LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys L 265/1

Pagal tarptautinę viešąją teisę juridinę galią turi tik JT EEK tekstų originalai. Taisyklės statusas ir įsigaliojimo data turėtų būti tikrinami pagal paskutinę statusą nurodančio JT EEK dokumento TRANS/WP.29/343 versiją, kurią galima rasti

http://www.unece.org/trans/main/wp29/wp29wgs/wp29gen/wp29fdocstts.html

Jungtinių Tautų Europos ekonominės komisijos (JT EEK) taisyklė Nr. 44 „Vienodos nuostatos dėl keleivių vaikų apsaugos priemonių variklinėse transporto priemonėse patvirtinimo (vaiko apsaugos sistemos)“ [2016/1722]

Įtrauktas visas galiojantis tekstas iki:

04 serijos pakeitimų 10 papildymo; įsigaliojimo data – 2016 m. birželio 18 d.

TURINYS

TAISYKLĖ

1. Taikymo sritis

2. Apibrėžtys

3. Patvirtinimo paraiška

4. Ženklinimas

5. Patvirtinimas

6. Bendrieji techniniai reikalavimai

7. Konkretūs techniniai reikalavimai

8. Bandymų aprašymas

9. Tipo patvirtinimo ir gamybos tinkamumo bandymų ataskaitos

10. Vaiko apsaugos sistemos tipo patvirtinimo pakeitimas ir patvirtinto tipo išplėtimas

11. Gamybos tinkamumas

12. Gamybos atitiktis ir įprastiniai bandymai

13. Sankcijos už gamybos neatitiktį

14. Visiškas gamybos nutraukimas

15. Instrukcijos

16. Už patvirtinimo bandymus atsakingų techninių tarnybų ir tipo patvirtinimo institucijų pavadinimai bei adresai

17. Pereinamojo laikotarpio nuostatos

PRIEDAI

1 Pranešimas

2 Patvirtinimo ženklų išdėstymas

3 Atsparumo dulkėms bandymo aparatūros išdėstymas

4 Korozijos bandymas

5 Saugos diržo dilinimo ir trumpojo slydimo bandymai

6 Vežimėlio aprašymas

7 Vežimėlio lėtėjimą ar greitėjimą, kaip laiko funkciją, rodanti kreivė

8 Manekenų aprašymas

9 Priekinio susidūrimo su kliūtimi bandymas

10 Galinio susidūrimo bandymo procedūra

11 Papildomi tvirtinimo įtaisai, reikalingi vaiko apsaugos priemonėms tvirtinti pusiau universalios kategorijos variklinėse transporto priemonėse

12 Kėdė

13 Standartinis saugos diržas

14 Tipo patvirtinimo schema (procedūros schema pagal ISO 9002:2000)

15 Aiškinamosios pastabos

16 Gamybos atitikties kontrolė

17 Energiją sugeriančios medžiagos bandymas

18 Priemonių su atlošais ir atgalinės krypties priemonių srities, į kurią gali atsitrenkti galva, nustatymo būdas, nustatant mažiausią šoninių sparnų dydį

19 Tiesiai ant vaiko apsaugos priemonių montuojamų reguliatorių kondicionavimo aprašymas

20 Įprastas sagties tvirtumo bandymo įtaisas

21 Dinaminio susidūrimo bandymo stendas

22 Apatinės manekeno liemens dalies bandymas

23 Apkrovos įtaisai

1. TAIKYMO SRITIS

1.1. Ši taisyklė taikoma vaiko apsaugos sistemoms, kurios yra tinkamos montuoti variklinėse transporto priemonėse su trimis ar daugiau ratų, bet nėra skirtos naudoti su sulankstomosiomis (atlošiamosiomis) arba į šoną atsuktomis sėdynėmis.

2. APIBRĖŽTYS

Šioje taisyklėje:

2.1. Vaiko apsaugos sistema (apsaugos priemonė)– visuma sudedamųjų dalių, kurios gali būti sudarytos iš juostų arba lanksčių sudedamųjų dalių su apsaugine sagtimi, reguliavimo įtaisų, priedų, kai kuriais atvejais – iš papildomo įtaiso, pvz., nešiojamojo lopšio, kūdikio sėdynės, papildomos sėdynės ir (arba) apsauginio skydelio, kuriuos galima tvirtinti variklinėje transporto priemonėje. Apsaugos sistema sukonstruota taip, kad apribotų asmens kūno judėjimą ir sumažintų pavojų susižeisti transporto priemonės susidūrimo arba staigaus stabdymo atveju.

ISOFIX– vaiko apsaugos sistemų tvirtinimo prie transporto priemonių sistema, sudaryta iš dviejų su transporto priemone sujungtų standžių tvirtinimo įtaisų, dviejų atitinkamų standžių priedų ant vaiko apsaugos sistemos ir vaiko apsaugos sistemos sukamojo svyravimo ribojimo priemonės.

Vaiko apsaugos priemonės skirstomos į penkias svorio grupes:

2.1.1.1. 0 grupė skirta mažesnio kaip 10 kg svorio vaikams;

2.1.1.2. 0+ grupė skirta mažesnio kaip 13 kg svorio vaikams;

2.1.1.3. I grupė skirta 9–18 kg svorio vaikams;

2.1.1.4. II grupė skirta 15–25 kg svorio vaikams;

2.1.1.5. III grupė skirta 22–36 kg svorio vaikams.

2.1.1.6. ISOFIX vaiko apsaugos priemonės grupuojamos į 7 ISOFIX dydžio klases, aprašytas Taisyklės Nr. 16 17 priedo 2 priedėlyje: A – ISO/F3: mažyliams skirta priekinės krypties viso aukščio VAS; B – ISO/F2: mažyliams skirta priekinės krypties mažesnio aukščio VAS; B1 – ISO/F2X: mažyliams skirta priekinės krypties mažesnio aukščio VAS; C – ISO/R3: mažyliams skirta atgalinės krypties viso aukščio VAS; D – ISO/R2: mažyliams skirta atgalinės krypties mažesnio aukščio VAS; E – ISO/R1: kūdikiams skirta atgalinės krypties VAS; F – ISO/L1: kairioji šoninės krypties VAS (nešiojamasis lopšys); G – ISO/L2: dešinioji šoninės krypties VAS (nešiojamasis lopšys). Svorio grupė ISOFIX dydžio klasės 0 – iki 10 kg F ISO/L1 G ISO/L2 E ISO/R1 0+ – iki 13 kg C ISO/R3 D ISO/R2 E ISO/R1 I – 9–18 kg A ISO/F3 B ISO/F2 B1 ISO/F2X C ISO/R3 D ISO/R2

Vaiko apsaugos priemonės skirstomos į keturias kategorijas:

2.1.2.1. universaliosios kategorijos vaiko apsaugos priemonės, skirtos naudoti kaip apibrėžta 6.1.1, 6.1.3.1 ir 6.1.3.2 punktuose, su transporto priemonės sėdyne, nustatyta į beveik visas įmanomas padėtis, o ypač su tomis sėdynėmis, kurios buvo įvertintos pagal Taisyklę Nr. 16 ir buvo pripažintos suderinamomis su šios kategorijos vaiko apsaugos priemone;

2.1.2.2. ribotosios kategorijos vaiko apsaugos priemonės, skirtos naudoti, kaip apibrėžta 6.1.1 ir 6.1.3.1 punktuose, su tam tikrų transporto priemonių tipų nustatytomis sėdynės padėtimis, kaip nurodyta vaiko apsaugos įrenginio gamintojo arba transporto priemonės gamintojo:

2.1.2.3. pusiau universalios kategorijos vaiko apsaugos priemonės, skirtos naudoti kaip apibrėžta 6.1.1 ir 6.1.3.2 punktuose;

2.1.2.4. specialaus tipo transporto priemonės kategorijos vaiko apsaugos priemonės, skirtos naudoti: 2.1.2.4.1. specialaus tipo transporto priemonėse pagal 6.1.2 ir 6.1.3.3 punktus arba 2.1.2.4.2. kaip įmontuotos vaiko apsaugos priemonės.

Vaiko apsaugos priemonėse naudojamos vaiko prilaikymo priemonės gali būti dviejų klasių:

integruotosios klasės sistemos, kai vaiko prilaikymas apsaugos sistemoje užtikrinamas nenaudojant jokių tiesiogiai prie transporto priemonės tvirtinamų detalių;

neintegruotosios klasės sistemos, kai vaiko prilaikymas apsaugos sistemoje priklauso nuo bet kokių detalių, kurios tiesiogiai tvirtinamos prie transporto priemonės.

2.1.3.1. Dalinė apsaugos priemonė– įtaisas, pvz., paaukštinta sėdynė, kuri naudojama kartu su suaugusiojo saugos diržu, juosiančiu vaiko kūną arba prilaikančiu įtaisą, kuriame vaikas yra pasodintas, sudaro sukomplektuotą vaiko apsaugos sistemą.

2.1.3.2. Paaukštinta sėdynė– kieta pagalvėlė, kuri gali būti naudojama su suaugusiojo saugos diržu.

2.2. Vaiko saugos sėdynė– vaiko apsaugos priemonė, kurios sudedamoji dalis yra sėdynė, kurioje laikomas pasodintas vaikas.

2.3. Diržas– vaiko apsaugos priemonė, kurią sudaro juostų derinys su saugos sagtimi, reguliavimo įtaisais ir priedais.

2.4. Sėdynė– konstrukcija, kuri yra sudedamoji vaiko apsaugos priemonės dalis, skirta laikyti vaiką sėdimojoje padėtyje;

2.4.1. Nešiojamasis lopšys– apsaugos priemonė vaikui laikyti aukštielninkam arba kniūbsčiam, kad jo stuburas būtų statmenas išilginei transporto priemonės vidurio plokštumai. Lopšys sukonstruotas taip, kad per susidūrimą paskirstytų vaiko galvą ir kūną, išskyrus galūnes, veikiančias prilaikomąsias jėgas.

2.4.2. Nešiojamojo lopšio fiksatorius– įtaisas, naudojamas nešiojamajam lopšiui pritvirtinti prie transporto priemonės konstrukcijos.

2.4.3. Kūdikio kėdutė– apsaugos priemonė vaikui laikyti atgal atgręžtoje, pusiau gulimoje padėtyje. Ji sukonstruota taip, kad per susidūrimą paskirstytų vaiko galvą ir kūną, išskyrus galūnes, veikiančias prilaikomąsias jėgas.

2.5. Sėdynės atrama– vaiko apsaugos priemonės dalis, kurią naudojant gali būti pakelta sėdynė.

2.6. Vaiko atrama– vaiko apsaugos priemonės dalis, kurią naudojant sėdintis vaikas gali būti pakeltas tame įrenginyje.

2.7. Apsauginis skydelis– prieš vaiką tvirtinimas įtaisas, paskirstantis per visą vaiko ūgį didžiajai jo kūno daliai tenkančias per priekinį susidūrimą atsirandančias prilaikomąsias jėgas.

Kaip nurodyta 2.1.3 punkte, jie skirstomi į dvi klases:

A klasė: integruoti skydeliai;

B klasė: neintegruoti skydeliai.

2.8. Juosta– lanksti sudedamoji dalis, kurios paskirtis – perduoti jėgas.

2.8.1. Juosmens juosta– juosta, kuri, kaip sukomplektuotas diržas arba kaip tokio diržo sudedamoji dalis, iš priekio juosia ir tiesiogiai arba netiesiogiai prilaiko vaiko dubenį.

2.8.2. Pečių apsauga– diržo dalis, kuri sulaiko viršutinę vaiko liemens dalį.

2.8.3. Tarpukojo juosta– juosta (arba į keletą dalių padalytos juostos, kai jas sudaro dvi arba daugiau austinės juostos dalių), pritvirtinta prie vaiko apsaugos priemonės ir juosmens juostos taip, kad būtų tarp vaiko šlaunų; jos paskirtis – neleisti vaikui įprastomis sąlygomis pasislinkti į priekį ir palįsti po juosmens juosta, o susidūrimo metu neleisti juosmens diržui nuslysti nuo dubens.

2.8.4. Vaiką prilaikanti juosta– juosta, kuri yra sudedamoji diržo dalis ir sulaiko tik vaiko liemenį.

2.8.5. Vaiko apsaugos tvirtinimo juosta– juosta, kuria vaiko apsaugos priemonė pritvirtinama prie transporto priemonės konstrukcijos; ji gali būti transporto priemonės sėdynės apsaugos įtaiso dalis.

2.8.6. Diržų komplektas– diržų sąranka, sudaryta iš juosmens diržo, pečių apsaugos ir, jei įtaisyta, tarpukojo juostos.

2.8.7. Y formos diržas– diržas, kurio juostų derinys sudarytas taip, kad viena juosta eitų tarp vaiko kojų, antra – per vieną petį, o trečia – per kitą.

2.8.8. Kreipiamoji juosta– juosta, kuri fiksuoja suaugusiojo saugos diržo pečių juostą vaikui tinkamoje padėtyje; tinkama pečių juostos padėtis gali būti reguliuojama įtaisu, kuris ant juostos patraukiamas aukštyn arba žemyn, pritaikant prie naudotojo peties, ir užfiksuojamas toje padėtyje. Ši kreipiamoji juosta neskirta didelei dinaminei apkrovai išlaikyti.

2.9. Sagtis– greitai atsegamas įtaisas, naudojamas vaikui apsaugos priemonėje laikyti arba apsaugos priemonei prie automobilio konstrukcijos pritvirtinti ir greitai atsegti. Sagtyje gali būti reguliavimo įtaisas.

2.9.1. Uždaras sagties atsegimo mygtukas– sagties atsegimo mygtukas, kuriuo sagties negalima atsegti naudojant 40 mm skersmens rutulį.

2.9.2. Atviras sagties atsegimo mygtukas– sagties atsegimo mygtukas, kuriuo sagtį galima atsegti naudojant 40 mm skersmens rutulį.

2.10. Reguliavimo įtaisas– prietaisas, kuriuo galima reguliuoti apsaugos priemonę arba jos priedus, norint pritaikyti prie naudotojo kūno sudėjimo, transporto priemonės konfigūracijos arba vieno ir kito. Reguliavimo įtaisas gali būti sagties dalis, diržo įtraukiklis ar kuri nors kita saugos diržo dalis.

2.10.1. Spartusis reguliatorius– reguliavimo įtaisas, kurį galima valdyti vienu lengvu rankos judesiu.

2.10.2. Reguliatorius, montuojamas ant vaiko apsaugos priemonės– vientisų diržų reguliatorius, montuojamas tiesiai ant vaiko apsaugos priemonės, o ne tiesiogiai laikomas austinės juostos, kurią turi reguliuoti.

2.11. Priedai– vaiko apsaugos priemonės dalys, įskaitant apsaugines dalis, kuriomis vaiko apsaugos priemonė tvirtai pritvirtinama tiesiogiai prie transporto priemonės konstrukcijos arba prie transporto priemonės sėdynės.

2.11.1. Atraminė kojelė– stacionariai pritvirtintas įtaisas, vaiko apsaugos priemonės spaudžiamąją apkrovą perduodantis transporto priemonės konstrukcijai, kad stabdant būtų išvengta poveikio sėdynės pagalvėlei; atraminė kojelė gali būti reguliuojama.

2.12. Energijos sugertuvas– įtaisas, priklausantis vaiko apsaugos priemonei, skirtas išsklaidyti energiją savarankiškai arba kartu su juosta.

2.13. Diržo įtraukiklis– įtaisas, kuriuo įtraukiamas vaiko apsaugos priemonės diržas arba diržo dalis. Sąvoka taikoma šiems įtaisams:

2.13.1. automatinio fiksavimo diržo įtraukiklis– įtaisas, leidžiantis ištraukti norimo ilgio juostos dalį ir, užsegus sagtį, automatiškai pritaikantis juostos ilgį prie naudotojo sudėjimo; daugiau juostos ištraukti neįmanoma, nebent naudotojas tai darytų tyčia;

2.13.2. avarinio fiksavimo diržo įtraukiklis– įprastomis važiavimo sąlygomis naudotojo judėjimo laisvės nevaržantis įtaisas. Tokiame įtaise įrengti ilgio reguliavimo įtaisai, automatiškai reguliuojantys juostos ilgį pagal naudotojo kūno sudėjimą, ir fiksavimo mechanizmas, suveikiantis avariniu atveju:

2.13.2.1. sumažėjus transporto priemonės greičiui, ištraukus juostą iš diržo įtraukiklio, arba automatiškai dėl kitų priežasčių (jautrumas vienam veiksmui) arba

2.13.2.2. kai kartu veikia keli veiksniai (jautrumas keliems veiksmams).

