Pagal tarptautinę viešąją teisę juridinę galią turi tik JT EEK tekstų originalai. Šios taisyklės statusas ir įsigaliojimo data turėtų būti tikrinami pagal paskutinę statusą nurodančio JT EEK dokumento TRANS/WP.29/343 versiją, kurią galima rasti:

http://www.unece.org/trans/main/wp29/wp29wgs/wp29gen/wp29fdocstts.html

Jungtinių Tautų Europos ekonomikos komisijos (JT EEK) taisyklė Nr. 83. Suvienodintos transporto priemonių patvirtinimo nuostatos, atsižvelgiant į teršalų išmetimą pagal variklinių degalų reikalavimus

Įtrauktas visas galiojantis tekstas iki:

06 serijos pakeitimų 1 papildymo; įsigaliojimo data – 2011 m. birželio 23 d.

TURINYS

TAISYKLĖ

PRIEDĖLIAI

PRIEDAI

1. TAIKYMO SRITIS

Šioje taisyklėje nustatomi techniniai variklinių transporto priemonių tipo patvirtinimo reikalavimai.

Be to, šioje taisyklėje nustatomos eksploatacijos atitikties, taršos kontrolės įtaisų ir transporto priemonių diagnostikos (OBD) sistemų patvarumo nuostatos.

2. APIBRĖŽTYS

Šioje taisyklėje vartojamų terminų apibrėžtys:

2.1. Transporto priemonės tipas – grupė transporto priemonių, kurių nesiskiria toliau nurodytos savybės:

2.2. Standartinė masė – nepakrautos transporto priemonės masė, bandymų tikslais standartiškai padidinta 100 kg pagal 4a ir 8 priedus.

2.2.1. Nepakrautos transporto priemonės masė– parengtos eksploatuoti transporto priemonės masė be standartinės 75 kg masės vairuotojo, keleivio ar krovinio, tačiau degalų baką pripildžius 90 %, su įprastu įrankių rinkiniu ir atsarginiu ratu, kai taikoma.

2.2.2. Parengtos eksploatuoti transporto priemonės masė– šios taisyklės 1 priedo 2.6 punkte nurodyta masė, įskaitant, jeigu tai yra transporto priemonės, suprojektuotos ir sukonstruotos vežti daugiau nei 9 asmenis (be vairuotojo), įgulos nario masę (75 kg), kai be 9 ar daugiau sėdynių yra ir įgulos nariui skirta sėdynė.

2.3. Didžiausioji masė – transporto priemonės gamintojo nurodyta techniškai leidžiama didžiausia masė (ji gali būti didesnė, nei nacionalinės administracijos nustatyta didžiausioji leidžiamoji masė).

2.4. Dujiniai teršalai – variklio išmetamos dujos – anglies monoksidas, azoto oksidai, išreikšti azoto dvideginio (NO2) ekvivalentu, ir angliavandeniliai, išreikšti taip:

a) suskystintų naftos dujų atveju (SND)– C1H2,525;

b) gamtinių dujų (GD) ir biometano atveju– C1H4;

c) benzino atveju (E5)– C1H1,89O0,016;

d) dyzelino atveju (B5)– C1H1,86O0,005;

e) etanolio atveju (E85)– C1H2,74O0,385.

2.5. Kietųjų dalelių pavidalo teršalai – išmetamųjų dujų sudedamosios dalys, 4a priedo 4 priedėlyje aprašytais filtrais pašalinamos iš atskiestų išmetamųjų dujų ne aukštesnėje kaip 325 K (52 °C) temperatūroje.

2.5.1. Kietųjų dalelių kiekis– didesnio nei 23 mm skersmens kietųjų dalelių bendras kiekis, esantis atskiestose išmetamosiose dujose, nustatytas po jų kondicionavimo siekiant pašalinti lakias medžiagas, kaip aprašyta 4a priedo 5 priedėlyje.

2.6. Išmetamieji teršalai – tai:

— priverstinio uždegimo variklių (P.I.) atveju– išmetami dujiniai ir kietųjų dalelių pavidalo teršalai,

— slėginio uždegimo variklių (C.I.) atveju– išmetami dujiniai teršalai, kietųjų dalelių pavidalo teršalai ir kietųjų dalelių kiekis.

2.7. Degalų garai – iš variklinės transporto priemonės degalų sistemos išsiskyrę angliavandenilių garai, išskyrus išmetamuosius teršalus.

2.7.1. Dujų apykaitos degalų bake nuostoliai– dėl degalų bako temperatūros pokyčių išmetami angliavandeniliai (išreikšti kaip C1H2,33).

2.7.2. Garavimo nuostoliai įkaitus varikliui– po važiavimo sustojusios transporto priemonės degalų sistemos išmetami angliavandeniliai (išreikšti kaip C1 H2,20).

2.8. Variklio karteris – vidinės arba išorinės variklio dalys, sujungtos su alyvos nusodintuvu vidiniais arba išoriniais vamzdžiais, pro kuriuos gali būti šalinamos dujos ir garai.

2.9. Šaltojo užvedimo įtaisas – įrenginys, kuriuo laikinai sodrinamas oro ir degalų mišinys variklyje, kad jį būtų galima lengviau užvesti.

2.10. Pagalbinis užvedimo įtaisas – įtaisas, padedantis užvesti variklį, nesodrinant oro ir degalų mišinio variklyje, pvz., kaitinimo žvakė, įpurškimo dažnio keitiklis ir kt.

2.11. Variklio darbinis tūris – tai:

2.11.1. stūmoklinių vidaus degimo variklių atveju– visų variklio cilindrų vardinis darbinis tūris;

2.11.2. variklių su stūmokliais (Vankelio) atveju– už variklio cilindrų vardinį darbinį tūrį du kartus didesnis tūris.

2.12. Taršos kontrolės įtaisai – transporto priemonės sudedamosios dalys, kurios kontroliuoja ir (arba) riboja teršalų ir degalų garų išmetimą.

2.13. OBD – transporto priemonės teršalų išmetimo kontrolės diagnostikos sistema, galinti pagal kompiuterio atmintyje įrašytus gedimų kodus atpažinti tikėtiną gedimą.

2.14. Eksploatacinis bandymas – atitikties bandymas ir įvertinimas pagal šios taisyklės 9.2.1 punktą.

2.15. Tinkamai prižiūrima ir naudojama bandoma transporto priemonė – transporto priemonė, atitinkanti atrinktos transporto priemonės kriterijus, išdėstytus šios taisyklės 3 priedėlio 2 dalyje.

2.16. Gedimo įtaisas – bet koks konstrukcijos elementas, rodantis temperatūrą, transporto priemonės greitį, variklio sūkių skaičių, transmisijos pavarą, kolektoriaus slėgį arba bet kokį kitą parametrą, kad būtų galima įjungti ar išjungti kurią nors teršalų išmetimo kontrolės sistemos dalį arba moduliuoti ar atidėti jos veikimą, jei ta dalis mažina teršalų išmetimo kontrolės sistemos veiksmingumą tikėtinomis sąlygomis įprastai naudojant transporto priemonę. Toks konstrukcijos elementas negali būti laikomas gedimo įtaisu, jei:

įtaisas veikia tik tiek, kiek to reikia varikliui užvesti, arba

2.17. Transporto priemonių šeima – transporto priemonių tipų grupė, 12 priedo tikslais nustatoma pagal pirminę transporto priemonę.

2.18. Varikliui nustatyti degalai – degalų, kuriuos paprastai naudoja variklis, rūšis:

c)

2.18.1. Biokuras– iš biomasės gaminamas transportui skirtas skystas arba dujinis kuras.

2.19. Transporto priemonės patvirtinimas – transporto priemonės tipo patvirtinimas, atsižvelgiant į šiuos apribojimus (2):

apribojimus, taikomus išmetamiems dujiniams ir kietųjų dalelių pavidalo teršalams, taršos kontrolės įtaisų patvarumui ir transporto priemonių, kurios varomos dyzelinu (C patvirtinimas) arba kurios gali būti varomos dyzelinu arba biodegalais, diagnostikos sistemoms;

2.20. Reguliariai atsinaujinanti sistema – taršos mažinimo įtaisas (pvz., katalizinis konverteris, kietųjų dalelių gaudyklė), kuriam būtinas reguliaraus atsinaujinimo procesas, transporto priemonei įprastomis eksploatavimo sąlygomis nuvažiavus mažiau kaip 4 000 km. Per atsinaujinimo ciklus gali būti viršytos išmetamų teršalų kiekio ribinės vertės. Jeigu I tipo bandymo metu bent vieną kartą įvyksta taršos kontrolės įtaiso atsinaujinimas ir jeigu įtaisas jau buvo bent vieną kartą atsinaujinęs transporto priemonės parengimo ciklo metu, laikoma, kad šis įtaisas yra nuolat atsinaujinanti sistema, kuriai nereikia taikyti specialios bandymų metodikos. 13 priedas netaikomas nuolat atsinaujinančioms sistemoms.

Gamintojo prašymu, speciali reguliariai atsinaujinančių sistemų bandymo metodika, technikos tarnybai sutikus, nebus taikoma atsinaujinančiam įtaisui, jei gamintojas pateiks tipo patvirtinimo institucijai duomenų, kad per ciklus, kuriuose vyko atsinaujinimas, išmetamų teršalų kiekis neviršijo 5.3.1.4 punkte pateiktų standartų, taikomų tam tikrai transporto priemonių kategorijai.

2.21. Hibridinės transporto priemonės (HV)

2.22. Vienos rūšies degalus naudojanti transporto priemonė – transporto priemonė, suprojektuota veikti pirmiausia naudojant vienos rūšies degalus.

2.22.1. Vienos rūšies dujinius degalus naudojanti transporto priemonė– transporto priemonė, suprojektuota nuolat veikti naudojant SND arba GD/biometaną, arba vandenilį, bet taip pat galinti turėti benzino tiekimo sistemą, skirtą naudoti vien tik avariniu atveju arba užvedimui, kurios degalų bako talpa turi būti ne didesnė kaip 15 litrų.

2.23. Dviejų rūšių degalus naudojanti transporto priemonė – transporto priemonė, turinti dvi atskiras degalų laikymo sistemas, galinti būti laikinai varoma vienos rūšies degalais, laikinai – kitos rūšies degalais, bet suprojektuota taip, kad vienu metu būtų naudojami tik vienos rūšies degalai.

2.23.1. Dviejų rūšių degalus naudojanti dujomis varoma transporto priemonė– dviejų rūšių degalus naudojanti transporto priemonė, galinti varoma benzinu ir vienos iš šių rūšių degalais – SND, GD/biometanu arba vandeniliu.

2.24. Alternatyviuoju kuru varoma transporto priemonė – transporto priemonė, galinti būti varoma bent vienos rūšies kuru, kuris atmosferos temperatūros ir slėgio sąlygomis yra dujinis arba kuris iš esmės yra gautas ne iš mineralinės alyvos.

2.25. Mišrius degalus naudojanti transporto priemonė – transporto priemonė, turinti vieną degalų laikymo sistemą ir galinti būti varoma įvairiais dviejų arba daugiau degalų rūšių mišiniais.

2.25.1. Mišrius degalus naudojanti etanoliu varoma transporto priemonė– mišrius degalus naudojanti transporto priemonė, galinti būti varoma benzinu arba benzino ir etanolio mišiniu, kuriame etanolis sudaro iki 85 % (E85).

2.25.2. Mišrius degalus naudojanti biodyzelinu varoma transporto priemonė– mišrius degalus naudojanti transporto priemonė, galinti važiuoti varoma mineraliniu dyzelinu arba mineralinio dyzelino ir biodyzelino mišiniu.

2.26. Transporto priemonės, skirtos specialioms socialinėms reikmėms tenkinti – M1 kategorijos dyzelinės transporto priemonės, prie kurių priskiriama:

c)

3. PATVIRTINIMO PARAIŠKA

c)

Be to, gamintojas pateikia šią informaciją:

4. PATVIRTINIMAS

4.1. Jei pagal šiuos pakeitimus patvirtinti pateikto tipo transporto priemonė atitinka tolesnės 5 dalies reikalavimus, transporto priemonių tipo patvirtinimas suteikiamas.

4.2. Kiekvienam patvirtintam tipui priskiriamas patvirtinimo numeris.

Du pirmieji jo skaitmenys nurodo pakeitimų, pagal kuriuos buvo suteiktas patvirtinimas, seriją. Ta pati susitariančioji šalis negali priskirti to paties numerio kitam transporto priemonės tipui.

4.3. Pranešimas dėl transporto priemonės tipo patvirtinimo, jo išplėtimo arba atsisakymo suteikti patvirtinimą pagal šią taisyklę perduodamas šią taisyklę taikančioms susitariančiosioms šalims naudojant šios taisyklės 2 priede pateikto pavyzdžio blanką.

4.4. Prie kiekvienos transporto priemonės, atitinkančios pagal šią taisyklę patvirtintą transporto priemonių tipą, aiškiai matomoje ir lengvai pasiekiamoje patvirtinimo blanke nurodytoje vietoje pritvirtinamas tarptautinis patvirtinimo ženklas, kurį sudaro:

4.5. Jei transporto priemonė atitinka pagal šią taisyklę patvirtinimą suteikusioje šalyje pagal vieną ar daugiau kitų prie susitarimo prijungtų taisyklių patvirtintą transporto priemonių tipą, 4.4.1 punkte nurodyto simbolio kartoti nereikia; tokiu atveju taisyklė ir patvirtinimo numeriai bei papildomi visų taisyklių, pagal kurias buvo suteiktas patvirtinimas (šalyje, kuri suteikė patvirtinimą pagal šią taisyklę), simboliai išdėstomi vertikaliais stulpeliais į dešinę nuo 4.4.1 punkte nurodyto simbolio.

4.6. Patvirtinimo ženklas turi būti aiškiai įskaitomas ir nenutrinamas.

4.7. Patvirtinimo ženklas turi būti šalia transporto priemonės duomenų plokštelės arba ant jos.

4.8. Šios taisyklės 3 priede pateikiami patvirtinimo ženklo išdėstymo pavyzdžiai.

4.9. Papildomi reikalavimai dėl mišrius degalus naudojančių transporto priemonių patvirtinimo

4.10. Tipo patvirtinimo atsižvelgiant į OBD sistemą reikalavimai

OBD sistema suprojektuojama, pagaminama ir įrengiama transporto priemonėje taip, kad leistų nustatyti nusidėvėjimo arba trikčių pobūdį per visą transporto priemonės eksploatavimo laikotarpį.

5. SPECIFIKACIJOS IR BANDYMAI

Smulkieji gamintojai

Transporto priemonių gamintojai, kurių metinė pasaulinė produkcija sudaro mažiau kaip 10 000 vienetų, patvirtinimą gali gauti ne pagal šios dalies reikalavimus, bet pagal atitinkamus techninius reikalavimus, nurodytus šioje lentelėje.

Kalifornijos taisyklių kodeksas (angl. The California Code of Regulations) (išleido leidykla „Barclay’s Publishing“), 13 skyriaus 1961(a) punktas ir 1961(b)(1)(C)(1) punktas taikomi 2001 m. pagamintoms ir naujesnių modelių transporto priemonėms, 1968,1, 1968,2, 1968,5, 1976 ir 1975 punktai.

Išmetamųjų teršalų kiekio bandymai dėl tinkamumo eksploatuoti keliuose, kaip nustatyta 5 priede, ir reikalavimai dėl prieigos prie transporto priemonės OBD informacijos, kaip nustatyta 11 priedo 5 dalyje, siekiant gauti tipo patvirtinimą, susijusį su išmetamaisiais teršalais remiantis šiuo punktu, lieka ir toliau privalomi.

Patvirtinimo institucija praneša kitoms patvirtinimo institucijoms aplinkybes, susijusias su kiekvienu pagal šį punktą suteiktu patvirtinimu.

5.1. Bendrosios pastabos

5.1.1. Sudedamosios dalys, galinčios turėti poveikio išmetamiesiems teršalams, taip suprojektuojamos, sukonstruojamos ir sumontuojamos, kad įprastomis naudojimo sąlygomis transporto priemonė, nepaisant galimos vibracijos, atitiktų šios taisyklės nuostatas.

