (4) Viršutinės kaklo dalies sulenkimo momentas My Nm Tik stebėsenos tikslais (5) Krūtinės pagreitis 3 ms Krūtinė 3 ms g 55 55 55 55 55

6.6.4.4. Manekeno galvos poslinkis priekinio ir galinio susidūrimo atveju

6.6.4.4.1. i dydžio kategorijos vaiko apsaugos priemonės:

6.6.4.4.1.1. Į priekį atgręžtos vaiko apsaugos priemonės

Galvos poslinkis: nė viena manekeno galvos dalis neturi išsikišti už BA, DA ir DE plokštumų, kaip apibrėžta 1 paveiksle. Tai nustatoma iki 300 ms arba iki momento, kai manekenas visiškai nustoja judėti (taikoma, tai, kas įvyksta anksčiau).

6.6.4.4.1.1.1. Jeigu bandymas atliekamas pagal 6.6.4.1.6.2. punktą, galvos poslinkiui tarp Cr taško ir AB plokštumos taikomas + 10 proc. nuokrypis.

1 paveikslas

Išdėstymas bandant į priekį atgręžtą įtaisą

Matmenys (mm)

6.6.4.4.1.2. Atgal atgręžtos vaiko apsaugos priemonės ir nešiojamieji lopšiai

6.6.4.4.1.2.1. Galvos poslinkis: nė viena manekeno galvos dalis neturi išsikišti už FD, FG ir DE plokštumų, kaip nurodyta 2 paveiksle. Tai nustatoma iki 300 ms arba iki momento, kai manekenas visiškai nustoja judėti (taikoma tai, kas įvyksta anksčiau). Tuo atveju, kai vaiko apsaugos priemonė liečia 100 mm skersmens strypą ir laikomasi visų žalos vertinimo ir manekeno galvos poslinkio kriterijų, reikalingas dar vienas dinaminis bandymas (priekinio susidūrimo), atliekamas su sunkiausiu manekenu, tinkamu tokiam dydžio intervalui bet be 100 mm skersmens strypo; atliekant tokį bandymą turi būti laikomasi visų kriterijų, išskyrus priekinio poslinkio kriterijų. Jeigu bandymas atliekamas pagal 6.6.4.1.6.2. punktą, atsižvelgiama tik į antrąją konfigūraciją be 100 mm skersmens strypo.

2 paveikslas

Išdėstymas bandant atgal atgręžtą įtaisą, nesiremiantį į prietaisų skydelį

6.6.4.4.2. Kai specialios transporto priemonės ISOFIX vaiko apsaugos priemonės bandomos komplektinėje transporto priemonėje arba transporto priemonės kėbulo karkase, galvos techninių savybių kriterijus (HPC) ir galvos pagreitis 3 ms taikomi kaip vertinimo kriterijai. Nesant sąlyčio su galva, šie kriterijai tenkinami be matavimo ir įrašoma tik pastaba „sąlyčio su galva nėra“. Atlikus bandymus naudojant komplektinę transporto priemonę, turi būti įmanoma pašalinti visiškai surinktą manekeną iš vaiko apsaugos priemonės, nenaudojant mechaninio sverto arba įrankių vaiko apsaugos priemonei ar transporto priemonės konstrukcijai.

6.6.4.4.3 Atliekant dinaminius bandymus neturi būti sugadinta nė viena vaiką sėdynėje prilaikanti vaiko apsaugos priemonė. Tai apima sagtis, fiksavimo sistemas ir atlošo kampo reguliavimo sistemas, išskyrus laikomas apkrovą ribojančiais įtaisais. Visi apkrovą ribojantys įtaisai nurodomi gamintojo techniniame aprašyme, kaip nurodyta šios taisyklės 3.2.1. punkte.

6.6.4.5. Į priekį arba atgal atgręžtos vaiko apsaugos priemonės šoninio susidūrimo atveju manekenui taikomi kriterijai

6.6.4.5.1. Pagrindinis žalos vertinimo kriterijus. Galvos padėties fiksavimas

Atliekant šoninio susidūrimo bandymą, iki 80 ms, apkrovos metu šoninė apsauga visuomet nustatoma manekeno galvos centro lygmenyje, statmenai durų išsikišimo krypčiai. Galvos padėties fiksavimas vertinamas pagal šiuos kriterijus:

a) galva nesiliečia su durų plokšte;

b) galva neišsikiša už vertikalios plokštumos, nustatytos pagal raudoną liniją durų viršuje (viršutinio vaizdo kamera). Ši vertikali plokštuma nustatoma pagal liniją ant paveiktų durų, kaip apibrėžta 6 priedo 3 priedėlio 1 paveiksle.

6.6.4.5.2. Papildomi šoninio susidūrimo žalos vertinimo kriterijai

Kriterijus Santrumpa Vienetas Q0 Q1 Q1,5 Q3 Q6 Galvos techninių savybių kriterijus HPC (15) 600 600 600 800 800 Galvos pagreitis 3 ms Galva 3 ms g 75 75 75 80 80 Viršutinės kaklo dalies tempimo jėga Fz N Tik stebėsenos tikslais (6) Viršutinės kaklo dalies sulenkimo momentas Mx Nm Tik stebėsenos tikslais (7)

6.6.5. Atsparumas temperatūrai

6.6.5.1. Su sagčių įranga, diržų įtraukikliais, reguliavimo ir fiksavimo įtaisais, kuriuos gali paveikti temperatūra, atliekamas 7.2.7. punkte aprašytas temperatūros bandymas.

6.6.5.2. Atlikus temperatūros bandymą, kaip nurodyta 7.2.7.1 punkte, kvalifikuotam stebėtojui plika akimi neturi būti matoma nusidėvėjimo požymių, galinčių pakenkti tinkamam vaiko apsaugos priemonės veikimui. Tada atliekamas dinaminis bandymas.

6.7. Atskiroms apsaugos priemonės sudedamosioms dalims taikomos nuostatos

6.7.1. Sagtis

6.7.1.1. Sagtis turi būti suprojektuota taip, kad jos nebūtų įmanoma netinkamai panaudoti. Tai reiškia, inter alia, kad sagtis jokiu atveju neturi būti užsegta tik iš dalies; turi būti neįmanoma netyčia pakeisti sagties dalių, kai sagtis užsegama; sagtis turi užsisegti tik tada, kai sujungiamos visos dalys. Tose vietose, kur sagtis liečia vaiką, ji neturi būti siauresnė nei mažiausias juostos plotis, kaip apibrėžta 6.7.4.1.1 punkte. Šis punktas netaikomas diržų rinkiniams, kurie jau patvirtinti pagal Taisyklę Nr. 16 arba lygiavertį galiojantį standartą. Specialių poreikių turinčio vaiko apsaugos priemonės atveju tik pagrindinių apsaugos priemonių sagtis turi atitikti visus 6.7.1.2–6.7.1.8 punktų reikalavimus.

6.7.1.2. Net veikiama apkrovos sagtis bet kurioje padėtyje turi likti užsegta. Ją turi būti paprasta naudoti ir paimti. Sagtis turi būti atsegama paspaudus mygtuką arba panašų įtaisą.

Paviršius, kurį veikia spaudimas, turi būti faktinio atrakinimo padėtyje ir plokštumoje, statmenoje pradinei mygtuko judėjimo krypčiai:

a) uždarų įtaisų plotas turi būti ne mažesnis kaip 4,5 cm2, o plotis ne mažesnis kaip 15 mm;

b) atvirų įtaisų plotas turi būti 2,5 cm2, o plotis ne mažesnis kaip 10 mm. Pasirenkamas mažesnysis pločio matmuo iš abiejų plotą apibrėžiančių matmenų, matuojamas atleidimo mygtuko judėjimo kryptimi.

6.7.1.3. Sagties atlaisvinimo plotas nuspalvinamas raudonai. Sagties plotas turi būti kitos spalvos.

6.7.1.4. Vaiką iš apsaugos priemonės turi būti įmanoma išlaisvinti vienu sagties paspaudimu. Leidžiama iškelti vaiką kartu su įtaisais, pvz., kūdikio kėdute, nešiojamuoju lopšiu arba nešiojamojo lopšio apsaugos priemonėmis, jei vaiko apsaugos priemonė gali būti atlaisvinama daugiausia dviejų mygtukų atsegimu.

6.7.1.4.1. Pečių juostos laikiklis

Jei yra pečių juostos laikiklis, jis turi būti suprojektuotas taip, kad jo nebūtų įmanoma netinkamai panaudoti. Turi būti neįmanoma įtaisą naudoti taip, tad pečių juostos persisuktų. Turi būti įmanoma įtaisą užsegti vienu judesiu. Įtaisui užsegti reikalinga jėga neturi viršyti 15 N.