2.14. Apsaugos priemonės tvirtinimo įtaisai– transporto priemonės arba sėdynės konstrukcijos dalys, prie kurių tvirtinami vaiko apsaugos priemonės priedai.

2.14.1. Papildomas tvirtinimo įtaisas – transporto priemonės konstrukcijos arba transporto priemonės sėdynės konstrukcijos dalis ar bet kuri kita transporto priemonės dalis, prie kurios tvirtinama vaiko apsaugos priemonė; jos papildo tvirtinimo įtaisus, patvirtintus pagal Taisyklę Nr. 14. Tai vežimėlio grindys, kaip aprašyta 6 priede, arba kiti specialios transporto priemonės (-ių) konstrukcijos elementai, kuriuos veikia atramos apkrova.

2.14.2. ISOFIX apatinis tvirtinimo įtaisas – vienas nuo transporto priemonės arba sėdynės konstrukcijos besitęsiantis standus, apskrito skerspjūvio, horizontalus 6 mm skersmens strypas ISOFIX vaiko apsaugos sistemai su ISOFIX priedais pritvirtinti ir laikyti.

2.14.3. ISOFIX tvirtinimo įtaisų sistema – iš dviejų Taisyklės Nr. 14 reikalavimus atitinkančių ISOFIX apatinių tvirtinimo įtaisų sudaryta sistema, skirta ISOFIX vaiko apsaugos sistemai bei apsaugos nuo sukimosi įtaisui pritvirtinti.

2.14.4. Apsaugos nuo sukimosi įtaisas

a) universaliajai ISOFIX vaiko apsaugos sistemai skirtas apsaugos nuo sukimosi įtaisas, kurį sudaro ISOFIX viršutinis diržas;

b) pusiau universaliai ISOFIX vaiko apsaugos sistemai skirtas apsaugos nuo sukimosi įtaisas, kurį sudaro viršutinė juosta, transporto priemonės prietaisų skydas arba atraminė kojelė, skirta tvirtinimo sistemos sukimuisi priekinio susidūrimo atveju apriboti;

c) transporto priemonės sėdynėse nėra apsaugos nuo sukimosi įtaiso, skirto universaliosios ir pusiau universalios kategorijų ISOFIX vaiko apsaugos sistemoms.

2.14.5. ISOFIX viršutinio diržo tvirtinimo įtaisas – Taisyklės Nr. 14 reikalavimus atitinkantis įtaisas, pvz., nustatytoje zonoje įtaisytas strypas, prie kurio tvirtinama ISOFIX viršutinio diržo juostos jungtis ir kuris perduoda jos prilaikymo jėgą transporto priemonės konstrukcijai.

2.15. Priekinės krypties– atsukta įprasta transporto priemonės judėjimo kryptimi.

2.16. Atgalinės krypties– atsukta priešinga įprastinio transporto priemonės judėjimo kryptimi.

2.17. Nuožulnioji padėtis– speciali kėdutės padėtis, leidžianti vaikui atsilošti.

2.18. Gulimoji, aukštielninka arba kniūbsčioji padėtis– vaiko padėtis apsaugos priemonėje, kai bent jo galva ir kūnas, išskyrus galūnes, yra ant horizontalaus paviršiaus.

2.19. Vaiko apsaugos priemonės tipas– vaiko apsaugos priemonių, nesiskiriančių toliau išvardytomis esminėmis savybėmis, kategorija:

2.19.1. kategorija, svorio grupe (-ėmis), padėtimi ir įrengimo kryptimi (kaip apibrėžta 2.15 ir 2.16 punktuose), kurioms pritaikyta apsaugos priemonė;

2.19.2. vaiko apsaugos priemonės geometrija;

2.19.3. matmenimis, mase, medžiaga ir spalva: a) sėdynės; b) apmušalų ir c) apsauginio skydelio;

2.19.4. juostų medžiaga, audinio pynimu, matmenimis ir spalva;

2.19.5. standžiosiomis sudedamosiomis dalimis (sagtimis, priedais ir kt.).

2.20. Transporto priemonės sėdynė– konstrukcija, kuri gali būti neatsiejama nuo transporto priemonės konstrukcijos, arba atskira konstrukcija, parengta naudoti ir skirta sėdėti vienam suaugusiam asmeniui. Šioje taisyklėje:

2.20.1. transporto priemonės sėdynių grupė– arba daugiavietė neatskiriama, arba kelios atskiros, tačiau viena šalia kitos įrengtos sėdynės (t. y. įtaisytos taip, kad vienos sėdynės priekiniai tvirtinimo įtaisai būtų vienoje eilėje su priekiniais arba galiniais kitos sėdynės tvirtinimo įtaisais arba ties linija tarp tų tvirtinimo įtaisų); kiekviena sėdynė skirta vienam arba keliems suaugusiems asmenims;

2.20.2. daugiavietė neatskiriama transporto priemonės sėdynė– parengta naudoti konstrukcija, skirta sėdėti daugiau kaip vienam suaugusiam asmeniui;

2.20.3. priekinės transporto priemonės sėdynės– sėdynių grupė keleivių skyriaus priekyje, prieš kurią nėra jokių kitų sėdynių;

2.20.4. galinės transporto priemonės sėdynės– nejudamos, į priekį atgręžtos sėdynės, įtaisytos transporto priemonėje už kitos sėdynių grupės.

2.20.5. ISOFIX padėtis– sistema, leidžianti įtaisyti:

a) arba priekinės krypties universaliąją ISOFIX vaiko apsaugos sistemą, kaip apibrėžta šioje taisyklėje;

b) arba priekinės krypties puriau universalią ISOFIX vaiko apsaugos sistemą, kaip apibrėžta šioje taisyklėje;

c) arba atgalinės krypties pusiau universalią ISOFIX vaiko apsaugos sistemą, kaip apibrėžta šioje taisyklėje;

d) arba šoninės krypties pusiau universalią ISOFIX vaiko apsaugos sistemą, kaip apibrėžta šioje taisyklėje;

e) arba specialios transporto priemonės kategorijos ISOFIX vaiko apsaugos sistemą, kaip apibrėžta šioje taisyklėje.

2.21. Reguliavimo sistema– sukomplektuotas įtaisas, kuriuo transporto priemonės sėdynė arba jos dalis gali būti reguliuojama norint ją pritaikyti prie suaugusio asmens kūno sudėjimo; šiuo įtaisu visų pirma galima reguliuoti sėdynę:

2.21.1. išilgine kryptimi ir (arba)

2.21.2. vertikalia kryptimi, taip pat (arba)

2.21.3. reguliuoti polinkio kampą.

2.22. Transporto priemonės sėdynės tvirtinimo įtaisas– sistema, įskaitant susijusias transporto priemonės konstrukcijos dalis, kuria suaugusiam asmeniui skirta sėdynė, kaip vientisas darinys, pritvirtinama prie transporto priemonės konstrukcijos.

2.23. Sėdynės tipas– suaugusiems asmenims skirtų sėdynių, nesiskiriančių toliau išvardytomis esminėmis savybėmis, kategorija:

2.23.1. sėdynės konstrukcijos forma, matmenimis ir medžiagomis;

2.23.2. sėdynės reguliavimo ir fiksavimo sistemų tipais ir matmenimis, taip pat

2.23.3. suaugusiojo saugos diržo tvirtinimo prie sėdynės įtaiso, sėdynės tvirtinimo įtaiso ir susijusių transporto priemonės konstrukcijos dalių tipu ir matmenimis.

2.24. Poslinkio sistema– įtaisas, kuriuo galima keisti suaugusiems asmenims skirtos sėdynės arba vienos iš jos dalių polinkio kampą arba padėtį išilgine kryptimi, bet neturintis fiksuotos tarpinės padėties, kad būtų lengviau įlipti ir išlipti keleiviams ar įdėti ir išimti daiktus.

2.25. Fiksavimo sistema– įtaisas, kuriuo užfiksuojamos suaugusiesiems skirtos sėdynės ir jos dalių naudojimo padėtys.

2.26. Fiksavimo įtaisas– prietaisas, užfiksuojantis vieną iš suaugusiojo saugos diržo austinės juostos dalių ir neleidžiantis jai judėti kitos to paties diržo austinės juostos dalies atžvilgiu. Šis įtaisas gali veikti suaugusiojo diržo įstrižąją arba juosmens dalį arba saugoti jas abi. Ši sąvoka skirta apibūdinti šių klasių įtaisams:

2.26.1. A klasės įtaisas– įtaisas, neleidžiantis vaikui iš diržo įtraukiklio ištraukti austinės juostos traukiant už juosmens juostos, kai suaugusiojo diržas tiesiogiai naudojamas vaikui laikyti.

2.26.2. B klasės įtaisas– įtaisas, kuriuo galima išlaikyti suaugusiojo saugos diržo juosmens dalies įtempimą, kai diržas naudojamas vaiko apsaugos priemonei laikyti. Austinę juostą sulaikantis įtaisas neleidžia jai išslysti per įtaisą iš diržo įtraukiklio, antraip sumažėtų įtempimas ir apsaugos priemonė atsidurtų neoptimalioje padėtyje.

2.27. Specialių poreikių turinčio vaiko apsaugos priemonė– vaiko apsaugos sistema, sukonstruota vaikams, turintiems specialių poreikių dėl fizinės ar protinės negalios; šiame įtaise gali būti papildomų bet kuriai vaiko kūno daliai prilaikyti skirtų įtaisų, tačiau jame turi būti bent pagrindinės vaiko prilaikymo priemonės, atitinkančios šios taisyklės reikalavimus.

2.28. ISOFIX priedas– viena iš dviejų jungčių, atitinkanti šios taisyklės 6.3.2 punkto reikalavimus, pritvirtinta prie ISOFIX vaiko apsaugos priemonės konstrukcijos ir suderinama su ISOFIX apatiniu tvirtinimo įtaisu.

2.29. ISOFIX vaiko apsaugos sistema– vaiko apsaugos priemonė, kuri turi būti pritvirtinta prie Taisyklės Nr. 14 reikalavimus atitinkančios ISOFIX tvirtinimo įtaisų sistemos.

2.30. Sėdynės lenkmuo– sritis šalia transporto priemonės sėdynės pagalvėlės ir atlošo sankirtos.

2.31. Transporto priemonės sėdynės įtvaras (VSF)– prie ISOFIX dydžių klasių priderinamas įtvaras, kurio matmenys nurodyti Taisyklės Nr. 16 17 priedo 2 priedėlio 1–6 paveiksluose ir kurį vaiko apsaugos priemonių gamintojas naudoja atitinkamiems ISOFIX vaiko apsaugos sistemos matmenims ir ISOFIX priedų vietai nustatyti.

2.32. ISOFIX viršutinio diržo jungtis– įtaisas, tvirtinamas prie ISOFIX viršutinio diržo tvirtinimo įtaiso.

2.33. ISOFIX viršutinio diržo kablys– ISOFIX viršutinio diržo jungtis, paprastai naudojama ISOFIX viršutiniam diržui pritvirtinti prie ISOFIX viršutinio diržo tvirtinimo įtaiso, kaip nurodyta Taisyklės Nr. 14 3 paveiksle.

2.34. ISOFIX viršutinio diržo juosta– austinė (arba lygiavertė) juosta, besitęsianti nuo ISOFIX vaiko apsaugos sistemos viršaus iki ISOFIX viršutinio diržo tvirtinimo įtaiso, ant kurios įtaisytas reguliatorius, atpalaidavimo įtaisas ir ISOFIX viršutinio diržo jungtis.

2.35. ISOFIX viršutinio diržo priedas– įtaisas ISOFIX viršutinio diržo juostai pritvirtinti prie ISOFIX vaiko apsaugos sistemos.

2.36. Diržo atpalaidavimo įtaisas– sistema, leidžianti atpalaiduoti įtaisą, kuriuo reguliuojamas ir užfiksuojamas ISOFIX viršutinio diržo juostos įtempimas.

2.37. Suaugusiojo saugos diržo kreiptuvas– įtaisas, per kurį slenka ir reikiama kryptimi nukreipiamas suaugusiojo saugos diržas ir kuris nekliudo austinei juostai nevaržomai slankioti.

2.38. Tipo patvirtinimo bandymas– bandymas, skirtas nustatyti, kuriuos reikalavimus atitinka tvirtinti pateiktas vaiko apsaugos sistemos tipas.

2.39. Gamybos tinkamumo bandymas– bandymas, skirtas nustatyti, ar gamintojas gali pagaminti vaiko apsaugos sistemą, kuri atitiktų tvirtinti pateiktą vaiko apsaugos sistemą.

2.40. Įprastinis bandymas– iš vienos gaminių partijos atrinkto tam tikro skaičiaus apsaugos sistemų bandymas, skirtas patikrinti, kuriuos reikalavimus jos atitinka.

2.41. Vaiko apsaugos sistemos poslinkio sistema– įtaisas, kuriuo galima keisti VAS arba vienos iš jos dalių polinkio kampą arba padėtį išilgine kryptimi.

2.42. Vaiko apsaugos sistemos fiksavimo sistema– įtaisas, kuriuo užfiksuojamos VAS ir jos dalių naudojimo padėtys.

2.43. Apkrovą ribojantis įtaisas– įtaisas, kuris tam tikromis apkrovos sąlygomis gali sulūžti arba užstrigti. Įtaisas turi būti specialiai sukonstruotas veikti tomis sąlygomis, o jo elgseną turi būti įmanoma atkurti ir objektyviai užregistruoti techniniuose dokumentuose.

3. PATVIRTINIMO PARAIŠKA

3.1. Vaiko apsaugos priemonės tipo patvirtinimo paraišką teikia prekės ženklo turėtojas arba jo tinkamai įgaliotas atstovas, o tvirtinimo procedūra turi atitikti 14 priede aprašytą tvirtinimo schemą.

3.2. Su patvirtinimo paraiška, susijusia su kiekvienu vaiko apsaugos priemonės tipu, turi būti pateikiama:

3.2.1. techninis vaiko apsaugos priemonės aprašymas, kuriame nurodomos naudojamos juostos ir kitos medžiagos, taip pat numatomos ir atkuriamos apkrovą ribojančių įtaisų elgsenos aprašymas. Kartu turi būti pateikiami vaiko apsaugos priemonę sudarančių dalių brėžiniai; jei yra diržo įtraukiklių – šių įtaisų ir jų jutiklių montavimo nurodymai, toksiškumo (6.1.5 punktas) ir degumo (6.1.6 punktas) deklaracijos; brėžiniuose turi būti parodyta patvirtinimo numeriui ir papildomam simboliui (-iams) numatyta vieta patvirtinimo ženklo apskritimo atžvilgiu. Apraše nurodoma tvirtinti teikiamo modelio spalva;

3.2.2. keturi vaiko apsaugos priemonės pavyzdžiai;

3.2.3. 10 metrų kiekvienos kategorijos juostos, naudojamos vaiko apsaugos priemonėje, ir,

3.2.4. už bandymus atsakingos techninės tarnybos reikalavimu, papildomų pavyzdžių;

3.2.5. instrukcijos ir informacija apie pakuotę pagal toliau pateiktą 15 dalį;

3.2.6. nešiojamųjų lopšių atveju, jei nešiojamojo lopšio apsaugos priemonė gali būti naudojama su įvairių tipų nešiojamaisiais lopšiais, priemonės gamintojas turi pateikti tų tipų sąrašą.

3.3. Kai vaiko apsaugos priemonei pritvirtinti naudojamas patvirtintas suaugusiojo saugos diržas, patvirtinimo paraiškoje turi būti nurodyta naudotino suaugusiojo saugos diržo kategorija, pvz., nejudamieji juosmens diržai.

3.4. Susitariančiosios šalies tipo patvirtinimo institucija, prieš suteikdama tipo patvirtinimą, patikrina, ar taikomos nustatytus reikalavimus atitinkančios priemonės ir procedūros, kad būtų užtikrinta veiksminga vaiko apsaugos sistemų, įrenginių arba dalių gamybos atitikties patvirtintam tipui kontrolė.

4. ŽENKLINIMAS

4.1. Ant vaiko apsaugos priemonės pavyzdžių, pateiktų tvirtinti pagal 3.2.2 ir 3.2.3 punktų nuostatas, turi būti aiškiai ir nenutrinamai užrašytas gamintojo pavadinimas, inicialai arba prekės ženklas.

4.2. Ant vienos iš plastikinių vaiko apsaugos priemonės dalių (pvz., korpuso, apsauginio skydelio, paaukštintos sėdynės ir kt.), išskyrus diržą (-us) arba diržų komplektą, turi būti aiškiai (nenutrinamai) nurodyti gamybos metai.

