Pagal tarptautinę viešąją teisę juridinę galią turi tik JT/EEK tekstų originalai. Šios taisyklės statusas ir įsigaliojimo data turėtų būti tikrinami pagal paskutinę statusą nurodančio JT/EEK dokumento TRANS/WP.29/343 versiją, kurią galima rasti http://www.unece.org/trans/main/wp29/wp29wgs/wp29gen/wp29fdocstts.html

Jungtinių Tautų Europos ekonominės komisijos (JT EEK) taisyklė Nr. 100 – suvienodintos baterinių elektrinių transporto priemonių tvirtinimo nuostatos, atsižvelgiant į specifinius reikalavimus dėl konstrukcijos, funkcinės saugos ir vandenilio išmetimo

2 persvarstyta versija

Įtrauktas visas galiojantis tekstas iki:

taisyklės pradinės versijos 1 papildymo. Įsigaliojimo data – 2002 m. vasario 21 d.

TURINYS

TAISYKLĖ

PRIEDAI

1. TAIKYMO SRITIS

Šie reikalavimai keliami visų M ir N kategorijoms priklausančių baterinių elektrinių kelių transporto priemonių, kurių didžiausias konstrukcinis greitis didesnis kaip 25 km/h, saugai.

2. APIBRĖŽTYS

Šiame pasiūlyme:

3. PATVIRTINIMO PARAIŠKA

4. PATVIRTINIMAS

Kiekvienam patvirtintam tipui suteikiamas patvirtinimo numeris. Pirmieji du jo skaitmenys (šiuo metu 00 atitinka pradinę taisyklės versiją) žymi pakeitimų, į kuriuos įtraukti naujausi pagrindiniai techniniai taisyklės pakeitimai, padaryti išduodant patvirtinimą, seriją. Ta pati susitariančioji šalis negali priskirti to paties numerio kitam transporto priemonės tipui.

5. REIKALAVIMAI IR BANDYMAI

Izoliuojant arba apsaugant dangteliais, apsauginėmis grotelėmis, perforuotais metalo lakštais ir t. t., neleidžiama tiesiogiai susiliesti su elektrinės jėgos grandinės įtampingosiomis dalimis, kurių didžiausia nuolatinė įtampa siekia mažiausiai 60 voltų, o kintamoji įtampa – 25 voltus. Šios apsaugos turi būti patikimai pritvirtintos ir atsparios mechaniniam poveikiui. Turi būti neįmanoma jų atidaryti, išrinkti arba nuimti be įrankių;

Pasiekti variklio skyriuje esančias įtampingąsias dalis turi būti galima tik sąmoningai to siekiant;

Apsauga nuo netiesioginio sąlyčio užtikrinama izoliacija; be to, transporto priemonės įrangos atviros laidžiosios dalys sujungiamos galvaninėmis jungtimis. Potencialai suvienodinami atviras laidžiąsias dalis sujungus apsauginiu laidininku, pvz., laidu, įžeminta jungtimi, arba tiesiogiai metaline transporto priemonės važiuokle. Laikoma, kad dvi suvirintos atviros laidžiosios dalys neturi trūkio taškų. Jeigu trūkio taškų yra, jie apeinami suvienodinant potencialus.

Dalys, naudojamos įkraunant bateriją iš išorinio šaltinio, turi veikti taip, kad išjungus įkrovimo srovė būtų nutraukta be fizinės pažaidos;

Normaliosiomis įkrovimo sąlygomis, nurodytomis 7 priede, vandenilio išmetimas turi neviršyti 125 g per 5 val. arba 25 x t2 g per t2 (val.).

Įkraunant sugedusiu įmontuotu įkrovikliu (sąlygos išdėstytos 7 priede), išmetamo vandenilio kiekis turi neviršyti 42 g. Be to, įmontuotas įkroviklis turi būti toks, kad šio galimo gedimo trukmė neviršytų 30 minučių.

6. TRANSPORTO PRIEMONĖS TIPO PAKEITIMAS IR IŠPLĖTIMO PATVIRTINIMAS

7. GAMYBOS ATITIKTIS

Per visus patikrinimus tikrinančiam inspektoriui pateikiami bandymų ir gamybos protokolai.

Paprastai kompetentinga institucija patikrinimus atlieka kartą per metus. Per vieną iš šių patikrinimų užregistravus nepatenkinamus rezultatus, kompetentinga institucija privalo užtikrinti, kad būtų imtasi visų veiksmų, būtinų kuo greičiau atkurti produkcijos atitiktį.

8. BAUDOS UŽ GAMYBOS NEATITIKTĮ

9. VISIŠKAS GAMYBOS NUTRAUKIMAS

Patvirtinimo turėtojas, visiškai nutraukęs pagal šią taisyklę patvirtinto tipo transporto priemonių gamybą, apie tai informuoja tipo patvirtinimą suteikusią instituciją. Minėtą pranešimą gavusi institucija informuoja kitas šią taisyklę taikančias 1958 m. Susitarimo šalis pranešimu, kuris atitinka šios taisyklės 1 priede pateiktą pavyzdį.