5.1.2. Gamintojas turi taikyti tokias technines priemones, kad būtų užtikrinta atitiktis šios taisyklės nuostatoms, išmetamosios dujos ir degalų garai būtų veiksmingai ribojami naudojant transporto priemonę įprastomis sąlygomis visos jos įprastos eksploatacijos metu. Šiomis priemonėmis užtikrinamas teršalų išmetimo kontrolės sistemų, kurios sukonstruojamos taip, kad atitiktų pirminį projektą, lanksčiųjų vamzdžių, jų sandūrų ir jungčių patikimumas. Išmetamųjų teršalų atveju šie reikalavimai laikomi įvykdytais, jei laikomasi atitinkamai 5.3.1.4 ir 8.2.3.1 punktų nuostatų. Degalų garų atveju šie reikalavimai laikomi įvykdytais, jei laikomasi atitinkamai 5.3.1.4 ir 8.2.3.1 punktų nuostatų.

5.1.3. Benzino bakų pildymo angos

5.1.4. Pasirūpinama, kad degalai per daug negaruotų ir nenutekėtų, kai nėra degalų bako dangtelio.

Tai galima užtikrinti vienu iš šių būdų:

patobulinant konstrukciją taip, kad būtų išvengta per didelio degalų garavimo, kai nėra degalų bako dangtelio;

5.1.5. Elektroninės sistemos saugos nuostatos

Kiekvienoje išmetamųjų teršalų kontrolės kompiuterį turinčioje transporto priemonėje turi būti numatytos funkcijos, neleidžiančios atlikti pakeitimų, išskyrus gamintojo nustatytais atvejais. Gamintojas leidžia atlikti patobulinimus, jei jie būtini transporto priemonės diagnostikos, techninės priežiūros, apžiūros, modernizavimo arba remonto darbams atlikti. Turi būti neįmanoma suklastoti jokių perprogramuojamų kompiuterio kodų arba veikimo parametrų, jų apsaugos lygis turi būti ne mažesnis nei nustatyta 1998 m. spalio mėn. ISO DIS 15031–7 (SAE J2186, 1996 m. spalio mėn.), su sąlyga, kad su saugumu susijusių duomenų mainai vyksta naudojant protokolus ir diagnostikos jungtį, kaip nurodyta II priedo 1 priedėlio 6.5 punkte. Visi keičiamieji kalibravimo atmintinės lustai turi būti įdėti į sandarią talpyklą ar korpusą arba apsaugoti elektroniniais algoritmais ir turi būti neįmanoma jų pakeisti be specialių įrankių ar tam tikros metodikos.

Kompiuterio kodais nustatytų variklio veikimo parametrų turi būti neįmanoma pakeisti be specialių įrankių ar tam tikros metodikos (pvz., sudedamosios kompiuterio dalys yra užlydomos arba užsandarinamos, o kompiuterių korpusai yra užplombuojami ar užlydomi).

Gamintojai, taikantys programuojamąsias kompiuterio kodų sistemas (pvz., elektros pagalba trinamą ir programuojamą pastoviąją atmintį, EEPROM), užtikrina, kad tų sistemų nebūtų įmanoma perprogramuoti be leidimo. Gamintojai turi taikyti patobulintas apsaugos nuo klastojimo priemones ir įrašymo apsaugos funkcijas, kurioms vykdyti būtina elektroninė prieiga prie gamintojo turimo išorinio kompiuterio. Tinkamą apsaugos nuo klastojimo lygį užtikrinančius metodus patvirtins institucija.

5.1.6. Turi būti įmanoma patikrinti transporto priemonės tinkamumą eksploatuoti keliuose, kad būtų nustatytos jos eksploatavimo savybės, atsižvelgiant į duomenis, surinktus pagal šios taisyklės 5.3.7 punktą. Jeigu šiai patikrai atlikti reikalinga speciali metodika, ji turi būti išsamiai aprašyta naudojimo instrukcijoje (arba atitinkamoje laikmenoje). Šiai specialiai metodikai taikyti nereikalinga speciali įranga, išskyrus pateikiamą kartu su transporto priemone.

5.2. Bandymo tvarka

A lentelėje yra parodytos įvairios transporto priemonės tipo patvirtinimo galimybės.

5.2.1. Su priverstinio uždegimo variklius turinčiomis transporto priemonėmis ir hibridinėmis elektrinėmis transporto priemonėmis su priverstinio uždegimo varikliais atliekami šie bandymai:

5.2.2. Su priverstinio uždegimo variklius turinčiomis transporto priemonėmis ir hibridinėmis elektrinėmis transporto priemonėmis su priverstinio uždegimo varikliais, varomais SND arba GD/biometanu (viena degalų rūšis arba dvi), atliekami šie bandymai (pagal A lentelę):

5.2.3. Su slėginio uždegimo variklius turinčiomis transporto priemonėmis ir hibridinėmis elektrinėmis transporto priemonėmis su slėginio uždegimo varikliais atliekami šie bandymai:

A lentelė

Reikalavimai

Bandymų reikalavimų taikymas suteikiant ir išplečiant tipo patvirtinimą

5.3. Bandymų aprašas

5.3.1. I tipo bandymas (vidutinio išmetamųjų teršalų kiekio modeliavimas po šaltojo užvedimo).

19 minučių ir 40 sekundžių trukmės bandymą sudaro dvi dalys – pirmoji ir antroji; bandymas atliekamas be pauzių. Kad būtų lengviau sureguliuoti bandymo įrangą, tarp pirmosios bandymo dalies pabaigos ir antrosios bandymo dalies pradžios, susitarus su gamintoju, galima nustatyti ne ilgesnį nei 20 sekundžių trukmės laikotarpį, per kurį nebus imami mėginiai.

SND arba GD/biometanu varomos transporto priemonės per I tipo bandymą bandomos keičiant SND arba GD/biometano sudėtį, kaip nustatyta 12 priede. Benzinu ir SND arba GD/biometanu varomos transporto priemonės bandomos naudojant abiejų rūšių degalus, bandymai su SND arba GD/biometanu atliekami keičiant SND arba GD/biometano sudėtį, kaip nustatyta 12 priede.

Nepaisant 5.3.1.2.1.1 punkto reikalavimo, transporto priemonės, kurios gali būti varomos tiek benzinu, tiek dujiniais degalais, per I tipo bandymą laikomos tik dujiniais degalais varomomis transporto priemonėmis, jei benzino tiekimo sistema yra įrengta tik avariniais tikslais arba tik varikliui užvesti, o benzino bako talpa ne didesnė kaip 15 litrų.

Per bandymą išmetamos dujos yra atskiedžiamos ir proporcingas mėginys įdedamas į vieną arba daugiau maišų. Bandomos transporto priemonės išmetamos dujos yra atskiedžiamos, paimamas mėginys, tiriamas toliau aprašyta tvarka; tada pamatuojamas bendras atskiestų išmetamųjų dujų kiekis. Atliekant bandymus su transporto priemonėmis, kuriose sumontuoti slėginio uždegimo varikliai, registruojamas ne tik išmetamas anglies monoksido, angliavandenilių ir azoto oksido kiekis, bet ir išmetamas kietųjų dalelių pavidalo kiekis.

Angliavandenilių be metano masė

(CO)

1 pav.

I tipo patvirtinimo bandymų pakopos

5.3.2. II tipo bandymas (išmetamo anglies monoksido kiekio bandymas, varikliui veikiant tuščiąja eiga)

Nepaisant 5.3.2.1.1 punkto reikalavimo, benzinu arba dujiniais degalais varomos transporto priemonės per II tipo bandymą laikomos tik dujiniais degalais varomomis transporto priemonėmis, jei benzino tiekimo sistema yra įrengta tik avariniais tikslais arba tik varikliui užvesti, o benzino bako talpa yra ne didesnė kaip 15 litrų.

5.3.3. III tipo bandymas (karterio išmetamų dujų patikra)

5.3.4. IV tipo bandymas (degalų garų kiekio nustatymas)

Kai bandoma pagal 7 priedą, per bandymą išsiskyrusių degalų garų kiekis turi būti mažesnis kaip 2 g.

5.3.5. VI tipo bandymas (išmetamo vidutinio anglies monoksido ir angliavandenilių kiekio patikra po šaltojo užvedimo, esant žemai vidutinei aplinkos temperatūrai).

Bandymą sudaro keturi paprasti miesto važiavimo ciklai iš I tipo bandymo pirmos dalies. Bandymo pirma dalis aprašyta 4a priedo 6.1.1 punkte ir pavaizduota schematiškai to paties priedo 1 pav. 780 sekundžių trunkantis bandymas žemos aplinkos temperatūros sąlygomis atliekamas be pauzių ir pradedamas paleidus variklį.

Per bandymą išmetamosios dujos yra atskiedžiamos ir paimamas proporcingas mėginys. Bandomos transporto priemonės išmetamos dujos yra atskiedžiamos, paimamas ir pagal 8 priede nurodytą metodiką tiriamas mėginys; tada pamatuojamas bendras atskiestų išmetamųjų dujų kiekis. Atskiestose išmetamosiose dujose tiriamas anglies monoksido ir bendras angliavandenilių kiekis.

Anglies monoksido masė (CO)

Nepaisant 5.3.5.2 punkto reikalavimų, kiekvieno teršalo atveju tik vienas iš trijų gautų rezultatų nustatytą vertę gali viršyti ne daugiau kaip 10 %, jei trijų rezultatų aritmetinis vidurkis yra mažesnis nei nustatyta vertė. Jei viršijamos daugiau kaip vieno teršalo nustatytosios vertės, nėra svarbu, ar tai įvyksta per tą patį bandymą ar per skirtingus bandymus.

Jei per pirmą bandymą gautas kiekvieno teršalo rezultatas yra ne didesnis nei 0,70 L, atliekamas tik vienas bandymas.

Kai 5.3.5.3.1 punkto reikalavimas neįvykdomas, atliekami tik du bandymai, jei per pirmąjį bandymą gautas kiekvieno teršalo rezultatas yra ne didesnis nei 0,85 L, pirmų dviejų rezultatų suma yra ne didesnė nei 1,70 L, o antrojo bandymo rezultatas yra ne didesnis nei L.

5.3.6. V tipo bandymas (taršos mažinimo įtaisų patvarumas)

Šis bandymas atliekamas su visomis 1 dalyje nurodytomis transporto priemonėmis, kurioms taikomas 5.3.1 punkte nurodytas bandymas. Tai yra sendinimo bandymas, per kurį ant bandymo kelio, kelio arba važiuoklės dinamometro nuvažiuojama 160 000 km pagal 9 priede aprašytą programą.

Gamintojo prašymu technikos tarnyba, naudodama pirmiau lentelėje pateiktus nusidėvėjimo koeficientus, gali atlikti I tipo bandymą nepasibaigus V tipo bandymui. Pasibaigus V tipo bandymui, technikos tarnyba gali iš dalies pakeisti 2 priede užregistruotus tipo patvirtinimo rezultatus, iš lentelės paimtus nusidėvėjimo koeficientus pakeisdama per V tipo bandymą nustatytais koeficientais.

CO

5.3.7. Transporto priemonės tinkamumui eksploatuoti keliuose patikrinti būtini išmetamųjų teršalų duomenys

per bandymą registruojamas variklio sūkių skaičius, įskaitant visus leidžiamuosius nuokrypius.

per bandymą registruojamas variklio sūkių skaičius, atsižvelgiant į visus leidžiamuosius nuokrypius.

c)

Per bandymą pamatuojama ir užregistruojama variklio alyvos temperatūra.

Gamintojas per 24 mėnesius nuo kompetentingos institucijos suteikto patvirtinimo patvirtina, kad tipo patvirtinimo metu pagal 5.3.7.3 punktą tipinės gamybos transporto priemonėms kaip pavyzdinė užregistruota lambda vertė yra tiksli. Įvertinimas atliekamas remiantis serijinės gamybos transporto priemonių analize ir tyrimais.

5.3.8. Transporto priemonės diagnostikos sistema (OBD), bandymas

Šis bandymas atliekamas su visomis 1 dalyje nurodytomis transporto priemonėmis. Taikoma 11 priedo 3 dalyje aprašyta bandymo metodika.

6. TRANSPORTO PRIEMONĖS TIPO PAKEITIMAI

7. TIPO PATVIRTINIMO IŠPLĖTIMAS

7.1. Išplėtimai, susiję su pro išmetimo vamzdį išmetamais teršalais (I, I ir VI tipų bandymai)

7.1.1. Skirtingos standartinės masės transporto priemonės

7.1.1.1. Tipo patvirtinimo išplėtimas suteikiamas tik toms transporto priemonėms, kurių standartinės masės atveju reikia naudoti dvi gretimas didesnes ekvivalentinės inercijos vertes ar bet kurią mažesnę ekvivalentinės inercijos vertę.

7.1.1.2. Jei tai yra N kategorijos transporto priemonės, tipo patvirtinimo išplėtimas suteikiamas tik mažesnės standartinės masės transporto priemonėms, jei patvirtintos transporto priemonės išmetamųjų teršalų kiekis neviršija transporto priemonei, kuriai prašoma suteikti tipo patvirtinimo išplėtimą, nustatytų ribinių verčių.

7.1.2. Transporto priemonės su skirtingais bendraisiais pavarų perdavimo skaičiais

7.1.2.1. Transporto priemonėms su skirtingais pavarų perdavimo skaičiais tipo patvirtinimo išplėtimas suteikiamas tik tam tikromis sąlygomis.

7.1.2.2. Norint nustatyti, ar galima suteikti tipo išplėtimo patvirtinimą, kiekvienam per I tipo ir VI tipų bandymus taikomam perdavimo skaičiui apskaičiuojamas santykis

E = |(V2 – V1)|/V1.

Šiuo atveju variklio sukimosi dažnis yra 1 000 min–1, V1 – transporto priemonės, kurios tipas patvirtintas, greitis, V2 – transporto priemonės, kurios tipui prašoma suteikti tipo išplėtimo patvirtinimą, greitis.

7.1.2.3. Jei bet kurio perdavimo skaičiaus atveju E ≤ 8 %, išplėtimas suteikiamas nekartojant I ir VI tipų bandymų.

7.1.2.4. Jei bent vieno perdavimo skaičiaus atveju apskaičiuotas santykis E > 8 %, o kiekvieno perdavimo skaičiaus atveju apskaičiuotas santykis E ≤ 13 %, pakartojami I ir VI tipų bandymai. Bandymai gali būti atliekami gamintojo pasirinktoje laboratorijoje, jei tam pritaria technikos tarnyba. Bandymų protokolas siunčiamas už tipo patvirtinimo bandymus atsakingai technikos tarnybai.

7.1.3. Transporto priemonės, kurių standartinė masė ir pavarų perdavimo skaičius yra skirtingi

Tipo patvirtinimo išplėtimas suteikiamas skirtingos standartinės masės transporto priemonėms ir transporto priemonėms su skirtingais pavarų perdavimo skaičiais, jei laikomasi visų 7.1.1 ir 7.1.2 punktuose nustatytų sąlygų.

7.1.4. Transporto priemonės, turinčios reguliariai atsinaujinančias sistemas

Reguliariai atsinaujinančią sistemą turinčios transporto priemonės tipo patvirtinimas išplečiamas, kad aprėptų kitas transporto priemones, turinčias reguliariai atsinaujinančias sistemas, kurių toliau aprašyti parametrai yra tokie patys arba neviršija nurodytų leidžiamų nuokrypių. Išplėtimas susijęs tik su nustatytai reguliariai atsinaujinančiai sistemai būdingais matavimais.

7.1.4.1. Norint išplėsti patvirtinimą, turi būti vienodi šie parametrai:

c)

7.1.4.2. Ki koeficientų taikymas skirtingos standartinės masės transporto priemonėms

Ki koeficientai, apskaičiuoti pagal 13 priedo 3 dalyje nustatytą transporto priemonės su reguliariai atsinaujinančia sistema tipo patvirtinimo metodiką, gali būti taikomi kitoms transporto priemonėms, kurios atitinka 7.1.4.1 punkto kriterijus ir kurių standartinė masė patenka į dvi gretimas didesnes lygiavertės inercijos klases arba į bet kurią mažesnę lygiavertės inercijos klasę.