4.3. Jei apsaugos priemonė skirta naudoti su suaugusiojo saugos diržu, prie priemonės turi būti pritvirtintas brėžinys, kuriame aiškiai parodytas teisingas austinės juostos juosimo būdas. Jei apsaugos priemonė pritvirtinta suaugusiojo saugos diržu, ant gaminio sutartinėmis spalvomis turi būti aiškiai nurodytas austinės juostos juosimo būdas. Kai naudojama priekinės krypties priemonė, saugos diržo vyniojimo kryptis turi būti pažymėta raudona spalva, o kai atgalinės krypties – mėlyna spalva. Kai priemonės gali būti įrengiamos atgręžtos tiek į priekį, tiek į galą, nekeičiant diržo juosimo būdo (pvz., naudojant sukamą sistemą), naudojamos abi spalvos. Tos pačios spalvos taip pat naudojamos ant priemonės klijuojamuose etiketėse, kuriose parodomi naudojimo būdai.

Numatytos saugos diržo juosmens dalies ir įstrižosios dalies vyniojimo kryptys turi būti labai aiškiai atskirtos. Visos saugos diržo dalys pažymimos skirtinga spalva, žodžiais, jos gali būti skirtingų formų ir pan.

Visose gaminio diržo vyniojimo krypties schemose aiškiai nurodoma vaiko apsaugos priemonės įrengimo kryptis transporto priemonės atžvilgiu. Diržo juosimo būdo schemos, kuriose neparodyta transporto priemonės sėdynė, yra nepriimtinos.

Šiame punkte apibrėžtas ženklinimas turi būti matomas apsaugos priemonei esant transporto priemonėje. 0 grupės apsaugos priemonėse šis ženklinimas turi būti matomas ir atsisėdus vaikui.

4.4. Matomoje atgalinės krypties apsaugos priemonių vidinio paviršiaus (įskaitant šalia vaiko galvos esančius šoninius sparnus) vietoje, maždaug ten, kur į vaiko apsaugos priemonę remiasi vaiko galva, visam laikui pritvirtinama toliau nurodyta etiketė (privaloma pateikti bent nurodytą informaciją).

Mažiausias etiketės dydis: 60 × 120 mm.

Etiketė tvirtinama prie dangos prisiuvant visus jos kraštus ir (arba) visam laikui priklijuojant prie dangos visą etiketės nugarėlės paviršių. Priimtini ir kiti tvirtinimo būdai, jeigu jie yra ilgalaikiai ir jeigu juos taikant etiketė neatsikabina nuo gaminio arba neišblunka. Griežtai draudžiama naudoti vėliavėlių tipo etiketes.

Jei vaiko apsaugos sistemos gamintojo tiekiamos apsaugos priemonės arba bet kurios jos priedų dalys gali užstoti etiketę, būtina pritvirtinti papildomą etiketę. Jei apsaugos priemonė yra parengta naudoti pasirinkus bet kokią konfigūraciją, viena įspėjamoji etiketė turi būti nuolat matoma esant bet kokiai priemonės padėčiai.

4.5. Tuo atveju, kai vaiko apsaugos priemonė gali būti naudojama ir priekine, ir atgaline kryptimi, vartojami žodžiai:

„SVARBU! PRIEMONĖS NEGALIMA ATGRĘŽTI Į PRIEKĮ, JEIGU VAIKAS SVERIA NE DAUGIAU KAIP …) (žr. instrukcijas)“

4.6. Tuo atveju, jeigu vaiko apsaugos priemonėse naudojami alternatyvūs diržų juosimo būdai, turi būti pažymėti alternatyvūs apkrovos taškai tarp vaiko apsaugos priemonės ir suaugusiojo saugos diržo. Šis ženklas rodo, kad tai yra alternatyvus diržo juosimo būdas ir jis turi atitikti anksčiau pateiktus priekinės ir atgalinės krypčių sėdynių ženklinimo reikalavimus.

4.7. Jei vaiko apsaugos priemonėje numatyti alternatyvūs apkrovos taškai, į 4.3 punkte nurodytą ženklą turi būti įtraukta nuoroda, kad alternatyvus diržo juosimo būdas aprašytas instrukcijose.

4.8. ISOFIX ženklai

Jei gaminys yra su ISOFIX priedais, transporto priemonėje apsaugos priemonę montuojantiems asmenims nuolat turi būti matoma ši informacija:

ISO ISOFIX ženklas ir raidė(-s), rodanti (-čios), kokiai (-ioms) ISOFIX dydžio klasei (-ėms) gaminys yra tinkamas. Būtina nurodyti bent ženklą, kurį sudaro ne mažesnis kaip 13 mm apskritimas ir piktograma jo viduje, aiškiai išsiskirianti apskritimo fone. Piktograma turi būti aiškiai matoma – tam galima naudoti išsiskiriančias spalvas arba, jei piktograma yra įspausta arba iškili, tinkamą reljefiškumą.

Toliau nuodyta informacija gali būti pateikta piktogramomis ir (arba) tekstu. Ženklinant nurodoma:

a) svarbiausi sėdynės parengimo montavimui veiksmai. Pavyzdžiui, turi būti paaiškintas ISOFIX fiksavimo sistemos įtempimo metodas;

b) paaiškinama kiekvieno rodiklio vieta, paskirtis ir reikšmė;

c) prireikus naudojant vieną iš toliau pateiktų ženklų, nurodoma viršutinių diržų arba kitų naudotojo reguliuojamų sėdynės sukimosi ribojimo priemonių vieta ir, jei reikia, diržų arba tų kitų priemonių padėtis;

d) nurodoma, kaip reguliuoti ISOFIX fiksavimo įtaisus, viršutinį diržą arba kitas naudotojo reguliuojamas sėdynės sukimosi ribojimo priemones;

e) ženklai turi būti pritvirtinti visam laikui ir matomi sėdynę įrengiančiam asmeniui;

f) naudojant toliau nurodytą ženklą, prireikus galima pateikti nuorodą į vaiko apsaugos priemonės naudojimo instrukcijas ir informaciją, kur jas rasti.

5. TVIRTINIMAS

5.1. Kiekvienas pagal 3.2.2 ir 3.2.3 punktus pateiktas pavyzdys visais atžvilgiais turi atitikti šios taisyklės 6–8 punktuose pateiktus reikalavimus; tik tuomet gali būti suteiktas patvirtinimas.

5.2. Kiekvienam patvirtintam tipui suteikiamas patvirtinimo numeris. Pirmaisiais dviem skaitmenimis (šiuo metu skaitmenys 04 atitinka 04 pakeitimų seriją, kuri įsigaliojo 1995 m. rugsėjo 12 d.) nurodoma pakeitimų, į kuriuos įtraukti patvirtinant tipą padaryti naujausi ir svarbiausi taisyklės techniniai pakeitimai, serija. Ta pati susitariančioji šalis negali suteikti to paties numerio kitam vaiko apsaugos priemonės tipui, kuriam taikoma ši taisyklė.

5.3. Pranešimas apie vaiko apsaugos priemonės patvirtinimą, patvirtinto tipo išplėtimą arba nepatvirtinimą pagal šią taisyklę perduodamas šią taisyklę taikančioms susitariančiosioms šalims naudojant šios taisyklės 1 priede pateikto pavyzdžio formą.

5.4. Be 4 dalyje nurodytų ženklų, prie kiekvienos vaiko apsaugos priemonės, atitinkančios pagal šią taisyklę patvirtintą tipą, tinkamoje vietoje turi būti pritvirtinamas ženklas su šia informacija:

5.4.1. tarptautinis patvirtinimo ženklas, kurį sudaro: 5.4.1.1. apskritimas, kuriame įrašyta raidė E ir tipą patvirtinusios šalies skiriamasis numeris (1); 5.4.1.2. patvirtinimo numeris;

5.4.2. šie papildomi simboliai: 5.4.2.1. žodis (-iai) „universalioji“, „ribotoji“, „pusiau universali“ arba „specialios transporto priemonės kategorijos“, atsižvelgiant į apsaugos priemonės kategoriją; 5.4.2.2. svorio kategorijos, kuriai skirta vaiko apsaugos priemonė, ribos: 0–10 kg; 0–13 kg; 9–18 kg; 15–25 kg; 22–36 kg; 0–18 kg; 9–25 kg; 15–36 kg; 0–25 kg; 9–36 kg; 0–36 kg; 5.4.2.3. raidė Y, kai įtaise yra tarpukojo juosta, pagal taisyklės 02 serijos pakeitimų 3 papildymą; 5.4.2.4. raidė S (specialių poreikių turinčio vaiko apsaugos priemonei).

5.5. Šios taisyklės 2 priede pateiktas patvirtinimo ženklo išdėstymo pavyzdys.

5.6. 5.4 punkte nurodyta informacija turi būti aiškiai įskaitoma ir nenutrinama, pateikiama etiketėje arba tiesiogiai paženklinama. Etiketė arba ženklas turi būti atsparūs nusidėvėjimui.

5.7. 5.6 punkte nurodytus ženklus gali išduoti patvirtinimą suteikusi institucija arba tos institucijos leidimą turintis gamintojas.

6. BENDRIEJI TECHNINIAI REIKALAVIMAI

6.1. Išdėstymas ir tvirtinimas transporto priemonėje

6.1.1. Universaliosios, pusiau universalios ir ribotosios kategorijos vaiko apsaugos priemones leidžiama naudoti ant priekinės ir galinės sėdynių, jei priemonės įtaisomos pagal gamintojo instrukcijas.

6.1.2. Specialių transporto priemonių kategorijos vaiko apsaugos priemones leidžiama naudoti ant visų sėdynių, taip pat ir bagažo skyriuje, jei priemonės įtaisomos pagal gamintojo instrukcijas. Kai naudojama atgalinės krypties apsaugos priemonė, konstrukcija turi būti su atrama vaiko galvai, kai tik priemonė parengiama naudoti. Tai apibrėžiama kaip tiesė, statmena sėdynės atlošui ties akių linija; susikirtimo taškas turi būti bent 40 mm žemiau atramos galvai ploto pradžios.

6.1.3. Atsižvelgiant į vaiko apsaugos priemonės kategoriją, ji tvirtinama prie transporto priemonės konstrukcijos arba prie sėdynės konstrukcijos.

Galimi patvirtinimo variantai

Grupių ir kategorijų lentelė

Grupė ir kategorija Universali (2) Pusiau universali (3) Ribota Speciali transporto priemonė VAS ISOFIX VAS VAS ISOFIX VAS VAS ISOFIX VAS VAS ISOFIX VAS 0 Nešiojamasis lopšys T NT T T T NT T T Atgalinės krypties T NT T T T NT T T 0+ Atgalinės krypties T NT T T T NT T T I Atgalinės krypties T NT T T T NT T T Priekinės krypties (integruota) T T T T T NT T T Priekinės krypties (neintegruota) NT NT NT NT NT NT NT NT Priekinės krypties (neintegruota, žr. 6.1.12 punktą) T NT T NT T NT T T II Atgalinės krypties T NT T NT T NT T T Priekinės krypties (integruota) T NT T NT T NT T T Priekinės krypties (neintegruota) T NT T NT T NT T T III Atgalinės krypties T NT T NT T NT T T Priekinės krypties (integruota) T NT T NT T NT T T Priekinės krypties (neintegruota) T NT T NT T NT T T Čia: VAS– vaiko apsaugos sistema; T– taikoma; NT– netaikoma.

6.1.3.1. Universaliosios ir ribotosios kategorijų sistemos tvirtinamos suaugusiojo saugos diržu (su diržo įtraukikliu arba be jo), atitinkančiu Taisyklės Nr. 16 reikalavimus (arba lygiaverčius) ir pritvirtintu prie tvirtinimo įtaisų, atitinkančių Taisyklės Nr. 14 reikalavimus (arba lygiaverčius).

6.1.3.2. Universaliųjų ISOFIX vaiko apsaugos sistemos tvirtinamos ISOFIX priedais ir ISOFIX viršutinio diržo juosta, atitinkančiais šios taisyklės reikalavimus ir pritvirtintais prie ISOFIX tvirtinimo sistemos ir ISOFIX viršutinio diržo tvirtinimo įtaisų, atitinkančių Taisyklės Nr. 14 reikalavimus.

6.1.3.3. Pusiau universalios kategorijos sistemos tvirtinamos Taisyklėje Nr. 14 nurodytais apatiniais tvirtinimo įtaisais ir papildomais tvirtinimo įtaisais, atitinkančiais šios taisyklės 11 priedo rekomendaciją.

6.1.3.4. Pusiau universalios ISOFIX vaiko apsaugos sistemos tvirtinamos naudojant ISOFIX priedus ir ISOFIX viršutinio diržo juostą ar atramą arba transporto priemonės prietaisų skydelį, atitinkančius šios taisyklės reikalavimus ir pritvirtintus prie ISOFIX tvirtinimo įtaisų ir (arba) ISOFIX viršutinio diržo tvirtinimo įtaisų, atitinkančių Taisyklės Nr. 14 reikalavimus.

6.1.3.5. Specialios transporto priemonės kategorijos sistemos tvirtinamos transporto priemonės gamintojo arba vaiko apsaugos priemonės gamintojo nurodytais tvirtinimo įtaisais.

6.1.3.6. Tuo atveju, kai vaiko apsaugos juostos arba apsaugos priemonės tvirtinimo juosta įtaisoma diržo tvirtinimo vietoje, kurioje jau įrengtas suaugusiojo diržas arba diržai, techninė tarnyba patikrina, ar:

tikroji suaugusiojo diržo tvirtinimo vieta atitinka vietą, patvirtintą pagal Taisyklės Nr. 14 reikalavimus (arba lygiaverčius);

vienas įtaisas netrukdo veikti kitam įtaisui;

suaugusiojo diržo ir papildomos sistemos sagtys turi būti skirtingos.

Kai su vaiko apsaugos priemonėmis naudojami strypai arba papildomi įtaisai, pritvirtinti prie pagal Taisyklę Nr. 14 patvirtintų tvirtinimo įtaisų, ir dėl to tikroji tvirtinimo vieta pasislenka už Taisyklėje Nr. 14 nurodytų ribų, taikomos šios nuostatos:

tokios priemonės bus patvirtintos tik kaip pusiau universalios arba specialios transporto priemonių kategorijos priemonės;

strypui ir tvirtinimo detalėms techninė tarnyba taiko šios taisyklės 11 priedo reikalavimus;

strypas bus įtrauktas į dinaminius bandymus – apkrova bus taikoma vidurinei strypo daliai, nustačius didžiausią ilgį, jei jis reguliuojamas;

neturi pablogėti tikroji bet kokio suaugusiojo diržo tvirtinimo vieta, kurioje tvirtinamas strypas, ir veikimas.

6.1.3.7. Jei vaiko apsaugos priemonė yra su atramine kojele, ji gali būti patvirtinta tik kaip pusiau universalios arba specialios transporto priemonės kategorijos priemonė ir jam taikomi šios taisyklės 11 priedo reikalavimai. Vaiko apsaugos sistemos gamintojas turi įvertinti, ar tam, kad sistema tinkamai veiktų kiekvienoje transporto priemonėje, reikalinga atrama, ir pateikti šią informaciją.

6.1.4. Paaukštintą sėdynę, atlikus 8.1.4 punkte nurodytą bandymą, turi prilaikyti arba suaugusiojo diržas, arba kitos priemonės.

6.1.5. Vaiko apsaugos priemonės gamintojas turi raštu patvirtinti, kad apsaugos sistemų gamybai naudojamų medžiagų ir priemonėje sėdinčiam vaikui pasiekiamų dalių medžiagų toksiškumo savybės atitinka susijusias standarto EN 71:2009 3 dalies dalis. Bandymus atliekančios tarnybos nuožiūra gali būti atliekami tokio pareiškimo pagrįstumą patvirtinantys bandymai. Šis punktas netaikomas II ir III grupių apsaugos priemonėms.

6.1.6. Vaiko apsaugos priemonės gamintojas turi raštu patvirtinti, kad apsaugos sistemų gamybai naudojamų medžiagų degumo savybės atitinka susijusias standarto EN 71:2009 2 dalies dalis. Bandymą atliekančios tarnybos nuožiūra gali būti atliekami tokio pareiškimo pagrįstumą patvirtinantys bandymai.

6.1.7. Kai atgalinės krypties vaiko apsaugos priemonė yra atremta į transporto priemonės prietaisų skydelį, tvirtinant tipą pagal šią taisyklę laikoma, kad prietaisų skydelis pakankamai tvirtas.