10. UŽ PATVIRTINIMO BANDYMUS ATSAKINGŲ TECHNIKOS TARNYBŲ IR ADMINISTRACINIŲ PADALINIŲ PAVADINIMAI IR ADRESAI

Šią taisyklę taikančios 1958 m. Susitarimo šalys Jungtinių Tautų Sekretoriatui praneša už patvirtinimo bandymus atsakingų technikos tarnybų ir patvirtinimą suteikiančių administracinių padalinių, kuriems siunčiami kitose valstybėse išduoti patvirtinimo, išplėtimo patvirtinimo, atsisakymo suteikti patvirtinimą, patvirtinimo panaikinimo arba visiško gamybos nutraukimo pranešimai, pavadinimus ir adresus.

(1) 1 – Vokietija, 2 – Prancūzija, 3 – Italija, 4 – Nyderlandai, 5 – Švedija, 6 – Belgija, 7 – Vengrija, 8 – Čekijos Respublika, 9 – Ispanija, 10 – Jugoslavija, 11 – Jungtinė Karalystė, 12 – Austrija, 13 – Liuksemburgas, 14 – Šveicarija, 15 (nenaudojamas), 16 – Norvegija, 17 – Suomija, 18 – Danija, 19 – Rumunija, 20 – Lenkija, 21 – Portugalija, 22 – Rusijos Federacija, 23 – Graikija, 24 – Airija, 25 – Kroatija, 26 – Slovėnija, 27 – Slovakija, 28 – Baltarusija, 29 – Estija, 30 (nenaudojamas), 31 – Bosnija ir Hercegovina, 32 – Latvija, 33 (nenaudojamas), 34 – Bulgarija, 35 (nenaudojamas), 36 – Lietuva, 37 – Turkija, 38 (nenaudojamas), 39 –Azerbaidžanas, 40 – buvusi Jugoslavijos Respublika Makedonija, 41 (nenaudojamas), 42 – Europos bendrija (patvirtinimus suteikia jos valstybės narės, naudodamos atitinkamus savo EEK ženklus), 43 – Japonija, 44 (nenaudojamas), 45 – Australija, 46 – Ukraina, 47 – Pietų Afrika ir 48 – Naujoji Zelandija. Kiti numeriai kitoms šalims skiriami chronologine tvarka, kuria jos ratifikuoja Susitarimą dėl suvienodintų techninių nuostatų ratinėms transporto priemonėms, įrangai ir dalims, kurios gali būti įrengiamos ir (arba) naudojamos ratinėse transporto priemonėse, ir pagal tas normas suteiktų patvirtinimų abipusio pripažinimo sąlygų priėmimo arba prie jo prisijungia; apie paskirtus numerius susitariančiosioms šalims praneša Jungtinių Tautų Generalinis Sekretorius.

Atliekant bandymus, žymimus papildoma raide D, sąlyčio bandiklis gali prasiskverbti visu ilgiu, tačiau jo atraminis paviršius neturi visiškai prasiskverbti per angą. Žr. A priedą dėl smulkesnio paaiškinimo.

Atliekant bandymus, žymimus papildoma raide B, lankstusis bandymo pirštas gali prasiskverbti visu ilgiu, t. y. 80 mm, tačiau jo atraminis paviršius (Ø 50 mm x 20 mm) neturi prasiskverbti per angą. Bandymas pradedamas tiesiąja bandymo piršto padėtimi, tada abi jo sąnaros paeiliui sulenkiamos tarpusavio ašių atžvilgiu ne didesniu kaip 90o kampu ir pirštas pasukiojamas visomis įmanomomis kryptimis.

Sąlyčio bandiklis perkišamas per visas gaubte esančias angas, veikiant 1 lentelėje nurodyta jėga. Jeigu jis dalinai arba visiškai prasiskverbia, jis sukiojamas visomis įmanomomis kryptimis, tačiau jokiu būdu jo atraminis paviršius neturi visiškai prasiskverbti per angą.

Bandiklis, kuriuo imituojamas kietas svetimkūnis, siekiant patikrinti, ar toks daiktas gali patekti per gaubtą.

c)

pertvaros, angų forma arba kitos priemonės, tiek pritvirtintos prie gaubto, tiek suformuotos gaubto įranga, kuriomis neleidžiama specialiems bandikliams patekti per gaubtą arba toks patekimas apribojamas, laikomos gaubto dalimi, išskyrus tuos atvejus, kai jas galima nuimti be rakto arba kito įrankio.

7 PRIEDAS

IŠMETAMO VANDENILIO KIEKIO NUSTATYMAS ĮKRAUNANT TRAUKOS BATERIJĄ

1. ĮVADAS

Šiame priede apibūdinama išmetamo vandenilio nustatymo procedūra įkraunant visų baterinių elektrinių kelių transporto priemonių traukos bateriją vadovaujantis šios taisyklės 5.3 punktu.

2. BANDYMO APRAŠAS

Išmetamo vandenilio bandymas (7.1 brėž) atliekamas siekiant nustatyti išmetamo vandenilio kiekį įkraunant traukos bateriją įmontuotu įkrovikliu. Bandymas susideda iš šių etapų:

a) transporto priemonės parengimo;

b) traukos baterijos iškrovimo;

c) išmetamo vandenilio kiekio nustatymo įprastai įkraunant;

d) išmetamo vandenilio kiekio nustatymo įkraunant sugedusiu įmontuotu įkrovikliu.