7.1.5. Tipo patvirtinimo išplėtimas kitų transporto priemonių atžvilgiu

Jei tipo patvirtinimo išplėtimas suteiktas pagal 7.1.1–7.1.4 punktus, toks tipo patvirtinimas negali būti papildomai išplėstas kitų transporto priemonių atžvilgiu.

7.2. Tipo patvirtinimo išplėtimas atsižvelgiant į degalų garų kiekį (IV tipo bandymas)

7.2.1. Tipo patvirtinimas išplečiamas transporto priemonių su įrengta degalų garų kontrolės sistema atžvilgiu šiomis sąlygomis:

surinktų garų prapūtimo būdai turi būti vienodi (pvz., oro srautas, prapūtimo pradžia arba prapūtimo tūris per pirminio transporto priemonės kondicionavimo ciklą);

7.2.2. Tipo patvirtinimo išplėtimas suteikiamas transporto priemonėms, turinčioms:

7.3. Tipo patvirtinimo išplėtimas atsižvelgiant į taršos kontrolės įtaisų patvarumą (V tipo bandymas)

7.3.1. Tipo patvirtinimas išplečiamas, kad aprėptų skirtingus transporto priemonių tipus, jei toliau nurodyti transporto priemonės, variklio arba taršos kontrolės sistemos parametrai yra tokie patys arba neviršija nustatytų leidžiamųjų nuokrypių.

7.3.1.1. Transporto priemonė

Inercinės masės klasė: dvi gretimos didesnės inercijos klasės ir bet kuri mažesnė gretima inercijos klasė.

Bendra kelio apkrova važiuojant 80 km/h greičiu: +5 % didesnė arba bet kokia mažesnė vertė.

7.3.1.2. Variklis:

c)

7.3.1.3. Taršos kontrolės sistemos parametrai:

c)

7.3.1.4. Patvarumo bandymas gali būti atliekamas su transporto priemone, kurios kėbulo forma, pavarų dėžė (automatinė arba mechaninė) ir ratų arba padangų dydis skiriasi nuo transporto priemonės, kuriai prašoma suteikti tipo patvirtinimą.

7.4. Tipo patvirtinimo išplėtimas atsižvelgiant į transporto priemonės diagnostikos sistemą

7.4.1. Tipo patvirtinimas išplečiamas, kad aprėptų skirtingas transporto priemones, kuriose įrengtas toks pats variklis ir išmetamųjų teršalų kontrolės sistemos, kaip apibrėžta 11 priedo 2 priedėlyje. Tipo patvirtinimas išplečiamas nepaisant šių transporto priemonės charakteristikų:

c)

8. GAMYBOS ATITIKTIS

8.1. Kiekviena patvirtinimo ženklą turinti transporto priemonė, kaip nurodyta šioje taisyklėje, turi atitikti patvirtintą transporto priemonių tipą, atsižvelgiant į variklio dujinių ir kietųjų dalelių pavidalo teršalų išmetimui, karterio dujų išmetimui ir degalų garavimui įtaką darančias sudedamąsias dalis. Gamybos atitikties procedūros turi atitikti nustatytąsias 1958 m. Susitarimo 2 priedėlyje (E/ECE/324-E/ECE/TRANS/505/Rev.2); turi būti laikomasi tolesniuose punktuose nustatytų reikalavimų.

8.2. Transporto priemonės atitikties I tipo bandymui patikra

c)

8.3. Transporto priemonės atitikties III tipo bandymui patikra

8.4. Transporto priemonės atitikties IV tipo bandymui patikra

8.5. Transporto priemonės atitikties patikra atsižvelgiant į transporto priemonėje įrengtą diagnostikos (OBD) sistemą

8.6. SND arba GD/biometanu varomos transporto priemonės atitikties patikra

9. EKSPLOATACIJOS ATITIKTIS

9.1. Įvadas

Šioje dalyje nustatomi eksploatuojamų transporto priemonių, kurių tipas patvirtintas pagal šią taisyklę, atitikties reikalavimai.

9.2. Eksploatacijos atitikties auditas

9.2.1. Patvirtinimo institucija eksploatacijos atitiktį tikrina remdamasi visa gamintojo turima susijusia informacija, taikydama tą pačią metodiką kaip ir gamybos atitikties metodika, apibrėžta Susitarimo 2 priedėlyje (E/ECE/324//E/ECE/TRANS/505/Rev.2). Gamintojo pateiktos eksploatacijos stebėjimo ataskaitos gali būti papildytos patvirtinimo institucijos ir susitariančiosios šalies priežiūros bandymų informacija.

9.2.2. Šios taisyklės 4 priedėlio 4.1 ir 4.2 paveiksluose parodyta eksploatacijos atitikties patikros metodika. Eksploatacijos atitikties patikros procedūra aprašyta šios taisyklės 5 priedėlyje.

9.2.3. Patvirtinimo institucijai paprašius, gamintojas, teikdamas eksploatacijos atitikties kontrolei atlikti reikiamą informaciją, tipo patvirtinimo metu sutarta forma pateikia jai informaciją apie pretenzijas dėl garantijos, garantinių remonto darbų ir OBD sistemos gedimų, užregistruotų atliekant techninės priežiūros darbus. Pateikiant šią informaciją, išsamiai apibūdinamas su išmetamųjų teršalų kiekiu susijusių sudedamųjų dalių ir sistemų gedimų dažnumas ir esmė. Kiekvieno transporto priemonės modelio ataskaitos teikiamos ne rečiau kaip kartą per metus ir galioja 5 metus arba kol rida pasieks 100 000 km, priklausomai nuo to, kas įvyks greičiau.

9.2.4. Eksploatuojamų transporto priemonių šeimą apibrėžiantys parametrai

Eksploatuojamų transporto priemonių šeimą galima apibrėžti pagrindiniais projektiniais parametrais, kurie turi būti bendri visoms tos šeimos transporto priemonėms. Todėl gali būti laikoma, kad transporto priemonių tipai priklauso vienai eksploatuojamų transporto priemonių šeimai, jeigu jiems visiems būdingi toliau nurodyti parametrai arba jei šiems bendriems parametrams nustatyti leidžiamieji nuokrypiai nėra viršijami:

9.2.5. Informacijos reikalavimai

Eksploatacijos atitikties auditą atlieka tipo patvirtinimo institucija, remdamasi gamintojo pateikta informacija. Pateikiant šią informaciją pirmiausia nurodoma:

informacija apie šių transporto priemonių, apie kurias gamintojas pateikia informaciją (jeigu to prašo patvirtinimo institucija), tipo patvirtinimo išplėtimus, lauko sąlygomis atliktus remonto darbus ir (arba) transporto priemonių susigrąžinimą;

laikotarpis, per kurį buvo surinkta gamintojo informacija;

geografinį (-ius) rajoną (-us), iš kurio (-ių) gamintojas surinko informaciją;

c)

per bandymus naudojamų degalų specifikacijas (pvz., etaloniniai bandymo degalai ar rinkoje parduodami degalai);

c)

priežastį (-is), dėl kurios (-ių) transporto priemonė neįtraukta į imtį;

9.3. Eksploatuojamų transporto priemonių atranka atitikties patikrai

9.3.1. Gamintojo surinkta informacija turi būti pakankamai išsami, kad būtų užtikrinta galimybė įvertinti eksploatuojamų transporto priemonių charakteristikas įprastomis eksploatavimo sąlygomis, kaip apibrėžta 9.2 punkte. Gamintojo atliekama atranka turi apimti ne mažiau kaip dvi susitariančiąsias šalis, kuriose transporto priemonių eksploatavimo sąlygos iš esmės skiriasi. Parenkant susitariančiąsias šalis turi būti atsižvelgiama į tokius veiksnius kaip degalų, aplinkos sąlygų, vidutinio greičio kelyje skirtumai, taip pat į važiavimo mieste ir (arba) greitkeliu skirtumus.

9.3.2. Parinkdamas susitariančiąsias šalis, iš kurių bus atrenkamos transporto priemonės, gamintojas gali pasirinkti transporto priemones iš susitariančiosios šalies, kuri laikoma ypač reprezentatyvia. Tokiu atveju gamintojas tipo patvirtinimą suteikusiai patvirtinimo institucijai turi įrodyti, kad atranka yra reprezentatyvi (pvz., kad atitinkamos susitariančiosios šalies rinkoje per metus parduodama didžiausia dalis tos šeimos transporto priemonių). Jei, norint patikrinti eksploatuojamų transporto priemonių šeimą, reikia išbandyti daugiau kaip vieną mėginių partiją, kaip apibrėžta 9.3.5 punkte, antrosios ir trečiosios mėginių partijų transporto priemonių eksploatavimo sąlygos turi skirtis nuo pirmajai imčiai priklausančių transporto priemonių.

9.3.3. Išmetamųjų teršalų kiekio bandymai gali būti atliekami ne tai pačiai rinkai ar regionui, kuriame buvo atrinktos transporto priemonės, priskiriamoje bandymų laboratorijoje.

9.3.4. Gamintojas eksploatuojamų transporto priemonių atitikties bandymus atlieka nuolat, kad jie atitiktų konkrečiai eksploatuojamų transporto priemonių šeimai priklausančių transporto priemonių tipų gamybos ciklą. Eksploatacijos atitikties patikros atliekamos ne rečiau kaip kas 18 mėnesių. Jei tai yra transporto priemonių tipai, kurių patvirtinimo išplėtimas suteiktas nenustačius reikalavimo atlikti išmetamųjų teršalų kiekio bandymą, šis laikotarpis gali būti pratęstas iki 24 mėnesių.

9.3.5. Jei taikoma 4 priedėlyje nustatyta statistinė metodika, mėginių partijų kiekis nustatomas pagal metines eksploatuojamų transporto priemonių šeimos pardavimo apimtis regioninės organizacijos teritorijoje (pvz., Europos bendrijoje), kaip nustatyta šioje lentelėje:

Per kalendorinius metus įregistruota transporto priemonių

9.4. Patvirtinimo institucija, remdamasi 9.2 punkte nurodytu auditu, priima vieną iš šių sprendimų arba imasi vieno iš šių veiksmų:

c)

9.4.1. Kai laikoma, kad I tipo bandymai yra reikalingi patikrinti išmetamų teršalų kontrolės įtaisų atitiktį eksploatacijos našumo reikalavimams, tokie bandymai atliekami taikant bandymo metodiką, atitinkančią 2 priedėlyje apibrėžtus statistinius kriterijus.

9.4.2. Patvirtinimo institucija, bendradarbiaudama su gamintoju, atrenka keletą transporto priemonių, kurių rida yra pakankama ir kurių eksploataciją galima tinkamai užtikrinti įprastomis sąlygomis. Su gamintoju tariamasi, kurios transporto priemonės turi būti atrinktos, ir jam leidžiama dalyvauti atliekant patvirtinamąją transporto priemonių patikrą.

9.4.3. Jei transporto priemonių išmetamųjų teršalų kiekis viršija ribines vertes, gamintojui leidžiama atlikti šių transporto priemonių patikras (netgi ardomojo pobūdžio), prižiūrint patvirtinimo institucijai, kad būtų galima nustatyti galimas gedimų, dėl kurių gamintojas nėra kaltas, priežastis (pvz., benzino su švinu naudojimas iki bandymų dienos). Jei patikrų rezultatai patvirtina šias priežastis, minėti bandymų rezultatai neįtraukiami į atitikties patikrą.

10. BAUDOS UŽ GAMYBOS NEATITIKTĮ

11. VISIŠKAS GAMYBOS NUTRAUKIMAS

Jeigu patvirtinimo turėtojas visiškai nustoja gaminti pagal šią taisyklę patvirtinto tipo transporto priemones, jis turi apie tai pranešti patvirtinimo institucijai. Tokį pranešimą gavusi institucija apie tai praneša kitoms šią taisyklę taikančioms 1958 m. Susitarimo šalims, naudodama šios taisyklės 2 priede pateikto pranešimo blanko kopijas.

12. PEREINAMOJO LAIKOTARPIO NUOSTATOS

12.1. Bendrosios nuostatos

12.2. Specialiosios nuostatos

13. UŽ PATVIRTINIMO BANDYMUS ATSAKINGŲ TECHNIKOS TARNYBŲ IR ADMINISTRACIJOS PADALINIŲ PAVADINIMAI IR ADRESAI

Šią taisyklę taikančios 1958 m. Susitarimo šalys Jungtinių Tautų Sekretoriatui praneša technikos tarnybų, atsakingų už patvirtinimo bandymus ir už kitose šalyse suteiktų patvirtinimų ar patvirtinimo išplėtimų, atsisakymo suteikti patvirtinimą ar patvirtinimo panaikinimo paliudijimą, pavadinimus ir adresus.

(1) Kaip apibrėžta Suvestinės rezoliucijos dėl transporto priemonių konstrukcijos (R.E.3) 7 priede (dokumentas TRANS/WP.29/78/Rev.1/Amend.2 su paskutiniais pakeitimais, padarytais Amend.4).

(2) A patvirtinimas panaikintas. Remiantis šios taisyklės 05 serijos pakeitimais, draudžiama naudoti benziną su švinu.

(3) Kaip apibrėžta Suvestinės rezoliucijos dėl transporto priemonių konstrukcijos (R.E.3) 7 priede (dokumentas TRANS/WP.29/78/Rev.1/Amend.2 su paskutiniais pakeitimais, padarytais Amend.4).

(4) 1 – Vokietija, 2 – Prancūzija, 3 – Italija, 4 – Nyderlandai, 5 – Švedija, 6 – Belgija, 7 – Vengrija, 8 – Čekija, 9 – Ispanija, 10 – Serbija, 11 – Jungtinė Karalystė, 12 – Austrija, 13 – Liuksemburgas, 14 – Šveicarija, 15 (nenaudojamas), 16 – Norvegija, 17 – Suomija, 18 – Danija, 19 – Rumunija, 20 – Lenkija, 21 – Portugalija, 22 – Rusijos Federacija, 23 – Graikija, 24 – Airija, 25 – Kroatija, 26 – Slovėnija, 27 – Slovakija, 28 – Baltarusija, 29 – Estija, 30 (nenaudojamas), 31 – Bosnija ir Hercegovina, 32 – Latvija, 33 (nenaudojamas), 34 – Bulgarija, 35 (Kazachstanas), 36 – Lietuva, 37 – Turkija, 38 (nenaudojamas), 39 – Azerbaidžanas, 40 – buvusioji Jugoslavijos Respublika Makedonija, 41 (nenaudojamas), 42 – Europos bendrija (patvirtinimus suteikė jos valstybės narės naudodamos savo atitinkamą EEK simbolį), 43 – Japonija, 44 (nenaudojamas), 45 – Australija, 46 – Ukraina, 47 – Pietų Afrikos Respublika, 48 – Naujoji Zelandija, 49 – Kipras, 50 – Malta, 51 – Korėjos Respublika, 52 – Malaizija, 53 – Tailandas, 54 ir 55 (nenaudojami), 56 – Juodkalnija, 57 (nenaudojamas) ir 58 – Tunisas. Tolesni numeriai kitoms šalims skiriami chronologine tvarka, kuria jos ratifikavo Susitarimą dėl suvienodintų techninių nuostatų priėmimo ratinėms transporto priemonėms, įrangai ir dalims, kurios gali būti montuojamos ir (arba) naudojamos ratinėse transporto priemonėse, ir pagal tas nuostatas suteiktų patvirtinimų abipusio pripažinimo sąlygų, arba prie jo prisijungė; apie paskirtus numerius susitariančiosioms šalims praneša Jungtinių Tautų Generalinis Sekretorius.

(5) Jei dviejų rūšių degalus naudojanti transporto priemonė yra pateikta kartu su mišrius degalus naudojančia transporto priemone, taikomi abiejų bandymų reikalavimai.

(6) Ši nuostata yra laikina, vėliau bus nustatyti kiti reikalavimai dėl biodyzelino ir vandenilio.