6.7.1.4.2. Pečių juostos laikiklį turi būti paprasta naudoti ir paimti. Turi būti įmanoma įtaisą atsegti vienu paprastu judesiu, bet vaikas neturi lengvai atsegti mechanizmo. Įtaisui atsegti reikalinga jėga neturėtų viršyti 15 N.

6.7.1.4.3. Pečių juostos laikiklio aukštis neturėtų viršyti 60 mm.

6.7.1.5. Atsegus sagtį, turi būti įmanoma vaiką iškelti nepriklausomai nuo kėdutės, kėdutės rankenos arba apsauginio skydelio (jei įtaisyta) padėties; o jeigu įtaise yra ir tarpukojo juosta, ji turi būti atlaisvinama ta pačia sagtimi.

6.7.1.6. Sagtis turi atitikti 7.2.7 punkte pateiktus temperatūros bandymo ir kartotinio naudojimo reikalavimus; prieš atliekant 7.1.3 punkte nurodytą dinaminį bandymą, atliekamas 5 000 ± 5 atsegimo ir užsegimo ciklų įprastomis sąlygomis bandymas.

6.7.1.7. Su sagtimi atliekami toliau nurodyti atsegimo bandymai.

6.7.1.7.1. Bandymas veikiant apkrovai

6.7.1.7.1.1. Šiam bandymui naudojama vaiko apsaugos priemonė, su kuria jau atliktas 7.1.3 punkte nurodytas dinaminis bandymas.

6.7.1.7.1.2. Atliekant 7.2.1.1 punkte nurodytą bandymą, sagčiai atsegti reikalinga jėga turi būti ne didesnė kaip 80 N.

6.7.1.7.2. Bandymas neveikiant apkrovai

6.7.1.7.2.1. Šiam bandymui naudojama sagtis, kuri anksčiau nebuvo veikiama apkrovos. Jėga, reikalinga atsegti apkrovos neveikiamą sagtį 7.2.1.2 punkte nurodytuose bandymuose, turi būti nuo 40 iki 80 N.

6.7.1.8. Tvirtumas

6.7.1.8.1. Atliekant bandymą pagal 7.2.1.3.2 punktą, nei viena sagties dalis ar gretimos juostos, nei reguliatoriai neturi sulūžti (nutrūkti) arba atsiskirti.

6.7.1.8.2. Priklausomai nuo gamintojo nurodytos ribinės masės, diržų komplekto sagtis turi atlaikyti:

6.7.1.8.2.1. 4 kN jėgą, jei ribinė masė neviršija 13 kg;

6.7.1.8.2.2. 10 kN jėgą, jei ribinė masė didesnė nei 13 kg.

6.7.1.8.3. Tipo patvirtinimo institucija gali nereikalauti atlikti sagties tvirtumo bandymą, jei turima informacija rodo, kad bandymas nereikalingas.

6.7.2. Reguliatorius

6.7.2.1. Reguliavimo intervalas turi būti toks, kad jo pakaktų tinkamai sureguliuoti vaiko apsaugos priemonę pagal visus dydžius, pagal kuriuos suprojektuota priemonė, ir kad būtų įmanoma sumontuoti visose i dydžiui tinkamose transporto priemonėse.

6.7.2.2. Visi reguliatoriai turėtų būti sparčiojo reguliatoriaus tipo.

6.7.2.3. Sparčiojo reguliatoriaus tipo įtaisai turi būti lengvai pasiekiami, kai vaiko apsaugos priemonė tinkamai sumontuota, o vaikas arba manekenas yra reikiamoje padėtyje.

6.7.2.4. Sparčiojo reguliatoriaus tipo įtaisas turi būti lengvai reguliuojamas pagal vaiko kūno sudėjimą. Visų pirma, atliekant bandymą pagal 7.2.2.1 punktą rankiniu būdu valdomam įtaisui reguliuoti reikalinga jėga neturi būti didesnė kaip 50 N.

6.7.2.5. Du vaiko apsaugos priemonės reguliatorių pavyzdžiai bandomi taip, kaip nurodyta 7.2.7.1 ir 7.2.3 punktuose pateiktuose temperatūros bandymo reikalavimuose.

6.7.2.5.1. Vienam reguliatoriui tenkanti juostos slinktis neturi būti didesnė kaip 25 mm, visiems reguliatoriams – kaip 40 mm.

6.7.2.6. Atliekant bandymą pagal 7.2.2.1 punktą, įtaisas neturi sulūžti arba atsiskirti.

6.7.2.7. Tiesiai ant vaiko apsaugos priemonės įtaisytas reguliatorius turi atlaikyti daugkartinio naudojimo sąlygas, o prieš atliekant 7.1.3 punkte aprašytą bandymą su juo atliekamas 5 000 ± 5 ciklų bandymas, kaip apibrėžta 7.2.3 punkte.

6.7.3. Diržo įtraukikliai

6.7.3.1. Automatinio fiksavimo diržo įtraukikliai

6.7.3.1.1. Juosta su automatinio fiksavimo diržo įtraukikliu neturi išsivynioti daugiau kaip 30 mm tarp įtraukiklio fiksavimo padėčių. Diržo naudotojui pasislinkus atgal, diržas turi arba likti pradinėje padėtyje, arba į tą padėtį grįžti automatiškai, kai vėliau naudotojas pasislenka į priekį.

6.7.3.1.2. Jei diržo įtraukiklis yra juosmens diržo dalis, juostos įtraukimo jėga turi būti ne mažesnė kaip 7 N, matuojant laisvą diržo atkarpą tarp manekeno ir įtraukiklio, kaip nurodyta 7.2.4.1 punkte. Jei diržo įtraukiklis yra krūtinės apsaugos dalis, juostos įtraukimo jėga turi būti ne mažesnė kaip 2 N arba didesnė kaip 7 N, kai matuojama panašiai. Jei juosta eina per kreiptuvą arba skriemulį, įtraukimo jėga matuojama laisvoje atkarpoje tarp manekeno ir kreiptuvo arba skriemulio. Jei įrenginyje yra rankiniu arba automatiniu būdu valdomas įtaisas, neleidžiantis iki galo įtraukti juostos, atliekant šiuos matavimus, jis neturi veikti.

6.7.3.1.3. 7.2.4.2 punkte aprašytomis sąlygomis juosta pakartotinai ištraukiama iš įtraukiklio ir gali būti vėl įtraukta, kol nepasibaigs 5 000 ciklų. Tada su diržo įtraukikliu atliekamas temperatūros bandymas, kaip aprašyta 7.2.7.1 punkte, 7.1.1 punkte aprašytas korozijos bandymas ir 7.2.4.5 punkte aprašytas atsparumo dulkėms bandymas. Po jų sėkmingai atliekama dar 5 000 ištraukimo ir įtraukimo ciklų. Atlikus anksčiau aprašytus bandymus, diržo įtraukiklis turi gerai veikti ir atitikti 6.7.3.1.1 ir 6.7.3.1.2 punktų reikalavimus.

6.7.3.2. Avarinio fiksavimo diržo įtraukikliai

6.7.3.2.1. Avarinio fiksavimo diržo įtraukiklis bandomas taip, kaip nustatyta 7.2.4.3 punkte, ir turi atitikti toliau pateiktas sąlygas:

6.7.3.2.1.1. jis turi užsifiksuoti, kai transporto priemonės lėtėjimas pasiekia 0,45 g;

6.7.3.2.1.2. jis neturi užsifiksuoti, kai juostos pagreitis mažesnis kaip 0,8 g, matuojant juostos įtraukimo ašyje;

6.7.3.2.1.3. įtaisas neturi užsifiksuoti, kai jo jutiklis bet kuria kryptimi nuo gamintojo nustatytos montavimo padėties pakreipiamas ne daugiau kaip 12°;

6.7.3.2.1.4. įtaisas turi užsifiksuoti, kai jo jutiklis bet kuria kryptimi nuo gamintojo nustatytos montavimo padėties pakreipiamas daugiau kaip 27°.

6.7.3.2.2. Kai diržo įtraukiklio veikimas priklauso nuo išorinio signalo arba maitinimo šaltinio, konstrukcija turi užtikrinti, kad esant to signalo pertrūkiui arba maitinimo šaltinio gedimui, diržo įtraukiklis užsifiksuotų automatiškai.