3. TRANSPORTO PRIEMONĖ

3.1. Transporto priemonė turi būti geros mechaninės būklės ir nuvažiavusi mažiausiai 300 km per septynias dienas prieš bandymą. Per šį laikotarpį transporto priemonėje turi būti sumontuota traukos baterija, kuriai taikomas vandenilio išmetalų bandymas.

3.2. Jeigu baterija naudojama esant temperatūrai, aukštesnei negu aplinkos temperatūra, bandymą atliekantis asmuo turi laikytis gamintojo nurodytos tvarkos, kad būtų palaikomas normalus darbinis traukos baterijos temperatūros intervalas. Gamintojo atstovas privalo patvirtinti, kad traukos baterijos temperatūros kondicionavimo sistema nėra pažeista arba netekusi galios.

7.1 brėž

Išmetamo vandenilio kiekio nustatymas įkraunant traukos bateriją

4. IŠMETAMO VANDENILIO KIEKIO NUSTATYMO BANDYMO ĮRANGA

4.1. Važiuoklės dinamometras

Važiuoklės dinamometras turi atitikti Taisyklės Nr. 83 05 serijos pakeitimuose išdėstytus reikalavimus.

4.2. Išmetamo vandenilio kiekio matavimo gaubtas

Išmetamo vandenilio kiekio matavimo gaubtas – tai dujoms nepralaidi matavimo kamera, į kurią tilptų bandomoji transporto priemonė. Transporto priemonė turi būti pasiekiama iš visų pusių, o sandariai uždarytas gaubtas turi būti dujoms nepralaidus, kaip nurodyta šio priedo 1 priedėlyje. Vidinis gaubto paviršius turi būti nepralaidus ir nereaguoti su vandeniliu. Temperatūros kondicionavimo sistema turi reguliuoti vidinę gaubto oro temperatūrą, kad atliekant bandymą ji atitiktų nurodytąją; vidutinė leidžiamoji nuokrypa per bandymą turi būti ne didesnė kaip ± 2 K.

Kad būtų kompensuojami tūrio pokyčiai, kuriuos sukelia vandenilio išmetimas gaubte, galima naudoti kintamo tūrio gaubtus arba kitą bandymo įrangą. Kintamo tūrio gaubtas plečiasi ir traukiasi, reaguodamas į vandenilio išmetimą gaubte. Dvi priemonės, kurias galima naudoti, norint kompensuoti vidinio tūrio pokyčius – tai judamoji (-sios) plokštė (-ės) arba dumplės, kuriose esantis (-ys) hermetiškas (-i) maišas (-ai) plečiasi ir traukiasi reaguodamas (-i) į vidinio slėgio pokyčius ir naudodamas (-i) išorės orą. Kiekvienas tūrio pokyčių kompensavimo metodas turi užtikrinti, kad būtų išsaugotas šio priedo 1 priedėlyje nurodytas gaubto vientisumas.

Taikant bet kokį tūrio pokyčių kompensavimo metodą, vidinio gaubto slėgio ir barometrinio slėgio skirtumas neturi būti didesnis kaip ± 5 hPa.

Turi būti įmanoma grįžti prie nustatyto gaubto tūrio. Turi būti įmanoma kompensuoti kintamo tūrio gaubto vardinio tūrio pokyčius, atsižvelgiant į vandenilio, išmetamo per bandymą, kiekį (žr. 7 priedo 1 priedėlio 2.1.1 punktą).

4.3. Analitinės sistemos

4.3.1. Vandenilio analizatorius

4.3.1.1. Aplinkos oras kameroje stebimas naudojant vandenilio analizatorių (elektrocheminio jutiklio tipo) arba chromatografą su šiluminio laidumo detektoriumi. Dujų mėginiai turi būti imami viduriniame vienos šoninės sienos arba kameros stogo taške, o visi aplenkiamieji srautai turi būti nukreipti į gaubtą, geriausiai į vietą tiesiogiai už maišymo ventiliatoriaus.

4.3.1.2. Vandenilio analizatoriaus atsako trukmė turi būti iki 90 % trumpesnio kaip 10 sekundžių galutinio rodmens. Atsako trukmės pastovumas, jeigu buvo nustatytas nulis, turi būti didesnis kaip 2 % ir 80 % ± 20 % visos skalės per 15 minučių visais matavimo intervalais.

4.3.1.3. Analizatoriaus rodmenų pakartojamumas, išreikštas kaip vienas standartinė nuokrypa, turi būti didesnis kaip 1 % visos skalės, jeigu buvo nustatytas nulis, ir 80 % ± 20 % visos skalės, kai naudojami visi intervalai.

4.3.1.4. Analizatoriaus darbiniai intervalai turi būti parinkti taip, kad būtų užtikrinta geriausia matavimo, kalibravimo ir nuotėkio nustatymo procedūrų skiriamoji geba.