(7) Šiam bandymui turėtų būti naudojamas žemos aplinkos temperatūros sąlygoms pritaikyti degalai. Kadangi nėra žiemos sezono etaloninių degalų specifikacijų, dėl per šį bandymą naudojamų žiemos sezono degalų turėtų susitarti patvirtinimo institucija ir gamintojas pagal rinkoje naudojamas specifikacijas. Šiuo metu rengiamos pagal šią paskirtį naudojamų etaloninių degalų specifikacijos.

(8) Priverstinio uždegimo sistemos išmetamų kietųjų dalelių masės standartas taikomas tik transporto priemonėms su tiesioginio įpurškimo varikliais.

(9) Išskyrus transporto priemones, skirtas vežti daugiau kaip šešis keleivius, ir transporto priemones, kurių didžiausia masė viršija 2 500 kg.

(10) Įskaitant 1 pastaboje nurodytas M1 kategorijos transporto priemones.

(11) Lambda vertė apskaičiuojama naudojant supaprastintą Brettschneiderio lygtį:

čia:

(c)

(c)

(An)

5. 1.2 lentelėje pateiktos teigiamo (An) ir neigiamo (Bn) sprendimų vertės bei faktinis imties dydis. Bandymų statistikos rezultatas yra santykis ; jis naudojamas siekiant nustatyti, ar partija pripažįstama tinkama, ar ne:

Tvarkos, kurios turi laikytis transporto priemonės savininkai, kad būtų pašalinta jų transporto priemonės neatitiktis, aprašas. Šiame apraše nurodoma data, nuo kurios galima taikyti taisomąsias priemones, apskaičiuotas laikas, per kurį dirbtuvės turi atlikti remontą, ir nurodoma vieta, kur tas remontas gali būti atliktas. Remontas atliekamas tinkamai ir per pagrįstą laikotarpį nuo transporto priemonės pristatymo.

Taisomųjų priemonių planas tipo patvirtinimo institucijai pateikiamas ne vėliau kaip per 60 darbo dienų nuo pirmiau 6.1 punkte nurodytos pranešimo datos. Tipo patvirtinimo institucija per 30 darbo dienų paskelbia, ar pritaria, ar nepritaria taisomųjų priemonių planui. Tačiau terminas pratęsiamas, kai gamintojas gali įrodyti kompetentingai tipo patvirtinimo institucijai, kad reikia daugiau laiko neatitikčiai ištirti, kad būtų galima pateikti taisomųjų priemonių planą.

Kai priimamas sprendimas, kad transporto priemones būtina patikrinti, jos atrenkamos po pirminio kondicionavimo pagal šio priedėlio 2 ir 3 dalių reikalavimus ir išbandomos atliekant išmetamųjų teršalų bandymus pagal šios taisyklės 4a priedą. Be šios taisyklės 4a priedo 6.3 punkte numatytų pirminio kondicionavimo ciklų, papildomai leidžiama taikyti tik tokius pirminio kondicionavimo ciklus, kurie atitinka įprasto vairavimo sąlygas.

Patikrinama, ar OBD sistema veikia tinkamai. Visi OBD sistemos atmintinėje įrašyti veikimo trikčių indikatoriaus rodmenys užregistruojami ir atliekami būtini remonto darbai. Jeigu OBD sistemos veikimo trikčių indikatorius per transporto priemonės pirminio kondicionavimo ciklą užregistruoja veikimo triktį, gedimas gali būti nustatytas ir pašalintas. Bandymą galima pakartoti iš naujo, remiantis tos suremontuotos transporto priemonės rezultatais.

Transporto priemonės variklis arba pati transporto priemonė neturi būti iš esmės remontuoti be leidimo.

Atrinktos transporto priemonės pripažinimo tinkama kriterijai yra apibrėžti šio priedėlio 2.1–2.8 punktuose. Informacija yra renkama tikrinant transporto priemonę ir per pokalbį su savininku (vairuotoju).

(1) Kiekvienos transporto priemonės atveju „tarpinė sritis“ nustatoma taip: transporto priemonė turi atitikti 3.2.1 punkto sąlygas, be to, to paties kontroliuojamo teršalo pamatuota vertė turi būti mažesnė nei ribinė vertė, nustatyta tam pačiam kontroliuojamam teršalui, pateikta 5.3.1.4 punkto 1 lentelėje ir padauginta iš 2,5.

Nustačius, kad transporto priemonės išmetamų teršalų kiekis viršija normas, reikia nustatyti per didelio išmetamų teršalų kiekio priežastį.

Jei yra pasiektas didžiausias leidžiamas imties dydis ir rasta ne daugiau kaip viena šios dalies reikalavimus atitinkanti transporto priemonė (kai per didelio išmetamųjų teršalų kiekio priežastis ta pati), laikoma, kad imtis atitinka šio priedėlio 3 dalies reikalavimus.

Jei daugiau kaip viena transporto priemonė atitinka šios dalies sąlygą, o administracijos padalinys nustato, kad per didelio išmetamųjų teršalų kiekio priežastis yra ta pati, gamintojas informuojamas, kad imtis buvo atmesta, pateikiamos tokio sprendimo priežastys ir taikomas 3 priedėlio 6 dalyje aprašytas taisomųjų priemonių planas.

Jei transporto priemonė atitinka šios dalies sąlygas, administracijos padalinys nustato per didelio teršalų kiekio išmetimo priežastį; tada atsitiktine tvarka iš imties paimama kita transporto priemonė.

Jei yra pasiektas didžiausias leidžiamas imties dydis ir rasta ne daugiau kaip viena šios dalies reikalavimus atitinkanti transporto priemonė (kai per didelis teršalų kiekis išmetamas dėl tos pačios priežasties), laikoma, kad imtis atitinka šio priedėlio 3 dalies reikalavimus.

Jei administracijos padalinys ir gamintojas negali bendrai sutarti dėl kurios nors transporto priemonės per didelio išmetamųjų teršalų kiekio priežasties arba dėl to, ar daugiau kaip vienai transporto priemonei būdinga ta pati priežastis, atsitiktine tvarka iš imties paimama kita transporto priemonė, jei dar nėra pasiektas didžiausias leidžiamas imties dydis.

Ji administracijos padalinys ir gamintojas sutinka, kad per didelio išmetamųjų teršalų kiekio priežastis yra ta pati, laikoma, kad imtis neišlaikė bandymo ir turi būti taikomas 3 priedėlio 6 dalyje aprašytas taisomųjų priemonių planas.

Kai šios dalies sąlygą atitinka daugiau kaip viena transporto priemonė, administracijos padalinys ir gamintojas turi nustatyti, ar abi transporto priemonės išmeta per daug teršalų dėl tos pačios priežasties.

Jei transporto priemonė atitinka šios dalies sąlygas, turi būti nustatyta per didelio išmetamųjų teršalų kiekio priežastis ir atsitiktine tvarka iš imties atrinkta kita transporto priemonė.

Gamintojas surenka visą būtiną informaciją, kad galėtų laikytis šio priedo reikalavimų. Be to, patvirtinimo institucija gali atsižvelgti į informaciją, gautą vykdant priežiūros programas.

Gamintojai užtikrina, kad išmetamųjų teršalų kontrolės sistema visada atliktų išmetamųjų teršalų kontrolės funkciją visomis aplinkos sąlygomis, ypač esant žemai aplinkos temperatūrai. Tai apima priemones, neleidžiančias reagentui visiškai užšalti, transporto priemonei stovint nenaudojamai iki 7 parų, kai lauko temperatūra 258 K (– 15 °C), o reagento bakelis pripildytas 50 % Reagentui užšalus, gamintojas turi užtikrinti, kad reagentas būtų parengtas naudoti per 20 minučių po transporto priemonės užvedimo, kai temperatūra reagento bakelyje 258 K (– 15 °C), ir taip užtikrinti, kad išmetamųjų teršalų kontrolės sistema tinkamai veiktų.

Instrukcijose paaiškinama, kaip veikia vairuotojo perspėjimo ir raginimo imtis priemonių sistemos. Be to, paaiškinami perspėjimo sistemos nepaisymo ir reagento nepapildymo padariniai.

Instrukcijose nurodoma, kad transporto priemonės naudojimas be reagento, reikalingo išmetamųjų teršalų kiekiui sumažinti, gali būti laikomas nusikalstama veika.

Instrukcijose nurodoma, ar transporto priemonės naudotojas turi papildyti suvartojamųjų reagentų prieš įprastą techninę priežiūrą arba po jos. Instrukcijose nurodoma, kaip vairuotojas turėtų papildyti reagento bakelį. Be to, informacijoje nurodomos galimos tokio tipo transporto priemonės reagento sąnaudos ir kaip dažnai reagento reikėtų papildyti.

Visiškai įsijungus raginimo imtis priemonių sistemai ir išjungus transporto priemonę, raginimo imtis priemonių sistema išsijungia tik tada, kai reagento papildoma tiek, kiek vidutiniškai sunaudojama transporto priemonei nuvažiuojant 2 400 km, arba kai pašalinami 4, 5 arba 6 dalyje nurodyti gedimai. Atlikus remontą ir pašalinus su OBD sistema susijusį gedimą, kaip nurodyta 7.2 dalyje, raginimo imtis priemonių sistema gali būti paleista per OBD sistemos nuoseklųjį prievadą (pvz., naudojant įprastą skaitytuvą), kad transporto priemonę būtų galima užvesti pakartotinai autodiagnostikos tikslais. Norint patikrinti, ar remontas buvo sėkmingas, transporto priemone galima nuvažiuoti ne daugiau kaip 50 km. Raginimo imtis priemonių sistema vėl visiškai įsijungia, jei atlikus šį patikrinimą gedimas išlieka.

Pagal „veikimo savybių ribojimo“ būdą, įsijungus raginimo imtis priemonių sistemai, apribojamas transporto priemonės greitis. Greičio ribojimo lygis vairuotojui turi būti aiškiai pastebimas ir toks, kad gerokai sumažėtų didžiausias transporto priemonės greitis. Šis ribojimas pradedamas taikyti pamažu arba užvedus variklį. Prieš pat variklio pakartotinio užvedimo blokavimą transporto priemonės greitis neturi viršyti 50 km/h. Pakartotinai užvesti variklį neleidžiama iš karto po to, kai ištuštėja reagento bakelis arba kai nuo raginimo imtis priemonių sistemos įsijungimo nuvažiuojamas didesnis atstumas nei transporto priemonė nuvažiuoja su pilnu degalų baku (taikoma pirmiau įvykdyta sąlyga).

Taikant „variklio pakartotinio užvedimo blokavimo po tam tikro užvedimų skaičiaus“ būdą tada, kai įsijungia raginimo imtis priemonių sistema, leidžiama užvesti variklį tam tikrą skaičių kartų arba nuvažiuoti tam tikrą atstumą. Į šį skaičių neįskaitomi variklio kontrolės sistemos, pvz., „start–stop“ sistemų, variklio užvedimo atvejai. Pakartotinai užvesti variklį neleidžiama iš karto po to, kai reagento bakelis ištuštėja arba kai nuo raginimo imtis priemonių sistemos įsijungimo nuvažiuojamas didesnis atstumas nei transporto priemonė nuvažiuoja su pilnu degalų baku (taikoma pirmiau įvykdyta sąlyga).

Raginimo imtis priemonių sistema įsijungia ne vėliau nei reagentas bakelyje pasiekia tokį lygį, kurio užtenka vidutiniam atstumui, kurį transporto priemonė nuvažiuoja su pilnu degalų baku. Be to, atsižvelgiant į NOx stebėjimo būdą, sistema turi įsijungti 4, 5 arba 6 dalyje nurodytų gedimų atveju. Nustačius, kad reagento bakelis yra tuščias, taip pat 4, 5 arba 6 dalyje nurodytų gedimų atveju, pradedami vykdyti 7 dalyje nustatyti informacijos apie gedimus saugojimo reikalavimai.

Be to, su techniniais gedimais susijusioms reagento dozavimo sistemos veikimo triktims (pvz., mechaniniams arba elektros sistemos gedimams) taikomi 11 priede nustatyti OBD sistemos reikalavimai.

Kai pateikiama nuoroda į šią dalį, tai reiškia, kad turi būti saugomas neištrinamas parametrų identifikatorius (toliau – PID), rodantis raginimo imtis priemonių sistemos įsijungimo priežastį. Transporto priemonėje PID ir transporto priemonės nuvažiuotos ridos, kol yra įsijungusi raginimo imtis priemonių sistema, duomenys saugomi 800 dienų arba tol, kol transporto priemonė nenuvažiuos bent 30 000 km. PID duomenis turi būti galima gauti per nuoseklųjį standartizuotos diagnostinės jungties prievadą, pateikiant įprastą skaitytuvo užklausą.

Jeigu vidutinės reagento sąnaudos ir variklio sistemai būtinos vidutinės reagento sąnaudos per 30 minučių transporto priemonės eksploatavimo laikotarpį skiriasi daugiau kaip 50 %, turi įsijungti 3 dalyje nurodyta vairuotojo perspėjimo sistema, pateiksianti pranešimą su atitinkamu perspėjimu (pvz., „karbamido tirpalo dozavimo triktis“, „AdBlue dozavimo triktis“, „reagento dozavimo triktis“). Jei reagento sąnaudos nesureguliuojamos po perspėjimo sistemos įsijungimo nuvažiavus 50 km, taikomi 8 dalyje nustatyti vairuotojo raginimo imtis priemonių reikalavimai.

Turi būti sudaryta galimybė per nuoseklųjį standartizuotos diagnostinės jungties prievadą gauti vidutinių reagento sąnaudų ir variklio sistemai būtinų vidutinių reagento sąnaudų duomenis. Duomenys teikiami apie visą paskutinį 2 400 km ridos laikotarpį.

3.4.4.5. Energija: … (jei akumuliatorius: įtampa ir galia Ah per 2 h; jei kondensatorius: J, ...)

3.2.12.2.7.6.1. Per transporto priemonės pradinį tipo patvirtinimą taikytų pirminio kondicionavimo ciklų tipo ir skaičiaus aprašymas.

3.2.4.2.3.3. Didžiausias tiekiamų degalų kiekis (9) , (12) … mm3 per vieną taktą ar ciklą, kai variklio sukimosi dažnis: (9) , (12) … min– 1 arba charakteristikų diagrama: …

2.6. Parengtos eksploatuoti transporto priemonės kėbulo ir, nepriklausančio M1 kategorijai vilkiko atveju, sukabintuvo, jei jį įrengė gamintojas, masė arba važiuoklės ar važiuoklės su kabina masė, be kėbulo ir (arba) sukabintuvo, jeigu gamintojas neįrengia kėbulo ir (arba) sukabintuvo (įskaitant skysčius, įrankius, atsarginį ratą, jei yra, ir vairuotoją bei, jei tai yra autobusai ir tolimojo susisiekimo autobusai, įgulos nario masė, jeigu transporto priemonėje yra sėdynė įgulos nariui) (4) (didžiausia ir mažiausia kiekvieno varianto masė): …

Per transporto priemonės pradinį tipo patvirtinimą taikyto OBD bandymo ciklo (atsižvelgiant į OBD stebimą sudedamąją dalį) tipo aprašas.

Per transporto priemonės pradinį tipo patvirtinimą taikytų pirminio kondicionavimo ciklų tipo ir skaičiaus aprašymas.

2.4.2. Bandymai greitėjimo be apkrovos režimu

CO vertė

CO (mg/km)

IV tipas: … g per bandymą

CO

1.14.4. Per I tipo bandymą naudotų padangų riedėjimo perimetras:

Pateiktu prie transporto priemonės pagal šios taisyklės 4 dalį pritvirtintu patvirtinimo ženklu parodoma, kad atitinkamas transporto priemonių tipas buvo patvirtintas Jungtinėje Karalystėje (E11) pagal Taisyklę Nr. 83; patvirtinimo numeris – 2439. Šis ženklas rodo, kad patvirtinimas buvo suteiktas pagal šios taisyklės su 06 serijos pakeitimais reikalavimus. Be to, pridedama J raidė reiškia, kad transporto priemonė priklauso M arba N1,I transporto priemonių kategorijai.