6.7.3.2.3. Avarinio fiksavimo daugialypio jautrumo diržo įtraukikliai turi atitikti anksčiau išdėstytus reikalavimus. Be to, jei vienas iš jautrumo veiksnių yra susijęs su juostos ištraukimu, diržo įtraukiklis turi užsifiksuoti, kai juostos pagreitis yra 1,5 g, matuojant juostos ištraukimo ašyje.

6.7.3.2.4. Atliekant 6.7.3.2.1.1 ir 6.7.3.2.3 punktuose nurodytus bandymus, ištrauktos juostos ilgis prieš diržo įtraukiklio užsifiksavimą neturi viršyti 50 mm, skaičiuojant nuo pagal 7.2.4.3.1 punktą išsivyniojusios juostos ilgio. Atliekant 6.7.3.2.1.2 punkte nurodytą bandymą, fiksavimas neturi vykti ištraukiant 50 mm juostos, pradedant nuo 7.2.4.3.1 punkte apibrėžto išvyniotos juostos ilgio.

6.7.3.2.5. Jei diržo įtraukiklis yra juosmens diržo dalis, juostos įtraukimo jėga turi būti ne mažesnė kaip 7 N, matuojant laisvą diržo atkarpą tarp manekeno ir įtraukiklio, kaip nurodyta 7.2.4.1 punkte. Jei diržo įtraukiklis yra krūtinės apsaugos dalis, juostos įtraukimo jėga turi būti ne mažesnė kaip 2 N arba didesnė kaip 7 N, matuojama panašiai. Jei juosta eina per kreiptuvą arba skriemulį, įtraukimo jėga matuojama laisvoje atkarpoje tarp manekeno ir kreiptuvo arba skriemulio. Jei įrenginyje yra rankiniu arba automatiniu būdu valdomas įtaisas, neleidžiantis iki galo įtraukti juostos, atliekant šiuos matavimus, jis neturi veikti.

6.7.3.2.6. 7.2.4.2 punkte aprašytomis sąlygomis juosta pakartotinai ištraukiama iš įtraukiklio ir vėl įtraukiama, kol nepasibaigs 40 000 ciklų. Tada su diržo įtraukikliu atliekamas temperatūros bandymas, kaip aprašyta 7.2.7 punkte, 7.1.1 punkte aprašytas korozijos bandymas ir 7.2.4.5 punkte aprašytas atsparumo dulkėms bandymas.

6.7.4. Juostos

6.7.4.1. Plotis

6.7.4.1.1. Mažiausias vaiko apsaugos priemonių juostų, liečiančių manekeną, plotis turi būti 25 mm. Šie matmenys matuojami atliekant 7.2.5.1 punkte nurodytą juostos tvirtumo bandymą, nesustabdant mašinos ir taikant apkrovą, lygią 75 proc. juostos trūkimo apkrovos.

6.7.4.2. Tvirtumas, atlikus kondicionavimą kambario temperatūroje

6.7.4.2.1. Dviejų juostų pavyzdžių, kondicionuotų kaip nustatyta 7.2.5.2.1 punkte, trūkimo apkrova nustatoma pagal 7.2.5.1.2 punkto reikalavimus.

6.7.4.2.2. Dviejų pavyzdžių trūkimo apkrovų skirtumas neturi viršyti 10 proc. didesniosios iš išmatuotųjų trūkimo apkrovų.

6.7.4.3. Tvirtumas po specialaus kondicionavimo

6.7.4.3.1. Dviejų juostų, kondicionuotų, kaip nustatyta vienoje iš 7.2.5.2 punkto nuostatų (išskyrus 7.2.5.2.1 punktą), trūkimo apkrova turi būti ne mažesnė kaip 75 proc. vidutinės apkrovos, nustatytos atlikus 7.2.5.1 punkte nurodytą bandymą.

6.7.4.3.2. Be to, i dydžio vaiko apsaugos priemonių apsaugos įtaisų trūkimo apkrova turi būti ne mažesnė kaip 3,6 kN.

6.7.4.3.3. Tipo patvirtinimo institucija gali nuspręsti, jog vienas ar daugiau iš šių bandymų yra nebūtini, jei naudojamos medžiagos sudėtis arba turima informacija rodo, kad šis bandymas arba bandymai nereikalingi.

6.7.4.3.4. 7.2.5.2.6. punkte apibrėžta 1 tipo dilinimo kondicionavimo procedūra atliekama tik tada, jei 7.2.3 punkte apibrėžto trumpojo poslinkio bandymo rezultatas 50 proc. viršija 6.7.2.5.1. punkte nurodytą ribą.

6.7.4.4. Turi būti neįmanoma visą juostą ištraukti pro reguliatorius, sagtis arba tvirtinimo vietas.

6.7.5. ISOFIX priedų specifikacijos

ISOFIX priedai ir fiksavimo rodikliai turi patikimai veikti nuolatinio naudojimo sąlygomis ir, prieš atliekant 7.1.3 punkte nurodytą dinaminį bandymą, su jais atliekama 2 000 ± 5 atsegimo ir užsegimo ciklų įprastomis naudojimo sąlygomis bandymas.

6.7.5.1. ISOFIX priedai ir fiksavimo rodikliai turi patikimai veikti nuolatinio naudojimo sąlygomis; prieš atliekant 7.1.3 punkte nurodytą dinaminį bandymą, su jais atliekamas 2 000 ± 5 atsegimo ir užsegimo ciklų įprastomis naudojimo sąlygomis bandymas.

6.7.5.2. ISOFIX priedai su fiksavimo mechanizmu, atitinkančiu a ir b punktuose išdėstytus reikalavimus: a) sukomplektuotos sėdynės fiksavimo mechanizmui atsegti reikia dviejų vienas po kito atliekamų veiksmų; antrasis veiksmas atliekamas tada, kai pirmas dar nebaigtas; arba b) atliekant 7.2.8 punkte aprašytą bandymą ISOFIX priedui atsegti reikia bent 50 N jėgos.

6.8. Klasifikacija

6.8.1. Vaiko apsaugos priemonės gali būti bet kokio dydžio, jei laikomasi visam dydžio intervalui taikomų reikalavimų.

7. BANDYMAI

7.1. Sumontuotos vaiko apsaugos priemonės bandymai

7.1.1. Korozija

7.1.1.1. Metalinės vaiko apsaugos priemonės sudedamosios dalys bandymo kameroje išdėstomos taip, kaip nustatyta 4 priede. Kai vaiko apsaugos priemonėje yra diržo įtraukiklis, turi išsivynioti visa juosta ir likti tik 100 ± 3 mm. Išskyrus trumpas pertraukas, kurios gali būti reikalingos, pavyzdžiui, norint patikrinti ir papildyti druskos tirpalą, bandymas be perstojo atliekamas 50 ± 0,5 valandos.

7.1.1.2. Atlikus bandymą, metalinės vaiko apsaugos priemonės sudedamosios dalys turi būti atsargiai nuplautos arba pakištos po švariu tekančiu ne aukštesnės kaip 38 °C temperatūros vandeniu, kad būtų pašalintos galėjusios susidaryti druskos nuosėdos; tuomet prieš tikrinant 24 ± 1 valandą paliekama džiūti 18–25 °C kambario temperatūroje, kaip nurodyta 6.6.1.2 punkte.

7.1.2. Apvertimas

7.1.2.1. Manekene turi būti įtaisytas vienas iš atitinkamų apkrovos įtaisų, aprašytų 21 priede. Manekenas įtaisomas pagal šią taisyklę sumontuotose apsaugos priemonėse, atsižvelgiant į gamintojo nurodymus ir atlaisvinus diržą, kaip apibrėžta 7.1.3.5 punkte (šis reikalavimas vienodai taikomas visoms sistemoms).

7.1.2.2. Apsaugos įtaisas turi būti pritvirtintas prie bandymų stendo arba transporto priemonės sėdynės. Visa vaiko apsaugos priemonė apsukama aplink horizontalią ašį vidurinėje išilginėje vaiko apsaugos priemonės plokštumoje 540° ± 5° kampu 2–5 laipsnių per sekundę greičiu ir sustabdoma toje padėtyje. Atliekant šį bandymą, įtaisai, kuriuos ketinama naudoti specialiuose automobiliuose, gali būti pritvirtinti prie 6 priede aprašyto bandymų stendo.

7.1.2.3. Šioje statinėje apverstoje padėtyje masė, 4 kartus didesnė už manekeno masę, nukreipiama žemyn link plokštumos, statmenos sukimosi ašiai, o manekenas veikiamas 21 priede aprašytu apkrovos įtaisu. Apkrova didinama palaipsniui, neviršijant 400 mm/min. gravitacinio pagreičio. Nurodyta didžiausia apkrova išlaikoma 30 - 0/+ 5 sekundžių.