4.3.2. Vandenilio analizatoriaus duomenų registravimo sistema Vandenilio analizatoriuje turi būti įrengtas įtaisas, kuriuo bent kartą per minutę registruojamas išėjimo elektrinis signalas. Registravimo sistema turi turėti darbines charakteristikas, kurios būtų bent lygiavertės registruojamam signalui, o ją taikant būtų garantuotas nuolatinis duomenų registravimas. Duomenys turi aiškiai rodyti, kada pradedamas ir baigiamas įprasto įkrovimo bandymas ir bandymas, kai įkroviklis sugedęs.

4.4. Temperatūros registravimas

4.4.1. Temperatūra kameroje registruojama temperatūros jutikliais, prijungtais taip, kad rodytų dviejose vietose registruojamą vidutinę vertę. Matavimo vietos yra 0,9 ±0,2 m aukštyje maždaug 0,1 m atstumu į gaubto vidurį nuo visų šoninių sienų vertikaliųjų centro linijų.

4.4.2. Baterijos modulių temperatūros registruojamos jutikliais.

4.4.3. Atliekant išmetamo vandenilio kiekio matavimus, temperatūros turi būti registruojamos mažiausiai kartą per minutę.

4.4.4. Temperatūros registravimo sistemos tikslumas turi būti ±1,0 K, o registruojamos temperatūros skyra - ±0,1 K.

4.4.5. Registravimo arba duomenų apdorojimo sistemos skiriamosios gebos trukmė turi būti ± 15 sekundžių.

4.5. Slėgio registravimas

4.5.1. Matuojant vandenilio išmetimą, bandymo srities barometrinio slėgio ir gaubto vidinio slėgio skirtumas Δp turi būti registruojamas mažiausiai kartą per minutę.

4.5.2. Slėgio registravimo sistemos tikslumas turi būti ± 2 hPa, o registruojamo slėgio skyra – ±0,2 hPa.

4.5.3. Registravimo arba duomenų apdorojimo sistemos skiriamosios gebos trukmė turi būti ± 15 sekundžių.

4.6. Įtampos ir srovės intensyvumo registravimas

4.6.1. Atliekant išmetamo vandenilio kiekio matavimus, transporto priemonėje įmontuoto įkroviklio įtampa ir srovės intensyvumas (baterijos) turi būti registruojami mažiausiai kartą per minutę.

4.6.2. Įtampos registravimo sistemos tikslumas turi būti ± 1 V, o registruojamos įtampos skyra – ±0,1 V.

4.6.3. Srovės intensyvumo matavimo sistemos tikslumas turi būti ±0,5 A, o registruojamos srovės intensyvumo skyra – ±0,05 A.

4.6.4. Registravimo arba duomenų apdorojimo sistemos skiriamosios gebos trukmė turi būti ± 15 sekundžių.

4.7. Ventiliatoriai

Kameroje turi būti įrengti vienas arba keli maždaug 0,1–0,5 m3/s galios ventiliatoriai arba pūstuvai, kuriais būtų galima tinkamai sumaišyti gaubte esantį orą. Atliekant matavimus, kameroje turi būti įmanoma pasiekti tolygią temperatūrą ir vandenilio koncentraciją. Po gaubtu esančios transporto priemonės negali tiesiogiai veikti ventiliatorių arba pūstuvų pučiamo oro srautas.

4.8. Dujos

4.8.1. Kalibravimui ir darbui turi būti paruoštos šios grynosios dujos: išvalytas dirbtinis oras (grynumas < 1 ppm C1 ekvivalentu; < 1 ppm CO; < 400 ppm CO2; < 0,1 ppm NO); deguonies kiekis – 18–21 % tūrio, vandenilis (H2), mažiausias grynumas 99,5 %

4.8.2. Kalibravimo ir matavimo dujose turi būti vandenilio (H2) ir išvalyto dirbtinio oro mišinių. Tikroji kalibravimo dujų koncentracija neturi skirtis nuo vardinės vertės daugiau kaip ± 2 % Naudojant dujosklaidį gauta atskiestų dujų vertė neturi skirtis nuo vardinės vertės daugiau kaip ± proc. 1 priede nurodytą koncentraciją taip pat galima gauti naudojant dujosklaidį, kai dirbtinis oras naudojamas kaip skiedimo dujos.

5. BANDYMO EIGA

Bandymą sudaro šie penki etapai:

i) transporto priemonės parengimas;

ii) traukos baterijos iškrovimas;

iii) išmetamo vandenilio kiekio nustatymas įprastai įkraunant;

iv) traukos baterijos iškrovimas;

v) išmetamo vandenilio kiekio nustatymas įkraunant, kai įmontuotas įkroviklis sugedęs.

Jeigu pasibaigus vienam etapui transporto priemonę reikia perkelti, į kitą bandymo vietą ji nustumiama.

5.1. Transporto priemonės parengimas

Turi būti atlikta traukos baterijos senėjimo patikra, siekiant nustatyti, ar transporto priemonė yra nuvažiavusi mažiausiai 300 km per septynias dienas prieš bandymą. Per šį laikotarpį transporto priemonėje turi būti įtaisyta vandenilio išmetimo bandymui skirta traukos baterija. Jeigu to negalima padaryti, laikomasi toliau nurodytos tvarkos.