Ant patvirtinimo ženklo, kuris suteiktas ir pritvirtintas prie transporto priemonės pagal šios taisyklės 4 dalį, be tipo patvirtinimo numerio nurodoma pagal šio priedo 1 lentelę priskirta abėcėlės raidė, nurodanti transporto priemonės kategoriją ir klasę, kuriomis apsiriboja šis patvirtinimas.

4A PRIEDAS

I TIPO BANDYMAS

(Išmetamųjų teršalų kiekio patikra po šaltojo užvedimo)

1. TAIKYMO SĄLYGOS

Šiuo priedu pakeičiamas ankstesnis 4 priedas.

2. ĮVADAS

Šiame priede aprašoma I tipo bandymo metodika, apibrėžta šios taisyklės 5.3.1 punkte. Kai naudojami etaloniniai degalai yra SND arba GD/biometanas, papildomai taikomos 12 priedo nuostatos.

3. BANDYMO SĄLYGOS

3.1. Aplinkos sąlygos

3.1.1. Bandymo patalpos temperatūra per bandymą turi būti 293–303 K (20–30 °C). Bandymo patalpos arba variklio įsiurbiamo oro absoliutusis drėgnis (H) turi būti toks, kad:

5,5 ≤ H ≤ 12,2 (g H2O/kg sauso oro)

Išmatuojamas absoliutusis drėgnis (H).

Matuojama ši temperatūra:

bandymo kameros aplinkos oro,

praskiedimo ir mėginių ėmimo sistemos temperatūra, nustatyta išmetamųjų teršalų kiekio matavimo sistemoms, apibrėžtoms šio priedo 2–5 priedėliuose.

Išmatuojamas atmosferos slėgis.

3.2. Bandomoji transporto priemonė

3.2.1. Transporto priemonės mechaninė būklė turi būti gera. Ji turi būti įvažinėta ir iki bandymo nuvažiavusi ne mažiau kaip 3 000 km.

3.2.2. Išmetimo įtaisas turi būti sandarus, kad surenkamų dujų kiekis būtų lygus iš variklio išmetamų dujų kiekiui.

3.2.3. Gali būti patikrintas įsiurbimo sistemos sandarumas, kad karbiuratoriaus veikimui neturėtų įtakos atsitiktinai įtrauktas oras.

3.2.4. Variklio ir transporto priemonės valdiklių nustatymai turi būti tokie, kokius nurodo gamintojas. Šis reikalavimas taip pat taikomas, visų pirma, tuščiosios eigos nustatymams (sūkių skaičiui ir anglies monoksido kiekiui išmetamosiose dujose), šaltojo užvedimo įtaisui ir išmetamųjų dujų valymo sistemai.

3.2.5. Bandomoje transporto priemonėje arba lygiavertėje transporto priemonėje turi būti prireikus įtaisytas įrenginys, kuriuo būtų galima matuoti būdinguosius parametrus, kurių reikia važiuoklės dinamometrui nustatyti pagal šio priedo 5 dalį.

3.2.6. Už bandymus atsakinga technikos tarnyba gali patikrinti, ar transporto priemonės naudojimo charakteristikos atitinka nurodytąsias gamintojo, ar ja galima važiuoti įprastomis sąlygomis ir, svarbiausia, ar ją galima užvesti, kai variklis yra šaltas arba įšilęs.

3.3. Bandymo degalai

3.3.1. Bandymui naudojami šios taisyklės 10 priede apibūdinti atitinkami etaloniniai degalai.

3.3.2. Transporto priemonės, kurios varomos benzinu, SND arba GD/biometanu, bandomos pagal 12 priedą naudojant atitinkamus etaloninius degalus, kaip apibrėžta 10a priede.

3.4. Transporto priemonės montavimas

3.4.1. Per bandymą transporto priemonė turi būti daugmaž horizontalioje padėtyje, kad būtų išvengta bet kokio neįprasto degalų pasiskirstymo.

3.4.2. Virš transporto priemonės kintamu greičiu pučiama oro srovė. Pūstuvo pūtimo greitis turi atitikti veikimo intervalą nuo 10 km/h iki mažiausiai 50 km/h arba veikimo intervalą nuo 10 km/h iki bent jau didžiausio per bandymo ciklą naudojamo greičio. 10–50 km/h intervale oro linijinis greitis ties pūstuvo pūtimo anga neturi skirtis nuo atitinkamo būgno greičio daugiau kaip ± 5 km/h. Didesnio nei 50 km/h greičio intervale oro linijinis greitis neturi skirtis nuo atitinkamo būgno greičio daugiau kaip ± 10 km/h. Kai būgno greitis yra mažesnis kaip 10 km/h, oro greitis gali būti nulinis.

Minėtas oro greitis nustatomas kaip vidutinė vertė, apskaičiuota keliuose matavimo taškuose:

a) kurie, pūstuvų su stačiakampėmis išleidimo angomis atveju, yra išsidėstę kiekvieno stačiakampio, padalinančio pūstuvo išleidimo angą į 9 sritis (padalinančio pūstuvo išleidimo angos horizontalius ir vertikalius kraštus į 3 lygias dalis), centre;

b) apskritų pūstuvų atveju, išleidimo anga padalinama į 8 lygius lankus vertikaliomis, horizontaliomis ir 45° linijomis. Matavimo taškai išsidėstę kiekvieno lanko centrinėje radialinėje linijoje (22,5°) spindulio, kuris lygus dviems viso spindulio trečdaliams, atstumu (kaip parodyta schemoje toliau).

Šie matavimai atliekami, kai priešais ventiliatorių nėra transporto priemonės ar kito trukdančio objekto.

Linijiniam oro greičiui matuoti naudojamas prietaisas turi būti 0–20 cm atstumu nuo oro išleidimo angos.

Galiausiai pasirinkto pūstuvo charakteristikos turi būti tokios:

a) plotas: bent 0,2 m2;

b) apatinio krašto aukštis virš žemės: apytiksliai 0,2 m;

c) atstumas nuo transporto priemonės priekio: apytiksliai 0,3 m.

Kita galimybė: nustatomas bent 6 m/s (21,6 km/h) pūstuvu pučiamo oro srauto greitis.

Prireikus galima keisti aušinimo ventiliatoriaus aukštį ir šoninę padėtį.

4. BANDYMŲ ĮRANGA

4.1. Važiuoklės dinamometras

Važiuoklės dinamometro reikalavimai pateikti 1 priedėlyje.

4.2. Išmetamųjų teršalų skiedimo sistema

Išmetamųjų teršalų skiedimo sistemos reikalavimai pateikti 2 priedėlyje.

4.3. Išmetamųjų dujų mėginių ėmimas ir analizė

Išmetamųjų dujų mėginių ėmimo ir analizės įrangos reikalavimai pateikti 3 priedėlyje.

4.4. Išmetamųjų kietųjų dalelių masės (PM) matavimo įranga

Kietųjų dalelių masės mėginių ėmimo ir matavimo reikalavimai pateikti 4 priedėlyje.

4.5. Išmetamųjų kietųjų dalelių (PN) kiekio matavimo įranga

Kietųjų dalelių kiekio mėginių ėmimo ir matavimo reikalavimai pateikti 5 priedėlyje.

4.6. Bendra bandymų kameros įranga

Matuojama ši temperatūra ± 1,5 K tikslumu:

a) bandymo kameros aplinkos oro;

b) į variklį įsiurbiamo oro;

c) skiedimo ir mėginių ėmimo sistemos temperatūra, kaip reikalaujama išmetamųjų teršalų kiekio matavimo sistemoms, apibrėžtoms šio priedo 2–5 priedėliuose.

Atmosferos slėgis matuojamas ± 0,1 kPa tikslumu.

Absoliutusis drėgnis (H) matuojamas ± 5 % tikslumu.

5. TRANSPORTO PRIEMONĖS KELIO APKROVOS NUSTATYMAS

5.1. Bandymo metodika

Transporto priemonės kelio apkrovos matavimo metodika aprašyta 7 priedėlyje.

Šios metodikos taikyti nereikalaujama, jeigu važiuoklės dinamometro apkrova nustatoma remiantis standartine transporto priemonės mase.

6. IŠMETAMŲJŲ TERŠALŲ KIEKIO BANDYMO METODIKA

6.1. Bandymų ciklas

Veikimo ciklas, sudarytas iš pirmosios dalies (miesto ciklas) ir antrosios dalies (užmiesčio ciklas), pateiktas 1 paveiksle. Atliekant visą bandymą paprastasis miesto ciklas vykdomas keturis kartus, vėliau atliekama antroji dalis.

6.1.1. Paprastasis miesto ciklas

Bandymo ciklo pirmą dalį sudaro 4 kartus atliekamas paprastasis miesto ciklas, apibūdintas 1 lentelėje, pavaizduotas 2 pav. ir glaustai apibūdintas toliau.

Atskiri etapai: Laikas proc. Tuščioji eiga 60 30,8 35,4 Lėtėjimas, sankaba išjungta 9 4,6 Pavarų perjungimas 8 4,1 Greitėjimas 36 18,5 Pastovus greitis 57 29,2 Lėtėjimas 25 12,8 Iš viso 195 100

Pagal pavarų naudojimą: Laikas proc. Tuščioji eiga 60 30,8 35,4 Lėtėjimas, sankaba išjungta 9 4,6 Pavarų perjungimas 8 4,1 Pirmoji pavara 24 12,3 Antroji pavara 53 27,2 Trečioji pavara 41 21 Iš viso 195 100

Bendra informacija: Vidutinis greitis per bandymą : 19 km/h Efektyvusis veikimo laikas : 195 s Per ciklą nuvažiuojamas teorinis atstumas : 1,013 km Per keturis ciklus nuvažiuojamas lygiavertis atstumas : 4,052 km

6.1.2. Papildomas miesto ciklas

Bandymo ciklo antrą dalį sudaro užmiesčio ciklas, apibrėžtas 2 lentelėje, pavaizduotas 3 pav. ir glaustai apibūdintas toliau.

Atskiri etapai: Laikas proc. Tuščioji eiga 20 5 Lėtėjimas, sankaba išjungta 20 5 Pavaros perjungimas 6 1,5 Greitėjimas 103 25,8 Pastovus greitis 209 52,2 Lėtėjimas 42 10,5 Iš viso 400 100

Pagal pavarų naudojimą: Laikas proc. Tuščioji eiga 20 5 Lėtėjimas, sankaba išjungta 20 5 Pavaros perjungimas 6 1,5 Pirmoji pavara 5 1,3 Antroji pavara 9 2,2 Trečioji pavara 8 2 Ketvirtoji pavara 99 24,8 Penktoji pavara 233 58,2 Iš viso 400 100

Bendra informacija: Vidutinis greitis per bandymą : 62,6 km/h Efektyvusis veikimo laikas : 400 s Teorinis per ciklą nuvažiuojamas atstumas : 6,955 km Didžiausias greitis : 120 km/h Didžiausias greitėjimas : 0,833 m/s2 Didžiausias lėtėjimas : – 1,389 m/s2

6.1.3. Pavarų dėžės naudojimas

6.1.3.1. Jei pirmąja pavara pasiekiamas ne didesnis kaip 15 km/h greitis, miesto ciklui (pirmoji dalis) naudojama antroji, trečioji ir ketvirtoji pavaros, o užmiesčio ciklui (antroji dalis) – antroji, trečioji, ketvirtoji ir penktoji pavaros. Antroji, trečioji ir ketvirtoji pavaros taip pat gali būti naudojamos miesto ciklui (pirmoji dalis), o antroji, trečioji, ketvirtoji ir penktoji pavaros – užmiesčio ciklui (antroji dalis), kai gamintojo instrukcijose rekomenduojama lygioje vietoje pradėti važiuoti antrąja pavara, arba kai pirmoji pavara apibrėžiama kaip atsarginė pavara, skirta važiuoti bekele arba vilkti.

Per veikimo ciklą greitėjimo ir didžiausio greičio verčių nepasiekiančios transporto priemonės turi važiuoti su iki galo nuspaustu akceleratoriaus valdikliu, kol vėl pasieks reikalingą eksploatavimo kreivę. Nuokrypiai nuo veikimo ciklo registruojami bandymo ataskaitoje.

Transporto priemonės su pusiau automatinėmis pavarų dėžėmis bandomos naudojant pavaras, kurios paprastai naudojamos važiuojant, o pavarų perjungimo svirtis naudojama pagal gamintojo instrukcijas.

6.1.3.2. Transporto priemonės su automatinėmis pavarų dėžėmis bandomos įjungus aukščiausią (važiavimo) pavarą. Akceleratorius naudojamas taip, kad greitėjimas būtų kuo tolygesnis ir įvairios pavaros būtų įjungiamos įprasta tvarka. Be to, šio priedo 1 ir 2 lentelėse nurodyti pavarų perjungimo momentai netaikomi; greitėjimas turi tęstis per visą laikotarpį, kurį rodo tiesi linija, jungianti kiekvieno tuščiosios eigos laikotarpio pabaigą su kito pastovaus greičio laikotarpio pradžia. Taikomi leidžiamieji nuokrypiai, pateikti 6.1.3.4 ir 6.1.3.5 punktuose.

6.1.3.3. Transporto priemonės su greitinančiąja pavara, kurią gali įjungti vairuotojas, bandomos tos pavaros nenaudojant miesto cikle (pirmoji dalis), o užmiesčio cikle (antroji dalis) ji naudojama.

6.1.3.4. Greitėjimo, pastovaus greičio ir lėtėjimo metu (kai naudojami transporto priemonės stabdžiai) leidžiamas ± 2 km/h nuokrypis tarp rodomo greičio ir teorinio greičio. Jei transporto priemonė greičiau lėtėja nenaudojant stabdžių, taikomi tik toliau pateikti 6.4.4.3 punkto reikalavimai. Didesni nei nurodytieji nuokrypiai leidžiami keičiantis etapams, jei kiekvienu atveju tai netrunka ilgiau kaip 0,5 s.

6.1.3.5. Laiko leidžiamasis nuokrypis yra ± 1 s. Pirmiau nurodyti leidžiamieji nuokrypiai vienodai galioja kiekvieno pavaros perjungimo laikotarpio pradžioje ir pabaigoje taikant miesto ciklą (pirmoji dalis) ir užmiesčio ciklo (antroji dalis) 3, 5 ir 7 etapuose. Reikėtų pažymėti, kad dvi suteiktos sekundės skirtos ir pavaroms perjungti ir, jei būtina, nuokrypiams nuo ciklo laiko reikalavimų pataisyti.

6.2. Pasiruošimas bandymui

6.2.1. Apkrovos ir inercijos nustatymas

6.2.1.1. Apkrovos nustatymas taikant transporto priemonės važiavimo keliu bandymą

Dinamometras sureguliuojamas taip, kad bendra besisukančių masių inercijos jėga didintų inerciją ir kitas kelio apkrovos jėgas, veikiančias keliu važiuojančią transporto priemonę. Šios apkrovos nustatymo priemonės yra aprašytos šio priedo 5 dalyje.

Dinamometras su nekintama apkrovos kreive: apkrovos imitatorius turi būti nustatytas taip, kad sugertų galią, suteikiamą varomiesiems ratams esant pastoviam 80 km/h greičiui, o sugeriama energija būtų registruojama esant 50 km/h greičiui.

Dinamometras su kintama apkrovos kreive: apkrovos imitatorius turi būti nustatytas taip, kad sugertų galią, suteikiamą varomiesiems ratams esant pastoviam 120 km/h, 100 km/h, 80 km/h, 60 km/h, 40 km/h ir 20 km/h greičiui.

6.2.1.2. Apkrovos nustatymas pagal transporto priemonės standartinę masę

Sutikus gamintojui, gali būti taikomas toliau aprašomas metodas.

Stabdžiai sureguliuojami taip, kad sugertų varomuosius ratus veikiančią apkrovą, esant pastoviam 80 km/h greičiui, pagal 3 lentelę.

Jei dinamometru negalima pasiekti atitinkamos lygiavertės inercijos, turi būti naudojama didesnė vertė, artimiausia transporto priemonės standartinei masei.

Transporto priemonių, (išskyrus lengvuosius automobilius), kurių standartinė masė didesnė nei 1 700 kg, arba visus varančiuosius ratus turinčių transporto priemonių galios vertės, pateiktos 3 lentelėje, dauginamos iš koeficiento 1,3.