6.1.8. Universaliosios kategorijos vaiko apsaugos sistemų, išskyrus universaliąsias ISOFIX vaiko apsaugos sistemas, pagrindinis apkrovos taškas turi būti tarp vaiko apsaugos priemonės ir suaugusiojo saugos diržo. Kai matuojama vaiko apsaugos priemonei esant ant dinaminio bandymo stendo pagal šios taisyklės 21 priedą (be manekeno), šis taškas turi būti nutolęs nuo Cr ašies ne mažiau kaip 150 mm. Tai taikoma visoms reguliavimo padėtims. Leidžiami papildomi alternatyvūs diržo juosimo būdai. Jei yra alternatyvūs diržo juosimo būdai, gamintojas naudojimo instrukcijose pateikia specialią nuorodą, kaip reikalaujama 15 dalyje. Kai bandymas atliekamas naudojant alternatyvų diržo juosimo būdą (-us), apsaugos priemonė turi atitikti visus taisyklės reikalavimus, išskyrus šio punkto reikalavimus.

6.1.9. Jeigu suaugusiojo diržu reikia pritvirtinti universaliosios kategorijos vaiko apsaugos priemonę, didžiausias jo ilgis, kai naudojamas dinaminio bandymo stendas, turi atitikti nustatytąjį šios taisyklės 13 priede.

Siekiant patikrinti, ar šio reikalavimo laikomasi, vaiko apsaugos priemonė 13 priede aprašytu atitinkamu standartiniu saugos diržu pritvirtinama prie bandymo stendo. Į vaiko apsaugos priemonę manekenas nesodinamas, jeigu jos konstrukcija yra tokia, kad įsodinus manekeną reikėtų naudoti ilgesnį diržą. Pritvirtinus vaiko apsaugos priemonę, diržas neįtempiamas, išskyrus tada, kai įtempiama standartiniu diržo įtraukikliu, jeigu jis įrengtas. Jeigu naudojamas diržo įtraukiklis, minėto reikalavimo laikomasi, jeigu ant ritės lieka bent 150 mm diržo.

6.1.10. 0 ir 0+ grupių vaiko apsaugos priemonės neturi būti naudojamos atgręžtos į priekį.

6.1.11. 0 ir 0+ grupių vaiko apsaugos sistemos, išskyrus 2.4.1 punkte apibrėžtus nešiojamuosius lopšius, priskiriamos integruotosios klasės sistemoms.

6.1.12. I grupės vaiko apsaugos sistemos priskiriamos integruotosios klasės sistemoms, jeigu jose nėra sumontuota B klasės apsauginio skydelio, apibrėžto šios taisyklės 2.7 punkte.

6.2. Konfigūracija

6.2.1. Apsaugos priemonės konfigūracija turi būti tokia, kad:

6.2.1.1. apsaugos priemonė suteiktų reikalingą apsaugą bet kurioje numatytoje apsaugos sistemos naudojimo padėtyje; jeigu tai specialių poreikių turinčio vaiko apsaugos priemonė, pagrindinės jos priemonės turi suteikti reikalingą apsaugą bet kurioje numatytoje apsaugos sistemos padėtyje be galimų papildomų apsaugos įtaisų;

6.2.1.2. vaiką būtų lengva greitai įsodinti ir iškelti; vaiko apsaugos sistemos, kurioje vaikas apsaugomas diržų komplektu arba Y formos diržu be įtraukiklio, kiekvieno peties apsauga ir juosmens juosta turi judėti viena kitos atžvilgiu atliekant 7.2.1.4 punkte nurodytą procedūrą. Tokiais atvejais vaiko apsaugos sistemos diržų sąranka gali būti sukonstruota su dviem arba daugiau jungiamųjų dalių. Jeigu tai yra specialių poreikių turinčio vaiko apsaugos priemonė, dėl papildomų apsaugos įtaisų vaiko įsodinimas ir iškėlimas gali ir užtrukti. Tačiau papildomi įtaisai turi būti sukonstruoti taip, kad juos būtų galima kuo greičiau atlaisvinti;

6.2.1.3. jeigu yra galimybė pakeisti apsaugos priemonės polinkį, neturi būti privaloma rankiniu būdu iš naujo reguliuoti juostų. Kad būtų galima pakeisti apsaugos priemonės polinkį, turi užtekti lėto rankų judesio;

6.2.1.4. 0, 0+ ir I grupių apsaugos sistemose vaiko padėtis turi užtikrinti tinkamą apsaugą net tada, kai jis miega;

6.2.1.5. kad nebūtų galimybės paslysti po diržu (tiek dėl susidūrimo, tiek dėl muistymosi), visose į priekį atgręžtose I grupės apsaugos priemonėse su integruota diržų komplekto sistema būtina tarpukojo juosta.

6.2.2. Visose I, II ir III grupių apsaugos priemonėse naudojama juosmens juosta turi būti valdoma tiesiogiai, kad būtų užtikrinta, jog juosmens juostos perduodama apkrova tektų dubens sričiai. Įrenginys neturi pernelyg spausti silpnų vaiko kūno vietų (pilvo, tarpukojo ir kt.).

6.2.2.1. Pritvirtinus tarpukojo juostą ir ją kuo labiau prailginus (jei ji reguliuojama), juosmens juostos turi būti neįmanoma nustatyti taip, kad ji būtų tiek virš didžiausio, tiek virš mažiausio tos svorio grupės, kuriai suteiktas patvirtinimas, manekeno dubens. Tiek naudojant didžiausią, tiek mažiausią tos svorio grupės, kuriai suteiktas patvirtinimas, manekeną, visų priekinės krypties vaiko apsaugos priemonių juosmens juostos turi būti neįmanoma nustatyti taip, kad ji būtų virš manekeno dubens.

6.2.2.2. Atliekant 8.1.3. punkte nurodytą dinaminį bandymą, prieš įvykstant didžiausiam horizontaliam galvos polinkiui, juosmens juosta neturi visiškai apjuosti manekeno dubens. Vertinimas atliekamas remiantis greituoju būdu įrašoma vaizdo medžiaga.

6.2.3. Visų apsaugos priemonės juostų padėtis turi būti tokia, kad įprastai naudojama juosta nekeltų nepatogumo ar pavojaus naudotojui. Atstumas nuo pečių juostų iki kaklo turėtų bent būti lygus atitinkamo manekeno kaklo pločiui.

6.2.4. Konstrukcija turi būti tokia, kad susidūrimo atveju vaiko pakaušio neveiktų gniuždymo apkrova.

6.2.4.1. Y formos diržai gali būti naudojami tik atgalinės ir šoninės krypčių vaiko apsaugos sistemose (nešiojamuosiuose lopšiuose).

6.2.5. Vaiko apsaugos priemonė turi būti sukonstruota ir sumontuota taip, kad:

6.2.5.1. būtų kuo labiau sumažintas vaiko ir kitų transporto priemonės keleivių sužeidimo aštriais kraštais ar iškyšomis pavojus (pavyzdžiui, kaip apibrėžta Taisyklėje Nr. 21);

6.2.5.2. nebūtų atvirų aštrių kraštų ar iškyšų, galinčių kelti pavojų transporto priemonės sėdynių užvalkalams arba keleivių drabužiams;

6.2.5.3. silpnų vaiko kūno vietų (pilvo, tarpukojo ir kt.) neveiktų papildomos inercijos jėgos;

6.2.5.4. lietimosi su juostomis vietose standžiosios dalys neturėtų juostas galinčių brūžinti aštrių kraštų.

6.2.6. Visos atskiriamos detalės, skirtos sudedamosioms dalims pritvirtinti ir atskirti, turi būti sukonstruotos taip, kad jas būtų kuo paprasčiau montuoti ir naudoti. Specialių poreikių turinčio vaiko apsaugos priemonėse gali būti papildomų apsaugos įtaisų; jie turi būti sukonstruoti taip, kad būtų lengvai sumontuojami ir kad avarijos atveju jų atlaisvinimo ir veikimo būdai iš karto būtų aiškūs gelbėtojui.

6.2.7. Kai I ir II grupėms bei derinamoms I ir II grupėms skirtoje vaiko apsaugos priemonėje yra sėdynės atlošas, vidinis jo aukštis, nustatytas pagal 12 priede pateiktą schemą, turi būti ne mažesnis kaip 500 mm.

6.2.8. Gali būti naudojami tik automatinio fiksavimo arba avarinio fiksavimo diržo įtraukikliai.

6.2.9. I grupei skirtuose įrenginiuose pasodintam vaikui turi būti neįmanoma lengvai atlaisvinti dubens sritį saugančios sistemos dalies; šiuo tikslu laikomasi 7.2.5 punkto (fiksavimo įtaisai) reikalavimų; bet koks šiam tikslui numatytas įtaisas turi būti visam laikui pritvirtinamas prie vaiko apsaugos sistemos.

6.2.10. Vaiko apsaugos priemonė gali būti skirta naudoti daugiau kaip vienai svorio grupei ir (arba) daugiau kaip vienam vaikui su sąlyga, kad ji atitinka kiekvienai susijusiai grupei nustatytus reikalavimus. Universaliosios kategorijos vaiko apsaugos priemonė turi atitikti visų tos kategorijos svorio grupių, kurioms buvo patvirtinta naudoti, reikalavimus.

6.2.11. Vaiko apsaugos priemonės su diržo įtraukikliu

Tuo atveju, kai vaiko apsaugos priemonėje yra diržo įtraukiklis, pastarasis turi atitikti 7.2.3 punkte nustatytus reikalavimus.

6.2.12. Kai naudojamos paaukštintos sėdynės, patikrinama, ar suaugusiojo diržo juostos ir liežuvis lengvai praeina per tvirtinimo taškus. Tai taikoma visų pirma paaukštintoms sėdynėms, skirtoms naudoti ant automobilių priekinių sėdynių, kurios gali turėti ilgas pusiau standžias kojeles. Fiksuota sagtis neturi išsikišti už paaukštintų sėdynių nustatytų taškų, o diržo padėtis neturi labai skirtis nuo padėties, buvusios bandymo vežimėlyje.

6.2.13. Jei vaiko apsaugos priemonė sukonstruota daugiau kaip vienam vaikui, kiekviena apsaugos sistema turi būti visiškai nepriklausoma apkrovos paskirstymo ir reguliavimo požiūriu.

6.2.14. Vaiko apsaugos priemonės su pripučiamomis sudedamosiomis dalimis turi būti sukonstruotos taip, kad jų naudojimo sąlygos (slėgis, temperatūra, drėgmė) neturėtų poveikio jų atitikčiai šios taisyklės reikalavimams.

6.3. ISOFIX apsaugos priemonių specifikacijos

6.3.1. Bendrosios charakteristikos

6.3.1.1. Matmenys

Didžiausi ISOFIX vaiko apsaugos priemonės ilgio, aukščio ir pločio matmenys ir ISOFIX tvirtinimo sistemos vietos, prie kurių turi būti prijungiami šios sistemos priedai, ISOFIX vaiko apsaugos sistemos gamintojo nustatomi pagal transporto priemonės sėdynės įtvarą, apibrėžtą šios taisyklės 2.31 punkte.

6.3.1.2. Masė

Universaliosios ir pusiau universalios kategorijų bei 0, 0+ ir 1 masės grupių ISOFIX vaiko apsaugos sistemos masė turi būti ne didesnė kaip 15 kg.

6.3.2. ISOFIX priedai

6.3.2.1. Tipas

ISOFIX priedai gali būti pagaminti pagal 0 paveikslo a dalyje pateiktus pavyzdžius arba kitus atitinkamus projektus ir yra standaus mechanizmo su ISOFIX vaiko apsaugos sistemos gamintojo nustatyto tipo reguliatoriumi dalis.

0 pav. a dalis

maks. 33 maks. 33 Matmenys (mm) Paaiškinimas 1 ISOFIX vaiko apsaugos sistemos priedas. 1 pavyzdys. 2 ISOFIX vaiko apsaugos sistemos priedas. 2 pavyzdys.

6.3.2.2. Matmenys

ISOFIX vaiko apsaugos sistemos priedo dalies, prie kurios prijungiama ISOFIX tvirtinimo sistema, matmenys turi neviršyti didžiausių matmenų, apibrėžtų 0 paveikslo b dalyje pateikta gaubtine.

0 pav. b dalis

6.3.2.3. Dalinio fiksavimo nuoroda

ISOFIX vaiko apsaugos sistemoje turi būti įrengtos priemonės, aiškiai rodančios, kad abu ISOFIX priedai buvo visiškai užfiksuoti atitinkamais apatiniais ISOFIX tvirtinimo įtaisais. Šios nuorodos gali būti garsinės, lytimosios arba dviejų ar daugiau priemonių derinys. Jei taikoma vaizdinė nuoroda, ji turi būti matoma esant įprastam apšvietimui.

6.3.3. ISOFIX vaiko apsaugos priemonės viršutinio diržo specifikacijos

6.3.3.1. Viršutinio diržo jungtis

Viršutinio diržo jungtis turėtų būti ISOFIX viršutinio diržo kablys, kaip parodyta 0 paveikslo c dalyje, arba įtaisai, kuriuos galima sumontuoti 0 paveikslo c dalyje pateiktoje gaubtinėje.

6.3.3.2. ISOFIX viršutinio diržo savybės

ISOFIX viršutinis diržas turi būti tvirtinamas austine (arba lygiaverte) juosta ir turėti įtempimo reguliavimo ir atpalaidavimo priemonę.

6.3.3.2.1. ISOFIX viršutinio diržo ilgis

ISOFIX vaiko apsaugos priemonės viršutinio diržo ilgis turi būti ne mažesnis kaip 2 000 mm.

6.3.3.2.2. Įtempimo rodiklis

ISOFIX viršutinis diržas arba ISOFIX vaiko apsaugos priemonės sėdynė turi būti su įtaisu, rodančiu, kad neliko neįtemptų diržo dalių. Šis įtaisas gali būti įtempimo reguliavimo ir atpalaidavimo įtaiso dalis.

6.3.3.2.3. Matmenys

ISOFIX viršutinio diržo kablių jungčių matmenys parodyti 0 paveikslo c dalyje.

0 pav. c dalis

ISOFIX viršutinio diržo jungties (kablio tipo) matmenys

Vaizdas iš viršaus 10 – 12

Vaizdas iš šono min. 2,5 A brėžinys 45°, nominalus spindulys – 2,3–3,8 strypo skersmuo – 6,4 Didžiausias spindulys – 12 maks. 20 min. 10,4 Žr. A brėžinį Matmenys milimetrais Paaiškinimai: gaubiamoji konstrukcija (jei ji yra) plotas, kuriame turi būti visas diržo juostos kablio paviršiaus profilis

6.3.4. Reguliavimo nuostatos

ISOFIX priedai arba pati ISOFIX vaiko apsaugos sistema turi būti reguliuojama, kad ją būtų galima pritaikyti prie įvairių ISOFIX tvirtinimo įtaisų, aprašytų Taisyklėje Nr. 14.

6.4. Ženklinimo patikrinimas

6.4.1. Už patvirtinimo bandymus atsakinga techninė tarnyba patikrina, ar ženklinimas atitinka 4 dalies reikalavimus.

6.5. Montavimo ir naudojimo instrukcijų patikrinimas

6.5.1. Už patvirtinimo bandymus atsakinga techninė tarnyba patikrina, ar montavimo ir naudojimo instrukcijos atitinka 15 dalies reikalavimus.

7. KONKREČIOS SPECIFIKACIJOS

7.1. Apsaugos priemonės sąrankai taikomos nuostatos

7.1.1. Atsparumas korozijai

7.1.1.1. Su sukomplektuota vaiko apsaugos priemone arba jos dalimis, kurias gali paveikti korozija, turi būti atliktas 8.1.1 punkte nustatytas korozijos bandymas.

7.1.1.2. Atlikus korozijos bandymą, kaip nurodyta 8.1.1.1 ir 8.1.1.2 punktuose, kvalifikuotam stebėtojui plika akimi neturi matytis nusidėvėjimo požymių, galinčių pakenkti tinkamam vaiko apsaugos priemonės veikimui, ir akivaizdžių korozijos požymių.

7.1.2. Energijos sugertis

7.1.2.1. Visus įtaisus su atlošais bandant pagal 17 priedą šios taisyklės 18 priede nurodytuose plotuose turi būti gautas mažesnis nei 60 g maksimalus pagreitis. Šis reikalavimas taip pat taikomas apsauginių skydelių plotams toje vietoje, kur per susidūrimą atsitrenkia galva.

7.1.2.2. Vaiko apsaugos sistemų su mechaniškai pritvirtintais reguliuojamais stacionariais galvos atramos įtaisais, kuriuose suaugusiojo saugos diržo arba vaiko diržų komplekto aukštis tiesiogiai valdomas reguliuojama galvos atrama, atveju nebūtina reikalauti energijos sugerties medžiaga padengti 18 priede nustatytas zonas, kurių neliečia manekeno galva, t. y. už galvos atramos esančias zonas.