5.1.1. Iškrova ir pradinė baterijos įkrova Pradedama nuo transporto priemonės traukos baterijos iškrovimo 30 minučių važiuojant bandymo keliu arba važiuoklės dinamometru tolygiu greičiu, kuris sudaro 70 % ± 5 % didžiausio transporto priemonės greičio. Iškrovimas sustabdomas: a) kai vairuotojui duodamas transporto priemonėje sumontuotos standartinės įrangos ženklas sustoti; arba b) kai vairuotojui duodamas transporto priemonėje sumontuotos standartinės įrangos ženklas sustoti; arba c) nuvažiavus 100 km.

5.1.2. Pradinė baterijos įkrova Įkraunama: a) naudojant įmontuotą įkroviklį; b) aplinkos temperatūrai esant 293 K–303 K. Nenaudojami jokie išoriniai įkrovikliai. Traukos baterijos įkrovimas baigiamas, kai įmontuotas įkroviklis automatiškai išsijungia. Taikant šią metodiką taikomos visos specialaus tipo automatinės arba rankinės įkrovos, pavyzdžiui, išlyginamoji įkrova arba priežiūros įkrova.

5.1.3. 5.1.1–5.1.2 punktuose nurodytus veiksmus būtina pakartoti du kartus.

5.2. Baterijos iškrova

Traukos baterija iškraunama trisdešimt minučių važiuojant bandymo keliu arba važiuoklės dinamometru tolygiu greičiu, kuris sudaro 70 % ± 5 % didžiausio transporto priemonės greičio.

Iškrovimas sustabdomas:

a) kai vairuotojui duodamas transporto priemonėje sumontuotos standartinės įrangos ženklas sustoti; arba

b) kai didžiausias transporto priemonės greitis tampa mažesnis kaip 20 km/h.

5.3. Kondicionavimas

Praėjus ne daugiau kaip 15 minučių nuo 5.2 punkte nurodytos baterijos iškrovos pabaigos, transporto priemonė pastatoma į kondicionavimui skirtą vietą. Iškrovus traukos bateriją transporto priemonė pastatoma mažiausiai 12 valandų ir daugiausiai 36 valandoms prieš pradedant išmetamo vandenilio kiekio nustatymo bandymą įprastai įkraunant. Visą šį laiką transporto priemonė turi būti laikoma 293 K ± 2 K temperatūros sąlygomis.

5.4. Išmetamo vandenilio kiekio nustatymo bandymas įprastai įkraunant

5.4.1. Prieš kondicionavimo pabaigą matavimo kamera turi būti keletą minučių prapučiama, kol joje pasiekiama pastovi vandenilio koncentracija. Tuo pačiu metu turi būti įjungtas (-i) oro maišymo ventiliatorius (-iai).

5.4.2. Prieš atliekant bandymą nustatoma nulinė vandenilio analizatoriaus padėtis ir matavimo aprėptis.

5.4.3. Kondicionavimui pasibaigus, bandomoji transporto priemonė, išjungus variklį ir atidarius langus bei bagažinę, turi būti perkelta į matavimo kamerą.

5.4.4. Transporto priemonė prijungiama prie maitinimo šaltinio. Akumuliatorius įkraunamas, laikantis įprasto įkrovimo tvarkos, nurodytos 5.4.7 punkte.

5.4.5. Gaubto durys uždaromos ir užsandarinamos per dvi minutes nuo elektros srovės įjungimo įprasto įkrovimo etape.

5.4.6. Sandariai uždarius kamerą, išmetamo vandenilio kiekio nustatymo bandymo tikslais pradedamas įprastas įkrovimas. Išmatuojama vandenilio koncentracija, temperatūra ir barometrinis slėgis ir taip gaunami pirminiai rodmenys CH2i, Ti ir Pi, kurių reikia įprasto įkrovimo bandymui atlikti. Šie skaičiai naudojami išmetamo vandenilio kiekiui apskaičiuoti (6 dalis). Atliekant įprastą įkrovimą aplinkos temperatūra gaubte T turi būti ne žemesnė kaip 291 K ir ne aukštesnė kaip 295 K.

5.4.7. Įprasto įkrovimo eiga Įprastas įkrovimas atliekamas įmontuotu įkrovikliu ir susideda iš šių etapų: a) įkrovimas tolygia elektros srove per laiką t1; b) perkrova tolygia elektros srove per laiką t2. Perkrovos intensyvumą nurodo gamintojas; jis turi atitikti išlyginamosios įkrovos intensyvumą. Traukos baterijos įkrovimas baigiamas, kai įmontuotas įkroviklis automatiškai išsijungia, o įkrovimo trukmė yra t1 + t2. Ši įkrovos trukmė sumažinama iki t1 + 5 val., net jeigu vairuotojui duodamas aiškus standartinės įrangos ženklas, kad baterija dar nevisiškai įkrauta.

5.4.8. Prieš baigiant bandymą vandenilio analizatoriuje turi būti nustatytas nulis ir matavimo aprėptis.

5.4.9. Mėginius nustojama imti praėjus t1 + t2 arba t1 + 5 val. nuo 5.4.6 punkte nurodytos mėginių ėmimo pradžios. Praėjęs laikas registruojamas. Išmatuojama vandenilio koncentracija, temperatūra ir barometrinis slėgis ir taip gaunami galutiniai įprasto įkrovimo bandymo rodmenysCH2f, Tf ir Pf, naudojami atliekant skaičiavimus pagal 6 dalį.