7.1.2.4. Apkrova mažinama palaipsniui, neviršijant 400 mm/min., ir išmatuojamas poslinkis.

7.1.2.5. Visa sėdynė pasukama 180° ir grąžinama į pradinę padėtį.

7.1.2.6. Šis bandymo ciklas pakartojamas sukant priešinga kryptimi. Sukimosi ašiai esant horizontalioje plokštumoje per 90° nuo dviejų ankstesnių bandymų padėčių, procedūra pakartojama abiem sukimo kryptimis.

7.1.2.7. Šie bandymai atliekami naudojant tinkamą mažiausią ir didžiausią dydžio intervalo, kuriam skirta apsaugos priemonė, manekeną. Atliekant visą bandymo ciklą neleidžiama keisti nei manekeno, nei vaiko apsaugos priemonės.

7.1.3. Dinaminis priekinio, galinio ir šoninio susidūrimo bandymas:

a) priekinio susidūrimo bandymas atliekamas su i dydžio (integruotomis universaliomis ISOFIX vaiko apsaugos priemonėmis) ir specialios transporto priemonės ISOFIX vaiko apsaugos priemonėmis;

b) galinio susidūrimo bandymas atliekamas su i dydžio ir specialios transporto priemonės ISOFIX vaiko apsaugos priemonėmis;

c) šoninio susidūrimo bandymas atliekamas tik ant bandymų stendo su i dydžio integruotomis universaliomis ISOFIX vaiko apsaugos priemonėmis ir specialios transporto priemonės ISOFIX vaiko apsaugos priemonėmis.

7.1.3.1. Bandymai, atliekami naudojant vežimėlį ir bandymų stendą

7.1.3.1.1. Priekinio ir galinio susidūrimo bandymai

7.1.3.1.1.1. Dinaminiam bandymui naudojamas vežimėlis ir bandymų stendas turi atitikti šios taisyklės 6 priedo reikalavimus.

7.1.3.1.1.2. Lėtėdamas ar greitėdamas vežimėlis turi išlikti horizontalioje padėtyje.

7.1.3.1.1.3. Atliekant bandymą, bandymų stendas turi būti apsuktas 180° kampu pagal galinio susidūrimo bandymo reikalavimus.

7.1.3.1.1.4. Kai bandoma atgal atgręžta vaiko apsaugos priemonė, naudojama priekinėje sėdynėje, transporto priemonės prietaisų skydelis turi būti pakeistas standžiu prie vežimėlio pritvirtintu strypu; strypas turi būti pritvirtintas taip, kad visą energiją sugertų vaiko apsaugos priemonė.

7.1.3.1.1.5. Lėtėjimo ar greitėjimo įtaisai

Pareiškėjas pasirenka vieną iš šių įtaisų:

7.1.3.1.1.5.1. Lėtėjimo bandymo įtaisas

Vežimėlis turi būti stabdomas naudojant šios taisyklės 6 priede nurodytą įrenginį arba bet kokį kitą lygiaverčius rezultatus užtikrinantį įtaisą. Šis įrenginys privalo turėti šios taisyklės 7.1.3.4 punkte ir toliau nurodytas technines savybes.

Kalibravimo metodas

Kai vaiko apsaugos priemonės bandymai atliekami pagal 7.1.3.1 punktą, o vežimėlio balasto inertinė masė yra iki 55 kg, kad būtų galima atkurti vienos vaiko apsaugos priemonės naudojimo sąlygas, ir kai vaiko apsaugos priemonė bandoma transporto priemonės kėbulo viduje pagal 7.1.3.2 punktą, o vežimėlio balastas parenkamas pagal transporto priemonės struktūrą ir jo inertinė masė yra iki (x kartų) 55 kg, kad būtų galima atkurti x skaičių naudojamų vaiko apsaugos priemonių, vežimėlio lėtėjimo kreivė priekinio susidūrimo atveju turi išlikti šios taisyklės 7 priedo 1 priedėlio grafiko brūkšniniame plote, o galinio susidūrimo atveju turi išlikti šios taisyklės 7 priedo 2 priedėlio grafiko brūkšniniame plote.

Kalibruojant stabdymo įtaisą, stabdymo kelias turi būti 650 ± 30 mm per priekinį susidūrimą ir 275 ± 20 mm per galinį susidūrimą.

Dinaminio bandymo sąlygos atliekant bandymą:

priekinio ir galinio susidūrimo atveju lėtėjimas pasiekiamas naudojant įrenginį, kuris sukalibruotas kaip minėta pirmiau, tačiau:

a) lėtėjimo kreivė nuturėtų viršyti žemesnių techninių savybių reikalavimų ribų daugiau nei 3 ms;

b) jeigu minėti bandymai atliekami esant didesniam greičiui ir (arba) lėtėjimo kreivei išeinant už viršutinės brūkšninio ploto ribos bei vaiko apsaugos priemonei atitinkant reikalavimus, bandymas gali būti laikomas patenkinamu.

7.1.3.1.1.5.2. Greitėjimo bandymo įtaisas

Dinaminio bandymo sąlygos:

Priekinio susidūrimo atveju vežimėlis turi būti kreipiamas taip, kad atliekant bandymą jo suminis greičio pokytis ΔV būtų 52 + 0 – 2 km/h ir jo greitėjimo kreivė būtų 7 priedo 1 priedėlio grafiko brūkšniniame plote ir liktų virš segmento, apibrėžiamo koordinatėmis (5 g, 10 ms) ir (9 g, 20 ms). Susidūrimo pradžia (T0) yra apibrėžta pagal ISO 17 373 esant 0,5 g pagreičiui.

Galinio susidūrimo atveju vežimėlis turi būti kreipiamas taip, kad atliekant bandymą jo suminis greičio pokytis ΔV būtų 32 + 2 – 0 km/h ir jo greitėjimo kreivė būtų 7 priedo 2 priedėlio grafiko brūkšniniame plote ir liktų virš segmento, apibrėžiamo koordinatėmis (5 g, 5 ms) ir (10 g, 10 ms). Susidūrimo pradžia (T0) yra apibrėžta pagal ISO 17 373 esant 0,5 g pagreičiui.

Nepaisant minėtų reikalavimų įvykdymo, technikos tarnyba naudoja vežimėlio (su jame sumontuotu bandymų stendu) masę, kaip nurodyta 6 priedo 1 punkte, didesnę nei 380 kg.

Tačiau jeigu minėti bandymai atliekami esant didesniam greičiui ir (arba) greitėjimo kreivei išeinant už viršutinės brūkšninio ploto ribos bei vaiko apsaugos priemonei atitinkant reikalavimus, bandymas gali būti laikomas patenkinamu.

7.1.3.1.1.6. Atliekami šie matavimai:

7.1.3.1.1.6.1. vežimėlio greičio prieš pat susidūrimą (tik lėtėjimo bandymo įrenginių, reikalingų stabdymo atstumui apskaičiuoti);

7.1.3.1.1.6.2. stabdymo atstumo (tik lėtėjimo bandymo įrenginių), kuris gali būti apskaičiuojamas naudojant užregistruoto poslinkio lėtėjimo dvigubą integralą;

7.1.3.1.1.6.3. manekeno galvos poslinkio vertikalia ir horizontalia kryptimis atliekant bandymus su visais Q manekenais, būtinais i dydžio intervalui nustatyti bent per pirmąsias 300 ms;

7.1.3.1.1.6.4. matmenys, reikalingi žalos vertinimui atlikti pagal 6.6.4.3.1. punkte minėtus kriterijus bent per pirmąsias 300 ms;

7.1.3.1.1.6.5. vežimėlio greitėjimo ar lėtėjimo bent per pirmąsias 300 ms.

7.1.3.1.1.7. Po susidūrimo vaiko apsaugos priemonė turi būti vizualiai patikrinta neatsegus sagties, kad būtų nustatyta, ar yra kokių nors sutrikimų ar lūžių.

7.1.3.1.2. Galinis susidūrimas

7.1.3.1.2.1. Atliekant bandymą, bandymo sėdynė turi būti apsukta 180° kampu pagal galinio susidūrimo bandymo reikalavimus.

7.1.3.1.2.2. Kai bandoma atgal atgręžta vaiko apsaugos priemonė, naudojama priekinėje sėdynėje, transporto priemonės prietaisų skydelis turi būti pakeistas standžiu prie vežimėlio pritvirtintu strypu; strypas turi būti pritvirtintas taip, kad visą energiją sugertų vaiko apsaugos priemonė.