7.1.3. Apvertimas

7.1.3.1. Vaiko apsaugos priemonė bandoma taip, kaip nurodyta 8.1.2 punkte; per visą bandymą manekenas neturi visiškai iškristi iš įtaiso, o kai bandomoji sėdynė yra apversta apačia į viršų, manekeno galva neturi vertikaliai pajudėti iš savo pradinės padėties daugiau kaip 300 mm nuo bandomosios sėdynės.

7.1.4. Dinaminis bandymas

7.1.4.1. Bendrosios nuostatos Su vaiko apsaugos priemone pagal 8.1.3 punktą turi būti atliekamas dinaminis bandymas.

7.1.4.1.1. Universaliosios, pusiau universalios ir ribotosios kategorijų vaiko apsaugos priemonės bandomos ant bandymo vežimėlio, naudojant 6 dalyje nurodytą bandomąją sėdynę ir laikantis 8.1.3.1 punkto reikalavimų.

7.1.4.1.2. Specialios transporto priemonės kategorijos vaiko apsaugos priemonės bandomos su kiekvienu transporto priemonės modeliu, kuriam jos yra skirtos. Už bandymus atsakinga techninė tarnyba gali sumažinti bandomų transporto priemonių modelių skaičių, jei modeliai mažai skiriasi 7.1.4.1.2.3 punkte išvardytais aspektais. Vaiko apsaugos priemonė gali būti bandoma vienu iš šių būdų:

7.1.4.1.2.1. sukomplektuotoje transporto priemonėje, kaip nurodyta 8.1.3.3 punkte;

7.1.4.1.2.2. transporto priemonės kėbulo konstrukcijoje ant bandymo vežimėlio, kaip nurodyta 8.1.3.2 punkte, arba

7.1.4.1.2.3. su pakankamu kiekiu transporto priemonės kėbulo konstrukcijos dalių, atstojančių transporto priemonės konstrukciją ir smūgio metu veikiamus paviršius. Jei vaiko apsaugos priemonė skirta naudoti ant galinės sėdynės, reikalingas priekinės sėdynės atlošas, galinė sėdynė, grindys, B ir C statramsčiai bei stogas. Jei vaiko apsaugos priemonė skirta naudoti ant priekinės sėdynės, reikalingas prietaisų skydelis, A statramstis, priekinis stiklas, visos grindyse ar prietaisų skyde įtaisytos svirtys arba rankenėlės, priekinė sėdynė, grindys ir stogas. Be to, jei vaiko apsaugos priemonė skirta naudoti kartu su suaugusiojo saugos diržu, naudojamas ir atitinkamas suaugusiojo saugos diržas (-ai). Už bandymus atsakinga techninė tarnyba gali leisti minėtų sudedamųjų dalių nenaudoti, jei manoma, kad jos nereikalingos. Bandymas turi vykti taip, kaip nurodyta 8.1.3.2 punkte.

7.1.4.1.3. Dinaminis bandymas atliekamas su vaiko apsaugos priemonėmis, kurios anksčiau nebuvo veikiamos apkrovos.

7.1.4.1.4. Atliekant dinaminius bandymus, nė viena vaiką tinkamoje padėtyje turinti išlaikyti apsaugos priemonės dalis neturi lūžti, neturi atsilaisvinti arba lūžti sagtys, fiksavimo sistema arba poslinkio sistema, neturi lūžti, atsilaisvinti arba užlinkti atraminė kojelė, išskyrus atvejus, kai nurodyta, kad tai yra apkrovą ribojantis įtaisas. Bet koks apkrovą ribojantis įtaisas turi būti aiškiai nurodytas gamintojo techniniame aprašyme, kaip apibrėžta šios taisyklės 3.2.1 punkte.

7.1.4.1.5. Neintegruoto tipo saugos diržo atveju turi būti naudojamas standartinis diržas ir jo tvirtinimo kronšteinai, nurodyti šios taisyklės 13 priede. Tai nėra taikoma patvirtinimams, susijusiems su specialios transporto priemonės kategorija, – tuomet naudojamas tikrasis transporto priemonės diržas.

7.1.4.1.6. Jei specialios transporto priemonės kategorijos vaiko apsaugos sistema įtaisyta už toliausiai gale esančių priekinės krypties suaugusiojo sėdynių (pavyzdžiui, bagažo skyriuje), turi būti atliktas vienas bandymas su didžiausiu manekenu (-ais), įtaisytu sukomplektuotoje transporto priemonėje, kaip nurodyta 8.1.3.3.3 punkte. Kaip nurodyta 8.1.3.2 punkte, gali būti atliekami kiti bandymai, įskaitant gamybos atitiktį, jei to pageidauja gamintojas.

7.1.4.1.7. Specialių poreikių turinčio vaiko apsaugos priemonės atveju kiekvienas šioje taisyklėje apibrėžtas dinaminis bandymas, taikomas kiekvienai svorio grupei, turi būti atliekamas du kartus: pirmąjį sykį – naudojant pagrindines priemones, o antrąjį – su visais apsaugos įtaisais. Atliekant šiuos bandymus, ypatingas dėmesys kreipiamas į 6.2.3 ir 6.2.4 dalių reikalavimus.

7.1.4.1.8. Atliekant dinaminius bandymus, standartinis saugos diržas, naudojamas montuojant vaiko apsaugos priemonę, neturi atsilaisvinti nuo jokio kreiptuvo ar fiksavimo įtaiso, naudojamo atliekant bandymą.

Atliekant dinaminius bandymus, standartinis saugos diržas, naudojamas montuojant neintegruotą vaiko apsaugos priemonę, neturi atsilaisvinti nuo jokio kreiptuvo ar fiksavimo įtaiso, naudojamo atliekant bandymą; tačiau tai, ar standartinis saugos diržas atsilaisvino pečių srityje, nustatoma iki to momento, kai manekeno galva pasiekia didžiausią horizontalų polinkį. Be to, atliekant neintegruotos vaiko apsaugos priemonės dinaminį bandymą, priimtino pečių diržo judėjimo riba yra tokia: standartinio saugos diržo pečių dalies apatinis kraštas neturi būti žemiau kaip manekeno alkūnė, kai manekeno galva pasiekia didžiausią horizontalų polinkį.

7.1.4.1.9. Vaiko apsaugos priemonės su atramine kojele bandymai atliekami taip:

a) pusiau universalios kategorijos atveju priekinio susidūrimo bandymai atliekami su atrama, nustatyta į abi kraštines padėtis, atitinkančias vežimėlio grindų padėtį. Galinio susidūrimo bandymai atliekami esant techninės tarnybos parinktai nepalankiausiai padėčiai. Bandymų metu atrama turi būti atremta į vežimėlio grindis, kaip aprašyta 6 priedo 3 priedėlio 2 paveiksle. Jei tarp mažiausio ilgio atramos ir aukščiausio grindų lygio susidaro tarpas, atrama turi būti priderinta prie grindų lygio, esančio 140 mm žemiau Cr. Jei didžiausio ilgio atrama yra žemiau nei ji galėtų būti naudojama atsižvelgiant į žemiausią grindų lygį, atrama priderinama prie to žemiausio grindų lygio, esančio 280 mm žemiau Cr. Jei atrama yra su reguliuojamomis pakopomis, atramos ilgis turi būti nustatytas pasirenkant kitą reguliavimo padėtį, kad atrama remtųsi į grindis;

b) jei atramos nėra simetrijos plokštumoje, bandymai atliekami esant techninės tarnybos parinktai nepalankiausiai padėčiai;

c) specialių transportų priemonių kategorijos atveju turi būti nustatyta vaiko apsaugos priemonės gamintojo nurodyta atraminės kojelės padėtis.

7.1.4.1.10. Vaiko apsaugos priemonės, kuriai naudojama ISOFIX tvirtinimo sistema ir apsaugos nuo sukimosi įtaisas, jei jie yra, dinaminis bandymas atliekamas taip:

7.1.4.1.10.1. ISOFIX VAS A, B ir B1 dydžių klasių atveju: 7.1.4.1.10.1.1. naudojant apsaugos nuo sukimosi įtaisą ir 7.1.4.1.10.1.2. nenaudojant apsaugos nuo sukimosi įtaiso. Kai apsaugos nuo sukimosi įtaisas yra atraminė kojelė, kurią galima visiškai užlenkti po VAS arba įstumti į jos korpusą, bandymas atliekamas atraminę kojelę atitinkamai užlenkus arba nuėmus. Kai įtaiso į korpusą visiškai įstumti neįmanoma, bandymas atliekamas nustačius trumpiausią įtaiso ilgį, o vežimėlio grindis nuleidus žemiausiai. Šis reikalavimas netaikomas, jei kaip apsaugos nuo sukimosi įtaisas naudojama stacionari nereguliuojama atrama;

7.1.4.1.10.2. jei tai kitų ISOFIX vaiko apsaugos sistemos dydžių klasės, naudojant apsaugos nuo sukimosi įrenginį.

7.1.4.2. Krūtinės pagreitis (4)

7.1.4.2.1. Atstojamasis krūtinės pagreitis neturi viršyti 55 g, išskyrus laikotarpius, kurių metu gauta suma neviršija 3 ms.

7.1.4.2.2. Stačioji pagreičio dedamoji nuo pilvo galvos link neturi viršyti 30 g, išskyrus laikotarpiais, kurių metu gauta suma neviršija 3 ms.

7.1.4.3. Pilvo pažeidimas (5)

7.1.4.3.1. Atliekant 8 priedo 1 priedėlio 5.3 punkte aprašytą tikrinimą neturi būti jokių matomų poveikio pilvo dangai ženklų, sukeltų bet kurios apsaugos priemonės dalies.

7.1.4.4. Manekeno poslinkis

7.1.4.4.1. Universaliosios, pusiau universalios ir ribotosios kategorijų vaiko apsaugos priemonės:

7.1.4.4.1.1. Priekinės krypties vaiko apsaugos priemonės: manekeno galva neturi išsikišti už BA ir DA plokštumų ribų, kaip parodyta 1 paveiksle, išskyrus paaukštintas sėdynes, kai naudojamas didžiausias manekenas P10, o su DA plokštuma siejama vertė yra 840 mm. 1 pav. Išdėstymas bandant priekinės krypties įrenginį

7.1.4.4.1.2. Atgalinės krypties vaiko apsaugos priemonės 7.1.4.4.1.2.1. Į prietaisų skydelį besiremiančios vaiko apsaugos priemonės: manekeno galva neturi išsikišti už AB, AD ir DCr plokštumų, kaip parodyta toliau pateiktame 2 paveiksle. Tai turi būti įvertinta per 300 ms arba iki to momento, kai manekenas visiškai nustoja judėti, nelygu, kas įvyksta anksčiau. 2 pav. Išdėstymas bandant atgalinės krypties įrenginį Tekstas paveikslėlio Plieninis vamzdis 500 × 100 × 90 7.1.4.4.1.2.2. Į prietaisų skydelį nesiremiančios 0 grupės vaiko apsaugos priemonės ir nešiojamieji lopšiai: manekeno galva neturi išsikišti už AB, AD ir DE plokštumų, kaip parodyta toliau pateiktame 3 paveiksle. Tai turi būti įvertinta per 300 ms arba iki to momento, kai manekenas visiškai nustoja judėti, nelygu, kas įvyksta anksčiau. 3 pav. Į prietaisų skydelį nesiremiančių 0 grupės vaiko apsaugos priemonių bandymo tvarka 7.1.4.4.1.2.3. Į prietaisų skydelį nesiremiančios kitų grupių, išskyrus 0 grupę, vaiko apsaugos priemonės: manekeno galva neturi išsikišti už FD, FG ir DE plokštumų, kaip parodyta toliau pateiktame 4 paveiksle, ir neturi tiesiogiai liestis su strypu. Tai turi būti įvertinta per 300 ms arba iki to momento, kai manekenas visiškai nustoja judėti, nelygu, kas įvyksta anksčiau. Tuo atveju, kai vaiko apsaugos priemonė liečia 100 mm skersmens strypą ir laikomasi visų veiksmingumo kriterijų, reikalingas dar vienas dinaminis bandymas (priekinio susidūrimo), atliekamas su sunkiausiu manekenu, tinkamu tokiai vaiko apsaugos priemonei, bet be 100 mm skersmens strypo; reikalaujama, kad per tokį bandymą būtų laikomasi visų kriterijų, išskyrus priekinio poslinkio kriterijų. 4 pav. Išdėstymas bandant į prietaisų skydelį nesiremiančius atgalinės krypties įrenginius, išskyrus 0 grupę Tekstas paveikslėlio Plieninis vamzdis 500 × Ø 100 × Ø 90

7.1.4.4.2. Specialios transporto priemonės kategorijos vaiko apsaugos priemonės: kai bandoma sukomplektuotoje transporto priemonėje arba transporto priemonės kėbulo konstrukcijoje, galva neturi paliesti jokios transporto priemonės dalies. Tačiau, jei sąlytis yra, galvos smūgio greitis turi būti mažesnis kaip 24 km/h, o paliesta dalis turi atitikti energijos sugerties bandymo reikalavimus, nustatytus Taisyklės Nr. 21 4 priede. Po bandymų su sukomplektuotomis transporto priemonėmis turi būti įmanoma be jokių įrankių ištraukti manekenus iš vaiko apsaugos priemonės.

7.1.5. Atsparumas temperatūrai

7.1.5.1. Su sagčių mechanizmais, diržų įtraukikliais, reguliavimo ir fiksavimo įtaisais, kuriuos gali paveikti temperatūra, atliekamas 8.2.8. punkte aprašytas temperatūros bandymas.

7.1.5.2. Atlikus temperatūros bandymą, kaip nurodyta 8.2.8.1 punkte, kvalifikuotam stebėtojui plika akimi neturi būti matoma nusidėvėjimo požymių, galinčių pakenkti tinkamam vaiko apsaugos priemonės veikimui.

7.2. Atskiroms apsaugos priemonės sudedamosioms dalims taikomos nuostatos

7.2.1. Sagtis

7.2.1.1. Sagtis turi būti sukonstruota taip, kad nebūtų įmanoma jos naudoti netinkamai. Be kita ko, tai reiškia, kad turi būti neįmanoma sagties užsegti tik iš dalies, turi būti neįmanoma netyčia sukeisti sagties dalių, kai sagtis užsegama ir sagtis turi užsisegti tik tada, kai sujungiamos visos dalys. Sagties vietos, susiliečiančios su vaiku, neturi būti siauresnės nei mažiausias juostos plotis, apibrėžtas 7.2.4.1.1 punkte. Šis punktas netaikomas diržų sąrankoms, kurios jau patvirtintos pagal EEK taisyklę Nr. 16 arba lygiavertį galiojantį standartą. Specialių poreikių turinčio vaiko apsaugos priemonėje tik pagrindinių vaiko prilaikymo priemonių sagtis turi atitikti visus 7.2.1.1–7.2.1.9 punktų reikalavimus.

7.2.1.2. Net jei diržas neįtemptas, sagtis turi likti užsegta, nesvarbu, kokia jos padėtis. Sagtį turi būti lengva naudoti ir suimti. Ji turi būti atsegama paspaudus mygtuką arba panašų įtaisą. Kai mygtukas yra atsegimo padėtyje, o jėga nukreipiama į plokštumą, statmeną pradinei mygtuko judėjimo krypčiai, spaudžiamasis paviršius turi būti tokių matmenų: uždarų įtaisų – ne mažesnis kaip 4,5 cm2, o plotis ne mažesnis kaip 15 mm; atvirų įtaisų – 2,5 cm2, o plotis ne mažesnis kaip 10 mm. Pasirenkamas mažesnysis iš abiejų plotą apibrėžiančių matmenų, matuojamas statmenai atleidimo mygtuko judėjimo krypčiai.

7.2.1.3. Sagties atsegimo zona turi būti raudonos spalvos. Jokia kita sagties dalis negali būti šios spalvos.

7.2.1.4. Vaiką iš apsaugos priemonės turi būti įmanoma iškelti sagtį paspaudus vieną kartą. Iš 0 ir 0+ grupių priemonių vaiką leidžiama iškelti kartu su įtaisais, pvz., vaikiška kėdute, nešiojamuoju lopšiu, nešiojamojo lopšio apsaugos priemonėmis, jei vaiko apsaugos sistema gali būti atlaisvinama atsegus ne daugiau kaip dvi sagtis.

7.2.1.4.1. Laikoma, kad užspaudžiamoji jungtis tarp diržų komplekto pečių juostų neatitinka vadinamojo vieno veiksmo kriterijaus, nurodyto 7.2.1.4 punkte.