5.5. Išmetamo vandenilio kiekio nustatymo bandymas, kai įmontuotas įkroviklis sugedęs

5.5.1. Bandymas pradedamas nuo ankstesnio bandymo praėjus ne daugiau kaip septynioms dienoms, iškraunant transporto priemonės traukos bateriją, kaip nurodyta 5.2. punkte.

5.5.2. Turi būti pakartoti 5.3. punkte nurodyti veiksmai.

5.5.3. Prieš baigiantis kondicionavimui, matavimo kamera turi būti keletą minučių prapučiama, kol pasiekiama pastovi vandenilio koncentracija. Tuo pačiu metu turi būti įjungtas (-i) oro maišymo ventiliatorius (-iai).

5.5.4. Prieš pat bandymo pradžią vandenilio analizatoriuje turi būti nustatytas nulis ir matavimo aprėptis.

5.5.5. Kondicionavimui pasibaigus, bandomoji transporto priemonė, išjungus variklį bei atidarius langus ir bagažinę, turi būti perkelta į matavimo kamerą.

5.5.6. Transporto priemonė prijungiama prie maitinimo šaltinio. Baterija įkraunama laikantis 5.5.9 punkte nurodytos įkrovimo tvarkos, taikomos sugedus įmontuotam įkrovikliui.

5.5.7. Kai įkraunama sugedus įmontuotam įkrovikliui, gaubto durys uždaromos ir užsandarinamos per dvi minutes nuo elektros srovės įjungimo.

5.5.8. Sandariai uždarius kamerą pradedamas įkrovimas sugedusiu įmontuotu įkrovikliu išmetamo vandenilio kiekio nustatymo bandymo tikslais. Išmatuojama vandenilio koncentracija, temperatūra ir barometrinis slėgis ir taip gaunami pirminiai bandymo, įkraunant sugedusiu įmontuotu įkrovikliu, rodmenys CH2i, Ti ir Pi. Šie skaičiai naudojami išmetamo vandenilio kiekiui apskaičiuoti (6 dalis). Kai įkraunama sugedusiu įkrovikliu, gaubto aplinkos temperatūra T neturi būti žemesnė kaip 291 K ir aukštesnė kaip 295 K.

5.5.9. Įkrovimas sugedus įkrovikliui Įkrovimą sugedus įkrovikliui sudaro šie etapai: a) įkraunama tolygia elektros srove per laiką t„1. b) įkraunama 30 minučių didžiausia elektros srove. Šiame etape įmontuotas įkroviklis blokuojamas esant didžiausiai srovei.

5.5.10. Prieš pat bandymo pabaigą vandenilio analizatoriuje turi būti nustatytas nulis ir matavimo aprėptis.

5.5.11. Bandymas baigiamas praėjus t“1 + 30 minučių nuo 5.8.8. punkte nurodytos mėginių ėmimo pradžios. Praėjęs laikas registruojamas. Išmatuojama vandenilio koncentracija, temperatūra ir barometrinis slėgis ir taip gaunami galutiniai įkrovimo sugedusiu įmontuotu įkrovikliu bandymo rodmenysCH2f, Tf ir Pf, naudojami atliekant skaičiavimus pagal 6 dalį.

6. SKAIČIAVIMAS

Atlikus išmetamo vandenilio kiekio nustatymo bandymus, aprašytus 5 dalyje, galima apskaičiuoti įprasto įkrovimo ir įkrovimo sugedusiu įmontuotu įkrovikliu etapais išmetamo vandenilio kiekį. Kiekviename iš šių etapų išmetamo vandenilio kiekis apskaičiuojamas, atsižvelgiant į gaubte išmatuotą pradinę ir galutinę vandenilio koncentraciją, temperatūrą ir slėgį, taip pat ir grynąjį gaubto tūrį.

Naudojama ši formulė:

Čia:

MH2 = vandenilio masė (gramais) CH2 = išmatuota vandenilio koncentracija gaubte milijoninėmis dalimis (tūris) V = grynasis gaubto tūris kubiniais metrais (m3), patikslintas atsižvelgiant į transporto priemonės tūrį, kai jos langai ir bagažinė atidaryti. Jeigu transporto priemonės tūris nenustatomas, atimamas 1,42 m3 tūris. Vout = išlyginamasis tūris m3 bandymo temperatūros ir slėgio sąlygomis T = aplinkos temperatūra kameroje (K) P = absoliutusis slėgis gaubte (kPa) k = 2,42

Čia : i – pradinis rodmuo f – galutinis rodmuo

6.2. Bandymo rezultatai

Transporto priemonės išmetamo vandenilio masė:

MN = išmetamo vandenilio masė atliekant įprasto įkrovimo bandymą (gramais) MD = išmetamo vandenilio masė atliekant įkrovimo sugedusiu įmontuotu įkrovikliu bandymą (gramais)