6.2.1.3. Taikomas metodas ir gautos vertės (lygiavertė inercija – būdingasis nustatymo parametras) įrašomi į bandymo ataskaitą.

6.2.2. Pirminio bandymo ciklai

Turėtų būti atliekami pirminiai bandymo ciklai, jei būtina nustatyti, kaip geriausiai įjungti akceleratoriaus ir stabdžių valdiklius, kad ciklas būtų kuo panašesnis į teorinį ciklą nepažeidžiant nustatytų ribų, kurių laikantis atliekamas ciklas.

6.2.3. Padangų slėgis

Slėgis padangose turi būti toks, kokį yra nurodęs gamintojas ir koks buvo atliekant pirminį važiavimo keliu bandymą, skirtą stabdžiams sureguliuoti. Tačiau jei dinamometrą sudaro du būgnai, slėgis padangose gali būti padidintas iki 50 % gamintojo rekomenduojamos vertės. Bandymo ataskaitoje registruojamas tikrasis naudotas slėgis.

6.2.4. Foninių kietųjų dalelių masės matavimas

Galima nustatyti foninių kietųjų dalelių lygį skiedimo ore leidžiant filtruotą skiedimo orą per kietųjų dalelių filtrus. Tai gali būti daroma toje pačioje vietoje, kurioje imamas kietųjų dalelių mėginys. Vienas matavimas gali būti atliktas prieš bandymą arba po jo. Kietųjų dalelių matavimai gali būti tikslinami atimant foninių kietųjų dalelių indėlį iš skiedimo sistemos. Leidžiamoji foninių kietųjų dalelių lygio vertė turi būti ≤ 1mg/km (arba lygiavertė masė filtre). Jeigu foninė vertė viršija šį lygį, naudojama nustatytoji 1 mg/km vertė (arba lygiavertė masė filtre). Jeigu atėmus foninių kietųjų dalelių lygio vertę gaunamas neigiamas rezultatas, kietųjų dalelių masės rezultatas laikomas lygiu nuliui.

6.2.5. Foninių kietųjų dalelių kiekio matavimas

Atimta foninių kietųjų dalelių kiekio vertė gali būti nustatoma imant skiedimo oro mėginį už kietųjų dalelių ir angliavandenilių filtrų, kietųjų dalelių kiekio matavimo sistemos kryptimi. Tipo patvirtinimo atveju neleidžiama tikslinti foninių kietųjų dalelių kiekio matavimų, bet, gamintojo prašymu, tai leidžiama atlikti gamybos atitikties ir eksploatacijos atitikties tikslais, jeigu yra duomenų, kad tunelyje esančių kietųjų dalelių indėlis yra didelis.

6.2.6. Kietųjų dalelių masės filtro atranka

Mišraus ciklo metu, tiek miesto, tiek užmiesčio etapais, naudojamas vienas kietųjų dalelių filtras be atsarginio filtro.

Poriniai kietųjų dalelių filtrai (vienas miesto etapui, kitas užmiesčio etapui) gali būti naudojami be atsarginių filtrų tik jeigu priešingu atveju nuo išmetamųjų teršalų bandymo pradžios iki pabaigos tikėtinas slėgio kryčio padidėjimas visame mėginių filtre būtų didesnis kaip 25 kPa.

6.2.7. Kietųjų dalelių masės filtro paruošimas

6.2.7.1. Iki bandymo likus bent 2 val., bet ne daugiau nei 80 val., kietųjų dalelių mėginių filtrai turi būti kondicionuojami (temperatūros ir drėgnio požiūriu) oro kondicionavimo kameroje atvirame ir nuo dulkių apsaugotame inde. Po šio kondicionavimo švarūs kondicionuoti filtrai pasveriami ir saugomi iki pat jų panaudojimo pradžios. Jei filtrai nepanaudojami per valandą nuo išėmimo iš svėrimo kameros, jie pasveriami iš naujo.

6.2.7.2. Vietoje vienos valandos galima nustatyti aštuonių valandų trukmę, jeigu laikomasi vienos arba abiejų šių sąlygų:

6.2.7.2.1. stabilizuotas filtras įdedamas į sandarų filtrų dėklą užkištais galais ir ten laikomas, arba

6.2.7.2.2. stabilizuotas filtras įdedamas į sandarų filtrų dėklą, kuris po to iš karto dedamas į mėginių ėmimo liniją, kuria neteka srautas.

6.2.7.3. Įjungiama ir mėginių ėmimui parengiama kietųjų dalelių mėginių ėmimo sistema.

6.2.8. Pasiruošimas kietųjų dalelių kiekio matavimui

6.2.8.1. Įjungiama ir mėginių ėmimui parengiama kietųjų dalelių specifinio skiedimo sistema ir matavimo įranga.

6.2.8.2. Remiantis 5 priedėlio 2.3.1 ir 2.3.3 punktais, prieš bandymą (-us), patvirtinama, kad kietųjų dalelių skaitiklis ir kietųjų dalelių mėginių ėmimo sistemos lakių kietųjų dalelių šalinimo įtaiso elementai veikia tinkamai.

Prieš kiekvieną bandymą ir kasdien kietųjų dalelių skaitiklio veikimas išbandomas esant nuliui artimoms vertėms ir (kiekvieną dieną) naudojant didelės kietųjų dalelių koncentracijos aplinkos orą.

Kai įleidimo angoje yra HEPA filtras, įrodoma, kad visoje mėginių ėmimo sistemoje nėra nuotėkio.

6.2.9. Dujų analizatorių patikra

Nustatoma išmetamųjų dujų analizatorių nulinė vertė ir matavimo aprėptis. Iš mėginių ėmimo maišų išsiurbiamas oras.

6.3. Kondicionavimo metodika

6.3.1. Transporto priemonių pirminio kondicionavimo metu matuojant išmetamų kietųjų dalelių kiekį, daugiausia 36 ir mažiausia 6 valandas prieš bandymą taikomas šio priedo 6.1 punkte aprašytas antros dalies ciklas. Iš eilės atliekami trys ciklai. Dinamometras nustatomas taip, kaip nurodyta pirmiau 6.2.1 punkte.

Gamintojo prašymu transporto priemonės su netiesioginio įpurškimo priverstinio uždegimo varikliais gali būti prieš bandymą kondicionuojamos taikant vieną pirmos dalies ir du antros dalies važiavimo ciklus.

Bandymų laboratorijoje, kurioje atliekant mažą kietųjų dalelių kiekį išmetančios transporto priemonės bandymą gali būti nustatytas taršos atvejis dėl to, kad prieš tai čia buvo bandoma didelį kietųjų dalelių kiekį išmetanti transporto priemonė, mėginių ėmimo įrangos pirminio kondicionavimo tikslais rekomenduojama, kad mažą kietųjų dalelių kiekį išmetančia transporto priemone būtų 20 minučių važiuojama 120 km/h stacionariuoju važiavimo ciklu, o tada vienas po kito atliekami trys antros dalies ciklai.

Po šio pirminio kondicionavimo, bet prieš bandymą transporto priemonė laikoma patalpoje, kurioje temperatūra yra santykinai pastovi – 293–303 K (20–30 °C). Šis kondicionavimas turi trukti bent šešias valandas tol, kol variklio alyvos ir aušinimo skysčio, jei jų yra, temperatūra nuo patalpos temperatūros skirsis ne daugiau kaip ± 2 K.

Jei gamintojas reikalauja, bandymas atliekamas ne vėliau kaip po 30 valandų nuo transporto priemonės įvažinėjimo įprastoje temperatūroje.

6.3.3. Jei transporto priemonės yra su priverstinio uždegimo varikliais ir varomos SND arba GD/biometanu, arba įrengtos taip, kad galėtų būti varomos arba benzinu, arba SND ar GD/biometanu, atlikus bandymus su pirmaisiais etaloniniais dujiniais degalais ir prieš darant bandymus su antraisiais degalais, atliekamas pirminis transporto priemonės kondicionavimas. Šis pirminis kondicionavimas su antraisiais etaloniniais degalais atliekamas taikant pirminio kondicionavimo ciklą, sudarytą iš bandymo ciklo vienos pirmosios dalies (miesto dalis) ir dviejų antrųjų dalių (užmiesčio dalis), kaip aprašyta šio priedo 1 priedėlyje. Gamintojo prašymu ir sutikus technikos tarnybai, šis pirminis kondicionavimas gali būti išplėstas. Dinamometras nustatomas taip, kaip nurodyta šio priedo 6.2 punkte.

6.4. Bandymo metodika

6.4.1. Variklio užvedimas

6.4.1.1. Variklis užvedamas tam skirtais įtaisais pagal gamintojo instrukcijas, pateikiamas serijinės gamybos transporto priemonių vairuotojo vadove.

6.4.1.2. Pirmasis ciklas pradedamas variklio užvedimo procedūra.

6.4.1.3. Jei degalams naudojamos SND arba GD/biometanas, leidžiama užvesti variklį benzinu ir po nustatyto laiko tarpo, kurio vairuotojas negali keisti, pradėti naudoti SND arba GD/biometaną.

6.4.2. Tuščioji eiga

6.4.2.1. Rankinė arba pusiau automatinė pavarų dėžė, žr. 1 ir 2 lenteles.

6.4.2.2. Automatinė pavarų dėžė

Po pradinio įjungimo per bandymą selektoriaus svirtis nenaudojama, išskyrus toliau 6.4.3.3 punkte nurodytą atvejį arba jei selektoriumi galima įjungti greitinančiąją pavarą, jei ji yra.

6.4.3. Greitėjimas

6.4.3.1. Greitėjama taip, kad greitėjimo sparta visą greitėjimo laiką būtų kuo tolygesnė.

6.4.3.2. Jei greitėjimo negalima atlikti per nustatytą laiką, reikalingas papildomas laikas, jei įmanoma, atimamas iš pavarai perjungti skirto laiko, o bet kuriuo kitu atveju – iš kito pastovaus greičio laikotarpio.

6.4.3.3. Automatinės pavarų dėžės

Jei greitėjimo negalima atlikti per nustatytą laiką, pavaros selektorius naudojamas pagal mechaninių pavarų dėžių reikalavimus.

6.4.4. Lėtėjimas

6.4.4.1. Paprastajame miesto cikle (pirmoji dalis) visais atvejais lėtėjama visiškai nukėlus koją nuo akceleratoriaus pedalo, o sankabą palikus įjungtą. Sankaba, neliečiant pavarų perjungimo svirties, išjungiama sulėtėjus iki 10 km/h greičio arba iki greičio, atitinkančio variklio tuščiosios eigos sūkių skaičių.

Užmiesčio cikle (antroji dalis) visais atvejais lėtėjama visiškai nukėlus koją nuo akceleratoriaus pedalo, o sankabą paliekant įjungtą. Sankaba, neliečiant pavarų perjungimo svirties, išjungiama paskutinį kartą sulėtėjus iki 50 km/h greičio.

6.4.4.2. Jeigu lėtėjimo trukmė ilgesnė už nustatytąją atitinkamam etapui, naudojami transporto priemonės stabdžiai, kad būtų laikomasi važiavimo ciklui nustatyto laiko.

6.4.4.3. Jei lėtėjimo laikotarpis yra trumpesnis nei nustatytasis atitinkamam etapui, teorinio ciklo laikas kompensuojamas pastovaus greičio arba tuščiosios eigos laikotarpį sujungiant su tolesniu etapu.

6.4.4.4. Paprastojo miesto ciklo (pirmoji dalis) lėtėjimo laikotarpio pabaigoje (transporto priemonei sustojus ant būgnų) įjungiama neutrali pavara ir sankaba.

6.4.5. Pastovus greitis

6.4.5.1. Pereinant nuo greitėjimo prie tolesnio pastovaus greičio laikotarpio turi būti vengiama spaudyti akceleratoriaus pedalą arba uždarinėti droselinę sklendę.

6.4.5.2. Tolygaus greičio atkarpos užtikrinamos nekeičiant akceleratoriaus pedalo padėties.

6.4.6. Mėginių ėmimas

Mėginių ėmimas pradedamas (BS) prieš užvedant variklį arba užvedimo metu, o baigiamas galutinio užmiesčio ciklo (antroji dalis, mėginių ėmimo pabaiga (ES)) tuščiosios eigos laikotarpio pabaigoje arba, VI tipo bandymo atveju, paskutinio paprastojo miesto ciklo (pirmoji dalis) galutinio tuščiosios eigos laikotarpio pabaigoje.

6.4.7. Per bandymą registruojamas greičio ir laiko santykis arba duomenis kaupia duomenų rinkimo sistema, kad būtų įvertintas atliktų ciklų teisingumas.

6.4.8. Kietųjų dalelių mėginių ėmimo sistemoje nuolat atliekami kietųjų dalelių matavimai. Vidutinės koncentracijos vertės nustatomos integruojant viso bandymo ciklo analizatoriaus signalus.

6.5. Po bandymo atliekamos procedūros

6.5.1. Dujų analizatoriaus patikra

Patikrinama analizatorių, naudojamų atliekant nuolatinius matavimus, dujų nulinė vertė ir matavimo aprėpties rodmenys. Bandymas laikomas priimtinu, jei skirtumas tarp rezultatų prieš bandymą ir po bandymo yra mažesnis kaip 2 % matavimo aprėpties nustatymo dujų vertės.

6.5.2. Kietųjų dalelių filtrų svėrimas

Etaloniniai filtrai pasveriami per 8 valandas po bandymų filtrų svėrimo. Užterštas kietųjų dalelių bandymo filtras įdedamas į svėrimo kamerą per vieną valandą po išmetamųjų dujų analizės. Bandymų filtras kondicionuojamas mažiausiai 2 valandas ir ne daugiau kaip 80 valandų, tada pasveriamas.

6.5.3. Maišo analizė

6.5.3.1. Maiše esančios išmetamosios dujos išanalizuojamos kuo greičiau ir bet kuriuo atveju ne vėliau kaip po 20 minučių nuo bandymo ciklo pabaigos.

6.5.3.2. Prieš pradedant analizuoti kiekvieną mėginį, kiekvienam teršalui taikytina analizatoriaus skalė, naudojant atitinkamas nulinės vertės nustatymo dujas, nustatoma ties nuliu.

6.5.3.3. Paskui analizatoriai nustatomi pagal kalibravimo kreives, naudojant 70–100 % skalės vertės vardinės koncentracijos matavimo aprėpties nustatymo dujas.

6.5.3.4. Tada iš naujo patikrinama, ar analizatoriaus skalė nustatyta ties nuliu: jeigu to analizatoriaus rodmenys nuo 6.5.3.2 punkte nustatyto intervalo skiriasi daugiau nei 2 %, procedūra kartojama.

6.5.3.5. Tada analizuojami mėginiai.

6.5.3.6. Po analizės, naudojant tas pačias dujas, vėl patikrinami nulio ir kalibravimo taškai. Jeigu iš naujo patikrinus nustatytosios vertės nuo pirmiau 6.5.3.3 punkte nurodytųjų skiriasi ne daugiau kaip ± 2 %, analizė laikoma priimtina.

6.5.3.7. Visuose šios dalies punktuose nurodytų dujų srauto ir slėgio vertės turi atitikti naudotąsias kalibruojant analizatorius.

6.5.3.8. Kiekvieno teršalo, kurio kiekis buvo išmatuotas dujose, nustatyta koncentracijos vertė – tai rodmuo, kurį po stabilizavimo rodo matuoklis. Slėginio uždegimo variklių angliavandenilių masės srautas apskaičiuojamas integruojant liepsnos jonizacijos detektoriaus (HFID) rodmenis ir, jeigu būtina, tą srauto vertę patikslinant atsižvelgiant į pokyčius, kaip nurodyta 6.6.6 punkte.

6.6. Išmetamųjų teršalų kiekio apskaičiavimas

6.6.1. Tūrio nustatymas

6.6.1.1. Tūrio apskaičiavimas naudojant reguliuojamo skiedimo įtaisą, kuriame srautas nuolat reguliuojamas tūta arba Venturi vamzdžiu.