7.2.1.5. II ir III grupių įrenginiuose sagtis turi būti vaikui pasiekiama. Be to, visų grupių įrenginiuose sagties padėtis turi būti tokia, kad jos paskirtis ir veikimo būdas avarijos atveju iš karto būtų aiškūs gelbėtojui.

7.2.1.6. Atsegus sagtį, turi būti įmanoma vaiką iškelti nepriklausomai nuo kėdutės, kėdutės rankenos arba apsauginio skydelio (jei įtaisyta) padėties, o jeigu įtaise yra ir tarpukojo juosta, ji turi būti atlaisvinama ta pačia sagtimi.

7.2.1.7. Sagtis turi atitikti 8.2.8.1 punkte pateiktus temperatūros bandymo ir kartotinio naudojimo reikalavimus; prieš atliekant 8.1.3 punkte nurodytus dinaminius bandymus turi būti atliktas 5 000 ± 5 atsegimo ir užsegimo ciklų įprastomis sąlygomis bandymas.

7.2.1.8. Su sagtimi atliekami toliau nurodyti atsegimo bandymai.

7.2.1.8.1. Bandymas veikiant apkrovai 7.2.1.8.1.1. Šiam bandymui turi būti naudojama vaiko apsaugos priemonė, su kuria jau atliktas 8.1.3 punkte nurodytas dinaminis bandymas. 7.2.1.8.1.2. Atliekant 8.2.1.1 punkte nurodytą bandymą sagčiai atsegti reikalinga jėga turi būti ne didesnė kaip 80 N.

7.2.1.8.2. Bandymas neveikiant apkrovai 7.2.1.8.2.1. Šiam bandymui naudojama sagtis, kuri anksčiau nebuvo veikiama apkrovos. Jėga, reikalinga atsegti apkrova neveikiamą sagtį atliekant 8.2.1.2 punkte nurodytus bandymus, turi būti 40–80 N dydžio.

7.2.1.9. Tvirtumas

7.2.1.9.1. Atliekant bandymą pagal 8.2.1.3.2 punktą, neturi sulūžti (nutrūkti) arba atsiskirti jokia sagties dalis arba gretimos juostos ar reguliatoriai.

7.2.1.9.2. 0 ir 0+ svorio grupių įrenginių diržų komplekto sagtis turi išlaikyti 4 000 N apkrovą.

7.2.1.9.3. I ir didesnio svorio grupių įrenginių diržų komplekto sagtis turi išlaikyti 10 000 N apkrovą.

7.2.1.9.4. Tipo patvirtinimo institucija gali nereikalauti atlikti sagties tvirtumo bandymo, jei turima informacija rodo, kad bandymas nereikalingas.

7.2.2. Reguliavimo įtaisas

7.2.2.1. Reguliavimo intervalas turi būti toks, kad jo pakaktų tinkamai sureguliuoti vaiko apsaugos priemonę visiems svorio grupės, kuriai skirtas įrenginys, manekenams ir kad įtaisą būtų galima sumontuoti visuose nustatytuose transporto priemonių modeliuose.

7.2.2.2. Visi reguliavimo įtaisai turi būti greito reguliavimo tipo, išskyrus tuos, kurie naudojami pirmą kartą montuojant apsaugos priemonę transporto priemonėje; tie reguliavimo įtaisai gali būti kitokio tipo.

7.2.2.3. Greito reguliavimo tipo įtaisai turi būti lengvai pasiekiami, kai vaiko apsaugos priemonė tinkamai sumontuota, o vaikas arba manekenas yra reikiamoje padėtyje.

7.2.2.4. Greito reguliavimo tipo įtaisas turi būti lengvai reguliuojamas pagal vaiko kūno sudėjimą. Visų pirma, atliekant bandymą pagal 8.2.2.1 punktą, ranka valdomam įtaisui reguliuoti reikalinga jėga turi būti ne didesnė kaip 50 N.

7.2.2.5. Du vaiko apsaugos priemonių reguliavimo įtaisų pavyzdžiai bandomi vadovaujantis 8.2.8.1 ir 8.2.3 punktuose pateiktais temperatūros bandymo reikalavimais.

7.2.2.5.1. Vienam reguliavimo įtaisui tenkanti juostos slinktis neturi būti didesnė kaip 25 mm, o visiems reguliavimo įtaisams – ne didesnė kaip 40 mm.

7.2.2.6. Atliekant bandymą pagal 8.2.2.1 punktą, įtaisas neturi sulūžti arba atsiskirti.

7.2.2.7. Tiesiai ant vaiko apsaugos priemonės sumontuotas reguliatorius turi sugebėti išlaikyti daugkartinį naudojimą, o prieš 8.1.3 punkte aprašytą bandymą su juo turi būti atliktas 5 000 ± 5 ciklų bandymas, kaip apibrėžta 8.2.7 punkte.

7.2.3. Diržo įtraukikliai

7.2.3.1. Automatinio fiksavimo diržo įtraukikliai

7.2.3.1.1. Saugos diržo su automatinio fiksavimo diržo įtraukikliu juosta tarp įtraukiklio fiksavimo padėčių neturi išsivynioti daugiau kaip 30 mm. Naudotojui pasislinkus atgal, diržas turi likti pradinėje padėtyje arba grįžti į tą padėtį automatiškai, kai naudotojas vėl pasislenka į priekį.

7.2.3.1.2. Jeigu diržo įtraukiklis yra juosmens diržo dalis, juostos įtraukimo jėga, pagal 8.2.4.1 punktą matuojama laisvoje diržo atkarpoje tarp manekeno ir įtraukiklio, turi būti ne mažesnė kaip 7 N. Jeigu diržo įtraukiklis yra krūtinės apsaugos priemonės elementas, tokiu pat būdu matuojama juostos įtraukimo jėga turi būti ne mažesnė kaip 2 N arba ne didesnė kaip 7 N. Jei juosta eina per kreiptuvą arba skriemulį, įtraukimo jėga matuojama laisvoje atkarpoje tarp manekeno ir kreiptuvo arba skriemulio. Jeigu sąrankoje yra rankiniu arba automatiniu būdu valdomas įtaisas, neleidžiantis iki galo įtraukti juostos, atliekant šiuos matavimus jis neturi veikti.

7.2.3.1.3. Juosta 8.2.4.2 punkte aprašytu būdu pakartotinai ištraukiama iš diržo įtraukiklio ir įtraukiama, kol bus atlikta 5 000 ciklų. Tuomet su diržo įtraukikliu atliekamas 8.2.8.1 punkte nurodytas temperatūros bandymas, 8.1.1 punkte nurodytas korozijos bandymas ir 8.2.4.5 punkte nurodytas atsparumo dulkėms bandymas. Po jų turi būti sėkmingai atliekama dar 5 000 ištraukimo ir įtraukimo ciklų. Atlikus pirmiau nurodytus bandymus, diržo įtraukiklis turi veikti tinkamai ir atitikti 7.2.3.1.1 ir 7.2.3.1.2 punktų reikalavimus.

7.2.3.2. Avarinio fiksavimo diržo įtraukikliai

7.2.3.2.1. Atliekant bandymus pagal 8.2.4.3 punktą, avarinio fiksavimo diržo įtraukiklis turi atitikti toliau išdėstytas sąlygas.

7.2.3.2.1.1. Jis turi užsifiksuoti, kai transporto priemonės lėtėjimas pasiekia 0,45 g.

7.2.3.2.1.2. Jis neturi užsifiksuoti, kai juostos ištraukimo ašyje matuojamas juostos pagreitis yra mažesnis kaip 0,8 g.

7.2.3.2.1.3. Įtaisas neturi užsifiksuoti, kai jo jutiklis nuo gamintojo nustatytos įrengimo padėties bet kuria kryptimi pakrypęs ne daugiau kaip 12°.

7.2.3.2.1.4. Įtaisas turi užsifiksuoti, kai jo jutiklis nuo gamintojo nustatytos įrengimo padėties bet kuria kryptimi pakrypęs daugiau kaip 27°.

7.2.3.2.2. Jeigu diržo įtraukiklio veikimas priklauso nuo išorinio signalo arba maitinimo šaltinio, konstrukcija turi užtikrinti, kad įvykus gedimui arba tam signalui ar maitinimui nutrūkus, diržo įtraukiklis užsifiksuotų automatiškai.

7.2.3.2.3. Avarinio fiksavimo diržo įtraukiklis, reaguojantis į kelis veiksnius, turi atitikti anksčiau išdėstytus reikalavimus. Be to, jei vienas iš jautrumo veiksnių yra susijęs su juostos ištraukimu, diržo įtraukiklis turi užsifiksuoti tada, kai juostos ištraukimo ašyje matuojamas juostos pagreitis yra 1,5 g.

7.2.3.2.4. Atliekant 7.2.3.2.1.1 ir 7.2.3.2.3 punktuose nurodytus bandymus, prieš diržo įtraukikliui užsifiksuojant, juosta gali būti ištraukta ne daugiau kaip 50 mm, skaičiuojant nuo 8.2.4.3.1 punkte nurodyto išsivyniojusios juostos ilgio. Atliekant 7.2.3.2.1.2 punkte nurodytą bandymą, įtaisas neturi užsifiksuoti, kol bus ištraukta 50 mm juostos, skaičiuojant nuo 8.2.4.3.1 punkte nurodyto išsivyniojusios juostos ilgio.

7.2.3.2.5. Jeigu diržo įtraukiklis yra juosmens diržo dalis, juostos įtraukimo jėga, pagal 8.2.4.1 punktą matuojama laisvoje atkarpoje tarp manekeno ir diržo įtraukiklio, turi būti ne mažesnė kaip 7 N. Jeigu diržo įtraukiklis yra krūtinės apsaugos priemonės dalis, tokiu pat būdu matuojama juostos įtraukimo jėga turi būti ne mažesnė kaip 2 N arba ne didesnė kaip 7 N. Jei juosta eina per kreiptuvą arba skriemulį, įtraukimo jėga matuojama laisvoje atkarpoje tarp manekeno ir kreiptuvo arba skriemulio. Jeigu sąrankoje yra rankiniu arba automatiniu būdu valdomas įtaisas, neleidžiantis iki galo įtraukti juostos, atliekant šiuos matavimus, jis neturi veikti.

7.2.3.2.6. Juosta 8.2.4.2 punkte aprašytu būdu pakartotinai ištraukiama iš diržo įtraukiklio ir įtraukiama, kol bus atlikta 40 000 ciklų. Tuomet su diržo įtraukikliu atliekamas 8.2.8.1 punkte nurodytas temperatūros bandymas, 8.1.1 punkte nurodytas korozijos bandymas ir 8.2.4.5 punkte nurodytas atsparumo dulkėms bandymas. Po jų turi būti sėkmingai atliekama dar 5 000 ciklų (iš viso 45 000). Atlikus pirmiau nurodytus bandymus, diržo įtraukiklis turi veikti tinkamai ir atitikti 7.2.3.2.1–7.2.3.2.5 punktų reikalavimus.

7.2.4. Juostos

7.2.4.1. Plotis

7.2.4.1.1. Mažiausias 0, 0+ ir I grupių vaiko apsaugos priemonių juostų, besiliečiančių su manekenu, plotis turi būti 25 mm, o II ir III grupių – 38 mm. Šie matmenys matuojami atliekant 8.2.5.1 punkte nurodytą juostos tvirtumo bandymą, nestabdant mechanizmo ir esant apkrovai, kuri lygi 75 % juostos trūkio apkrovos.

7.2.4.2. Tvirtumas, atlikus kondicionavimą kambario temperatūroje

7.2.4.2.1. Kai pagal 8.2.5.2.1 punktą kondicionuojami du juostų pavyzdžiai, juostos trūkio apkrova nustatoma pagal 8.2.5.1.2 punktą.

7.2.4.2.2. Dviejų pavyzdžių trūkio apkrovų skirtumas neturi viršyti 10 % didesniosios iš abiejų išmatuotųjų trūkio apkrovų.

7.2.4.3. Tvirtumas po specialaus kondicionavimo

7.2.4.3.1. Dviejų juostų pavyzdžių, kondicionuotų pagal vieną iš 8.2.5.2 punkto nuostatų (išskyrus 8.2.5.2.1 punktą), trūkio apkrova turi būti ne mažesnė kaip 75 % vidutinės apkrovos, nustatytos atliekant 8.2.5.1 punkte nurodytą bandymą.

7.2.4.3.2. Be to, 0, 0+ ir I grupių apsaugos priemonių trūkio apkrova turi būti ne mažesnė kaip 3,6 kN, II grupės – 5 kN, o III grupės – 7,2 kN.

7.2.4.3.3. Tipo patvirtinimo institucija gali nuspręsti, jog vienas ar daugiau iš šių bandymų yra nebūtini, jei naudojamos medžiagos sudėtis arba turima informacija rodo, kad šis bandymas arba bandymai nereikalingi.

7.2.4.3.4. 8.2.5.2.6 punkte nurodyta 1 tipo kondicionavimo dilinimu procedūra atliekama tik tada, jei 8.2.3 punkte nurodyto trumpojo slydimo bandymo rezultatas 50 % viršija 7.2.2.5.1 punkte nurodytą ribą.

7.2.4.4. Turi būti neįmanoma ištraukti visos juostos pro reguliatorius, sagtis arba tvirtinimo vietas.

7.2.5. Fiksavimo įtaisas

7.2.5.1. Fiksavimo įtaisas turi būti tvirtai pritvirtintas prie vaiko apsaugos priemonės.

7.2.5.2. Fiksavimo įtaisas neturi mažinti suaugusiojo diržo patvarumo ir turi išlaikyti 8.2.8.1 punkte nurodytą temperatūros bandymą.

7.2.5.3. Fiksavimo įtaisas neturi kliudyti greitai išlaisvinti vaiką.

7.2.5.4. A klasės įtaisai.

Po 8.2.6.1 punkte nurodyto bandymo austinės juostos poslinkis turi neviršyti 25 mm.

7.2.5.5. B klasės įtaisai.

Po 8.2.6.2 punkte nurodyto bandymo austinės juostos poslinkis turi neviršyti 25 mm.

7.2.6. ISOFIX priedų specifikacijos

ISOFIX priedai ir fiksavimo rodikliai turi patikimai veikti nuolatinio naudojimo sąlygomis; prieš atliekant 8.1.3 punkte nurodytą dinaminį bandymą, su jais atliekamas 2 000 ± 5 atsegimo ir užsegimo ciklų įprastomis naudojimo sąlygomis bandymas.

7.2.7. ISOFIX priedai turi turėti fiksavimo mechanizmą, atitinkantį a arba b punktuose išdėstytus reikalavimus:

a) sukomplektuotos sėdynės fiksavimo mechanizmui atsegti reikia dviejų nuoseklių veiksmų, iš kurių vieno nebaigus antrasis vis dar atliekamas; arba

b) atliekant 8.2.9 punkte aprašytą bandymą ISOFIX priedui atsegti reikia bent 50 N jėgos.

8. BANDYMŲ APRAŠYMAS (6)

8.1. Sumontuotos apsaugos priemonės bandymai

8.1.1. Korozija

8.1.1.1. Vaiko apsaugos priemonės metalinės sudedamosios dalys bandymo kameroje turi būti išdėstytos taip, kaip nustatyta 4 priede. Kai vaiko apsaugos priemonėje yra diržo įtraukiklis, turi išsivynioti visa juosta ir likti tik 100 ± 3 mm. Išskyrus trumpas pertraukas, kurios gali būti reikalingos, pavyzdžiui, norint patikrinti ir papildyti druskos tirpalą, bandymas be perstojo atliekamas 50 ± 0,5 val.

8.1.1.2. Atlikus šį poveikio bandymą, metalinės vaiko apsaugos priemonės sudedamosios dalys atsargiai nuplaunamos arba pakišamos po švariu tekančiu ne aukštesnės kaip 38 °C temperatūros vandeniu, kad būtų pašalintos galėjusios susidaryti druskos nuosėdos; tuomet prieš patikrinant, kaip nurodyta 7.1.1.2 punkte, 24 ± 1 val. paliekama džiūti 18–25 °C kambario temperatūroje.

8.1.2. Apvertimas

8.1.2.1. Manekene turi būti įtaisytas vienas iš atitinkamų apkrovos įtaisų, aprašytų 23 priede. Manekenas įtaisomas pagal šią taisyklę sumontuotose apsaugos priemonėse, atsižvelgiant į gamintojo instrukcijas ir įprastai atlaisvinus diržą, kaip apibrėžta 8.1.3.6 punkte (šis reikalavimas vienodai taikomas visoms sistemoms).