1 priedėlis ĮRANGOS KALIBRAVIMAS IŠMETAMO VANDENILIO KIEKIO NUSTATYMO BANDYMO TIKSLAIS 1. KALIBRAVIMO DAŽNUMAS IR METODAI Visa įranga turi būti sukalibruota prieš ją naudojant pirmą kartą ir tą mėnesį, po kurio bus atliekamas tipo patvirtinimo bandymas, vėliau ji kalibruojama, kai to reikia. Taikytinas kalibravimo būdas aprašomas šiame priede. 2. GAUBTO KALIBRAVIMAS 2.1. Pradinis gaubto vidinio tūrio nustatymas 2.1.1. Prieš naudojant kamerą pirmą kartą, turi būti nustatytas vidinis jos tūris, laikantis toliau nurodytos tvarkos. Tiksliai išmatuojami vidiniai kameros matmenys, atsižvelgiant į visus nelygumus, pvz., tvirtinamuosius statramsčius. Remiantis šiais matavimais, nustatomas kameros vidinis tūris. Nustatytas kameros tūris turi būti užfiksuotas, kai gaubtas laikomas 293 K aplinkos temperatūros sąlygomis. Turi būti įmanoma atkurti vardinį tūrį taikant ±0,5 % leidžiamąją nuokrypą nuo įregistruotosios vertės. 2.1.2. Grynasis vidinis tūris nustatomas iš kameros vidinio tūrio atėmus 1,42 m3. Užuot atėmus 1,42 m3, galima naudoti bandomosios transporto priemonės, kai bagažinė ir langai atidaryti, tūrį. 2.1.3. Kamera turi būti patikrinta 2.3. punkte nurodyta tvarka. Jeigu vandenilio masė neatitinka įpustosios masės ± 2 % tikslumu, reikia imtis korekcinių veiksmų. 2.2. Kameroje išskiriamų foninių išmetamų medžiagų nustatymas Taikant šią procedūrą, nustatoma, ar kameroje nėra jokių didelį vandenilio kiekį išskiriančių medžiagų. Patikra turi būti atlikta prieš pradedant naudoti gaubtą, gaubte pabaigus darbus, galinčius turėti poveikio foninių medžiagų išmetimui, arba bent kartą per metus. 2.2.1. Kintamo tūrio gaubtus galima naudoti užfiksavus jų tūrį arba jo neužfiksavus, kaip nurodyta 2.1.1 punkte. Kaip toliau nurodyta, 4 valandas gaubte turi būti palaikoma 293 K ± 2 K aplinkos temperatūra. 2.2.2. Likus 12 valandų iki 4 valandų laikotarpio, kai bus imami foninių išmetamų medžiagų mėginiai, gaubtą galima sandariai uždaryti ir įjungti maišymo ventiliatorių. 2.2.3. Analizatorius (prireikus) turi būti sukalibruotas, tada nustatomas nulis ir matavimo aprėptis. 2.2.4. Gaubtas turi būti prapučiamas, kol gaunamas pastovus vandenilio rodmuo, o maišymo ventiliatorius įjungiamas, jeigu tai dar nebuvo padaryta. 2.2.5. Tada kamera užsandarinama ir išmatuojama foninė vandenilio koncentracija, temperatūra ir barometrinis slėgis. Šie pradiniai rodmenys CH2i, Ti ir Pi naudojami gaubto fonui apskaičiuoti. 2.2.6. Gaubtas paliekamas keturioms valandoms su įjungtu maišymo ventiliatoriumi. 2.2.7. Praėjus nurodytam laikui, tuo pačiu analizatoriumi išmatuojama vandenilio koncentracija kameroje. Taip pat išmatuojama temperatūra ir barometrinis slėgis. Tai galutiniai rodmenys CH2f, Tf ir Pf. 2.2.8. Vandenilio masės pokytis gaubte turi būti apskaičiuojamas atliekant bandymą pagal 2.4 punktą ir negali viršyti 0,5 g. 2.3. Kalibravimas ir vandenilio išlaikymo kameroje bandymas Kalibravimu ir vandenilio išlaikymo kameroje bandymu patikrinamas pagal 2.1 punktą apskaičiuotas tūris ir išmatuojama bet kokio nuotėkio sparta. Gaubto nuotėkio sparta turi būti nustatoma prieš pradedant gaubtą naudoti, gaubte pabaigus bet kokius darbus, galinčius turėti poveikio gaubto sandarumui, o vėliau – bent kartą per mėnesį. Jeigu paeiliui kas mėnesį atliktos šešios išlaikymo patikros buvo sėkmingos, korekciniai veiksmai nereikalingi; vėliau gaubto nuotėkio sparta gali būti nustatoma kartą per ketvirtį tol, kol prireiks imtis korekcinių veiksmų. 2.3.1. Gaubtas prapučiamas, kol pasiekiama pastovi vandenilio koncentracija. Tada įjungiamas maišymo ventiliatorius, jeigu tai dar nepadaryta. Prireikus vandenilio analizatorius kalibruojamas, nustatomas nulis ir matavimo aprėptis. 2.3.2. Gaubte turi būti užfiksuotas vardinis tūris. 