7.1.3.1.2.3. Lėtėjimo sąlygos turi atitikti 7 priedo 2 priedėlio reikalavimus.

Greitėjimo sąlygos turi atitikti 7 priedo 2 priedėlio reikalavimus.

7.1.3.1.2.4. Atliekami matavimai turi būti panašūs į 7.1.3.1.1.4–7.1.3.1.1.5 punktuose išvardytus matavimus.

7.1.3.1.3. Šoninis susidūrimas

7.1.3.1.3.1. Atliekant bandymą, bandymų stendas turi būti pasuktas 90° kampu pagal šoninio susidūrimo bandymo reikalavimus.

7.1.3.1.3.2. Turi būti įmanoma perkelti apatinius ISOFIX tvirtinimo įtaisus Y kryptimi, kad nebūtų pažeisti priedai ir bandymo įranga. ISOFIX tvirtinimo įtaisai turi būti pritvirtinti prie slenkančios sistemos, kuri leistų juos pastumti 200 mm - 0 mm + 50 mm.

7.1.3.1.3.3. Šoninis susidūrimas su VAP atliekamas durų plokšte, kaip apibrėžta 6 priedo 3 priedėlyje. Plokštės paviršius turi būti padengtas apmušalu, kaip nurodyta 6 priedo 3 priedėlyje.

7.1.3.1.3.4. Bandymų įrenginiu turi būti atkuriamas susijęs greičio pokytis tarp durų plokštės ir bandymų stendo pagal 7 priedo 3 priedėlį. Didžiausias durų plokštės išsikišimo gylis yra apibrėžtas 6 priedo 3 priedėlyje. Susijęs greičio pokytis tarp durų plokštės ir bandymų stendo neturi būti veikiamas sąlyčio su VAP ir turi būti intervale, nurodytame 7 priedo 3 priedėlyje. Atliekant bandymą, kuriame t0 laiko momentu durys yra stacionarios, durys turėtų būti pritvirtintos, o manekeno greičio pokytis t0 momentu turėtų būti 6,375–7,25 m/s. Atliekant bandymą, kuriame t0 momentu durys juda, durų greičio pokytis bent iki didžiausio išsikišimo momento turi būti intervale, apibrėžtame 7 priedo 3 priedėlyje, o manekenas t0 momentu turi būti stacionarus.

7.1.3.1.3.5. VAP turi būti bandoma kai jos padėtis kuo statmenesnė.

7.1.3.1.3.6. 7 priedo 3 priedėlyje nustatytu t0 momentu manekenas turėtų būti pradinėje padėtyje, kaip apibrėžta 7.1.3.5.2.1. punkte.

7.1.3.2. Bandymas vežimėlyje ir transporto priemonės kėbulo karkase

7.1.3.2.1. Priekinio susidūrimo bandymai

7.1.3.2.1.1. Dėl transporto priemonės pritvirtinimo būdo, naudojamo atliekant bandymą, neturėtų padidėti transporto priemonės sėdynių tvirtinimo vietų, suaugusių asmenų saugos diržų ir papildomų tvirtinimo vietų, reikalingų vaiko apsaugos priemonei pritvirtinti arba sumažinti įprastą konstrukcijos deformaciją, tvirtumas. Neturi būti jokios transporto priemonės detalės, kuri, ribodama manekeno judėjimą, sumažintų per bandymą vaiko apsaugos priemonei tenkančią apkrovą. Pašalintos konstrukcijos detalės gali būti pakeistos tokio paties tvirtumo detalėmis su sąlyga, kad jos netrukdys manekenui judėti.

7.1.3.2.1.2. Tvirtinimo įtaisas laikomas atitinkančiu nustatytus reikalavimus, jei neišsikiša už visos konstrukcijos pločio gabaritų ir jei transporto priemonė arba konstrukcija yra įtvirtinta arba užfiksuota priekyje ne mažesniu kaip 500 mm atstumu nuo apsaugos sistemos tvirtinimo vietos. Gale konstrukcija turi būti pritvirtinta pakankamu atstumu už tvirtinimo vietų, kad būtų užtikrinta, jog būtų laikomasi visų 7.1.3.2.1.1 punkto reikalavimų.

7.1.3.2.1.3. Transporto priemonės sėdynė ir vaiko apsaugos priemonė turi būti įtaisyti patvirtinimo bandymus atliekančios technikos tarnybos parinktoje vietoje stengiantis, kad tvirtumo požiūriu būtų kuo nepalankesnės sąlygos, atitinkančios manekeno montavimą transporto priemonėje. Transporto priemonės sėdynės atlošo ir vaiko apsaugos priemonės padėtis turi būti nurodyta ataskaitoje. Transporto priemonės sėdynės atlošas, jeigu jo polinkis reguliuojamas, turi būti užfiksuotas, kaip nustatyta gamintojo, arba, jei nėra techninių sąlygų, nustatomas tikrasis atlošo polinkio kampas, kuo artesnis 25°.

7.1.3.2.1.4. Jeigu montavimo ir naudojimo nurodymuose nereikalaujama kitaip, priekinė sėdynė, ant kurios bus tvirtinama vaiko apsaugos priemonė, pastumiama kuo labiau į priekį, kiek tai atitinka įprastai naudojamą padėtį, o galinė sėdynė atitraukiama kuo labiau atgal, kiek tai atitinka įprastai naudojamą padėtį.

7.1.3.2.1.5. Lėtėjimo sąlygos turi atitikti 7.1.3.4 punkto reikalavimus. Bandymų stendas – tikrosios transporto priemonės sėdynė.

7.1.3.2.1.6. Atliekami šie matavimai:

7.1.3.2.1.6.1. vežimėlio greičio prieš pat susidūrimą (tik lėtėjimo bandymo įrenginiams, reikalingiems apskaičiuoti stabdymo atstumą);

7.1.3.2.1.6.2. stabdymo atstumo (tik lėtėjimo bandymo įrenginiams), kuris gali būti apskaičiuojamas naudojant užregistruoto bandymo įrenginio lėtėjimo dvigubą integralą;

7.1.3.2.1.6.3. bet kokio manekeno galvos sąlyčio su transporto priemonės kėbulo karkasu;

7.1.3.2.1.6.4. matmenų, reikalingų žalos vertinimui atlikti pagal 6.6.4.3.1. punkte minėtus kriterijus bent pirmąsias 300 ms;

7.1.3.2.1.6.5. vežimėlio ir transporto priemonės kėbulo karkaso greitėjimo ar lėtėjimo bent per pirmąsias 300 ms.

7.1.3.2.1.7. Po susidūrimo vaiko apsaugos priemonė turi būti vizualiai patikrinta neatsegus sagties, kad būtų nustatyta, ar yra kokių nors sutrikimų.

7.1.3.2.2. Galinio susidūrimo bandymai

7.1.3.2.2.1. Transporto priemonės kėbulo korpusas ant bandymo vežimėlio turi būti pasuktas 180° kampu.

7.1.3.2.2.2. Taikomi tie patys reikalavimai, kaip atliekant priekinio susidūrimo bandymą (7.1.3.2.1.1–7.1.3.2.1.5 punktai).

7.1.3.3. Komplektinės transporto priemonės bandymai

7.1.3.3.1. Lėtėjimo sąlygos turi atitikti 7.1.3.4 punkto reikalavimus.

7.1.3.3.2. Priekinio susidūrimo bandymų tvarka nustatyta šios taisyklės 9 priede.

7.1.3.3.3. Galinio susidūrimo bandymų tvarka nustatyta šios taisyklės 10 priede.

7.1.3.3.4. Atliekami šie matavimai:

7.1.3.3.4.1. transporto priemonės ir (arba) smogtuvo greičio prieš pat susidūrimą (tik lėtėjimo bandymo įrenginiams, reikalingiems apskaičiuoti stabdymo atstumą);

7.1.3.3.4.2. bet kokio manekeno galvos sąlyčio su transporto priemonės kėbulo karkasu;

7.1.3.3.4.3. matmenų, reikalingų žalos vertinimui atlikti pagal 6.6.4.3.1. punkte minėtus kriterijus bent pirmąsias 300 ms.

7.1.3.3.5. Priekinės sėdynės, jeigu jų polinkis reguliuojamas, turi būti užfiksuotos, kaip nustatyta gamintojo, arba, jei nėra techninių sąlygų, nustatomas tikrasis atlošo polinkio kampas, kuo artesnis 25°.