8.1.2.2. Apsaugos priemonė turi būti pritvirtinta prie bandomosios sėdynės arba transporto priemonės sėdynės. Visa sėdynė apsukama aplink horizontalią ašį vidurinėje išilginėje sėdynės plokštumoje 540 ± 5 ° kampu 2–5 laipsnių per sekundę greičiu ir sustabdoma toje padėtyje. Atliekant šį bandymą, įrenginiai, kuriuos ketinama naudoti specialiuose automobiliuose, gali būti pritvirtinti prie 6 priede aprašytos bandomosios sėdynės.

8.1.2.3. Šioje statinėje apverstoje padėtyje masė, keturis kartus didesnė už manekeno masę, nukreipiama žemyn link plokštumos, statmenos sukimosi ašiai, o manekenas veikiamas 23 priede aprašytu apkrovos įtaisu. Apkrova didinama palaipsniui, neviršijant 400 mm/min. gravitacinio pagreičio. Nurodyta didžiausia apkrova išlaikoma 30 – 0/+ 5 sekundžių.

8.1.2.4. Apkrova mažinama palaipsniui, neviršijant 400 mm/min., ir išmatuojamas poslinkis.

8.1.2.5. Visa sėdynė pasukama 180° ir grąžinama į pradinę padėtį.

8.1.2.6. Šis bandymo ciklas pakartojamas sukant priešinga kryptimi. Sukimosi ašiai esant horizontalioje plokštumoje per 90° nuo dviejų ankstesnių bandymų padėčių, procedūra pakartojama abiem sukimosi kryptimis.

8.1.2.7. Šie bandymai atliekami naudojant tinkamą mažiausią ir didžiausią grupės, kuriai skirta apsaugos priemonė, manekeną.

Atliekant visą bandymo ciklą neleidžiama keisti nei manekeno, nei vaiko apsaugos priemonės.

8.1.3. Dinaminiai bandymai

8.1.3.1. Bandymai, atliekami naudojant vežimėlį ir bandomąją sėdynę

8.1.3.1.1. Priekinės krypties padėtis

8.1.3.1.1.1. Dinaminiam bandymui naudojamas vežimėlis ir bandomoji sėdynė turi atitikti šios taisyklės 6 priedo reikalavimus ir dinaminio susidūrimo bandymo procedūrą, išdėstytą 21 priede.

8.1.3.1.1.2. Lėtėdamas ar greitėdamas vežimėlis turi išlikti horizontalioje padėtyje.

8.1.3.1.1.3. Lėtėjimo arba greitėjimo įtaisai

Pareiškėjas savo nuožiūra naudoja vieną iš toliau nurodytų dviejų įtaisų.

8.1.3.1.1.3.1. Lėtėjimo bandymo įtaisas Vežimėlis stabdomas naudojant šios taisyklės 6 priede nurodytą įrenginį arba bet kokį kitą lygiaverčius rezultatus užtikrinantį įtaisą. Šio įrenginio veikimas turi atitikti šios taisyklės 8.1.3.4 punkte ir kituose punktuose nurodytas sąlygas. Kalibravimo procedūra Kai vaiko apsaugos priemonės bandymai atliekami pagal 8.1.3.1 punktą, o vežimėlio balasto inertinė masė yra iki 55 kg, kad būtų galima atkurti vienos vaiko apsaugos priemonės naudojimo sąlygas, ir kai vaiko apsaugos priemonė bandoma transporto priemonės kėbulo viduje pagal 8.1.3.2 punktą, o vežimėlio balastas parenkamas pagal transporto priemonės konstrukciją ir jo inertinė masė yra iki (x kartų didesnė) už 55 kg, atsižvelgiant į naudojamų vaiko apsaugos priemonių x skaičių, vežimėlio lėtėjimo kreivė priekinio susidūrimo atveju turi išlikti šios taisyklės 7 priedo 1 priedėlio grafiko brūkšniniame plote, o galinio susidūrimo atveju turi išlikti šios taisyklės 7 priedo 2 priedėlio grafiko brūkšniniame plote. Kalibruojant stabdymo įtaisą, stabdymo kelias per priekinį susidūrimą turi būti 650 ± 30 mm, o per galinį susidūrimą – 275 ± 20 mm.

8.1.3.1.1.3.2. Greitėjimo bandymo įtaisas Dinaminio bandymo sąlygos Priekinio susidūrimo atveju vežimėlis turi būti varomas taip, kad atliekant bandymą jo suminis greičio pokytis ΔV būtų 52 + 0–2 km/h, o jo greitėjimo kreivė būtų 7 priedo 1 priedėlio grafiko brūkšniniame plote ir liktų virš segmento, apibrėžiamo koordinatėmis (5 g, 10 ms) ir (9 g, 20 ms). Susidūrimo pradžia (T0) yra apibrėžta pagal ISO 17373 esant 0,5 g pagreičiui. Galinio susidūrimo atveju vežimėlis turi būti varomas taip, kad atliekant bandymą jo suminis greičio pokytis ΔV būtų 32 + 2–0 km/h, o jo greitėjimo kreivė būtų 7 priedo 2 priedėlio grafiko brūkšniniame plote ir liktų virš segmento, apibrėžiamo koordinatėmis (5 g, 5 ms) ir (10 g, 10 ms). Susidūrimo pradžia (T0) yra apibrėžta pagal ISO 17373 esant 0,5 g pagreičiui. Nepaisant minėtų reikalavimų įvykdymo, kaip nurodyta 6 priedo 1 punkte, techninė tarnyba naudoja vežimėlio (su jame sumontuota sėdyne) masę, didesnę nei 380 kg. Tačiau jeigu minėti bandymai atliekami esant didesniam greičiui ir (arba) greitėjimo kreivei išeinant už viršutinės brūkšninio ploto ribos bei vaiko apsaugos priemonei atitinkant reikalavimus, bandymas gali būti laikomas patenkinamu.

8.1.3.1.1.4. Atliekami šie matavimai:

8.1.3.1.1.4.1. vežimėlio greičio prieš pat susidūrimą (tik lėtėjimo bandymo įrenginių, reikalingų stabdymo atstumui apskaičiuoti);

8.1.3.1.1.4.2. stabdymo atstumo (tik lėtėjimo bandymo įrenginių), kuris gali būti apskaičiuojamas naudojant užregistruoto poslinkio lėtėjimo dvigubą integralą;

8.1.3.1.1.4.3. manekeno galvos poslinkio vertikalia ir horizontalia kryptimis, neatsižvelgiant į galūnes, I, II ir III bei 0 ir 0+ grupių įrenginiuose;

8.1.3.1.1.4.4. krūtinės lėtėjimo trimis statmenomis viena kitai kryptimis, išskyrus naujagimio manekeną;

8.1.3.1.1.4.5. visų matomų pilvo pažeidimų (žr. 7.1.4.3.1 punktą), išskyrus naujagimio manekeną;

8.1.3.1.1.4.6. vežimėlio greitėjimo ar lėtėjimo bent per pirmąsias 300 ms.

8.1.3.1.1.5. Po susidūrimo vaiko apsaugos priemonė apžiūrima neatsegus sagties, kad būtų nustatyta, ar yra kokių nors gedimų ar lūžių.

8.1.3.1.2. Atgalinės krypties padėtis

8.1.3.1.2.1. Atliekant bandymą, bandomoji sėdynė turi būti apsukta 180° kampu pagal galinio susidūrimo bandymo reikalavimus.

8.1.3.1.2.2. Kai bandoma atgal atgręžta vaiko apsaugos priemonė, naudojama priekinėje sėdynėje, transporto priemonės prietaisų skydelis turi būti pakeistas standžiu prie vežimėlio pritvirtintu strypu; strypas turi būti pritvirtintas taip, kad visą energiją sugertų vaiko apsaugos priemonė.

8.1.3.1.2.3. Lėtėjimo sąlygos turi atitikti 8.1.3.1.1.3.1 punkto reikalavimus.

Greitėjimo sąlygos turi atitikti 8.1.3.1.1.3.2 punkto reikalavimus.

8.1.3.1.2.4. Atliekami matavimai turi būti panašūs į 8.1.3.1.1.4–8.1.3.1.1.4.6 punktuose išvardytus matavimus.

8.1.3.2. Bandymas vežimėlyje ir transporto priemonės kėbulo konstrukcijoje

8.1.3.2.1. Priekinės krypties padėtis

8.1.3.2.1.1. Dėl transporto priemonės pritvirtinimo atliekant bandymą būdo neturėtų padidėti transporto priemonės sėdynių tvirtinimo vietų, suaugusiojo saugos diržų ir papildomų tvirtinimo vietų, reikalingų vaiko apsaugos priemonei pritvirtinti arba įprastai konstrukcijos deformacijai sumažinti, tvirtumas. Neturi būti jokios transporto priemonės detalės, kuri, ribodama manekeno judėjimą, sumažintų vaiko apsaugos priemonę per bandymą veikiančią apkrovą. Pašalintos konstrukcijos detalės gali būti pakeistos tokio pat tvirtumo detalėmis su sąlyga, kad jos netrukdys manekenui judėti.

8.1.3.2.1.2. Įtvirtinimo įtaisas laikomas atitinkančiu reikalavimus, jeigu nedaro poveikio konstrukcijai per visą jos plotį ir jeigu transporto priemonė arba konstrukcija yra įtvirtinta arba užfiksuota priekyje ne mažesniu kaip 500 mm atstumu nuo apsaugos sistemos tvirtinimo įtaiso. Siekiant užtikrinti, kad būtų laikomasi 8.1.3.2.1.1 punkto reikalavimų, gale konstrukcija įtvirtinama pakankamu atstumu už tvirtinimo įtaisų.

8.1.3.2.1.3. Transporto priemonės sėdynė ir vaiko apsaugos priemonė turi būti sumontuotos ir įtaisytos patvirtinimo bandymus atliekančios techninės tarnybos parinktoje vietoje stengiantis, kad tvirtumo požiūriu būtų kuo nepalankesnės sąlygos, atitinkančios manekeno montavimą transporto priemonėje. Transporto priemonės sėdynės atlošo ir vaiko apsaugos priemonės padėtis nurodoma ataskaitoje. Transporto priemonės sėdynės atlošas, jeigu jo polinkis reguliuojamas, turi būti užfiksuotas laikantis gamintojo nurodymų arba, jei specifikacijų nėra, nustatomas tikrasis atlošo polinkio kampas, kuo artimesnis 25°.

8.1.3.2.1.4. Jeigu montavimo ir naudojimo instrukcijose nereikalaujama kitaip, priekinė sėdynė, ant kurios bus tvirtinama vaiko apsaugos priemonė, pastumiama kuo labiau į priekį, kiek tai atitinka įprastai naudojamą padėtį, o galinė sėdynė atitraukiama kuo labiau atgal, kiek tai atitinka įprastai naudojamą padėtį.

8.1.3.2.1.5. Lėtėjimo sąlygos turi atitikti 8.1.3.4 punkto reikalavimus. Bandomoji sėdynė – tai tikrosios transporto priemonės sėdynė.

8.1.3.2.1.6. Atliekami šie matavimai:

8.1.3.2.1.6.1. vežimėlio greičio prieš pat susidūrimą (tik lėtėjimo bandymo įrenginių, reikalingų stabdymo atstumui apskaičiuoti);

8.1.3.2.1.6.2. stabdymo atstumo (tik lėtėjimo bandymo įrenginių), kuris gali būti apskaičiuojamas naudojant užregistruoto poslinkio lėtėjimo dvigubą integralą;

8.1.3.2.1.6.3. bet kokio manekeno galvos sąlyčio su transporto priemonės kėbulo konstrukcija;

8.1.3.2.1.6.4. krūtinės lėtėjimo trimis statmenomis viena kitai kryptimis, išskyrus naujagimio manekeną;

8.1.3.2.1.6.5. visų matomų pilvo pažeidimų (žr. 7.1.4.3.1 punktą), išskyrus naujagimio manekeną;

8.1.3.2.1.6.6. vežimėlio ir transporto priemonės kėbulo konstrukcijos greitėjimo ar lėtėjimo bent per pirmąsias 300 ms.

8.1.3.2.1.7. Po susidūrimo vaiko apsaugos priemonė apžiūrima neatsegus sagties, kad būtų nustatyta, ar yra kokių nors sutrikimų.

8.1.3.2.2. Atgalinės krypties padėtis

8.1.3.2.2.1. Atliekant galinio susidūrimo bandymus, transporto priemonės kėbulo konstrukcija ant bandymo vežimėlio turi būti apsukta 180° kampu.

8.1.3.2.2.2. Taikomi tie patys reikalavimai, kaip atliekant priekinio susidūrimo bandymą.

8.1.3.3. Komplektinės transporto priemonės bandymai

8.1.3.3.1. Lėtėjimo sąlygos turi atitikti 8.1.3.4 punkto reikalavimus.

8.1.3.3.2. Priekinio susidūrimo bandymų tvarka nustatyta šios taisyklės 9 priede.

8.1.3.3.3. Galinio susidūrimo bandymų tvarka nustatyta šios taisyklės 10 priede.

8.1.3.3.4. Atliekami šie matavimai:

8.1.3.3.4.1. transporto priemonės ir (arba) smogtuvo greičio prieš pat susidūrimą;

8.1.3.3.4.2. bet kokio manekeno galvos sąlyčio (0 grupės atveju neatsižvelgiama į manekeno galūnes) su transporto priemonės vidaus įranga;

8.1.3.3.4.3. krūtinės pagreičio trimis statmenomis viena kitai kryptimis, išskyrus naujagimio manekeną;

8.1.3.3.4.4. visų matomų pilvo pažeidimų (žr. 7.1.4.3.1 punktą), išskyrus naujagimio manekeną.

8.1.3.3.5. Priekinės sėdynės, jeigu jų polinkis reguliuojamas, turi būti užfiksuotos laikantis gamintojo nurodymų arba, jei specifikacijų nėra, nustatomas tikrasis atlošo polinkio kampas, kuo artimesnis 25 °.

8.1.3.3.6. Po susidūrimo vaiko apsaugos priemonė apžiūrima neatsegus sagties, kad būtų nustatyta, ar yra kokių nors gedimų ar lūžių.

8.1.3.4. Dinaminio bandymo sąlygos apibendrinamos šioje lentelėje:

PRIEKINIS SUSIDŪRIMAS GALINIS SUSIDŪRIMAS Bandymas Apsaugos priemonė Greitis (km/h) Bandomasis impulsas Stabdymo kelias atliekant bandymą (mm) Greitis (km/h) Bandomasis impulsas Stabdymo kelias atliekant bandymą (mm) Vežimėlis su bandomąja sėdyne Priekinės krypties priekinės ir galinės sėdynės, universaliosios, pusiau universalios ar ribotosios kategorijos (*) 50 + 0 – 2 1 650 ± 50 — — — Atgalinės krypties priekinės ir galinės sėdynės, universalios, pusiau universalios ar ribotos kategorijos (**) 50 + 0 – 2 1 650 ± 50 30 + 2 – 0 2 275 ± 25 Transporto priemonės kėbulas ant vežimėlio Priekinės krypties padėtis (*) 50 + 0 – 2 1 arba 3 650 ± 50 — — — Atgalinės krypties (**) 50 + 0 – 2 1 arba 3 650 ± 50 30 + 2 – 0 2 arba 4 275 ± 25 Visos transporto priemonės susidūrimo su kliūtimi bandymas Priekinės krypties 50 + 0 – 2 3 nėra nurodyta — — — Atgalinės krypties 50 + 0 – 2 3 nėra nurodyta 30 + 2 – 0 4 nėra nurodyta

8.1.3.5. Vaiko apsaugos priemonės, su kuriomis naudojami papildomi tvirtinimo įtaisai

8.1.3.5.1. 8.1.3.4 punkte nustatytas vaiko apsaugos priemonių, skirtų naudoti kaip nustatyta 2.1.2.3 punkte ir su kuriomis naudojami papildomi tvirtinimo įtaisai, priekinio susidūrimo bandymas atliekamas toliau nustatyta tvarka.

8.1.3.5.2. Įtaisų su trumpomis viršutinio tvirtinimo juostomis, pvz., skirtų tvirtinti prie galinės bagažo lentynos, viršutinių tvirtinimo vietų konfigūracija ant bandymo vežimėlio turi būti tokia, kaip nustatyta 6 priedo 3 priedėlyje.

8.1.3.5.3. Įtaisų su ilgomis viršutinio tvirtinimo juostomis, pvz., skirtų naudoti ten, kur nėra tvirtos bagažo lentynos, o viršutinės tvirtinimo juostos tvirtinamos prie transporto priemonės grindų, tvirtinimo bandymo vežimėlyje įtaisai turi būti tokie, kaip nustatyta 6 priedo 3 priedėlyje.

8.1.3.5.4. 8.1.3.5.2 ir 8.1.3.5.3 punktuose nustatyti įtaisų, skirtų naudoti su abiem konfigūracijomis, bandymai atliekami taikant išimtį, kad pagal 8.1.3.5.3 punkte išdėstytus reikalavimus atliekant bandymą gali būti naudojamas tik sunkesnis manekenas.