Nenutrūkstamai registruojami tūrinio srauto parametrai ir apskaičiuojamas bendras tūris per visą bandymo laiką.

6.6.1.2. Tūrio apskaičiavimas, kai naudojamas tūrinis siurblys.

Atskiestų išmetamųjų dujų tūris sistemose su tūriniu siurbliu apskaičiuojamas taikant tokią formulę:

V = Vo · N

čia:

V = atskiestų dujų tūris litrais per bandymą (iki patikslinimo), Vo = tūrinio siurblio tiekiamų dujų tūris bandymo sąlygomis litrais per vieną sūkį, N = sūkių skaičius per bandymą.

6.6.1.3. Tūrio patikslinimas pagal standartines sąlygas

Atskiestų išmetamųjų dujų tūris patikslinamas taikant tokią formulę:

(1)

čia:

(2)

PB = barometrinis slėgis bandymo patalpoje, kPa, P1 = vakuumas tūrinio siurblio įleidimo angoje (kPa) aplinkos barometrinio slėgio atžvilgiu, Tp = į tūrinį siurblį per bandymą patenkančių atskiestų išmetamųjų dujų vidutinė temperatūra (K).

6.6.2. Bendroji išmestų dujinių ir kietųjų dalelių pavidalo teršalų masė

Transporto priemonės per bandymą išmesto kiekvieno dujinio teršalo masė M nustatoma tūrinę dujų koncentraciją padauginus iš atitinkamų dujų tūrio ir tinkamai atsižvelgiant į toliau nurodytus tankio vertes (pirmiau minėtomis etaloninėmis sąlygomis):

Anglies monoksidas (CO): d = 1,25 g/l Angliavandeniliai: benzinas (E5) – (C1H1,89O0,016) d = 0,631 g/1 dyzelinas (B5) – (C1H1,86O0,005) d = 0,622 g/1 SND – (CH2525) d = 0,649 g/l GD/biometanas – (C1H4) d = 0,714 g/l etanolis (E85) – (C1H2,74O0,385) d = 0,932 g/l Azoto oksidai (NOx): d = 2,05 g/1

6.6.3. Išmetamųjų dujinių teršalų masė apskaičiuojama pagal tokią formulę:

(3)

čia:

Mi = išmetamo teršalo i masė gramais per kilometrą, Vmix = atskiestų išmetamųjų dujų tūris litrais per bandymą, patikslintas pagal įprastas sąlygas (273,2 K ir 101,33 kPa), Qi = teršalo i tankis gramais litre, esant įprastai temperatūrai ir slėgiui (273,2 K ir 101,33 kPa), kh = drėgnio korekcijos koeficientas, naudojamas išmetamųjų azoto oksidų masei apskaičiuoti. Drėgnio korekcija netaikoma HC ir CO, Ci = teršalo i koncentracija atskiestose išmetamosiose dujose, išreikšta ppm ir patikslinta pagal teršalo i kiekį skiedimo ore, d = kilometrais išreikštas veikimo ciklą atitinkantis atstumas.

6.6.4. Patikslinimas pagal skiedimo oro koncentraciją

Teršalo koncentracija atskiestose išmetamosiose dujose patikslinama pagal skiedimo ore esančio teršalo kiekį taip:

(4)

čia:

Ci = teršalo i koncentracija atskiestose išmetamosiose dujose, išreikšta ppm ir patikslinta pagal i kiekį skiedimo ore, Ce = išmatuota teršalo i koncentracija atskiestose išmetamosiose dujose, išreikšta ppm, Cd = teršalo i koncentracija skiedimo ore, išreikšta ppm, DF = skiedimo koeficientas.

Skiedimo koeficientas apskaičiuojamas taip:

benzinas (E5) (5a) ir dyzelinas (B5) (5a) SND (5b) GD/biometanas (5c) etanolis (E85) (5d)

Šiose lygtyse:

CCO2 = CO2 koncentracija atskiestose išmetamosiose dujose, esančiose mėginių surinkimo maiše, išreikšta tūrio procentais, CHC = HC koncentracija atskiestose išmetamosiose dujose, esančiose mėginių surinkimo maiše, išreikšta ppm anglies ekvivalento, CCO = CO koncentracija atskiestose išmetamosiose dujose, esančiose mėginių surinkimo maiše, išreikšta ppm.

Angliavandenilių be metano koncentracija apskaičiuojama taip:

CNMHC = CTHC – (Rf CH4 · CCH4)

čia:

CNMHC = patikslinta NMHC koncentracija atskiestose išmetamosiose dujose, išreikšta ppm anglies ekvivalento, CTHC = THC koncentracija atskiestose išmetamosiose dujose, išreikšta ppm anglies ekvivalento ir patikslinta pagal skiedimo ore esantį THC kiekį, CCH4 = CH4 koncentracija atskiestose išmetamosiose dujose, išreikšta ppm anglies ekvivalento ir patikslinta pagal skiedimo ore esantį CH4 kiekį, Rf CH4 = FID atsako į metaną koeficientas, kaip apibrėžta 4a priedo 3 priedėlio 2.3.3 punkte.

6.6.5. NO drėgnio korekcijos koeficiento nustatymas

Norint patikslinti dėl drėgnio atsiradusius azoto oksidų rezultatų netikslumus, taikomos tokios lygtys:

(6)

kai:

čia:

H = absoliutusis drėgnis, išreikštas vandens gramais kilograme sauso oro, Ra = santykinis aplinkos oro drėgnis procentais, Pd = sočiųjų garų slėgis aplinkos temperatūroje, išreikštas kPa, PB = atmosferos slėgis patalpoje, išreikštas kPa.

6.6.6. HC apskaičiavimas slėginio uždegimo variklių atveju

Norint apskaičiuoti slėginio uždegimo variklių išmetamų HC masę, vidutinė HC koncentracija apskaičiuojama taip:

(7)

čia:

= šildomo FID registravimo per bandymą (t2 – t1) integralas Ce = HC koncentracija, išmatuota atskiestose išmetamosiose dujose, išreikšta milijoninėmis Ci dalimis, visose susijusiose lygtyse pakeičiama CHC.

6.6.7. Kietųjų dalelių kiekio apskaičiavimas

Išmetamų kietųjų dalelių kiekis Mp (g/km) apskaičiuojamas pagal tokią lygtį:

kai išmetamosios dujos yra išleidžiamos iš tunelio;

kai išmetamosios dujos yra grąžinamos į tunelį.

Čia:

Vmix = praskiestų išmetamųjų dujų tūris (žr. 6.6.1 punktą), standartinėmis sąlygomis, Vep = standartinėmis sąlygomis per kietųjų dalelių filtrą tekančių išmetamųjų dujų tūris, Pe = filtru (-ais) surinktų kietųjų dalelių masė, d = kilometrais išreikštas veikimo ciklą atitinkantis atstumas, Mp = išmetamieji kietųjų dalelių pavidalo teršalai (g/km).

Kai patikslintas foninių kietųjų dalelių kiekis iš skiedimo sistemos, toks nustatymas atliekamas pagal 6.2.4 punktą. Šiuo atveju kietųjų dalelių masė (g/km) apskaičiuojama pagal formulę:

kai išmetamosios dujos yra išleidžiamos iš tunelio;

kai išmetamosios dujos yra grąžinamos į tunelį.

Čia:

Vap = standartinėmis sąlygomis per foninių kietųjų dalelių filtrą tekančio tunelio oro tūris, Pa = foniniu filtru surinktų kietųjų dalelių masė, DF = skiedimo koeficientas, apibrėžtas 6.6.4 punkte.

Kai patikslinus foninių kietųjų dalelių lygį gaunamas neigiamas kietųjų dalelių masės rezultatas (g/km), šis kietųjų dalelių masės rezultatas laikomas 0 g/km.

6.6.8. Kietųjų dalelių kiekio nustatymas

Išmetamųjų kietųjų dalelių kiekis apskaičiuojamas pagal tokią lygtį:

čia:

N = išmetamų kietųjų dalelių kiekis, išreikštas kietosiomis dalelėmis per kilometrą, V = atskiestų išmetamųjų dujų tūris litrais per bandymą, patikslintas pagal įprastas sąlygas (273,2 K ir 101,33 kPa), K = kalibravimo koeficientas, skirtas patikslinti kietųjų dalelių kiekio atvirkštinius matavimus pagal etaloninio matavimo prietaiso lygį, kai tokia procedūra netaikoma kietųjų dalelių kiekio skaitiklyje; kai kalibravimo koeficientas taikomas kietųjų dalelių kiekio skaitiklyje, toliau pateiktoje lygtyje dydis k turi būti lygus 1, = vidutinė patikslinta praskiestų išmetamųjų dujų kietųjų dalelių koncentracija, išreikšta kaip vidutinis kietųjų dalelių kiekis kubiniame centimetre, paimtas atlikus išmetamųjų teršalų bandymą, įskaitant visos trukmės važiavimo ciklą; Jeigu vidutinės tūrinės koncentracijos rezultatai ( ) iš kietųjų dalelių kiekio skaitiklio gaunami ne standartinėmis sąlygomis (273,2 K ir 101,33 kPa), tada koncentracijos vertės turėtų būti patikslintos atsižvelgiant į tas sąlygas ( ), = lakių kietųjų dalelių šalinimo įtaiso vidutinės kietųjų dalelių koncentracijos sumažinimo koeficientas, esant bandymo metu naudotiems skiedimo parametrams, d = kilometrais išreikštas veikimo ciklą atitinkantis atstumas, = apskaičiuojama pagal šią lygtį:

čia:

Ci = atskirai išmatuota kietųjų dalelių koncentracija iš kietųjų dalelių skaitiklio ištekėjusiose praskiestose dujose, išreikšta kietųjų dalelių kiekiu kubiniame metre, patikslinta atsižvelgiant į atsitiktinumo veiksnį, n = bendras per veikimo ciklą atliktų kietųjų dalelių koncentracijos matavimų skaičius, n apskaičiuojamas pagal šią lygtį: n = T · f

čia:

T = veikimo ciklo trukmė, išreikšta sekundėmis, f = kietųjų dalelių skaitiklio duomenų registravimo dažnis, išreikštas Hz.

6.6.9. Leidžiami transporto priemonių, kuriose įrengta reguliariai atsinaujinanti sistema, išmetamųjų teršalų masės nuokrypiai

Kai transporto priemonėje yra įrengta reguliariai atsinaujinanti sistema, kaip apibrėžta Taisyklės Nr. 83 su 06 serijos pakeitimais 13 priede „Išmetamųjų teršalų nustatymo bandymo metodika, skirta transporto priemonei su reguliariai atsinaujinančia sistema“.

6.6.9.1. 13 priedo nuostatos taikomos tik kietųjų dalelių masės matavimo, o ne kietųjų dalelių kiekio matavimo tikslais.

6.6.9.2. Imant kietųjų dalelių masės mėginius per bandymą, kurio metu atliekamas suplanuotas transporto priemonės atsinaujinimas, filtro temperatūra neturi viršyti 192 °C.

6.6.9.3. Bandymo metu imant kietųjų dalelių masės mėginius, kai atsinaujinantis įtaisas stabilizuojamas apkrovos sąlygomis (t. y. nevyksta transporto priemonės atsinaujinimas), rekomenduojama, kad tarp suplanuotų atnaujinimo ciklų transporto priemonė būtų nuvažiavusi atstumą, didesnį už 1/3 ridos, arba kad reguliariai atsinaujinantis įtaisas būtų paveiktas lygiavertės apkrovos ne transporto priemonėje. Gamybos atitikties bandymų tikslais gamintojas gali užtikrinti, kad tai būtų įtraukta į raidos koeficientą. Šiuo atveju šios taisyklės 8.2.3.2.2 punktas pakeičiamas šio priedo 6.6.9.3.1 punktu. 6.6.9.3.1. Jeigu gamintojas pageidauja įvažinėti transporto priemones (x km, kai x ≤ 3 000 transporto priemonių su priverstinio uždegimo varikliu atveju, ir x ≤ 15 000 km transporto priemonių su slėginio uždegimo varikliu atveju, ir kai transporto priemone lieka nuvažiuoti daugiau kaip 1/3 atstumo, kad įvyktų kitas iš eilės atsinaujinimas, taikoma toliau nurodyta procedūra. a) Išmetamų teršalų (I tipas) kiekis išmatuojamas pirmajai bandomai transporto priemonei nepradėjus važiuoti ir nuvažiavus x km. b) Apskaičiuojamas kiekvieno išmetamo teršalo kiekio raidos koeficientas, ridai pasikeitus nuo 0 iki x km: Jis gali būti mažesnis nei 1. a) Kitos transporto priemonės neįvažinėjamos, bet jų išmetamų teršalų kiekis nepradėjus važiuoti dauginamas iš raidos koeficiento. Tokiu atveju naudojamos šios vertės: a) pirmosios transporto priemonės atveju – vertės nuvažiavus x km; b) kitų transporto priemonių atveju – vertės nepradėjus važiuoti, padaugintos iš raidos koeficiento.

1 lentelė

Paprastasis miesto važiavimo ciklas ant važiuoklės dinamometro (pirmoji dalis)

Veika Etapas Greitėjimas (m/s2) Greitis (km/h) Trukmė Suminis laikas (s) Naudotina rankinės pavarų dėžės pavara Veika (-os) Etapas (-ai) 1 Tuščioji eiga 1 0 0 11 11 11 6 s PM + 5 s K1 (1) 2 Greitėjimas 2 1,04 0–15 4 4 15 1 3 Pastovus greitis 3 0 15 9 8 23 1 4 Lėtėjimas 4 –0,69 15–10 2 5 25 1 5 Lėtėjimas, sankaba išjungta –0,92 10–0 3 28 K1 (1) 6 Tuščioji eiga 5 0 0 21 21 49 16 s PM + 5 s K1 (1) 7 Greitėjimas 6 0,83 0–15 5 12 54 1 8 Pavaros perjungimas 15 2 56 9 Greitėjimas 0,94 15–32 5 61 2 10 Pastovus greitis 7 0 32 24 24 85 2 11 Lėtėjimas 8 –0,75 32–10 8 11 93 2 12 Lėtėjimas, sankaba išjungta –0,92 10–0 3 96 K 2 (1) 13 Tuščioji eiga 9 0 0 21 117 16 s PM + 5 s K1 (1) 14 Greitėjimas 10 0,83 0–15 5 26 122 1 15 Pavaros perjungimas 15 2 124 16 Greitėjimas 0,62 15–35 9 133 2 17 Pavaros perjungimas 35 2 135 18 Greitėjimas 0,52 35–50 8 143 3 19 Pastovus greitis 11 0 50 12 12 155 3 20 Lėtėjimas 12 –0,52 50–35 8 8 163 3 21 Pastovus greitis 13 0 35 13 13 176 3 22 Pavaros perjungimas 14 35 2 12 178 23 Lėtėjimas –0,99 35–10 7 185 2 24 Lėtėjimas, sankaba išjungta –0,92 10–0 3 188 K2 (1) 25 Tuščioji eiga 15 0 0 7 7 195 7 s PM (1)





2 lentelė

I tipo bandymo užmiesčio ciklas (antroji dalis)

Veikos Nr. Veika Etapas Greitėjimas (m/s2) Greitis (km/h) Trukmė Suminis laikas (s) Naudotina rankinės pavarų dėžės pavara Veika (-os) Etapas (-ai) 1 Tuščioji eiga 1 0 0 20 20 20 K1 (2) 2 Greitėjimas 2 0,83 0–15 5 41 25 1 3 Pavaros perjungimas 15 2 27 — 4 Greitėjimas 0,62 15–35 9 36 2 5 Pavaros perjungimas 35 2 38 — 6 Greitėjimas 0,52 35–50 8 46 3 7 Pavaros perjungimas 50 2 48 — 8 Greitėjimas 0,43 50–70 13 61 4 9 Pastovus greitis 3 0 70 50 50 111 5 10 Lėtėjimas 4 –0,69 70–50 8 8 119 4 s.5 + 4 s.4 11 Pastovus greitis 5 0 50 69 69 188 4 12 Greitėjimas 6 0,43 50–70 13 13 201 4 13 Pastovus greitis 7 0 70 50 50 251 5 14 Greitėjimas 8 0,24 70–100 35 35 286 5 15 Pastovus greitis (3) 9 0 100 30 30 316 5 (3) 16 Greitėjimas (3) 10 0,28 100–120 20 20 336 5 (3) 17 Pastovus greitis (3) 11 0 120 10 20 346 5 (3) 18 Lėtėjimas (3) 12 –0,69 120–80 16 34 362 5 (3) 19 Lėtėjimas (3) –1,04 80–50 8 370 5 (3) 20 Lėtėjimas, sankaba išjungta 1,39 50–0 10 380 K5 (2) 21 Tuščioji eiga 13 0 0 20 20 400 PM (2)