7.1.3.3.6. Po susidūrimo vaiko apsaugos priemonė turi būti vizualiai patikrinta neatsegus sagties, kad būtų nustatyta, ar yra kokių nors sutrikimų ar lūžių.

7.1.3.4. Dinaminio bandymo sąlygos apibendrintos 4 lentelėje:

4 lentelė

Priekinis susidūrimas Galinis susidūrimas Šoninis susidūrimas Bandymas Apsaugos priemonė Greitis km/h Bandymo impulso Nr. Stabdymo atstumas atliekant bandymą (mm) Greitis km/h Bandymo impulso Nr. Stabdymo atstumas atliekant bandymą (mm) Santykinis durų arba sėdynės greičio pokytis Stabdymo atstumas atliekant bandymą (mm) Didžiausias išsikišimas Vežimėlis su bandymų stendu Į priekį atgręžtas 50 + 0 – 2 1 650 ± 50 NA NA NA 3 250 ± 50 Atgal atgręžtas 50 + 0 – 2 1 650 ± 50 30 + 2 – 0 2 275 ± 25 3 250 ± 50 Į šoną atgręžtas 50 + 0 – 2 1 650 ± 50 30 + 2 – 0 2 275 ± 25 3 250 ± 50 Bandomasis impulsas Nr. 1, kaip nustatyta 7 priedo 1 priedėlyje. Priekinis susidūrimas. Bandomasis impulsas Nr. 2, kaip nustatyta 7 priedo 2 priedėlyje. Galinis susidūrimas. Bandymo greičio pokyčio intervalo kreivė Nr. 3, kaip nustatyta 7 priedo 3 priedėlyje. Šoninis susidūrimas. NA: netaikoma.

7.1.3.5. Dinaminio bandymo manekenai

7.1.3.5.1. Vaiko apsaugos priemonė bandoma naudojant šios taisyklės 8 priede nurodytus manekenus.

7.1.3.5.2. Manekeno įmontavimas priekinio ir galinio susidūrimo atveju

7.1.3.5.2.1. Vaiko apsaugos priemonės įmontavimas ant bandymų stendo.

Tuščia ISOFIX vaiko apsaugos priemonė turėtų būti pritvirtinta prie ISOFIX tvirtinimo įtaisų sistemos.

Kad būtų galima tuščią vaiko apsaugos priemonę priartinti prie apatinių ISOFIX tvirtinimo įtaisų turėtų būti leidžiama prie šių įtaisų tvirtinti ISOFIX priedus.

Papildoma 135 +/- 15 N jėga turėtų būti taikoma plokštumai, lygiagrečiai bandomosios sėdynės pagalvėlės paviršiui. Jėga turėtų būti taikoma pagal vaiko apsaugos priemonės vidurio liniją ir ne aukščiau kaip 100 mm virš pagalvėlės.

Jei yra viršutinis diržas, jis turėtų būti sureguliuotas taip, kad jo apkrova būtų 50 +/- 5 N. Alternatyviai, jei yra atraminė kojelė, ji turėtų būti sureguliuota pagal vaiko apsaugos priemonės gamintojo nurodymus.

Vaiko apsaugos priemonės vidurio linija turėtų atitikti bandymų stendo vidurio liniją.

Manekenas turėtų būti įtaisytas vaiko apsaugos priemonėje ir atskirtas lanksčia tarpine nuo kėdutės atlošo. Tarpinė turėtų būti 2,5 cm storio ir 6 cm pločio. Jos ilgis turėtų prilygti pečių aukščiui (atėmus aukštį iki šlaunų) tiek sėdimojoje padėtyje, tiek pagal bandomo manekeno dydį. Gautas skirtingo dydžių manekenų tarpinės aukštis pateikiamas lentelėje. Plokštė turi kuo labiau sutapti su kėdutės išlinkiu, o jos apatinis galas turėtų būti manekeno klubo jungties aukštyje.

Q0 Q1 Q1,5 Q3 Q6 Q10 (numatyta projekte) Matmenys (mm) Tarpinės įtaiso aukštis, taikomas įtaisant manekeną 229 ± 2 237 ± 2 250 ± 2 270 ± 2 359 ± 2

Diržą sureguliuokite pagal gamintojo nurodymus, bet įtempimas turi būti 250 ± 25 N didesnis už reguliatoriaus galią, o juostos nuokrypio kampas ties reguliatoriumi – 45 ± 5° arba tiek, kiek nurodyta gamintojo.

Tada tarpinę reikėtų pašalinti, o manekenas turėtų būti nustumtas iki sėdynės atlošo. Diržų komplektas turėtų būti atlaisvintas tolygiai.

Manekeno centrinę liniją kertanti išilginė plokštuma turi būti nustatyta viduryje tarp dviejų apatinių diržo tvirtinimo įtaisų, tačiau turi būti atkreiptas dėmesys ir į 7.1.3.2.1.3 punktą.

Įtaisius manekeną, jo padėtis turėtų būti atitinkamai sureguliuota.

Manekeno vidurio linija ir vaiko apsaugos priemonės vidurio linija tiksliai atitiktų bandymų stendo vidurio liniją.

Manekeno rankos turėtų būti įtaisytos simetriškai. Alkūnės turėtų būti įtaisytos taip, kad žąstai būtų greta krūtinkaulio.

Delnai turėtų būti įtaisyti ant šlaunų.

Kojos turėtų būti įtaisytos lygiagrečiai arba bent simetriškai.

Šoninio susidūrimo atveju turėtų būti užtikrinama, kad manekenas liktų stabilus iki t0, ir tai patvirtinama išnagrinėjus vaizdo medžiagą. Bet kokios priemonės, naudojamos manekenui stabilizuoti prieš t0 momentą, neturėtų turėti poveikio manekeno kinematikai po t0.

Kadangi, sumontavus vaiko apsaugos priemonę, bandymų stendo sėdynės pagalvėlės dalis iš putplasčio susispaus, dinaminis bandymas turi būti atliktas po montavimo praėjus ne daugiau kaip 10 minučių.

Kad bandymų stendo sėdynės pagalvėlė galėtų grįžti į pradinę padėtį, tarp dviejų bandymų, kuriems naudojama ta pati pagalvėlė, turi praeiti mažiausiai 20 minučių.

Rankų įtaisymo pavyzdys:

7.1.3.6. i dydžio nurodymas

Dinaminiai bandymai turėtų būti atliekami su didžiausiu ir mažiausiu manekenu, kaip nurodyta lentelėse, pagal vaiko apsaugos priemonės gamintojo nurodytą dydžio intervalą.

6 lentelė

Manekeno pasirinkimo kriterijai pagal intervalą

Nurodytas dydžio intervalas ≤ 60 60 < × ≤ 75 75 < × ≤ 87 87 < × ≤ 105 105 < × ≤ 125 > 125 Manekenas Q0 Q1 Q1,5 Q3 Q6 Q10

Tais atvejais, kai vaiko apsaugos priemonę reikia iš esmės pakeisti pagal skirtingus dydžius (pvz., keičiamo tipo vaiko apsaugos priemonės atveju) arba jei dydžio intervalas apima daugiau nei 3 dydžių intervalus, be minėto (-ų) manekeno (-ų) bandymas atliekamas ir su tinkamu vidutinio dydžio manekenu.

7.1.3.6.1. Jei vaiko apsaugos priemonė suprojektuota dviem arba daugiau vaikų, vienas bandymas atliekamas į visas sėdimas vietas įtaisius sunkiausius manekenus. Atliekamas antras anksčiau apibrėžtas bandymas su lengviausiu ir sunkiausiu manekenais. Bandymai atliekami naudojant bandymų stendą, kaip nurodyta 6 priedo 3 priedėlio 3 paveiksle. Bandymus atliekanti laboratorija, mananti, kad tai tikslinga, gali įtraukti trečią bandymą su bet kokiu manekenų arba tuščių sėdynių deriniu.

7.1.3.6.2. Jei i dydžio vaiko apsaugos priemonė yra su viršutiniu diržu, vienas bandymas atliekamas su mažiausiu manekenu ir trumpesniu viršutiniu diržu (G1 tvirtinimo vieta). Antras bandymas atliekamas su sunkesniu manekenu ir ilgesniu viršutiniu diržu (G2 tvirtinimo vieta). Viršutinį diržą sureguliuokite taip, kad būtų užtikrinama 50 ± 5 N apkrova. Šoninio susidūrimo atveju ISOFIX vaiko apsaugos priemonė bandoma tik su trumpesniu viršutiniu diržu.