8.1.3.5.5. Atgalinės krypties įrenginių apatinės tvirtinimo vietos bandymo vežimėlyje turi būti tokios, kaip nustatyta 6 priedo 3 priedėlyje.

8.1.3.5.6. Jei nešiojamiesiems lopšiams naudojamos papildomos juostos, tvirtinamos prie dviejų suaugusiojo saugos diržų, ir kai apkrova per suaugusiojo saugos diržą tiesiogiai perduodama suaugusiojo saugos diržo apatiniams tvirtinimo įtaisams, tvirtinimo ant bandymo vežimėlio įtaisai turi būti tokie, kaip nurodyta 6 priedo 3 priedėlio 7 punkte (A1, B1). Įrenginys ant bandymo stendo turi būti sumontuotas taip, kaip nurodyta 21 priedo 5 pastaboje. Ši sistema turi tinkamai veikti net su atsegtais suaugusiojo diržais ir yra laikoma universalia, jei ji atitinka 6.1.8 punkto reikalavimus.

8.1.3.6. Bandomieji manekenai

8.1.3.6.1. Vaiko apsaugos priemonė ir manekenai montuojami pagal 8.1.3.6.3 punkto reikalavimus.

8.1.3.6.2. Vaiko apsaugos priemonė bandoma naudojant šios taisyklės 8 priede nurodytus manekenus.

8.1.3.6.3. Manekeno montavimas

8.1.3.6.3.1. Manekenas įtaisomas taip, kad tarp manekeno nugaros ir apsaugos priemonės būtų tarpas. Nešiojamajame lopšyje manekenas įtaisomas tiesioje horizontalioje padėtyje, kuo arčiau centrinės nešiojamojo lopšio linijos.

8.1.3.6.3.2. Vaiko sėdynė padedama ant bandomosios sėdynės.

Į vaiko sėdynę pasodinamas manekenas.

Jei tai apsaugos priemonės arba juostos, kurios tiesiogiai veikia įtraukiklį arba tritaškio tvirtinimo suaugusiojo saugos diržą, kai nenaudojamas joks fiksavimo įtaisas ar kitokia sistema, galinti neleisti suveikti įtraukikliui:

a) diržas pritaikomas pagal gamintojo instrukcijas;

b) vaiko sėdynė galiausiai sumontuojama ant bandomosios sėdynės pagal šios taisyklės 21 priedo nuostatas.

Visų kitų apsaugos priemonių atveju:

a) tarp manekeno ir sėdynės atlošo įtaisoma atlenkiama plokštė arba panašus lankstus 2,5 cm storio, 6 cm pločio ir pečių aukščiui lygaus ilgio (8 priedas, sėdimoji padėtis), atėmus centrinės klubų dalies aukštį (sėdimoji padėtis, 8 priedas, pakinklių aukštis sudėtas su puse šlaunies aukščio, sėdimoji padėtis), atsižvelgiant į bandomojo manekeno dydį, įtaisas. Plokštė turi kuo labiau sutapti su sėdynės išlinkiu, o jos apatinis galas turėtų būti manekeno klubo sąnario aukštyje;

b) diržas sureguliuojamas pagal gamintojo instrukcijas, bet įtempimas turi būti 250 ± 25 N didesnis už reguliatoriaus galią, o juostos nuokrypio kampas ties reguliatoriumi turi būti 45 ± 5° arba toks, kokį yra nurodęs gamintojas;

c) vaiko sėdynė galiausiai sumontuojama ant bandomosios sėdynės pagal šios taisyklės 21 priedo nuostatas.

d) lankstus įtaisas pašalinamas.

8.1.3.6.3.3. Manekeno centrinę liniją kertanti išilginė plokštuma turi būti nustatyta viduryje tarp dviejų apatinių diržo tvirtinimo įtaisų, tačiau turi būti atkreiptas dėmesys ir į 8.1.3.2.1.3 punktą. Kai vaiko apsaugos priemonės bandomos su 10 metų vaiką atitinkančiu manekenu, manekeno centrinę liniją kertanti išilginė plokštuma turi būti nustatoma iki 80 mm atstumu nuo tvirtinimo C taško tarp dviejų apatinių diržo tvirtinimo įtaisų. Šio poslinkio dydį nustato techninė tarnyba, kad būtų galima optimizuoti manekeno peties diržo juosimo būdą.

8.1.3.6.3.4. Jei naudojamos priemonės, kurioms reikalingas standartinis diržas, prieš atliekant dinaminį bandymą, peties diržo juosimo būdas gali būti išlaikytas ant manekeno panaudojant ne ilgesnę kaip 250 mm ir ne platesnę nei 20 mm lengvą maskuojamąją juostą. Jeigu naudojamos atgalinės krypties priemonės, galva gali būti atremta į apsaugos priemonės atlošą panaudojant pakankamo ilgio ir ne platesnę kaip 20 mm lengvą maskuojamąja juostą.

8.1.3.7. Naudotino manekeno kategorija

8.1.3.7.1. 0 grupės įtaisas: bandymas atliekamas naudojant naujagimio manekeną ir 9 kg svorio manekeną;

8.1.3.7.2. 0+ grupės įtaisas: bandymas atliekamas naudojant naujagimio manekeną ir 11 kg svorio manekeną;

8.1.3.7.3. I grupės įtaisas: bandymai atliekami naudojant 9 kg ir 15 kg svorio manekenus;

8.1.3.7.4. II grupės įtaisas: bandymai atliekami naudojant 15 kg ir 22 kg svorio manekenus;

8.1.3.7.5. III grupės įtaisas: bandymai atliekami naudojant 22 kg ir 32 kg svorio manekenus.

8.1.3.7.6. Jei vaiko apsaugos sistema tinkama dviem ar daugiau svorio grupių, bandymai atliekami naudojant lengviausią ir sunkiausią iš anksčiau atitinkamoms grupėms nurodytų manekenų.

8.1.3.7.7. Jei vaiko apsaugos sistema sukurta dviem arba daugiau vaikų, vienas bandymas atliekamas į visas sėdimas vietas įtaisius sunkiausius manekenus. Antras bandymas atliekamas su pirmiau nurodytais lengviausiu ir sunkiausiu manekenais. Bandymai atliekami naudojant bandomąją sėdynę, kaip parodyta 6 priedo 3 priedėlio 3 paveiksle. Bandymus atliekanti laboratorija, jei jai atrodo tikslinga, gali įtraukti trečią bandymą su bet kokiu manekenų arba tuščių sėdynių deriniu.

8.1.3.7.8. Jei 0 arba 0+ grupės vaiko apsaugos priemonėje numatytos įvairios konfigūracijos, atsižvelgiant į vaiko masę, kiekviena reguliavimo padėtis turi būti išbandyta su abiem atitinkamos masės grupės manekenais.

8.1.3.7.9. Jei ISOFIX vaiko apsaugos priemonė naudojama su viršutiniu diržu, vienas bandymas atliekamas su mažiausiu manekenu ir trumpesniu viršutiniu diržu (tvirtinimo vieta G1). Antras bandymas atliekamas su sunkesniu manekenu ir ilgesniu viršutiniu diržu (tvirtinimo vieta G2). Viršutinis diržas sureguliuojamas taip, kad būtų užtikrinama 50 ± 5 N apkrova.

8.1.3.7.10. 7.1.4.1.10.1.2 punkte nurodytas bandymas atliekamas tik su didžiausiu manekenu, kuriam yra pritaikyta vaiko apsaugos priemonė. Jei yra galimos kelios vaiko apsaugos priemonės konfigūracijos (pvz., stati ir (arba) atlošta), atliekant šį bandymą naudojama ta konfigūracija, kurią taikant galva pasiekia didžiausią horizontalų polinkį.

8.1.4. Apsaugos priemonė su paaukštinta sėdyne

Ant bandymų stendo sėdimojo paviršiaus padedama medvilninio audinio skiautė. Paaukštinta sėdynė padedama ant bandymų stendo, žemutinė liemens dalis padedama ant sėdimojo paviršiaus, kaip parodyta 22 priedo 1 paveiksle, trijose vietose tvirtinamas suaugusiojo saugos diržas pritaisomas ir prisegamas, o tada įtempiamas kaip nurodyta 21 priede. Ant 25 mm pločio arba panašia austine juosta apvyniotos paaukštintos sėdynės A rodyklės kryptimi palei bandymų stendo sėdimąjį paviršių taikoma 250 ± 5 N apkrova (žr. 22 priedo 2 pav.).

8.2. Atskirų sudedamųjų dalių bandymai

8.2.1. Sagtis

8.2.1.1. Atsegimo bandymas veikiant apkrovai

8.2.1.1.1. Šiam bandymui naudojama vaiko apsaugos priemonė, su kuria jau atlikti 8.1.3 punkte nurodyti dinaminiai bandymai.

8.2.1.1.2. Vaiko apsaugos priemonė, neatsegus sagties, išimama iš bandymo vežimėlio arba transporto priemonės. Sagčiai taikoma 200 ± 2 N apkrova. Jei sagtis sujungta su standžia dalimi, jėga turi veikti tuo pačiu kampu, kuris per dinaminį bandymą susidaro tarp sagties ir standžiosios dalies galo.

8.2.1.1.3. Sagties atsegimo mygtuko geometrinis centras veikiamas apkrova 400 ± 20 mm/min. greičiu išilgai fiksuotos ašies, lygiagrečios su pradine mygtuko judėjimo kryptimi; geometrinis centras yra ta sagties paviršiaus dalis, į kurią nukreipta atsegimo jėga. Taikant sagčiai atsegti reikalingą jėgą, sagtis turi remtis į standžią atramą.

8.2.1.1.4. Sagties atsegimo jėga, sukuriama dinamometru arba panašiu įtaisu, turi veikti įprastu būdu ir įprasta kryptimi. Sąlyčio galas yra šlifuoto metalo 2,5 ± 0,1 mm spindulio pusrutulis.

8.2.1.1.5. Sagties atsegimo jėga išmatuojama ir užregistruojami visi sagties gedimai.

8.2.1.2. Atsegimo bandymas be apkrovos

8.2.1.2.1. Sagties mechanizmas, kuriam prieš tai apkrova nebuvo taikoma, įrengiamas taip, kad jo padėtis atitiktų sąlygas, kuriomis apkrova neveikia.

8.2.1.2.2. Sagties atsegimo jėgos matavimo būdas turi būti toks, kaip nurodyta 8.2.1.1.3 ir 8.2.1.1.4 punktuose.

8.2.1.2.3. Išmatuojama sagties atsegimo jėga.

8.2.1.3. Tvirtumo bandymas.

8.2.1.3.1 Tvirtumo bandymui turi būti naudojami du bandiniai. Bandomi visi reguliatoriai, išskyrus tiesiai ant vaiko apsaugos priemonės montuojamus reguliatorius.

8.2.1.3.2. 20 priede parodytas tipiškas įtaisas sagties tvirtumo bandymui atlikti. Sagtis padedama įtaiso viduje ant viršutinės apvalios plokštelės A. Visos susijusios juostos yra ne mažiau kaip 250 mm ilgio ir pakabinamos ant viršutinės plokštės, atsižvelgiant į jų padėtį sagties atžvilgiu. Tada laisvi juostų galai apvyniojami aplink apatinę apvalią plokštelę B, kol išlenda pro plokštelės vidinę angą. Visos juostos tarp A ir B turi būti vertikalios. Tada apvali prispaudimo plokštelė C lengvai prispaudžiama prie apatinio paviršiaus B, tačiau tarp jų esanti juosta turi šiek tiek judėti. Nedidele jėga tempimo mašina juostos įtempiamos ir traukiamos tarp B ir C, kol jas ima veikti apkrova pagal jų sureguliavimą. Atliekant šį veiksmą ir patį bandymą, sagtis turi likti atskirai nuo plokštelės A ar kurių nors prie jos esančių dalių. Tuomet plokštelės B ir C tvirtai suspaudžiamos, o tempimo jėga didinama 100 ± 20 mm/min. skersiniu greičiu, kol gaunami reikalingi dydžiai.

8.2.2. Reguliavimo įtaisas

8.2.2.1. Reguliavimo patogumas

8.2.2.1.1. Kai atliekamas rankinio reguliavimo įtaiso bandymas, juosta pro jį traukiama tolygiai, atsižvelgiant į įprastas naudojimo sąlygas, 100 ± 20 mm/min. greičiu, ir juostai pasislinkus pirmuosius 25 ± 5 mm, išmatuojama didžiausia jėga, suapvalinta iki artimiausio sveikojo N skaičiaus.

8.2.2.1.2. Atliekant bandymą, juosta pro įtaisą traukiama abiem kryptimis, o prieš matavimą su juosta turi būti atlikta 10 visos eigos ciklų.

8.2.3. Trumpojo slydimo bandymas (žr. 5 priedo 3 paveikslą)

8.2.3.1. Sudedamosios dalys arba įtaisai, su kuriais bus atliekamas trumpojo slydimo bandymas, bent 24 valandas iki bandymo laikomi 20 ± 5 °C temperatūros ir 65 ± 5 % santykinio drėgnio aplinkoje. Bandymas atliekamas 15–30 °C temperatūroje.

8.2.3.2. Laisvasis juostos galas paliekamas tokioje padėtyje, kaip naudojant įtaisą transporto priemonėje, ir neturi būti tvirtinamas prie jokios kitos dalies.

8.2.3.3. Reguliavimo įtaisas statomas ant vertikalios juostos dalies, kurios vieną galą veikia 50 ± 0,5 N apkrova (valdoma taip, kad svarmuo nesiūbuotų ir juosta nesusisuktų). Laisvasis juostos galas nuo reguliavimo įtaiso nukreipiamas vertikaliai aukštyn arba žemyn, kaip ir transporto priemonėje. Kitas galas turi aplenkti velenėlį, kurio horizontali ašis yra lygiagreti su apkrova veikiamos juostos dalies plokštuma; pro velenėlį einanti dalis yra horizontali.

8.2.3.4. Bandomasis įtaisas turi būti įtaisytas taip, kad jo centras aukščiausioje padėtyje, iki kurios jis gali būti pakeltas, būtų 300 ± 5 mm nuo atraminio stalo, o 50 N svarmuo turi būti 100 ± 5 mm virš to stalo.

8.2.3.5. Prieš bandymą turi būti atlikta 20 ± 2 ciklai ir 1 000 ± 5 ciklai 30 ± 10 ciklų per minutę dažniu; visos amplitudės dydis turi būti 300 ± 20 mm arba kaip nustatyta 8.2.5.2.6.2 punkte. 50 N apkrovos jėga taikoma tokį laikotarpį, per kurio kiekvieną pusę įvyksta 100 ± 20 mm poslinkis. Trumpasis slydimas matuojamas esant padėčiai, kuri susidaro prieš bandymą atliktų 20 ciklų pabaigoje.

8.2.4. Įtraukiklis

8.2.4.1. Įtraukimo jėga

8.2.4.1.1. Įtraukimo jėgos matuojamos, kai saugos diržų sąranka yra pritaisyta prie manekeno taip, kaip atliekant 8.1.3 punkte nurodytą dinaminį bandymą. Juostos įtempis matuojamas sąlyčio su manekenu (bet šiek tiek toliau nuo jo) taške, juostą įtraukiant apytiksliai 0,6 m/min. greičiu.

8.2.4.2. Diržo įtraukiklio mechanizmo patvarumas

8.2.4.2.1. Juosta ištraukiama ir įtraukiama tol, kol ne didesniu kaip 30 ciklų per minutę dažniu bus atliktas reikiamas ciklų skaičius. Bandant avarinio fiksavimo diržo įtraukiklius užsifiksavimą sukeliantis krestelėjimas atliekamas kas penktąjį ciklą. Trūktelima po tiek pat kartų, ištraukus penkių skirtingų ilgių juostos atkarpas, t. y. 90, 80, 75, 70 ir 65 % viso įtraukiklyje likusios suvyniotos juostos ilgio. Tačiau jei juosta yra ilgesnė negu 900 mm, nurodytieji procentiniai dydžiai taikomi galutinei 900 mm ilgio juostos atkarpai, kuri gali būti ištraukta iš įtraukiklio.

8.2.4.3. Avarinio fiksavimo diržo įtraukiklių fiksavimas

8.2.4.3.1. Vieną kartą išbandoma, ar diržo įtraukiklis užsifiksuoja, juostą išvyniojus iki galo taip, kad liktų 300 ± 3 mm.

8.2.4.3.2. Jeigu diržo įtraukiklis užsifiksuoja dėl juostos judesio, juosta ištrau