2.3.3. Aplinkos temperatūros valdymo sistema įjungiama (jeigu dar neįjungta) ir sureguliuojama taip, kad pradinė temperatūra būtų 293 K. 2.3.4. Kai gaubte pasiekiama pastovi 293 K ± 2 K temperatūra, gaubtas užsandarinamas ir išmatuojama foninė koncentracija, temperatūra ir barometrinis slėgis. Taip gaunami pirminiai rodmenys CH2i, Ti ir Pi, naudojami gaubtui kalibruoti. 2.3.5. Vardinis gaubto tūris nebefiksuojamas. 2.3.6. Į gaubtą įpurškiama maždaug 100 g vandenilio. Ši vandenilio masė turi būti išmatuota ± 2 % tikslumu nuo išmatuotosios vertės. 2.3.7. Palaukiama penkias minutes, kol kameroje susimaišys dujos, tada išmatuojama vandenilio koncentracija, temperatūra ir barometrinis slėgis. Taip gaunami galutiniai rodmenys CH2f, Tf ir Pf, naudojami gaubtui kalibruoti, taip pat pirminiai rodmenys CH2i, Ti ir Pi, naudojami išsilaikymo patikrai atlikti. 2.3.8. Naudojant pagal 2.3.4 ir 2.3.7 punktus gautus rodmenis ir 2.4 punkte nurodytą formulę, apskaičiuojama vandenilio masė gaubte. Ši masė neturi skirtis daugiau kaip ±0,2 % nuo vandenilio masės, išmatuotos pagal 2.3.6. punktą. 2.3.9. Palaukiama mažiausiai dešimt valandų, kol kameroje susimaišo dujos. Praėjus nurodytam laikui, išmatuojama ir užregistruojama vandenilio koncentracija, temperatūra ir barometrinis slėgis. Taip gaunami galutiniai rodmenys CH2f, Tf ir Pf, naudojami vandenilio išlaikymo patikrai atlikti. 2.3.10. Naudojant pagal 2.3.7 ir 2.3.9 punktus gautus rodmenis ir 2.4. punkte nurodytą formulę, apskaičiuojama vandenilio masė. Ši masė neturi skirtis daugiau kaip 5 % nuo vandenilio masės, išmatuotos pagal 2.3.8 punktą. 2.4. Skaičiavimas Apskaičiuotas grynosios vandenilio masės pokytis gaubte naudojamas kameros foniniam vandenilio kiekiui ir nuotėkio spartai nustatyti. Pirminiai ir galutiniai vandenilio koncentracijos, temperatūros ir barometrinio slėgio rodmenys naudojami masės pokyčiui apskaičiuoti pagal šią formulę: Čia: MH2 = vandenilio masė (gramais) CH2 = išmatuota vandenilio koncentracija gaubte milijoninėmis dalimis (tūris) V = gaubto tūris kubiniais metrais (m3), išmatuotas pagal 2.1.1 punktą Vout = išlyginamasis tūris m3 bandymo temperatūros ir slėgio sąlygomis T = aplinkos temperatūra kameroje (K) P = absoliutusis slėgis gaubte (kPa) k = 2,42 Čia : i – pradinis rodmuo f – galutinis rodmuo 3. VANDENILIO ANALIZATORIAUS KALIBRAVIMAS Analizatorius turėtų būti kalibruojamas naudojant ore esantį vandenilį ir išvalytą dirbtinį orą. Žr. 7 priedo 4.8.2 punktą. Kiekvienas iš paprastai taikomų darbinių intervalų kalibruojamas toliau nurodyta tvarka. 3.1. Kalibravimo kreivė brėžiama mažiausiai per penkis darbiniame intervale kuo tolygiau išdėstytus kalibravimo taškus. Didžiausios koncentracijos kalibravimo dujų vardinė koncentracija turi būti ne mažesnė kaip 80 % visos skalės. 3.2. Kalibravimo kreivė apskaičiuojama taikant mažiausiųjų kvadratų metodą. Jeigu gaunamas didesnio nei 3 laipsnio polinomas, kalibravimo taškų skaičius turi būti ne mažesnis už šio polinomo laipsnių skaičių plius 2. 3.3. Kalibravimo kreivė nuo kiekvienų kalibravimo dujų vardinės vertės neturi skirtis daugiau kaip 2 % 3.4. Naudojant pagal 3.2 punktą apskaičiuotus polinomo koeficientus, parengiama analizatoriaus rodmenų palyginimo su tikraisiais koncentracijos dydžiais lentelė, kurioje rodmenys pateikiami ne didesniais kaip 1 % dydžio skalės rodmenų intervalais. Tokia lentelė turi būti sudaryta kiekvienam sukalibruotam analizatoriaus intervalui. Šioje lentelėje taip pat pateikiami kiti svarbūs duomenys, tokie kaip: kalibravimo data potenciometro aprėpties ir nulio nustatymo rodmenys (jeigu taikoma) vardinė skalė visų naudotų kalibravimo dujų lyginamieji duomenys visų naudotų kalibravimo dujų tikroji ir įregistruotoji vertė bei skirtumai procentais analizatoriaus kalibravimo slėgis 3.5. Galima naudoti pakaitinę metodiką, jeigu technikos tarnybai įrodoma, kad ją taikant (pvz., naudojant kompiuterį, elektroniškai valdomu intervalų perjungiklį ar kt.) galima gauti lygiaverčio tikslumo rezultatus.