7.1.3.6.3. Jei i dydžio vaiko apsaugos priemonėje kaip apsaugos nuo sukimosi įtaisas naudojama atraminė kojelė, minėti dinaminiai bandymai atliekami taip:

a) priekinio susidūrimo bandymai atliekami su atramine kojele, nustatyta į toliausią padėtį, atitinkančią vežimėlio grindų padėtį. Galinio susidūrimo bandymai atliekami esant technikos tarnybos parinktai nepalankiausiai padėčiai. Bandymų metu atraminė kojelė turi būti atremta į vežimėlio grindis, kaip nurodyta6 priedo, 3 priedėlio 2 paveiksle;

b) jei atraminės kojelės nėra simetrijos plokštumoje, bandymai atliekami esant technikos tarnybos parinktai nepalankiausiai padėčiai;

c) specialios transporto priemonių kategorijos ISOFIX atveju atraminė kojelė turi būti nustatyta į vaiko apsaugos priemonės gamintojo nurodytą padėtį;

d) atraminės kojelės ilgį turėtų būti įmanoma reguliuoti taip, kad ją būti įmanoma pritaikyti pagal visus grindų lygius, kurie pagal Taisyklės Nr. 16 17 priedą leidžiamus automobilių sėdynėms, kurios patvirtinamos ir montuojamos su i dydžio vaiko apsaugos priemonėmis.

7.1.3.6.4. 6.6.4.1.6.2. punkte nurodytas bandymas atliekamas tik su didžiausiu manekenu, kuriam suprojektuota vaiko apsaugos priemonė.

7.2. Atskirų sudedamųjų dalių bandymai

7.2.1. Sagtis

7.2.1.1. Atsegimo bandymas veikiant apkrovai

7.2.1.1.1. Šiam bandymui turi būti naudojama vaiko apsaugos priemonė, su kuria jau atliktas 7.1.3 punkte nurodytas dinaminis bandymas.

7.2.1.1.2. Vaiko apsaugos priemonė, neatsegus sagties, išimama iš bandymo vežimėlio arba transporto priemonės. Sagčiai turi būti taikoma 200 + 2 N apkrova. Jei sagtis sujungta su standžia dalimi, turi būti naudojama tokia jėga, kad susidarytų atliekant dinaminį bandymą tarp sagties ir standžios dalies atsirandantis kampas.

7.2.1.1.3. Taikoma 400 ± 20 mm/min. apkrova, nukreipta į sagties atsegimo mygtuko centrą, išilgai fiksuotos ašies, lygiagrečios su pradine mygtuko judėjimo kryptimi; geometrinis centras yra ta sagties paviršiaus dalis, į kurią taikomas atsegimo slėgis. Taikant atsegimo jėgą, sagtis turi būti pritvirtinta prie standžios atramos.

7.2.1.1.4. Sagties atsegimo jėga, sukuriama dinamometru arba panašiu įtaisu, veikiama įprastu būdu ir įprasta kryptimi. Sąlyčio galas turi būti šlifuoto metalo 2,5 ± 0,1 mm spindulio apskritimas.

7.2.1.1.5. Turi būti išmatuota sagties atsegimo jėga ir užregistruoti visi sutrikimai.

7.2.1.2. Atsegimo bandymas be apkrovos

7.2.1.2.1. Sagties mechanizmas, kuriam prieš tai apkrova nebuvo taikoma, įrengiamas taip, kad jo padėtis atitiktų sąlygas, kuriomis apkrova neveikia.

7.2.1.2.2. Sagties atsegimo jėgos matavimo būdas turi būti toks, kaip nurodyta 7.2.1.1.3 ir 7.2.1.1.4 punktuose.

7.2.1.2.3. Turi būti išmatuota sagties atsegimo jėga.

7.2.1.3. Tvirtumo bandymas

7.2.1.3.1. Tvirtumo bandymui turi būti naudojami du pavyzdžiai. Į bandymą įtraukiami visi reguliatoriai, išskyrus tiesiai ant vaiko apsaugos priemonės montuojamus reguliatorius.

7.2.1.3.2. 16 priede parodytas tipiškas įtaisas sagties tvirtumo bandymui atlikti. Sagtis padedama ant viršutinės apvalios plokštelės A įtaiso viduje. Visos susijusios juostos yra mažiausiai 250 mm ilgio ir pakabinamos ant viršutinės plokštės atitinkamai pagal jų padėtį sagties atžvilgiu. Tada laisvi juostų galai apvyniojami aplink apatinę apvalią plokštelę B, kol jie išlenda pro plokštelės vidinę angą. Visos juostos tarp A ir B turi būti vertikalios. Apvali suspaudimo plokštelė C lengvai prispaudžiama prie apatinio B paviršiaus; tačiau tarp jų esančią juostą turi būti įmanoma šiek tiek pajudinti. Nedidele jėga tempimo mašina juostos įtempiamos ir traukiamos tarp plokštelių B ir C, kol apkraunamos atitinkamai pagal jų išdėstymą. Atliekant šį veiksmą ir patį bandymą sagtis turi likti atskirai nuo plokštelės A ar kurių nors prie jos esančių dalių. Tuomet tvirtai suspaudžiama B ir C, o tempimo jėga didinama 100 ± 20 mm/min. skersiniu greičiu, kol pasiekiami reikalingi dydžiai.

7.2.2. Reguliatorius

7.2.2.1. Reguliavimo lengvumas

7.2.2.1.1. Kai atliekamas rankinio reguliatoriaus bandymas, juosta pro jį traukiama vienodai, atsižvelgiant į įprastas naudojimo sąlygas, 100 ± 20 mm/min. greičiu ir po pirmojo 25 ± 5 mm juostos traukimo matuojama didžiausia jėga, esanti arčiausiai sveikojo N skaičiaus.

7.2.2.1.2. Atliekant bandymą, juosta per įtaisą turi būti traukiama dviem kryptimis; prieš matavimą su juosta atliekama 10 ištisos eigos ciklų.

7.2.3. Trumpojo poslinkio bandymas (žr. 5 priedo 3 paveikslą)

7.2.3.1. Sudedamosios dalys arba įtaisai, su kuriais bus atliekamas trumpojo poslinkio bandymas, likus mažiausiai 24 valandoms iki bandymo, turi būti laikomi 20 ± 5 °C temperatūros ir 65 ± 5 % santykinės drėgmės atmosferoje. Bandymas atliekamas 15–30 °C temperatūroje.

7.2.3.2. Laisvasis juostos galas turi būti paliktas taip, kaip naudojant įtaisą transporto priemonėje, ir neturi būti tvirtinamas prie jokios kitos dalies.

7.2.3.3. Reguliatorius nustatomas ant vertikalios juostos dalies, kurios vieną galą veikia 50 ± 0,5 N apkrova (valdoma taip, kad juosta nesiūbuotų ir nesusisuktų). Laisvasis juostos galas nuo reguliatoriaus turi eiti vertikaliai aukštyn arba žemyn kaip ir transporto priemonėje. Kitas galas turi aplenkti velenėlį, kai horizontali ašis yra lygiagreti su apkrova veikiamos juostos dalies plokštuma; pro velenėlį einanti dalis yra horizontali.

7.2.3.4. Bandomasis įtaisas turi būti įtaisytas taip, kad jo centras aukščiausioje padėtyje, iki kurios jis gali būti pakeltas, būtų 300 ± 5 mm atstumu nuo atraminio stalo, o 50 N apkrova turi būti taikoma 100 ± 5 mm atstumu nuo to stalo.

7.2.3.5. Prieš bandymą atliekama 20 ± 2 ciklai ir 1 000 ± 5 ciklai 30 ± 10 ciklų per minutę dažniu; visos amplitudės dydis turi būti 300 ± 20 mm arba kaip nustatyta 7.2.5.2.6.2 punkte. 50 N apkrova turi būti taikoma tik tiek laiko, per kurio kiekvienos pusės trukmę įvyksta 100 ± 20 mm poslinkis. Trumpasis poslinkis matuojamas tokioje padėtyje, kurioje prieš bandymą yra atlikta 20 ciklų.

7.2.4. Diržo įtraukiklis

7.2.4.1. Įtraukimo jėga

7.2.4.1.1. Įtraukimo jėgos turi būti matuojamos, kai saugos diržų komplektas yra pritaisytas prie manekeno taip, kaip atliekant 7.1.3 punkte nurodytą dinaminį bandymą. Juostos įtempimas matuojamas sąlyčio su manekenu (bet šiek tiek atokiau) taške, kai juosta traukiama apytiksliai 0,6 m/min. greičiu.