3 lentelė

Inercijos ir dinaminės apkrovos modeliavimo reikalavimai

Transporto priemonės standartinė masė RW (kg) Lygiavertė inercija Galia ir apkrova, kurią sugeria dinamometras esant 80 km/h greičiui Kelio apkrovos koeficientai kg kW N a (N) b(N/kph) RW ≤ 480 455 3,8 171 3,8 0,0261 480 < RW ≤ 540 510 4,1 185 4,2 0,0282 540 < RW ≤ 595 570 4,3 194 4,4 0,0296 595 < RW ≤ 650 625 4,5 203 4,6 0,0309 650 < RW ≤ 710 680 4,7 212 4,8 0,0323 710 < RW ≤ 765 740 4,9 221 5,0 0,0337 765 < RW ≤ 850 800 5,1 230 5,2 0,0351 850 < RW ≤ 965 910 5,6 252 5,7 0,0385 965 < RW ≤ 1 080 1 020 6,0 270 6,1 0,0412 1 080 < RW ≤ 1 190 1 130 6,3 284 6,4 0,0433 1 190 < RW ≤ 1 305 1 250 6,7 302 6,8 0,0460 1 305 < RW ≤ 1 420 1 360 7,0 315 7,1 0,0481 1 420 < RW ≤ 1 530 1 470 7,3 329 7,4 0,0502 1 530 < RW ≤ 1 640 1 590 7,5 338 7,6 0,0515 1 640 < RW ≤ 1 760 1 700 7,8 351 7,9 0,0536 1 760 < RW ≤ 1 870 1 810 8,1 365 8,2 0,0557 1 870 < RW ≤ 1 980 1 930 8,4 378 8,5 0,0577 1 980 < RW ≤ 2 100 2 040 8,6 387 8,7 0,0591 2 100 < RW ≤ 2 210 2 150 8,8 396 8,9 0,0605 2 210 < RW ≤ 2 380 2 270 9,0 405 9,1 0,0619 2 380 < RW ≤ 2 610 2 270 9,4 423 9,5 0,0646 2 610 < RW 2 270 9,8 441 9,9 0,0674

1 pav.

I tipo bandymo veikimo ciklas

2 pav.

I tipo bandymo paprastasis miesto ciklas

3 pav.

I tipo bandymo užmiesčio ciklas (antroji dalis)

(1) PM = įjungta neutrali pavara, sankaba įjungta. K1, K2 = įjungta pirmoji arba antroji pavara, sankaba išjungta.

(2) PM = įjungta neutrali pavara, sankaba įjungta. K1, K5 = įjungta pirmoji arba antroji pavara, sankaba išjungta.

(3) Jei transporto priemonės pavarų dėžė turi daugiau kaip penkias pavaras, pagal gamintojo rekomendacijas gali būti naudojamos papildomos pavaros.

1 priedėlis Važiuoklės dinamometro sistema 1. SPECIFIKACIJOS 1.1. Bendrieji reikalavimai 1.1.1. Dinamometras turi atitikti vieną iš toliau apibrėžtų klasių, kad juo būtų įmanoma sumodeliuoti kelio apkrovą: a) dinamometras su nekintama apkrovos kreive, t. y. dinamometras, kurio fizinės charakteristikos lemia nekintamą apkrovos kreivės formą; b) dinamometras su keičiama apkrovos kreive, t. y. dinamometras, kurio bent du kelio apkrovos parametrai gali būti keičiami apkrovos kreivės formai nustatyti. 1.1.2. Turi būti įrodyta, kad dinamometrai, kuriuose inercija modeliuojama elektriniu būdu, yra lygiaverčiai mechaninės inercijos sistemoms. Lygiavertiškumo nustatymo priemonės aprašytos šio priedo 6 priedėlyje. 1.1.3. Kai bendras pasipriešinimas riedėjimui kelyje negali būti atkuriamas važiuoklės dinamometru važiuojant 10–120 km/h greičiu, rekomenduojama naudoti važiuoklės dinamometrą, kurio charakteristikos tokios, kaip nurodyta toliau. 1.1.3.1. Apkrova, kuri sugeriama dėl stabdžių veikimo ir važiuoklės dinamometro vidinės trinties, esant 0–120 km/h greičiui, apskaičiuojama taip: F = (a + b · V2) ± 0,1 · F80 (be neigiamų verčių) čia: F = bendroji važiuoklės dinamometro sugeriama apkrova (N), a = vertė, atitinkanti pasipriešinimą riedėjimui (N), b = vertė, atitinkanti oro pasipriešinimo koeficientą (N/(km/h)2), V = greitis (km/h), F80 = apkrova esant 80 km/h greičiui (N). 1.2. Specialieji reikalavimai 1.2.1. Nustatyti dinamometro parametrai ilgainiui neturi kisti. Jis neturi kelti vibracijos, galinčios daryti įtaką transporto priemonei arba sutrikdyti įprastą transporto priemonės darbą. 1.2.2. Važiuoklės dinamometras gali būti sudarytas iš vieno arba dviejų būgnų. Priekinis būgnas tiesiogiai arba netiesiogiai varo inercines mases ir galią absorbuojantį įtaisą. 1.2.3. Turi būti įmanoma nurodytąją apkrovą išmatuoti ir ją nuskaityti ± 5 % tikslumu. 1.2.4. Jei dinamometras yra su nekintama apkrovos kreive, apkrovos nustatymo, esant 80 km/h greičiui, tikslumas turi būti ± 5 % Jei dinamometras yra su keičiama apkrovos kreive, dinamometro apkrovos ir kelio apkrovos atitikties tikslumas turi būti ± 5 % esant 120, 100, 80, 60 ir 40 km/h greičiui ir ± 10 % esant 20 km/h greičiui. Esant mažesniam greičiui, dinamometro sugerties vertė turi būti teigiama. 1.2.5. Bendra besisukančių dalių inercija (įskaitant, kai taikoma, modeliuojamą inerciją) turi būti žinoma ir ji neturi skirtis nuo bandymo inercijos klasės daugiau kaip ± 20 kg. 1.2.6. Transporto priemonės greitis matuojamas pagal būgno (jei dinamometrą sudaro du būgnai – priekinio būgno) sukimosi greitį. Kai greitis yra didesnis kaip 10 km/h, jis matuojamas ± 1 km/h tikslumu. Faktinis transporto priemonės nuvažiuotas atstumas matuojamas pagal būgno (jei dinamometrą sudaro du būgnai – priekinio būgno) sukimąsi. 2. DINAMOMETRO KALIBRAVIMO PROCEDŪRA 2.1. Įvadas Šioje dalyje aprašytas metodas, naudotinas nustatyti apkrovai, kurią sugeria dinamometro stabdžiai. Sugerta apkrova yra sudaryta iš apkrovos, sugertos dėl trinties poveikio, ir apkrovos, kurią sugeria galios sugėrimo įtaisas. Dinamometras paleidžiamas veikti taip, kad būtų viršytas bandymo greičio verčių intervalas. Tada išjungiamas dinamometro įjungimo įtaisas: mažėja varančiojo būgno sūkių skaičius. Būgnų kinetinė energija išsisklaido dėl galios sugėrimo įtaiso ir trinties poveikio. Taikant šį metodą nepaisoma būgno vidinės trinties pokyčių, kuriuos sukelia būgnai, naudojant transporto priemonę arba jos nenaudojant. Kai galinis būgnas neapkrautas, nepaisoma jo trinties poveikio. 2.2. Apkrovos indikatoriaus kalibravimas esant 80 km/h greičiui Apkrovos indikatorius kalibruojamas toliau nustatyta tvarka esant 80 km/h greičiui ir atsižvelgiant į sugertą apkrovą (taip pat žr. 4 pav.). 2.2.1. Išmatuojamas būgno sukimosi greitis, jei tai dar nepadaryta. Galima naudoti balninį įtaisą, sūkių skaitiklį ar bet kokį kitą tinkamą įrenginį. 2.2.2. Transporto priemonė pastatoma ant dinamometro arba naudojamas kitoks dinamometro paleidimo būdas. 2.2.3. Naudojamas smagratis arba kokia nors kita tam tikros klasės inercijos modeliavimo sistema. 4 pav. Grafikas, vaizduojantis važiuoklės dinamometro sugertą galią 2.2.4. Dinamometras įsukamas iki 80 km/h greičio. 2.2.5. Užregistruojama rodoma apkrova Fi (N). 2.2.6. Dinamometras įsukamas iki 90 km/h greičio. 2.2.7. Atjungiamas dinamometrui paleisti naudotas įtaisas. 2.2.8. Užregistruojamas laikas, per kurį dinamometro greitis sumažėja nuo 85 km/h iki 75 km/h. 2.2.9. Galios sugėrimo įtaisas nustatomas į kitą lygį. 2.2.10. 2.2.4–2.2.9 punktų reikalavimai kartojami taip dažnai, kad apimtų naudojamų apkrovų intervalą. 2.2.11. Sugerta apkrova apskaičiuojama pagal šią formulę: čia: F = sugerta apkrova (N), Mi = lygiavertė inercija, kg (išskyrus laisvojo galinio būgno inercijos poveikį), ΔV = greičio nuokrypis m/s (10 km/h = 2,775 m/s), t = laikas, per kurį dinamometro greitis sumažėja nuo 85 km/h iki 75 km/h. 2.2.12. 5 pav. apkrova esant 80 km/h greičiui pavaizduota kaip sugertoji apkrova esant 80 km/h greičiui. 5 pav. Apkrova esant 80 km/h greičiui pavaizduota kaip sugertoji apkrova esant 80 km/h greičiui 2.2.13. 2.2.3–2.2.12 punktų reikalavimai turi būti pakartoti visų naudotinų inercijos klasių atveju. 2.3. Apkrovos indikatoriaus kalibravimas esant kitam greičiui Pirmiau 2.2 punkte aprašytos procedūros kartojamos tiek, kiek būtina pasirinktų greičių atveju. 2.4. Jėgos arba sukamojo momento kalibravimas Tokia pati procedūra taikoma jėgos arba sukimo momento kalibravimo atveju. 3. APKROVOS KREIVĖS PATIKRINIMAS 3.1. Procedūra Dinamometro apkrovos sugerties kreivė atsižvelgiant į etaloninius parametrus esant 80 km/h greičiui tikrinama taip: 3.1.1. transporto priemonė pastatoma ant dinamometro arba naudojamas kitoks dinamometro paleidimo būdas; 3.1.2. dinamometras sureguliuojamas pagal sugertą apkrovą (F) esant 80 km/h greičiui; 3.1.3. užregistruojama apkrova, sugerta esant 120, 100, 80, 60, 40 ir 20 km/h greičiui; 3.1.4. nubrėžiama kreivė F(V) ir patikrinama, ar ji atitinka šio priedėlio 1.1.3.1 punkto reikalavimus; 3.1.5. pirmiau 3.1.1–3.1.4 punktuose nurodyta procedūra kartojama naudojant kitas galios F vertes, esant 80 km/h greičiui, ir kitas inercijos vertes.

2 priedėlis Išmetamųjų teršalų skiedimo sistema 1. SISTEMOS SPECIFIKACIJOS 1.1. Sistemos apžvalga Naudojama viso srauto skiedimo sistema. Tam reikia, kad transporto priemonės išmetamosios dujos kontroliuojamomis sąlygomis būtų nenutrūkstamai skiedžiamos aplinkos oru. Išmatuojamas išmetamųjų dujų ir skiedimo oro mišinio bendras tūris ir analizės tikslais paimamas tūriui nuolat proporcingas mėginys. Teršalų kiekis nustatomas pagal mėginio koncentraciją ir patikslinamas įvertinant teršalo kiekį aplinkos ore ir bendrą srautą per bandymo trukmę. Išmetamųjų teršalų skiedimo sistemą sudaro tiekimo vamzdis, maišymo kamera ir skiedimo tunelis, skiedimo oro kondicionavimo įtaisas, siurbimo įtaisas ir srauto matavimo įtaisas. Mėginių ėmimo zondai pritvirtinami skiedimo tunelyje, kaip nurodyta 3, 4 ir 5 priedėliuose. Pirmiau aprašyta maišymo kamera – tai talpykla, panaši į pavaizduotąsias 6 ir 7 paveiksluose, kurioje maišomos transporto priemonės išmetamosios dujos su skiedimo oro, kad ties kameros išleidimo anga susidarytų vienalytis mišinys. 1.2. Bendrieji reikalavimai 1.2.1. Transporto priemonės išmetamosios dujos skiedžiamos pakankamu kiekiu aplinkos oro, kad bet kokiomis įmanomomis bandymo sąlygomis mėginių ėmimo ir matavimo sistemoje nesikondensuotų vanduo. 1.2.2. Oro ir išmetamųjų dujų mišinys mėginių ėmimo zondo buvimo vietoje turi būti vienalytis (žr. toliau 1.3.3 punktą). Mėginių ėmimo zondu išskiriamas tipinis atskiestų išmetamųjų dujų mėginys. 1.2.3. Sistema turi išmatuoti atskiestų išmetamųjų dujų bendrąjį tūrį. 1.2.4. Mėginių ėmimo sistema turi būti hermetiška. Kintamo skiedimo mėginių ėmimo sistemos konstrukcija ir komplektavimo medžiagos turi būti tokios, kad sistema neturėtų įtakos teršalų koncentracijai atskiestose išmetamosiose dujose. Jei kuri nors sistemos sudedamoji dalis (šilumokaitis, cikloninis filtras, pūstuvas ir kt.) keičia bet kurių teršalų koncentraciją atskiestose išmetamosiose dujose ir to nesklandumo negalima ištaisyti, to teršalo mėginys imamas prieš tą sudedamąją dalį. 1.2.5. Visų skiedimo sistemos dalių, kurios liečiasi su nepraskiestomis ir praskiestomis išmetamosiomis dujomis, konstrukcija turi būti tokia, kad kietųjų dalelių nusodinimas ar pakitimas būtų kuo mažesnis. Visos dalys turi būti pagamintos iš elektrai laidžių medžiagų, kurios nereaguotų su išmetamųjų dujų sudedamosiomis dalimis ir būtų įžemintos taip, kad būtų išvengta elektrostatinių reiškinių. 1.2.6. Jei bandomos transporto priemonės išmetamasis vamzdis sudarytas iš keleto atšakų, jungiamieji vamzdžiai turi būti sujungti kuo arčiau transporto priemonės, kad nebūtų neigiamo poveikio jos veikimui. 1.2.7. Kintamo skiedimo sistema suprojektuojama taip, kad išmetamosios dujos galėtų būti surenkamos žymiai nekeičiant priešslėgio ties išmetamojo vamzdžio išleidimo anga. 1.2.8. Jungiamasis vamzdis tarp transporto priemonės ir skiedimo sistemos projektuojamas taip, kad būtų kuo labiau sumažintas šilumos nuostoliai. 1.3. Specialieji reikalavimai 1.3.1. Transporto priemonės išmetamųjų dujų sistemos jungtys Jungiamasis vamzdis, esantis tarp transporto priemonės išmetamųjų dujų išmetimo angų ir maišymo sistemos, turi būti kuo trumpesnis ir turi tenkinti šiuos reikalavimus: a) jis turi būti trumpesnis nei 3,6 m, arba 6,1 m, jeigu jame įrengta šilumos izoliacija; jo vidinis skersmuo negali būti didesnis nei 105 mm; b) jis neturi sukelti bandomos transporto priemonės išmetamųjų dujų išmetimo angose statinio slėgio, kuris skirtųsi nuo statinio slėgio, užfiksuo