7.2.4.2. Įtraukiklio mechanizmo patvarumas

7.2.4.2.1. Juosta ištraukiama iš įtraukiklio ir gali būti vėl įtraukta, kol ne didesniu kaip 30 ciklų per minutę greičiu nepasibaigs reikiamas ciklų skaičius. Avarinio fiksavimo diržo įtraukiklių atveju fiksavimą sukeliantis krestelėjimas atliekamas per kiekvieną iš penkių ciklų. Kiekvienoje iš penkių ištraukimo padėčių atliekamas vienodas skaičius krestelėjimų: ištraukus 90, 80, 75, 70 ir 65 procentus viso diržo įtraukimo įrenginio juostos ilgio. Tačiau, kai juosta yra ilgesnė negu 900 mm, anksčiau nurodyti procentiniai dydžiai turi būti taikomi galutiniam 900 mm juostos, kuri gali būti ištraukta iš įtraukiklio, ilgiui.

7.2.4.3. Avarinio fiksavimo diržo įtraukiklių fiksavimas

7.2.4.3.1. Diržo įtraukiklio fiksavimas turi būti bandomas vieną kartą, kai juostos išvyniojama tiek, kad įtraukiklyje būtų likę 300 ± 3 mm.

7.2.4.3.2. Kai įtraukiklio fiksavimo įtaisas įsijungia judant juostai, ji turi būti ištraukiama ta kryptimi, kuria paprastai ištraukiama, kai įtraukiklis įtaisytas transporto priemonėje.

7.2.4.3.3. Kai bandomas diržo įtraukiklių jautrumas transporto priemonės greitėjimui, jie turi būti bandomi taikant anksčiau nurodytą ištraukimo ilgį abiem kryptimis, išilgai dviejų viena kitai statmenų ašių, kurios yra horizontalios, jei diržo įtraukikliai transporto priemonėje sumontuoti pagal vaiko apsaugos priemonės gamintojo nurodymus. Jeigu ši padėtis nėra nurodyta, bandymų institucija turi pasikonsultuoti su vaiko apsaugos priemonės gamintoju. Patvirtinimo bandymus atliekanti technikos tarnyba turi pasirinkti vieną iš šių bandymo krypčių; fiksavimo mechanizmo suveikimo atžvilgiu turi būti taikomos nepalankiausios sąlygos.

7.2.4.3.4. Naudojamo įrenginio konstrukcija turi būti tokia, kad reikalaujamas pagreitis būtų gautas tada, kai vidutinis pagreičio didėjimas yra mažiausiai 25 g/s (8).

7.2.4.3.5. Kad bandymas atitiktų 6.7.3.2.1.3 ir 6.7.3.2.1.4 punktų reikalavimus, diržo įtraukiklis turi būti montuojamas ant horizontalaus stalo, o stalas kreipiamas ne didesniu kaip 2° per sekundę greičiu tol, kol įvyksta fiksavimas. Bandymas turi būti pakartotas kreipiant kitomis kryptimis, kad būtų užtikrinta, jog laikomasi reikalavimų.

7.2.4.4. Korozijos bandymas

7.2.4.4.1. Korozijos bandymas atliekamas kaip nurodyta 7.1.1. punkte.

7.2.4.5. Atsparumo dulkėms bandymas

7.2.4.5.1. Diržo įtraukiklis dedamas į bandymo kamerą, kaip aprašyta šios taisyklės 3 priede. Jo montavimo kryptis turi būti panaši į tą, kuri būna įtaisą sumontavus transporto priemonėje. Bandymo kameroje turi būti dulkių, kaip apibrėžta 7.2.4.5.2 punkte. Iš įtraukiklio ištraukiama 500 mm juostos ir laikoma ištraukta, išskyrus atvejį, kai po kiekvieno dulkių sumaišymo per vieną ar dvi minutes turi būti iki galo atliekama 10 įtraukimo ir ištraukimo ciklų. Penkias valandas dulkės kas 20 minučių pamaišomos su 5,5 ± 0,5 baro slėgio sausu suslėgtu oru be alyvos ir drėgmės, leidžiamu pro 1,5 ± 0,1 mm skersmens angą.

7.2.4.5.2. Atliekant 7.2.4.5.1 punkte aprašytą bandymą naudojamos dulkės turi būti sudarytos iš maždaug 1 kg sauso kvarco. Dalelės turi būti tokio dydžio:

a) telpančios pro 150 μm dydžio angą, vielos skersmuo – 104 μm: 99–100 proc.;

b) telpančios pro 105 μm dydžio angą, vielos skersmuo – 64 μm: 76–86 proc.;

c) telpančios pro 75 μm dydžio angą, vielos skersmuo – 52 μm: 60–70 proc.

7.2.5. Statinis juostų bandymas

7.2.5.1. Juostos tvirtumo bandymas

7.2.5.1.1. Kiekvienas bandymas atliekamas su dviem naujais juostos pavyzdžiais, kondicionuotais pagal šios taisyklės 6.7.4 punkto reikalavimus.

7.2.5.1.2. Kiekviena juosta turi būti suspausta tarp tempimo tvirtumo bandymo mašinos spaustuvų. Spaustuvai turi būti pagaminti taip, kad juostos spaustuvuose arba prie jų nebūtų įmanoma nutraukti. Skersinio poslinkio greitis turi būti 100 ± 20 mm/min. Laisva pavyzdžio atkarpa tarp mašinos spaustuvų bandymo pradžioje turi būti 200 ± 40 mm ilgio.

7.2.5.1.2.1. Tempimas turi būti stiprinamas tol, kol juosta nutrūksta; trūkimo apkrova užfiksuojama.

7.2.5.1.3. Jeigu juosta slysta arba nutrūksta viename iš spaustuvų arba 10 mm nuo jų, bandymas negalioja; tada su nauju pavyzdžiu atliekamas kitas bandymas.

7.2.5.2. Juostų pavyzdžiai, kaip nurodyta šios taisyklės 3.2.3 punkte, kondicionuojami taip:

7.2.5.2.1. Kondicionavimas kambario sąlygomis

7.2.5.2.1.1. Juosta 24 ± 1 valandą turi būti laikoma 23 ± 5° temperatūros ir 50 ± 10 % santykinės drėgmės ore. Jei iš karto po kondicionavimo bandymas nėra atliekamas, pavyzdys iki bandymo pradžios turi būti laikomas hermetiškai uždaroje talpoje. Trūkio apkrova turi būti nustatyta nuo juostos kondicionavimo arba išėmimo iš talpos praėjus ne daugiau kaip penkioms minutėms.

7.2.5.2.2. Kondicionavimas šviesa

7.2.5.2.2.1. Turi būti taikomos Rekomendacijos ISO/105-B02 (1978) nuostatos. Juosta turi būti laikoma šviesoje tol, kol etaloniniai mėlyni dažai Nr. 7 išblunka taip, kad jų atspalvį galima priskirti ketvirtam pustonių skalės laipsniui.

7.2.5.2.2.2. Pabaigus bandymą šviesa, juosta mažiausiai 24 valandas laikoma 23 ± 5 °C temperatūros ir 50 ± 10 % santykinės drėgmės ore. Trūkimo apkrova turi būti nustatyta nuo juostos kondicionavimo praėjus ne daugiau kaip penkioms minutėms.

7.2.5.2.3. Kondicionavimas šalčiu

7.2.5.2.3.1. Juosta mažiausiai 24 valandas laikoma 23 ± 5 °C temperatūros ir 50 ± 10 % santykinės drėgmės ore.

7.2.5.2.3.2. Po to juosta laikoma 90 ± 5 minučių ant lygaus paviršiaus žemos temperatūros kameroje, kur oro temperatūra yra -30 ± 5 °C. Po to ji suvyniojama ir suvyniota juosta apkraunama 2 ± 0,2 kg svoriu, prieš tai atšaldžius iki -30 ± 5 °C. Jeigu juosta laikoma apkrauta 30 ± 5 minučių toje pačioje žemos temperatūros kameroje, apkrova pašalinama ir, praėjus penkioms minutėms po juostos pašalinimo iš žemos temperatūros kameros, išmatuojama trūkimo apkrova.

7.2.5.2.4. Kondicionavimas karščiu

7.2.5.2.4.1. Juosta 180 ± 10 minučių laikoma šildymo kameroje 60 ± 5 °C temperatūroje ir 65 ± 5 % santykinėje drėgmėje.

7.2.5.2.4.2. Trūkio apkrova turi būti nustatyta nuo juostos išėmimo iš šildymo spintos praėjus ne daugiau kaip penkioms minutėms.

7.2.